recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Toomas Pallo** (sündinud 30. detsembril 1963 Võrus) on eesti keskkonnateadlane.

Elukäik
-------

Toomas Pallo on töölise poeg.

Ta on lõpetanud 1982. aastal Tartu 8. Keskkooli, 1989 Tartu Ülikooli geograafia osakonna; saanud magistrikraadi (1993, Amsterdami Ülikool), väitekiri "Cleaner production in metal processing industry". Täiendanud end 1990–1992 Joensuu Ülikoolis, 1998 Prahas, 1994–1995 Rootsis jm. 

Töötanud aastatel 1989–1993 TA ökoloogia instituudis tehniku ja teadurina, 1993–1995 AS-i AREA Keskkonnakonsultatsioon direktorina, 1995–1998 Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuse teadurina, 1998–2000 programmijuhina, 2000–2002 sealsamas, kuid uue nimega Säästva Eesti Instituudis, programmijuhina. 2002. aastast on ta Estonian, Latvian & Lithuanian Environment OÜ (ELLE OÜ) juhataja, litsentsitud keskkonnaaudiitor; selle kõrvalt oli aastatel 2000–2011 Tartu Ülikooli Türi Kolledži ja on 2001. aastast Tartu Ülikooli Euroopa Kolledži lektor (õpetanud keskkonnakorralduse vahendite kursust).

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: keskkonnapoliitika, -korraldus, -juhtimine ja -seisund. Üle 10 teadustrükise, aimeartikleid.

Teoseid
-------

* Eesti tulevikustsenaariumid (kaasautor). Tallinn-Tartu, 1997
* Ökologie und Umweltsschutz Estlands (kaasautor T. Stein). // Handbuch Baltikum Heute. Berlin, 1998
* Keskkonnaauditeerimine. Käsiraamat auditikliendile. Tallinn, 1998
* Socio-economic background (kaasautor). // Possible energy sector trends in Estonia. Context of climate change. Tallinn, 1999
* Keskkonnakaitse kaitsejõududes (kaasautor). Tallinn, 2002

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Katharina von Bora (Lucas Cranach vanem 1526)
Borade vapp.
Katharina von Bora epitaaf Torgau linnakirikus
**Katharina von Bora** (**Katharina Luther**; 29. jaanuar 1499 Lippendorf (Neukieritzsch) – 20. detsember 1552 Torgau) oli Martin Lutheri abikaasa alates 13. juunist 1525.

Katharina sündis Saksimaa väikeaadliku peres. 5-aastaselt saatsid vanemad ta Brehnasse (see asub tänapäeval Saksi-Anhaltis) benediktiini kloostrisse haridust omandama. 9-aastaselt läks tsistertslaste Nimbscheni kloostrisse Grimma lähedal, mis asus 25 km kaugusel Leipzigist ja kus abtissiks oli tema ema õde.

Reformatsiooni mõjul, tüdinenud kloostrielust, konspireerides teiste nunnadega võttis ta ühendust reformaator Martin Lutheriga, paludes abi. 4. aprillil 1523 saatis Luther kloostrisse Torgau linna volikoguliikme, kaupmehe Leonhard Köppe, kes aeg-ajalt kloostrisse heeringat vedas. Katharina ja teised nunnad peitsid end Köppe kaetud vankris kalatünnide vahel ja põgenesid nii Wittenbergi. Seal tutvus ta oma tulevase abikaasaga ja sünnitas talle kuus last. Luther oli kahe aastaga leidnud põgenenud nunnadele uued kodud - peale Katharina enda. Teda kosisid näiteks Nürnbergi linnavolikogu liige Hieronymus Baumgartner kui ka Orlamünde pastor Kaspar Glatz, kuid Katharina keeldus. Ta ütles Lutheri sõbrale Nikolaus von Amsdorfile, et on nõus abielluma vaid tema või Lutheriga. Kuigi Luther polnud algselt kindel, kas ta peaks abielluma, lõpuks ta siiski nõustus ja 13. juunil 1525 nad abiellusidki.

Katharina ja Martini abielu oli protestantismi ajaloos väga tähtis, sest aitas kujundada Martin Lutheri vaateid abielule ja soorollidele. Kuigi Luther polnud esimene vaimulik, kes abiellus reformatsiooniideede mõjul, oli ta kõige kuulsam. Kuna Luther kirjutas palju antikatoliiklikku propagandat ja kõneles vaimulike abiellumise poolt, sai tema abielu tema vaenlaste märklauaks.

Kuigi Katharina ja Martin ei armastanud teineteist abielludes, õppisid nad abielu jooksul teineteist armastama. Katharinale ei meeldinud Martini poissmehelik elustiil, niisiis võttis ta majapidamise enese kätte.

Abielust sündis 6 last, 3 poega ja 3 tütart. Kaks vanemat tütart (nad sündisid peres teise ja kolmanda lapsena) surid noorelt, esimene 7 kuu ja teine 13 aasta vanuselt, ülejäänud elasid oma mõlemad vanemad üle. Lapsed ei saanud kuulsaks, erandina eelviimasena sündinud noorim poeg Paul Luther (1533–1593), kes oli paljude saksa valitsejate õukonnaarst ja alkeemik. Paul elas oma õdedest-vendadest nii kauem kui vanemaks.

Abikaasa kõrval sai Katharinast üks 16. sajandi silmapaistvamaid naisi, kes rääkis kaasa oma mehe elutöös ning keda maalisid Lucas Cranach vanem ja Tizian. Katharina sai hüüdnime Wittenbergi hommikutäht.

Martin Luther suri 1546. Oma armastuse märgina kirjutas ta testamendis, et usaldab oma naist täielikult oma laste eest hoolitsemisel isegi juhul, kui ta peaks uuesti abielluma. Niisugune ebatavaline usaldus naise vastu oli tollal tehniliselt võttes isegi seadusevastane ja 16. sajandil ainulaadne.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Katharina von Bora** |

* Katharina von Bora
* Katharina von Bora, Lutherin
**Hardi-Erik Roosve** (kuni 1939 **Rose**, 24. märts 1931 Tallinn – 27. detsember 2008) oli eesti loomakasvatusteadlane.

Elulugu
-------

Hardi-Erik Roosve oli riigiametniku poeg.

Asus 1947. aastal õppima Tallinna 2. Keskkooli, kuid lahkus ja lõpetas õhtukooli. Lõpetas 1955 EPA zootehnikateaduskonna ja 1964 EPA aspirant; põllumajanduskandidaat (1964, EPA), väitekiri "Eesti suurt valget tõugu emiste piimatoodang, piima keemiline koostis ja nende parandamise abinõud". Oli 1955–1962 Vana-Võidu loomakasvatustehnikumi eriainete õpetaja, 1964–1967 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi seakasvatuse osakonnas noorem- ja vanemteadur, 1967–1990 Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Komitees ja Eesti NSV Hariduskomitees inspektor, 1990–1998 Eesti Entsüklopeediakirjastuse "Eesti põllumajandusentsüklopeedia" toimetuse juhataja. Õpetanud Tallinna Polütehnilises Instituudis ja Tallinna Pedagoogilises Instituudis põllumajandusaluste ja looduskaitse kursust (vanemõpetaja, alates 1989 dotsent). Õpetanud Tallinna Reaalkoolis bioloogiat.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: seakasvatus. Avaldanud 44 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Polli Katsebaasi seakarja kujunemine. // EPA tead tööde kogumik, 27 (1963)
* Über den Einsatz von Lysin und Methionin in der Schweinfütterung (kaasautor). // Wiss. Z. der Universität Rostock. 18 (1969) 1–2
* Eesti suurt valget tõugu emiste laktatsioonikõverad. // ELVI. tead tööde kogumik, 11 (1967).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. 1 2  Lepamets, Maarja. "Erinevate sugupõlvede mälestused Tallinna Reaalkoolist" (PDF). Vaadatud 11. juuni 2023.

Kirjandus
---------

* ELVI, 47, 115
* Agraarteadus (1991) 2, 214–215.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Vaade Kirunale Luossajärvi jäält
**Luossajärvi** põhjasaami keeles *Luossajávri* on järv Rootsis Lapimaa maakonnas Jukkasjärvi kihelkonnas Norrbotteni läänis Kiruna vallas Kirunast läänes Luossavaara lääneedelanõlvade kõrval. Geograafilised koordinaadid on 67° 51′ 52″ N, 20° 11′ 15″ E.

Pindala on 2 km², kõrgus merepinnast on 498 m, rannajoone pikkus on 7,66 km. 

Järve toidab Luossajoki. Järv kuulub Tornio jõe peavalgalasse. 

Kaevandusettevõte LKAB on järve lõunaosa vähehaaval tühjendanud, et oleks võimalik kaevandada nn järvemaaki, Kiirunavaara rauamaagimaardla osa, mis paikneb järve all. Kuivendatud piirkonnad koosnevad peamiselt soomaadest.

Nimi
----

Põhjasaamikeelne nimi Luossajávri tuleb sõnadest *luossa* 'lõhe' ja *jávri* 'järv' ja tähendab 'lõhejärv'. Nimi on motiveeritud meriforelli kunagise ohtrusega järves.

Keskkonnaprobleemid
-------------------

Vee keemilised analüüsid Luossajärvi allesjäänud osas osutavad kaevandamise mõjule. Järves on suur sulfaatioonide, nitritioonide ja nitriidioonide sisaldus. Suur sulfaatioonide sisaldus osutab ulatuslikule põhiliselt karbonaate ja sulfiide sisaldava materjali murenemisele. Viscaria vasekaevanduse tammide lekke tõttu on järves ka suur vasesisaldus.

Kalad
-----

Luossajärvi on kalastamiseks sobiv järv. Igal talvel korraldatakse järve jääl õngitsemisvõistlusi. Algselt elasid järves ahven, meriforell ja haug, kuid nüüdseks on neist looduslikult alles ainult ahven.
**Borõssi ja Hlibi kirik** (ukraina keeles Собор Бориса й Гліба, Borõssohlibskõi sobor) on 11.–12. sajandist pärinev kirik Tšernihivis.

Ajaloost
--------

Kirik ehitati aastail 1120–1123 või 1170. aastatel teiste allikate järgi Tšernihivi vürsti Davõd Svjatoslavovõtši (valitses 1097–1123) käsul vürstide perekonna kirikuks ja matusepaigaks. Pärast Batu-khaani juhitud mongolite rüüsteretke 1239. aastal taastati kirik 13. sajandi teisel poolel. Ka 1611. aastal sai ehitis viga Tšernihivi vallutamise ajal Poola-Leedu vägede poolt. Alates 1628. aastast oli kirik kasutusel dominiiklaste ordu kloostrikirikuna, 1649. aastal läks see uuesti õigeusklikele. Kirikule tehti ümberehitusi 1659. 1790. 1805. ja 1857. aastatel. 1672. aastal ehitati kellatorn ja 18. sajandi algul sai kirik viis kuplit. Teises maailmasõjas tekkinud kahjustused parandati aastail 1948–1955.

Arhitektuur
-----------

Borõssi ja Hlibi kirik on kompaktne valgeks krohvitud tellisehitis ida-lääne suunalise ristülikukujulise põhiplaaniga. Kiriku ruumiplaan on tüüpiline bütsantsi-vanavene ristkuppelkirik, kuus piilarit jaotavad ehitise siseruumi kolmeks lööviks ja ruumi idaküljest eenduvad kolm poolümarat apsiidi. Läänes asetseb kirikuruumi ees kitsas narteks. Ristkuppelkirikule tüüpiliselt ümbritsevad kuplit perpendikulaarselt silindervõlvid, mille kuju kordavad põhja-, lõuna- ja läänepoolsetel välisseintel poolümarad *zakomara*'d. Nelitist kroonib ümarate liseenidega liigendatud tambuuril asetsev poolkerakujuline kuppel, mille läbimõõt ühtib tambuuri kõrgusega. 

Kiriku fassaadi liigendavad liseenid ja nendesse integreeritud poolsambad. Kapiteelidel on reljeefset taim- ja põimornamenti, mille vahel on paarikaupa vastamisi kujutatud loomi ja mütoloogilisi olendeid. Ümarkaarsed aknad on kitsad, neid ümbritseb kaheastmeline profileering, fassaadi ja tambuuri ülaosa kaunistavad kaarfriisid.

Lääneseina sisse on ehitatud trepid koorirõdule. Interjöör on olnud kaunistatud heledates värvides freskodega, põrand on olnud keraamilistest plaatidest ja mosaiigist. Kaevamistel on leitud jälgi galeriist, kahe detailse töötlusega kivikapiteeli fragmente ja portaali nurgakivi, mida kaunistab romaani vormides skulptuur koer-linnu kujulisest paganlikust jumalast Simarhlost. Kirikus säilitatakse 17. sajandi ikonostaasi hõbedaga kaunistatud uksi.

Viited
------

1. ↑  Saints Borys and Hlib Cathedral. - Encyclopedia of Ukraine

Välislingid
-----------

Saints Borys and Hlib Cathedral. - Encyclopedia of Ukraine
Chernihiv Sights | Boris and Gleb Cathedral. - Ukraine Tours
**Vana-Otepää mõis** (saksa keeles *Schloß Odenpäh*) oli riigimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal.

Mõis rajati 13. sajandil.

Otepää mõisa (mille alla kuulusid ka hilisemate Ilmjärve ja Kastolatsi mõisa valdused) läänistas pärast Tartu piiskopkonna hävingut Liivi sõjas Poola kuningas Zygmunt III Waza poolt Tartu ökonoomile Georg Schenkingile, kuid Rootsi kuningas Gustav II Adolf läänistas selle kas 1625 või 1626. aastal Axel Oxenstiernale. 1641. aastal oli Otepää mõisa omanik feldmarssal Herman Wrangel, kes pärandas selle oma pojale, kindral Wolmar Wrangelile, kellele kuningas Karl XI kinnitas selle vara 1674. aastal. Pärast Wolmar Wrangeli järeltulijateta surma 1677. aastal kinnitas kuningas mõisa tema lesele Vasaborgi Kristinale. Suure reduktsiooni tulemusena sai Otepää mõisast kroonumõis.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 24.02.2016)
2. ↑  Vana-Otepää mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 24.02.2016)
3. ↑  Leonhard von Stryk: *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District mit vier karten*. 1877. Lk 113.

Kirjandus
---------

* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 322 .

Välislingid
-----------

* Vana-Otepää mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Otepää kirik
Otepää kihelkond

**Kirik**: Otepää  

**Mõisad**: Arula mõis | Ilmjärve mõis | Kastolatsi mõis | Kintsli mõis | Neeruti mõis | Nüpli mõis | Palupera mõis | Pilkuse mõis | Päidla mõis | Pühajärve mõis | Vana-Otepää mõis | Vidrike mõis
**Maletreener** on sporditreener, maletajaid kutseliselt ette valmistav ja õpetav inimene.

Maletreeneri töö võib hõlmata algajate ettevalmistust, edasijõudnud maletajate treenimist või tippmaletajate abistamist tähtsamate malevõistluste eel ja selle käigus (konkreetsete vastasmängijate partiide analüüsimisel).

Maletreeneri tegevuse eest annab Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) erinevaid nimetusi. Kolm kõrgemat nendest on FIDE instruktor, FIDE treener ja FIDE vanemtreener.

Eestis
------

Eestis annavad maletreeneri kutse Eesti Olümpiakomitee koostöös Eesti Maleliiduga moodustatud kutsekomisjon. Aastatel 2006–2013 kehtinud kutsekvalifikatsioonisüsteemis oli viis taset, kusjuures V kutsetase oli kõrgeim. Ainsa maletreenerina oli V kutsetaseme saanud Tõnu Truus, kes sai kõrghariduse Moskva Kehakultuuri Instituudist maletreeneri erialal ja kelle tuntuim õpilane on MM-i pretendentide turniiril mänginud Jaan Ehlvest. Truus sai 1983. aastal NSV Liidu kõrgema kategooria treeneriks ja 1987. aastal Eesti NSV teeneliseks treeneriks.

Eesti Kutsekvalifikatsiooniraamistiku alusel on 2013. aastast Eestis kasutusel 8 treeneri kutsetaset; kolm kõrgemat nendest on vanemtreener, meistertreener ja eliittreener.

2019. aasta oktoobri seisuga on Eesti maletreenerite seas kuus vanemtreenerit ja neli meistertreenerit. Eliittreeneri kutsetasemega maletreenerid Eestis ei ole. Kutsekomisjoni antud kutsetase on tavajuhul ajalise kehtivuspiiranguga (nelja-aastase kehtivusajaga). Maletreeneritest on ainsana meistertreeneri kutsetaseme tähtajatu kehtivusajaga saanud Tõnu Truus (2014).

### Vanemtreenerid male alal

Vanemtreeneri kutsetasemega maletreener Monika Tsõganova
* 2014 – Rainer Raud, Monika Tsõganova, Svetlana Zainetdinova, Igor Švõrjov
* 2016 – Tõnu Õim
* 2018 – Oleg Kortšagin

### Meistertreenerid male alal

* 2013 – Aksel Rei
* 2014 – Tõnu Truus
* 2016 – Ervin Liebert
* 2019 – Hendrik Olde

### FIDE treenerid

* 2005 – Kalle Kiik, Monika Tsõganova, Ülar Lauk
* 2012 – Rainer Raud
* 2014 – Hendrik Olde, Leonid Pelešev, Igor Švõrjov, Svetlana Zainetdinova
* 2018 – Oleg Kortšagin

### FIDE vanemtreenerid

* 2011 – Mihhail Rõtšagov

Viited
------

1. ↑  Treenerikutse. eok.ee
2. ↑  Vanemtreenerid male alal. spordiregister.ee
3. ↑  Meistertreenerid male alal. spordiregister.ee

Välislingid
-----------

* Treenerite tasemekoolitus. Male.
* Tõnu Truusi loeng "Maletreeneri koolitus" (2007). webzone.ee
Vaade Aavasaksa mäelt
**Aavasaksa** on mägi Soomes Lapi maakonnas Ylitornio vallas Tornio jõe kaldal 70 km kaugusel Torniost. 

Mäe kõrgus merepinnast on 242 m (teistel andmetel 222 m) ning ta on ümbruskonna mägedest selgesti kõrgem. 

Prantsuse Teaduste Akadeemia tegi seal Pierre Louis Moreau de Maupertuis' juhtimisel 1736–1737 geofüüsikalisi mõõtmisi, mis kinnitasid Isaac Newtoni teooriat, mille kohaselt Maa on lapik. 

Aavasaksal käis omal ajal ka itaalia maadeavastaja Giuseppe Acerbi. 1790. aastatel liikus ta esimese välismaalasena piki Tornio jõge Nordkappi suunas, külastades ka Finnmarki ning kirjutades ulatuslikke reisikirjeldusi. 

Aavasaksal asub ka Struve meridiaanikaare üks punkte.

Aavasaksa on vanast ajast olnud tuntud maastikulise vaatamisväärsusena ning kuulub keskkonnaministeeriumi poolt valitud 27 rahvusmaastiku hulka. Jõekallas esindab Soomele iseloomulikku maastikku. Juba alates 18. sajandist on olnud tegemist lääneeurooplastele ühe tuntuma kohaga Soomes. 

Aavasaksal on puhkeküla ja suusakeskus, kohvik ja vaatetorn. See on üks lõunapoolsemaid kohti Soomes, kus jaaniööl paistab keskööpäike, kuigi ta asub põhjapolaarjoonest pisut lõuna pool. 

Aavasaksa järgi on nimetatud asteroid 2678 Aavasaksa.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aavasaksa** |
**Juri Vladõtšin** (22. aprill 1917 Orehhovo-Zujevo – 30. august 1994 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

Ta lõpetas aastal 1941 Moskva Tekstiiliinstituudi ja aastal 1957 NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli.

Ta töötas aastal 1941 Orehhovo Puuvillakombinaadis. Teises maailmasõjas võitles ta Punaarmees. Aastatel 1945–1952 oli ta Vene NFSV Riigikontrolli ministeeriumi riigikontrolör, NLKP Orehhovo-Zujevo Rajoonikomitee tööstus- ja transpordiosakonna instruktor ning juhataja. Aastatel 1952–1954 oli ta EKP Keskkomitee instruktor, EKP Pärnu Oblastikomitee tööstus- ja transpordiosakonna juhataja ning EKP Narva Linnakomitee sekretär. 

Aastatel 1954–1960 oli ta EKP Keskkomitee laiatarbekaupade ja toiduainetööstuse osakonna juhataja, tööstus- ja transpordiosakonna juhataja asetäitja ja juhataja. Aastatel 1960–1963 oli ta Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu esimehe asetäitja (ministri õigustes), aastatel 1963–1965 EKP Keskkomitee tööstus- ja transpordiosakonna juhataja. Aastatel 1965–1977 oli ta Eesti NSV kergetööstuse minister; aastatel 1977–1989 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Hindade Komitee esimees.

Ta oli aastast 1941 NLKP liige, ta on olnud EKP Keskkomitee liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VI, VII, VIII, IX ja X koosseisu saadik. Tema hobideks olid muusika ja sport.

Juri Vladõtšin suri 30. augustil 1994 ja ta maeti 3. septembril 1994 Metsakalmistule.

Viited
------

1. ↑  Jüri Nikolai p. Vladõtšin, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 205
2. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951\*2000 AS Kirjastus Ilo, 2003
* Eesti nõukogude entsüklopeedia 8. köide, Tallinn 1976
**Saksi-Wittenbergi hertsogkond** (sks Herzogtum Sachsen-Wittenberg) oli aastatel 1296–1356 Saksa-Rooma riigi osastisriik, mille keskus oli Wittenbergis. 

Algne Saksi hertsogkond lagunes aastal 1180 paljudeks väikeriikideks. Järelejäänud Saksi hertsogkond koosnes alates aastast 1212 kolmest eraldiseisvast väikevaldusest Elbe jõe ääres Wittenbergi, Belzigi ja Lauenburgi (Land Hadeln) ümbruses. 

Aastal 1295 otsustati Saksi hertsogkond jagada Saksi-Lauenburgi ja Saksi-Wittenbergi hertsogkonnaks. Jagamine toimus 20. septembril 1296.

Esimeseks Saksi-Wittenbergi hertsogiks sai Albrecht II Askania dünastiast. Talle järgnes poeg Rudolf I, kelle valitsemisajal aastal 1356 ülendas keiser Karl IV hertsogkonna kuldbullaga Saksimaa kuurvürstiriigiks.

| Askania dünastia **Saksi-Wittenbergi liin**(Saksimaa hertsogid ja aastast 1355 kuurvürstid) |
| --- |
| Albrecht II | 1260–1298 | Albrecht I poeg |
| Rudolf I | 1298–1356 | Eelneva poeg |
| Rudolf II | 1356–1370 | Eelneva poeg |
| Wenzel I | 1370–1388 | Eelneva vend |
| Rudolf III | 1388–1419 | Eelneva poeg |
| Albrecht III | 1419–1422 | Eelneva vend |
| 6. jaanuaril 1423 pidi Saksi-Wittenberg loovutama oma hertsogi- ja kuurvürstitiitlid Meißeni markkrahvile Friedrich Sõjakale **Wettinite** suguvõsast. |
|

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Saksimaa hertsogkond** | **Saksi-Wittenbergi hertsogkondSaksi-Lauenburgi hertsogkond** | Järgnev**Saksimaa kuurvürstiriik** |

Vaata ka
--------

* Askania dünastia
**Harilik murtudsüda** (*Dicentra spectabilis*) on magunaliste sugukonda ja murtudsüdamete perekonda kuuluv õistaimeliik. 

Taim pärineb Ida-Aasiast ning kasvab looduslikult Põhja-Hiinas, Koreas, Jaapanis ja Siberis.

Lehed on mitmejagused ja rootsuga. Südamekujulised õied võivad olla roosad, valged, punased või kollased ja paiknevad ühekülgses rippuvas kobaras ning on kuni 3 cm pikad. Vili on mitmeseemneline kupar. Kõrgus ulatub 60–100 cm. Õitsevad 4-6 nädalat mai-juuni paiku. Kui närtsinud kobarad ära lõigata ja hästi kasta, võib õitseda ka kuni sügiseni.

Kasvutingimused
---------------

Vajab kasvuks hästi haritud ja väetatud ning niisket kuid vett hästi läbilaskvat mulda. Sobib kriit- ja savimuld ning liivsavi, mis peab olema aluseline või neutraalne. Parim kasvukoht on poolvarjus, aga kasvab ka täispäikeses või varjus. Varjulise kasvukoha korral peab arvestama õite vähesusega ning täispäikese korral tuleb muld hoida pidevalt niiske. Istutamiseks on sobiv vahekaugus 50-60 cm. Korrapäraselt väetades kompost- või kõdusõnnikumullaga võib samal kohal kasvada rohkem kui 10 aastat.

Paljundamine
------------

Paljundatakse juurepuhma jagamisega ning seda varakevadel või sügisel pärast õitsemist ning lehtede kolletumist. Puhmiku väljakaevamisel tuleb olla ettevaatlik, et mitte vigastada taime rabedaid juuri. Talvel paljundatakse juurepistikutega. Seemned külvatakse sügisel ja lastakse talvel läbi külmuda, siis tärkavad kevadel noored taimed, kuid niimoodi paljundatakse harva.

Kahjurid ja haigused
--------------------

Kahjureid ja haiguseid eriti ei esine, aga probleemiks võivad olla lehetäid, kilptäid, nälkjad ja teod. Taimel on kalduvus seenhaigustele, sealhulgas jahukastele ja lehelaikudele. Kitsed ja jänesed taime ei kimbuta.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Gardenia. Creating Gardens. Dicentra spectabilis(Bleeding heart).
2. 1 2 3 4 5  Aiasõber murtudsüda.
3. ↑  The Spruce. Make your best home. Bleeding Heart: Plant Care & Growing Guide
|  |
| --- |
|  |
| **"Põrgu"** |
| **Eduard Wiiralt**, 1930–1932 |
| ofort, vasegarvüür |
| 39,4 × 46,8 cm |
| Eesti Kunstimuuseum, Tallinn |

**"Põrgu"** on Eduard Wiiralti vasegravüür, mis valmis 1932. aastal.

Wiiralt on sellel "halastamatu rafineerituse ja teda huvitanud vanade meistrite tehnilise täpsusega välja graveerinud inimloomuse kõige tumedamad küljed, pained ja sotsiaalse rõhumise põrgulikkuse".

"Põrgu" jaoks hakkas Wiiralt visandeid tegema 1930. aastate algul. Enamasti valmisid need Pariisi kohvikus Le Dôme või Le Coupole. Alfred Rõude kogus on 18 otseselt "Põrgule" tehtud visandit. Kirjas Alfred Rõudele vastab Wiiralt küsimusele "Põrgu" saamisloost, et see on sündinud suurest õllejoomisest tekkinud hallutsinatsioonide tulemusel: "Ühele tõsisele asjaarmastajale on see ju ükspuha, mida see töö kujutab, aga rahvale seda õlleaurust sündinud "halva vaimu" näidata pole mõtet."

Kunstiteadlase Mai Levini sõnul on seda on trükitud u 70 eksemplari. 

Rein Raamat on loonud animafilmi "Põrgu" (1983), mis on valminud Wiiralti teoste ainetel.

"Põrgu" kuulub projekti Europeana 280 ühena 12 Eesti kunstiteosest. Kokku tõsteti selle projekti käigus esile 347 kunstiteost 146 institutsioonist ja 29 riigist.

Viited
------

1. ↑  Inferno europeana.eu
2. ↑  Eduard Wiiralt — loomasõber, maadleja, arvepidaja, unenägija Eesti Päevaleht, 03.02.2007
3. ↑  Ants Juske, Abiks tulevastele Wiiralti uurijatele, kunst.ee, 1/2000
4. ↑  "Wiiralti "Põrgu" osteti kunstisalongi Allee oksjonil 170 000 krooniga". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 19. märtsil 2024.
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2018. Vaadatud 29. märtsil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑  Masterpieces of Estonian art Europeana
7. ↑  Jill Cousins: It’s a wrap for #Europeana280: collaborating across borders to bring art to the people Europeana, 2. veebruar 2017
**Aineringe** on ökosüsteemis (ja biosfääris) toimuv keemiliste elementide tsükliline liikumine läbi lagundamis- ja sünteesiprotsesside orgaaniliste ühendite koosseisust anorgaaniliste ühendite koosseisu ja tagasi. 

Aineringe liikumapanevaks jõuks on kõik organismid, kuivõrd enamik keemilisi reaktsioone ökosüsteemide aineringes toimub ensümaatiliselt, seega elusorganismide toimel. Peamisteks energiaallikateks on seejuures päikesekiirgus ja keemiliste sidemete energia. 

Biosfääri tähtsaimad aineringed on bioloogiliste makroelementide ringed – süsiniku-, lämmastiku-, fosfori-, hapniku- ja väävliringe. Samuti veeringe ja kivimiringe.

Kõik organismid ökosüsteemis nii sünteesivad keerukamaid orgaanilisi ühendeid, kasutades seejuures anorgaanilisi aineid, kui ka lagundavad orgaanilisi ühendeid lihtsamaiks, sealhulgas anorgaanilisteks aineteks. Seejuures esineb funktsioonide jaotumine organismirühmade vahel, kuivõrd ükski organism ei suuda läbi viia kõiki aineringe reaktsioone. Organismirühmadest on seejuures kõige multifunktsionaalsemad bakterid ning suhteliselt vähemaid aineringe protsesse suudavad läbi viia taimed ja loomad. 

Ökosüsteemide aineringes on tähtis koht süsinikuringe initsiaatoriteks autotroofsed organismid (osa baktereid ja enamik taimi), kes suudavad anorgaanilistest süsinikuühenditest valmistada orgaanilisi aineid, mida seejärel heterotroofid keerukamateks või lihtsamateks muundavad. Surnud heterotroofsed ja autotroofsed organismid muundatakse lagundavate organismide elukäigus tagasi mineraalaineiks, veeks jt aineteks, mida kasutavad nii autotroofid kui ka heterotroofid oma elutegevuses.

Kivimiteringe
-------------

 *Pikemalt artiklis Kivimiteringe*
Kivimite ringkäiku looduses nimetatakse kivimiteringeks (geoloogiline aineringe). See hõlmab geoloogilist ainete liikumist Maa eri sfäärides (atmo-, hüdro-, lito- ja biosfääris) ning nende vahel.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Aineringlus** |

* süsinikuringe
* lämmastikuringe
* fosforiringe
* hapnikuringe
* väävliringe
* veeringe
* ökoloogiline püramiid
* ökosüsteem
* taastuv ressurss
* toiduahel
**Olgred Aule** (22. november 1916 Tartu – 13. märts 2015 Heidelberg) oli eesti majandusteadlane ja linnaplaneerija.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1934. aastal Tallinnas Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja 1937. aastal Tartu Ülikooli (õppis majandusteaduskonnas). Ta oli korporatsiooni Vironia liige.

Olgred Aule õppis aastatel 1938–1941 Berliini majanduskõrgkoolis (Wirtschaftsschule Berlin) ja 1950–1952 Kölni ülikoolis. Riigiteaduse doktor (1953, Köln). 

Ema päritolule tuginedes põgenes perekond Aule 1941. aastal Saksamaale, kuid naasis juba järgmisel aastal Eestisse. Kaks aastat hiljem põgenesid nad uuesti Saksamaale.

Olgred Aule võitles teises maailmasõjas (astus vabatahtlikuna Saksa maaväkke, sai Itaalias kolmel korral haavata, sõja lõpu poole viidi üle eesti diviisi), oli 1945–1950 Venemaal sõjavangis (pääses Saksamaale, kuna teda peeti baltisakslaseks). 

Ta oli aastail 1952–1957 Kölni ülikooli ehitusmajanduse osakonna teadur, 1958–1963 Müncheni majandusuuringute instituudi teaduslik referent, 1963–1976 ehituse ja korterimajanduse osakonna juhataja ning 1976–1980 samas instituudis teadur, ühtlasi Saksa ehitusministeeriumi komisjonide teaduslik nõustaja. Temalt on ilmunud uurimusi ehitusmajanduse teemal.

Olgred Aule oli organisatsiooni International Association of Construction Coordinators (IACC) asepresident, Saksamaal asunud Balti Seltsi juhataja ja seltsi ajakirja Mitteilungen aus baltischem Leben toimetaja.

Tunnustus
---------

* 2002 – Valgetähe V klassi teenetemärk eestluse hoidmise eest Saksamaal

Isiklikku
---------

Tema isa oli Eesti poliitik ja pangandustegelane Eduard Aule, ema Sophie Aline (neiupõlvenimega Jehnich). Olgred Aule oli pere noorim laps, tal oli õde Ruth Mary ning vennad Ilmar, Erik ja Olaf. Olgred Aule abiellus 1952. aastal.

Töid
----

* Die Subventionierung der Wehnungswirtschaft. Ein Vergleich der Subventionierungssysteme (1953, doktoritöö)
* Kostenstruktur und Preisentwicklung in der Bauindustrie (1963)
* Optimaler Winterbau (1967)
* Rationalisierung aus der Sicht der Baubeteiligten (1976)
* Bauinvestitionen und Volkswirtschaft (1982)

Viited
------

1. ↑  Jüri Estam. Olgred Aule in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 22. aprill 2015
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4000
3. ↑  Jüri Estam. Olgred Aule in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 22. aprill 2015

Kirjandus
---------

* Eesti teadlased väljaspool kodumaad. Stockholm, 1984
* Olgred Aule 75-aastane. – Eesti Päevaleht (Stockholm) nr 95. 6. detsember 1991, lk 3
* Per aspera ad astra. Jakob Westholm ja tema kool. Tallinn, 1999
* Eesti teaduse biograafiline leksikon. 1. köide. Tallinn, 2000

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
* Olgred Aule in memoriam, Vaba Eesti Sõna, 27. aprill 2015
**Carl Wilhelm Vallgren** (sünninimi **Wallgren**; 15. detsember 1855 Porvoo – 13. oktoober 1940 Helsingi) oli Soome skulptor.

Ville Vallgren jättis 16-aastaselt kooli pooleli ja otsustas arhitektiks õppida. Ta alustaski õpinguid Helsingi polütehnikumis 1872. aastal. Peagi hakkas teda aga skulptuur rohkem huvitama ning 1877. aastal siirdus ta sõber Albert Edelfelti soovitusel õpinguid jätkama Pariisi. 

1902. aastal sai ta Prantsusmaa kodakondsuse. Pariisis elades osales ta alates 1892. aastast regulaarselt ka Soome kunstinäitustel. 1913. aastal, kui ta teine abielu purunes, kolis ta tagasi Soome. Ville Vallgren abiellus Soomes ka kolmandat korda, kuid järeltulijaid tal ei sündinud.

1889. aastal sai ta oma väljapaneku eest Pariisi maailmanäituse kuldmedali ja 1900. aasta näitusel peaauhinna. 

Aastatel 1913–1918 ja 1924–1927 oli ta Soome skulptorite liidu esimees. 1919. aastal sai ta professori aunimetuse ja riikliku aastapensioni. 

Ville Vallgreni tuntuim teos on 1908. aastal valminud merineitsit kujutav Havis Amanda Helsingis. Tuntumate skulptuuride hulgas on ka tema Albert Edelfelti, Sakari Topeliuse ja Aurora Karamzini kujud Helsingis ning kunstnikke kujutavad reljeefid Ateneumi fassaadil, Uno Cygnaeuse kuju Jyväskyläs, Torkkeli Knuutinpoika kuju Viiburis, vürst Barjatinski hauamonument Puškinis. 

Pärast Soome naasmist tegi Ville Vallgren muu hulgas palju terrakotakujukesi ning asutas 1924. aastal ühenduse Terra-Cotta. 

Ville Vallgren oli väga seltskondlik inimene ja populaarne võõrustaja. Tema sõprade hulka kuulusid näiteks Akseli Gallen-Kallela, Eino Leino ja Kyösti Kallio. Ta tundis huvi aianduse vastu ning pidas lemmikloomadena sigu, kes tohtisid ka toas ringi joosta. Ta kirjutas raamatuid ja artikleid ning käis meelsasti eri teemadel esinemas.

1925. aastal avati Porvoos Vallgreni muuseum.

Välislingid
-----------

* Ville Vallgren Soome kunstnikematriklis
* Elulugu ja teosed Yleisradio lehel
C-vitamiini megaannustes teraapia
---------------------------------

C-vitamiini teraapia hõlmab C-vitamiini preparaatide manustamist patsiendile või kliendile koos meditsiinipersonali juhendamisega, olgu selleks siis suukaudne või veenisisene manustamine. Seda meetodit kasutatakse mitmete eesmärkide saavutamiseks, sealhulgas tervise säilitamiseks, haiguste ennetamiseks ja raviks, ning seda sageli suurtes annustes, mis võivad ulatuda 1 kuni 50 grammini.

C-vitamiini teraapia on leidnud kasutust nii tõenduspõhises meditsiinis kui ka alternatiivmeditsiinis.

Oluline on märkida, et raseduse ajal suurtes kogustes C-vitamiini tarbimine võib oluliselt mõjutada loote C-vitamiini vajadust ning seega tuleks seda tarbida ettevaatlikult.

Viited
------

1. ↑  "Inimorganismi biomolekulid ja nende meditsiiniliselt olulisemad ülesanded Inimorganismi metabolism, selle häired ja haigused", Mihkel Zilmer, Ello Karelson, Tiiu Vihalemm, Aune Rehema, Kersti Zilmer, peatükk 11, lk 168, Biokeemia Instituut, Tartu Ülikool, 2010, ISBN 978-9985-2-1540-1
Loode tammik
**Loode tammik** on tammik Saare maakonnas Kaarma vallas. Asub Kuressaarest 3 km edelas. Looduskaitse all on mets 1955. aastast (**Loode tammiku kaitseala**; pindala 55 ha).

2003. aastal avati seal linnuvaatlustorn.

Loode tammiku vanimasse põlvkonda kuuluva keelemees Johannes Aavikule pühendatud tamme vanuseks mõõdeti 2000. aasta oktoobris 450–500 aastat.

Võib oletada, et Loode tammiku vanima põlvkonna moodustavad puud, mis jäid järele Peeter I algatatud laevastikuehituse kampaaniast.

Tammik on mitmete haruldaste rohttaimede kasvukoht. Sealt on leitud 14 liiki käpalisi.

Loode tammik on varem olnud suures osas kasutusel puisniiduna. Praeguseks on hooldatavat puisniitu alles vähe.

Tammikus on õpperada.

Galerii
-------

* Tee läbi Loode tammikuTee läbi Loode tammiku
* Aavikute tammed Loode tammikusAavikute tammed Loode tammikus
* Loode tammik 2012. aasta augustisLoode tammik 2012. aasta augustis
* Hooldustööd Loode tammikus 2012. aasta augustisHooldustööd Loode tammikus 2012. aasta augustis

Viited
------

1. ↑  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013)

Välislingid
-----------

* Loode tammik (saaremaa.ee)
**Kõõm** on marrasknahatükikestest valge või hallikas ketendus peas. See tähendab, et peanahalt eralduvad surnud naharakud, mis muutuvad juustes märgatavaks.

Kõõma põhjustajaid võib olla mitu. Nahal võib hakata vohama mikrofloora normaalseks osaks olev pärmseen *Malassezia furfur*. Seene ägenemist võivad esile kutsuda erinevad tegurid nagu stress, immuunsuse langus, suurenenud rasueritus aga ka pärilikkus. Kõõm võib olla nii kuiva kui ka rasuse iseloomuga.

Rasust kõõma peetakse tihti seborroilise dermatiidi kergemaks vormiks. Põhjustajaks võib olla rasunäärmete aktiivsuse suurenemine või erinevate juuksehooldusvahendite kasutamine, mis muudavad peanaha normaalsest rasusemaks.

1. ↑  "Miks tekib kõõm ja kuidas ebamugavast probleemist lahti saada?". *Tervis*. 20. oktoober 2022. Vaadatud 19. aprillil 2024.
2. ↑  "Miks tekib kõõm ja kuidas ebamugavast probleemist lahti saada?". *Tervis*. 20. oktoober 2022. Vaadatud 19. aprillil 2024.
3. ↑  "Miks tekib kõõm ja kuidas ebamugavast probleemist lahti saada?". *Tervis*. 20. oktoober 2022. Vaadatud 19. aprillil 2024.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib praegusest vallast, varasema valla kohta vaata artiklit Väike-Maarja vald (1991).* |

---

**Väike-Maarja vald** on omavalitsus Lääne-Virumaal.

Vald moodustus 2017. aasta haldusreformi käigus, kui senise Väike-Maarja vallaga liideti Rakke vald.

Väike-Maarja vallavanem on Indrek Kesküla.

Asustus
-------

### Alevikud

Väike-Maarja – Kiltsi – Simuna – Rakke

### Külad

Aavere – Aburi – Ao – Avanduse – Avispea – Ebavere – Edru – Eipri – Emumäe – Hirla – Imukvere – Jäätma – Kaavere – Kadiküla – Kamariku – Kellamäe – Kitsemetsa – Koila – Koluvere – Koonu – Kurtna – Kõpsta – Kännuküla – Kärsa – Käru – Lahu – Lammasküla – Lasinurme – Liigvalla – Liivaküla – Mõisamaa – Mäiste – Määri – Müüriku – Nadalama – Nõmme – Nõmmküla – Olju – Orguse – Padaküla – Pandivere – Piibe – Pikevere – Pudivere – Raeküla – Raigu – Rastla – Räitsvere – Salla – Sandimetsa – Sootaguse – Suure-Rakke – Tammiku – Triigi – Uuemõisa – Vao – Varangu – Villakvere – Vorsti – Võivere – Väike-Rakke – Väike-Tammiku – Äntu – Ärina

Vaata ka
--------

* Vao ürgorg
* Liiva allikad
* Väike-Maarja valla raamatukogu

Viited
------

1. ↑  Maakatastri statistika
2. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 19.08.2023.
3. ↑  , vaadatud 4.11.2017.
4. ↑  Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014

Välislingid
-----------

* Väike-Maarja valla koduleht

Lääne-Virumaa vapp
Lääne-Viru maakonna omavalitsused

**Linnad**: Rakvere  

**Vallad:** Haljala  **·**  Kadrina  **·**  Rakvere  **·**  Tapa  **·**  Vinni  **·**  Viru-Nigula  **·**  Väike-Maarja
**"Death Magnetic"** on USA *metal*-bändi Metallica üheksas stuudioalbum, mis ilmus poelettidele 10. septembril 2008. 

Album on bändi esimene, kus mängib uus bassist Robert Trujillo ning mille on produtseerinud Rick Rubin. Samuti on see esimene kord, mil kõigi lugude kirjutamises osalesid võrdselt kõik bändi liikmed. Album salvestati aprillist 2007 maini 2008 California stuudiotes.

Umbes nädal enne "Death Magneticu" ametliku müügi algust lekkis see internetti, kuid sellest hoolimata tõusis see USA-s suurima läbimüügiga albumiks.

Väljaandmine
------------

Esimesena anti "Death Magnetic" ametlikult välja Mehhikos ja Suurbritannias 10. septembril 2008. Enamikus muudes riikides, sealhulgas USA-s, Mandri-Euroopas ja ka Eestis, juhtus see 12. septembril. Austraalias jõudis album poelettidele 13. septembril.

Hinnangud
---------

Hinnangud alumile on suhteliselt vastukäivad, mitmed kriitikud on seda pidanud üheks paremaks Metallica albumiks vähemalt viimase 20 aasta jooksul, teisalt on aga seda kritiseeritud seetõttu, nagu püütaks seal kunstlikult kokku panna 1980. ja 1990. aastate Metallica kõla ning jõutakse nõnda eneseparoodiani. Kritiseeritud on ka muusika produtseeringut, mis on jätnud kõlapildi pigem kontserdi kui albumi puhaste helide sarnaseks. Üldiselt on vastuvõtt olnud siiski pigem positiivne ning enamik on albumit pidanud paremaks bändi eelmisest, St. Angerist.

Koosseis salvestamise ajal
--------------------------

* James Hetfield – vokaal, rütmikitarr
* Lars Ulrich – trummid
* Kirk Hammett – soolokitarr
* Robert Trujillo – bass

Lood
----

1. "That Was Just Your Life" – 7:08
2. "The End of the Line" – 7:47
3. "Broken, Beat & Scarred" – 6:25
4. "The Day That Never Comes" – 7:56
5. "All Nightmare Long" – 7:57
6. "Cyanide" – 6:41
7. "The Unforgiven III" – 7:47
8. "The Judas Kiss" – 8:01
9. "Suicide & Redemption" – 9:57
10. "My Apocalypse" – 5:01

Singlid
-------

Enne albumi ilmumist anti välja neli singlit: "The Day That Never Comes" (21. augustil 2008), "My Apocalypse" (26. augustil), "Cyanide" (1. septembril) ja "The Judas Kiss" (8. septembril). Neist esimene jõudis USA Billboardi edetabeli esikohale.

Märkused
--------

1. ↑  Hinnanguid näiteks: 

	* Metacriticus
	* Metalstorm.ee-s

Välislingid
-----------

* "Death Magnetic" Metallica ametlikul kodulehel
* Intervjuu Eesti Ekspressis
* Plaadiarvustus Eesti Ekspressis
* Plaadiarvustus Postimehes

| * v
* r
Metallica |
| --- |
| 
James Hetfield  • Lars Ulrich  • Kirk Hammett  • Robert Trujillo |
| Stuudioalbumid | 

* Kill 'Em All
* Ride the Lightning
* Master of Puppets
* ...And Justice for All
* Metallica
* Load
* ReLoad
* St. Anger
* Death Magnetic
* Hardwired...To Self-Destruct
* 72 Seasons

 |
| Kaverialbumid | 

* Garage Inc.

 |
| EP-d | 

* Garage Days Re-Revisited
* Some Kind of Monster
* Six Feet Down Under
* Six Feet Down Under Part II
* Live at Grimey's
* Beyond Magnetic

 |
**Herbert-Friedrich Aamisepp** (18. juuli 1903 Karilepa, Kloostri vald, Harjumaa – 22. mai 1942 Solikamsk) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1934).

Herbert Aamisepp oli talupidaja poeg. Ta õppis Paldiski ühisreaalgümnaasiumis, lõpetas 1929 k. ü. õ. täieliku keskkooli kursuse ja Sõjakooli rahuaegse jalaväe kursuse, õppis 1931–1932 ja 1938–1939 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, oli Korporatsiooni Rotalia liige. 27. augustil 1929 ülendati ta kadetist nooremleitnandiks, asus teenima 1. Jalaväerügementi, hiljem 1. Soomusrongirügemendis. 19. veebruaril 1934 ülendati leitnandiks, 1. detsembril 1934 viidi üle Sõjavägede Varustusvalitsusse.

1926. aastal, Sõjakoolis õppides, kaotas ta kaaslase poolt raketipüstoliga ettevaatamata ümberkäimise läbi parema silma.

1936. aastal adopteeris ta oma õe 1923. aastal sündinud tütre Aino, 1940 abiellus Hilja-Astra Lett'iga.

Ta arreteeriti 27. veebruaril 1941 ja suri eeluurimisel või hukati.

Julius Aamisepp oli tema onupoeg.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Andmed - Nimed". *www.ra.ee*. Vaadatud 23. juulil 2023.
3. 1 2  "Eesti Sõjamuuseum - kindral Laidoneri Muuseum. Eesti ohvitserid 1918-1940". *prosopos.esm.ee*. Vaadatud 23. juulil 2023.
Hetfield 2023. aastal
**James Alan Hetfield** (sündinud 3. augustil 1963 USA California osariigis Downeys) on *heavy metal*'i bändi Metallica laulja ja rütmikitarrist.

James Hetfield asutas Metallica 28. oktoobril 1981 koos Lars Ulrichiga ning on koos temaga bändis tegutsenud tänini.

2001–2002 viibis Hetfield alkoholi võõrutusravil ning et sel ajal oli bändist lahkunud ka bassist Jason Newsted, oli käes hetk, mil tundus, et Metallica läheb laiali. Pärast võõrutusravilt naasmist suutsid Ulrich ja Hetfield bändi jätkamise osas siiski kokku leppida ning salvestada kõigepealt albumi "St. Anger" ja 2008. aastal albumi "Death Magnetic".

Välislingid
-----------

 James Hetfield – tsitaadid Vikitsitaatides
* Triin Tael: "Metallica solist – endine koletis" SL Õhtuleht, 12. juuni 2006

| * v
* r
Metallica |
| --- |
| 
James Hetfield  • Lars Ulrich  • Kirk Hammett  • Robert Trujillo |
| Stuudioalbumid | 

* Kill 'Em All
* Ride the Lightning
* Master of Puppets
* ...And Justice for All
* Metallica
* Load
* ReLoad
* St. Anger
* Death Magnetic
* Hardwired...To Self-Destruct
* 72 Seasons

 |
| Kaverialbumid | 

* Garage Inc.

 |
| EP-d | 

* Garage Days Re-Revisited
* Some Kind of Monster
* Six Feet Down Under
* Six Feet Down Under Part II
* Live at Grimey's
* Beyond Magnetic

 |
**Konservatoorium** (itaalia keelest *conservatorio* – varjupaik, kloostrikool) on kõrgem (mõnel maal keskastme) muusikaõppeasutus, mis koolitab interpreete, heliloojaid, muusikateadlasi ja -pedagooge. Sageli nimetatakse muusikakõrgkooli konservatooriumi asemel akadeemiaks, instituudiks, ülikooliks või kolledžiks. Nimetus konservatoorium tuli Itaalias 16. sajandil tegutsenud vaeslaste varjupaikadest, kuhu hiljem viidi sisse ka muusikaõpetus. 18. sajandil kujunesid konservatooriumitest muusikaõppeasutused. Juba 16. sajandil oli Napolis mitu konservatooriumi kuigi nad olid kaugel selle õppeasutuse hilisemast olemusest. 

Konservatooriumid tänapäevases mõttes tekkisid alates 18. sajandi lõpust: Pariisis 1795, Prahas 1811, Varssavis ja Viinis 1921, Londonis 1823, Haagis 1826, Madridis 1830, Lissabonis 1833, Genfis 1836, Rio de Janeiros 1841, Leipzigis 1843. Keiserlikul Venemaal aga asutati esimene konservatoorium 1862. aastal Peterburis. Sellele järgnes peagi ka Moskva (1866). Tallinna konservatoorium asutati 1919. aastal.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Konservatoorium** |
**Ķekava** on linn Lätis, Ķekava piirkonna ja Ķekava valla halduskeskus.

Ķekava asub Riia kesklinnast umbes 16 km lõunaedelas.

Linnas on sündinud Läti laulja Justs Sirmais.

Ajalugu
-------

Ķekava asus semgalite Upmale muinasmaakonnas. Jõe vastaskaldal ja Dole saarel elasid aga liivlased. Ķekava mõisa ja sealset vesiveskit on esmamainitud 1435. aastal. Kuni Liivi sõjani kuulus Ķekava Dole kihelkonda, seejärel hakkas kuuluma Liivimaa hertsogkonda.

22. augustil 1912 toimus küla juures Venemaa vägedele võidukas Ķekava lahing. Ka toimusid seal lahingud aastal 1916, mil Vene väed üritasid korduvalt murda Riiat blokeerivate saksa vägede vastupanu. Ka toimusid seal lahingud bermondtiaadi ajal.

Ķekava hakkas kasvama 1969. aastal, mil sellest sai Ķekava kolhoosi keskasula. Ka rajati sinna linnuvabrik. Linna staatuses on Ķekava 1. juulist 2022.

Aastal 1784 valminud Dole kirik on kultuurimälestisena regionaalse kaitse all. Kohaliku kaitse all on Dole rahvamaja (endine Dole kõrts).

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 333 (1967)
* 1804 (1970)
* 4572 (1979)
* 6300 (1989)
 | * 5403 (2000)
* 5192 (2011)
* 5115 (2022)
 |

Viited
------

1. ↑  Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 18.01.2023.
2. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
3. ↑  Doles (Ķekavas) luterāņu baznīca
4. ↑  Doles Tautas nams (Doles krogs)

Läti linnad

Ādaži | Ainaži | Aizkraukle | Aizpute | Aknīste | Aloja | Alūksne | Ape | Auce | Baldone | Baloži | Balvi | Bauska | Brocēni | Cesvaine | Cēsis | Dagda | Daugavpils | Dobele | Durbe | Grobiņa | Gulbene | Iecava | Ikšķile | Ilūkste | Jaunjelgava | Jelgava | Jēkabpils | Jūrmala | Kandava | Kārsava | Ķekava | Koknese | Krāslava | Kuldīga | Ķegums | Lielvārde | Liepāja | Limbaži | Līgatne | Līvāni | Lubāna | Ludza | Madona | Mārupe | Mazsalaca | Ogre | Olaine | Pāvilosta | Piltene | Pļaviņas | Preiļi | Priekule | Rēzekne | Rīga | Rūjiena | Sabile | Salatsi | Salaspils | Saldus | Saulkrasti | Sigulda | Seda | Skrunda | Smiltene | Staicele | Stende | Strenči | Subate | Talsi | Tukums | Valdemārpils | Valka | Valmiera | Vangaži | Varakļāni | Ventspils | Viesīte | Viļaka | Viļāni | Zilupe


| * v
* r
Ķekava piirkonna haldusjaotus |
| --- |
| 

* Baldone vald
* Baldone linn
* Baloži linn
* Daugmale vald
* Ķekava vald
* Ķekava linn

 |
Saint-Jacquesi torn
Saint-Jacques-de-la-Boucherie kirik Truschet' ja Hoyau välja antud Pariisi kaardil (1550)
Hilisgooti dekoor ja Jakobuse kuju torni tipus
**Saint-Jacquesi torn** (prantsuse keeles *Tour Saint-Jacques*) on torn, mis asub Prantsusmaa pealinnas Pariisis. Monumentaalselt kõrgub ehitis Rue de Rivoli ja Rue Nicolas Flameli tänava ristumiskohas IV ringkonnas. 

52-meetrine ehitis on kunagine kirikutorn, 16. sajandi jäänuk laiendatud keskaegsest **Saint-Jacques-de-la-Boucherie kirikust**. Ülejäänud sakraalhoone lammutati taaskasutusse läinud ehituskivideks revolutsioonis aastal 1797. Leekestiilis torn säilis vastavalt lammutuslepingule.

See on Prantsusmaa Jaakobiteede ühe punktina osa objektidest UNESCO maailmapärandi nimistus.

Ajaloost
--------

### Kirik

Jakobus vanemale pühitsetud Saint-Jacques-de-la-Boucherie kirikule ('Lihunike püha Jakobus') pandi pärimuse kohaselt alus juba Karl Suure ajal, kes ehitas kabeli Jakobus Vanema reliikviale. 

Kirik oli üheks palverännukohaks ja lähtepunktiks teekonnale Toursi (Jaakobitee Via Toronensis) kaudu Santiago de Compostelasse.

Kirik ehitati Pariisi suure lihaturu (Grande Boucherie) naabrusesse 12. sajandil ja hakati lihunike järgi nimetama 1259. aastal. Nimetuse tekkimise peamine põhjus oli vajadus eristada kirikut teisest Püha Jakobuse kirikust Seine'i vasakkaldal, Saint-Jacques-du-Haut-Pas' kirikust.

1406. aastal andis kuningas Charles VI lihunike gildile loa pühitseda nende kabelis Jeesuse sündimist.

14. sajandil kirikut laiendati. Veel enam tehti seda 16. sajandil, mil püstitati ka hilisgooti vormides kellatorn, mis on säilinud tänaseni. Kiriku rikkalik ja kaunis dekoor kõneleb ehitamist rahastanud donaatorite rikkusest

### Torn

Torn ehitati kuningas François I valitsusajal. 1509–1523 aastal ehitatud torni arhitektid olid Jean de Felin, Julien Ménart ja Jean de Revier. Torni kaunistab peen leekestiilis dekoor ja selle tipus on evangelistide sümbolid: Markuse lõvi, Luuka härg, Johannese kotkas ja Matteuse ingel. Torni kaunistab silmapaistev püha Jakobuse skulptuur. 

Prantsuse revolutsiooni ajal kirik teotati ja müüdi võõrandatud varana maha. Alates 1797. aastast lammutati seda järk-järgult ja müüdi ehituskivideks, kuid kellatorn päästeti lammutamisest.

1824. ostis üks tööstur torni, et teha sellesse laskemoonatehas, kuid 1836. aastal ostis Pariisi linn torni tagasi. 1852. aastal võeti Rue de Rivoli tänava avamisega vastu otsus torn vundmendist tipuni taastada. Dekoori lisati enam kui 20 skulptuuri ja veesülitit. Hävinud Jakobuse kuju asemele lõi skulptor Paul Chenillon selle koopia.

Viited
------

1. ↑  Tour Saint-Jacques-de-la-Boucherie: A Paris Landmark. - French moments
2. ↑  Tour Saint-Jacques-de-la-Boucherie: A Paris Landmark. - French moments
3. ↑  Tour Saint-Jacques-de-la-Boucherie: A Paris Landmark. - French moments

Välislingid
-----------

* Saint-Jacquesi torn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis