recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kristi Tammik Ants Taelaga oma raamatu esitlusel Solarise keskuse Apollo raamatupoes  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 20. märts 2012
**Kristi Tammik** (sünninimi Kärmas; sündinud 8. juunil 1941) on endine eesti laulja, eesti ajakirjanik Saksamaal. 

Ta on elu eri etappidel olnud varieteelaulja, raadio-ajakirjanik ja moelooja ning on töötanud ka Inturisti giidina ja Tallinna teeninduskombinaadi Junor juuksurina. 

1968. aastal abiellus ta džässmuusiku, pianisti ja helilooja Raivo Tammikuga. 1975. aastal läksid nad Saksamaale ja jäid sinna. 

Kristi Tammik töötas 20 aastat Vabadusraadio – Raadio Vaba Euroopa eesti saadete toimetuses. Tema autorisaade seal oli "Vikerkava". 

2011. aasta noortelaulupeol esitati Kristi ja Raivo Tammiku loodud "Öölaulu". 

2012. aastal ilmus Kristi Tammiku mälestusteraamat "Piirilkõndja tee. Nõukogude Eestist Vabasse Euroopasse" Varraku kirjastamisel.

Välislingid
-----------

* Kristi Tammik «2012» (avaldamata peatükk raamatust "Piirilkõndija tee", Eesti Meel, 30. september 2012

* Hanneli Rudi, Kristi Tammik: «Öölaul» tõi meelde selle loomise aja, Postimees, 3. juuli 2011
* Kristi Tammiku džässilik tee, Isekiri, 13. märts 2012
Zayn al-‘Ābidīn bin ‘Alī
**Zayn al-‘Ābidīn bin ‘Alī** (araabia زين العابدين بن علي ; sündinud 3. septembril 1936 – 19. september 2019) oli Tuneesia poliitik, president, tuli võimule pärast 7. novembril 1987 korraldatud riigipööret, millega kukutati eluaegseks presidendiks kuulutatud Habib Bourguiba.

Aastal 2004 valiti ta presidendiks tagasi 94,5 protsendiga häältest ning aastal 2009 89 protsendiga häältest. 14. jaanuaril 2011 sunniti ta võimust loobuma.

Juunis 2011 mõistis kohus Zayn al-‘Ābidīn bin ‘Alī ja tema abikaasa tagaselja süüdi varguses ning sularaha ja vääriskivide ebaseaduslikus omamises, karistuseks määrati 35 aastat vangistust. bin ‘Alī väite kohaselt meelitati ta lahkuma oma riigist Saudi Araabiasse ning lavastati kuritegudes süüdi.

Viited
------

1. ↑  "Tuneesia ekspresident sai 35 aasta pikkuse vangistuse" Postimees, 21.06.2011

Välislingid
-----------

* "Tuneeslased valisid presidendi viiendat korda tagasi" Postimees.ee, 26. oktoober 2009

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Habib Bourguiba** | **Tuneesia president**1987–2011 | Järgnev**Muḩammad al-Ghanūshī (kt)** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimeliigist; perekonna kohta vaata artiklit Piimjuur (perekond)* |

---

Korvõisik
**Harilik piimjuur** (*Tragopogon pratensis* L.) on korvõieliste sugukonda piimjuur perekonda kuuluv rohttaim.

Kirjeldus
---------

Õitsev piimjuur.
Harilik piimjuur on tavaliselt kaheaastane taim, harvem üheaastane või püsik. Taim on 30–100 cm kõrge. Lihakast juurest kasvab välja paks vars, mis on seest õõnes. Taime alumised lehed on 10–30 cm pikad ja süstjad, hallikasrohelised, terava otsaga, karvadeta, kõrvuti kulgevate roodude ja valge keskrooga. Ülemised lehed on palju väiksemad ja püstised. Lehed on sageli keskosas allapoole kõverdunud. Piimmahl on valge. Juur ja pungad on söödavad. Taim oma saanud nimetuse selle järgi, et tema juur on piimmahla täis.

Harilik piimjuur õitseb maist juulini. Õied avanevad hommikul koos päikesetõusuga ja ainult hea ilma korral ning sulguvad keskpäeval. Õied on alamliigist sõltuvalt 3–7 cm laiad ja kollased. Piimjuurel on korvõisik, mis koosneb 20–50 üksikõiest. Tolmukad on ülaosas lillakat tooni. Piimjuurt tolmeldavad peamiselt põrnikad ja kärbsed. Nende ligimeelitamiseks on taim kohastunud nõnda, et nektari joomiseks on mugav kroonlehel istuda.

Hariliku piimjuure seemnised on suure langevarjutaolise pappusega ja koos sellega 1,5–2,5 cm pikad. Naaberpappused on sageli omavahel kokku põimunud ja meenutavad ämblikuvõrku. Erinevalt enamikust liikidest on seemnised peaaegu siledad. Peamiselt levib harilik piimjuur tuulega, aga tema seemned võivad ka mõnes vooluveekogus allavoolu liikuda ilma idanemisvõimet kaotamata.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Ta kasvab Euroopas ja Põhja-Ameerikas. Briti saartel leidub teda enamikus Inglismaast, Ida- ja Lõuna-Šotimaal ja Kesk-Iirimaal. Teda kohtab Türgis, Kasahstanis ja Lääne-Siberis. Venemaa Euroopa-osas ja Eestis on ta tavaline.

Harilik piimjuur kasvab niitudel, metsa- ja põlluservadel, lagendikel ja teepervedel.

Välislingid
-----------

* Harilik piimjuur andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Robootika** ehk **robotitehnika** (inglise *robotics*) on teaduse ja tehnika haru, mis käsitleb robotite disaini, ehitust, tootmist ja töötamist. Robootika on tihedalt seotud mehaanika, informaatika, elektroonika ja muude teadusharudega.

Robootika kolm põhiseadust
--------------------------

Sõna "robootika" (*robotics*) tuleneb Josef Čapeki loodud sõnast "robot", mille tõi inimkonna ette tšehhi kirjanik Karel Čapek oma näidendis "R.U.R." (Rossum's Universal Robots), mis oli avalikustatud aastal 1920. Sõna "robootika" kasutas esimesena Isaac Asimov oma lühikeses ulmejutus "Runaround" 1941. aastal. Asimovilt pärinevad ka nn robootika kolm põhiseadust: 

1. Robot ei tohi oma tegevuse ega tegevusetusega inimesele kahju teha;
2. Robot peab täitma inimese antud korraldusi, kui need pole vastuolus esimese seadusega;
3. Robot peab kaitsma oma olemasolu, kuni see ei lähe vastuollu esimese ega teise seadusega.

Tähtsamad robotite klassid
--------------------------

On kaks tähtsamat laiaotstarbeliste robotite klassi: manipulatsiooni- ja mobiilrobotid. 

Manipulatsioonirobot on automaatmasin (statsionaarne või teisaldatav), mis koosneb täiturseadisest manipulaatori kujul, millel on mitu liikuvuse astet, ja programmjuhtimise seadisest, mis täidab töötlusprotsessis liikumise ja juhtimise funktsioone. Selliseid roboteid toodetakse põranda-, ripp- ja portaalteostustes. Nad said laia kasutuse masina- ning aparaadiehitusega seotud valdkondades.

Mobiilrobot on automaatmasin, milles on liikuv šassii automaatselt juhitavate ajamitega. Sellised robotid võivad olla ratta-, samm- või roomikrobotid.

Ajamid
------

Ajamid on robotite "lihased". Praegu on kõige populaarsemad elektrimootorid, aga on tarvitusel ka teistsugused, mis tarbivad keemilisi aineid ning suruõhu. 

Alalisvoolu mootorid: enamik kaasaegseid roboteid kasutab elektrimootoreid, mis võivad olla mitu liiki.

Sammuvad elektermootorid: nagu nimetusest võib järeldada, ei pöörle sammuvad elektrimootorid vabalt, nagu alalisvoolu mootorid. Nad pöörlevad samm-sammult teatud nurga alt kontrolleri juhtimisel. 

Piesomootorid: alalisvoolu mootorite kaasaegseks alternatiiviks on piesomootorid, mida nimetatakse ka ultrahelimootoriteks. Nende tööpõhimõte on originaalne: tillukesed piesoelektrilised jalad, mis vibreerivad tihedusega üle 1000 korda sekundis ja panevad mootori liikuma ringjoonel või sirgel. Selliste mootorite eelisteks on kõrge nanomeetriline resolutsioon, kiirus ja võimsus, mis pole nende suurusega võrreldav.

Robotite liigid
---------------

* Android
* Lahingurobot
* Olmerobot
* Personaalne robot
* Tööstusrobot
* Sotsiaalne robot

Vaata ka
--------

* Pehme robootika
* Nanorobootika
* Telerobootika
* Pilverobootika
* Mikrorobootika
* Robootika ehituses
**Tessalit** on maakommuun ja küla Mali Kidali piirkonnas. Tessaliti küla on samanimelise *cercle*'i keskus. Tessalit asub Aguel'hocist 85 kilomeetrit põhjas ja Alžeeria piirist 70 kilomeetri kaugusel. Kommuuni umbes 30 000-ruutkilomeetrine ala on peaaegu täielikult kõrb. 2009. aasta rahvaloenduse järgi elas Tessalitis 5739 inimest.

Küla teenindab Tessaliti lennujaam.

Tessalit on Sahara oaas ning on pikka aega olnud rändajatele heaks peatuspaigaks. Turismi kõrval on Tessaliti peamiseks majandusharuks kipsi- ja krohvitööstus, mis on viimastel aastatel tulenevalt tuareegide ülestõusust ja terrorismilainest tublisti kannatada saanud.

Tessalitist 7 kilomeetri kaugusel kirdesse jäävas Amachachi külas asub Mali valitsusvägede baas.

Kommuun asub Adrar des Ifoghasi mäestikus. Suurema osa rahvastikust moodustavad tuareegid. 

Tessalitist on pärit ansambel Tinariwen ja luuletaja Souéloum Diagho. Tessaliti sõprusküla on Saint-Jean-de-Maurienne Prantsusmaal.

Tessaliti cercle's asuvad Tessaliti, Timtaghène ja Aguel'hoci kommuun.

Tessaliti lahing
----------------

 *Pikemalt artiklis Tessaliti lahing*
Hoolimata Mali õhuväe ja Ukraina palgasõdurite toetusest, kaotasid Mali valitsusväed Tessaliti 2012. aastal tuareegi mässulistele.

Tessaliti tagasivallutamine
---------------------------

Prantsusmaa dessantväed maandusid Tessaliti lennujaamas ning võimaldasid Prantsuse-Aafrika koalitsiooni õhusõidukitel lennuväljal maanduda. Peastaabi kõneisiku kolonel Thierry Burkhardi sõnul vallutati Tessalit 2013. aasta 8. veebruaril.

Viited
------

1. ↑  *Programme d'Appui au Développement des Régions du Nord: Guide de Collecte des Données Cercle de Tessalit* (prantsuse), Ministère de l'Administration Territoriale et des Collectivités Locales. République du Mali. 2007, originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuli 2012.
2. 1 2  *Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Kidal)* (PDF) (prantsuse), République de Mali: Institut National de la Statistique, originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2012, vaadatud 28. juulil 2019.
3. ↑  "Tessalit". *Open Street Map*. Vaadatud 17. juunil 2018.
4. ↑  "Tessalit". *HERE Maps*. HERE. Vaadatud 17. juunil 2018.
5. ↑  *French forces control strategic Mali town Tessalit*, Expatica French News, 8. veebruar 2013[*alaline kõdulink*]
Aleksandr Ponomarenko (2019)
**Aleksandr Anatoljevitš Ponomarenko** (*Алекса́ндр Анато́льевич Пономаре́нко*; sündinud 27. oktoobril 1964 Belogorskis Krimmi oblastis) on Venemaa suurärimees, president Vladimir Putini lähikondne.

Haridus
-------

1988 lõpetas Frunze nimelise Simferoopoli Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna, 1983-1985 ajateenistus Nõukogude Armee õhudessantvägedes. 1980ndate lõpul NSV Liidu meistersportlase kandidaat poksis, Ukraina noortemeister poksis.

1997 lõpetas Moskva Riikliku Juhtimisinstituudi omandades majandusteaduste kandidaadikraadi. 2001 kaitses Moskva Töö- ja Sotsiaalsuhete Akadeemia juures majandusteaduste doktorikraadi.

Karjäär
-------

1980ndate lõpul asus koos hilisema miljardäri Aleksandr Skorobogatkoga Krimmis müüma ehitusmaterjale ja parfüüme. 1992-1998 Rahvusvahelise Korporatsioonide Instituudi teadur, hiljem prorektor Moskvas. 1994 asutas koos Skorobogatkoga kommertspanga "Russki Generalnõi Banka" olles 2000-2005 selle direktorite nõukogu esimees.

Peale 1998.a. majanduskriisi asus koos Skorobogatkoga kokku ostma Musta mere cargo kompaniisid, mis kokkupanduna moodustasid Novorossiiski Kommerts Meresadama (*Новороссийский морской торговый порт*) - Venemaa suurima sadamaoperaatorfirma. 2004-2011 selle juhatuse esimees. 2011 müüdi sadamafirma 2,5 miljardi dollari eest Summa Capitalile ja Transneftile. Saadud vahendite eest moodustas koos Skorobogatkoga TPS Kinnisvara, mis investeeris laialdaselt ostu- ja meelelahutuskeskustesse. 2013 asutasid nad TPS Avia, mis omab enamust Moskva Šeremetjevo lennuväljast, alates 2016 on P. Šeremetjevo lennuvälja juhatuse esimees.

Putini palee
------------

2011 ostis ta Musta mere ääres Gelendžikis asuva nn. Putini palee, mille ta enda sõnul tahtis teha hotellikompleksiks makstes kogu kompleksi eest kõigest 350 tuhat dollarit (ta ise nimetas palee maksumuseks 350 miljonit dollarit). Jaanuaris 2021 peale filmi "Putini palee" ülespanekut youtube´i teatas Šeremetjevo lennujaama pressitalitus, et P. eemaldus palee projektist juba märtsis 2016.

Sanktsioonid
------------

28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidu riikides olev vara külmutati.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Žyrovičy** (transkribeerituna **Žõrovitšõ**, valgevene keeles Жыровічы, poola keeles *Żyrowice* või *Żyrowicze*) on küla (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Słonimi rajoonis, Žyrovičy külanõukogu halduskeskus. Asulas oli aastal 2005 2570 elanikku, aastal 2009 aga 2295 elanikku.

Žyrovičy suurimaks vaatamisväärsuseks on õigeusu kiriku valduses olev klooster, mille hooned pärinevad XVII–XVIII sajandist. Ka paljud selle küla majad on sel ajal ehitatud. Külas on kolm kirikut, küla lähistel asub ka neljas, XVIII sajandi lõpus rajatud puidust õigeusu kirik. Kloostris asub Jumalaema kujutav imettegev ikoon mõõtmetega 5,6 x 4,4 cm. Tegemist on ilmselt väikseima neitsi Maarjat kujutava ikooniga maailmas.

Külas on keskkool ja kunstikool; seal asub ka põllumajandustehnikum. Asulas on palju käsitööga tegelevaid ettevõtteid.

Ajalugu
-------

Žyrovičy alguseks loetakse aastat 1493, mil selle piirkonna valitsejaks sai Soltan, kes ehitas paika, kus kuulduste kohaselt olevat aastal 1470 leitud Jumalaema kujutav imettegev ikoon, kiriku. Kiriku ümber hakkas kasvama Žyrovičy küla. Asula kuulus toona Navahradaki vojevoodkonda Słonimi maakonda.

Žyrovičy kloostris pandi XV sajandil kirja valgevenekeelsed Žyrovičy evangeeliumid, mis on heaks näiteks tolleaegsest kirjakunstist ja miniatuuridest. Käsikirjad olid kloostris XIX sajandi keskpaigani, tänapäeval säilitatakse neid Leedus.

Aastal 1624 sai Žyrovičyst alev. Asula oli Leedu alade kreekakatoliku kiriku keskuseks, olles ühtlasi ka kaubanduskeskus. Aastal 1655 põletasid aga kasakad asula ja sealse kloostri maha.

Poola jagamisel läks Žyrovičy Venemaa koosseisu aastal 1795. Alev oli aastail 1810–1828 kreekakatoliku kiriku Bresti piiskoppide residents, aastail 1828–1838 Leedu uniaatide keskus, aastail 1840–1845 õigeusu kiriku Leedu piiskopkonna keskus. Asulas peeti kolm korda aastas laata.

Kuni 1917. aastani oli Žyrovičy Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale. 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Alevi staatuse kaotas asula aastal 1940.

Pilte
-----

* ŽyrovičyŽyrovičy
* Žyrovičy kloosterŽyrovičy klooster
* Žyrovičy ikoonŽyrovičy ikoon
* ŽyrovičyŽyrovičy

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Žyrovičy saidil Radzima.org
* Žyrovičy klooster
* Žyrovičy YouTube'is
* Žyrovičy Valgevene fotoentsüklopeedias
Improteatri Impeerium logo
**Improteater IMPEERIUM** on improteater Eestis. Teater on välja kasvanud 2013. aastal Eesti esimesest improteatrist – Eesti Improteatrist.

Improteater IMPEERIUM on ainuke improtrupp Eestis, mis koosneb professionaalsetest näitlejatest.

Improteatri IMPEERIUM näitlejad on improvisatsioonilise teatriga tegelenud juba 2009. aastast. 2020. aastal tähistati 10. tegevusaastat.

IMPEERIUM annab regulaarselt etendusi Tallinnas ja Tartus, vahel ka mujal (nt festivalil "FunniEST" 2020, RIIF 2019.) 

Mairi Tikerpalu, Kati Ong, Maarika Mesipuu-Veebel ja Merilin Kirbits
Lisaks pakub teater ka tellimisvõimalusi (teatri, improteatri ja näitlemisalased töötoad, meeskonnakoolitused, etendused, meelelahutuskava, õhtu/päevajuhid) asutuste üritustele. 

2020. aastal pälvis Improteater IMPEERIUM Eesti Artistide Agentuuri tunnustuse "Parim teenus 2020". 

23. septembril 2023 avas Improteater IMPEERIUM Tallinnas Põhjala tehases (Ankru 10) enda teatrimaja  - esimese statsionaarse improteatri teatrivormile pühendunud mängukoha Eesti teatri ajaloos. Teatrimajas toimuvad Improteater IMPEERIUMi etendused ja IMPEERIUMi õppestuudio tunnid (improteatri, teatri ja esinemisalased kursused ja töötoad). Samuti mängivad seal enda etendusi ka teised trupid ning saali on võimalik rentida erinevateks avalikeks ja eraüritusteks.

Tunnustus
---------

* 2020 – parim teenus 2020

Trupi liikmed
-------------

Erki Aule, Tarvo Krall, Rauno Kaibiainen, Maarius Pärn

|  |  |
| --- | --- |
| **Näitlejad*** Erki Aule
* Merilin Kirbits
* Maarika Mesipuu-Veebel
* Tarvo Krall
* Rauno Kaibiainen
* Maarius Pärn
* Mairi Tikerpalu
* Kati Ong
 | **Muud töötajad*** Ragnar Toompuu – muusik
* Madis Kreevan – muusik
* Tarvo Krall – muusik
* Mario Saarik – valgustaja-tehnik
* Merilin Kirbits – projektijuht
 |

Etenduste formaadid
-------------------

* "Võtab sõnatuks ehk komöödia väljamõeldud keeles"
* "Shakespeare ehk improviseeritud värsskomöödia"
* "Romantiline komöödia"
* "Rõud trip"
* "Kujutluse võim ehk koomiliste sketšide õhtu"
* "Laval koos külalisega"
* "Kirjaniku eksklusiivsetel tekstidel"
* "Mina olen...!"

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 23.03.2018).
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  ERR (21. september 2023). "Delta. Improteater Impeerium avab oma teatrisaali | Delta 21. septembril: Aule Urb, impro-Impeerium, Semmarit, August Albo | Klassikaraadio". *ERR*. Vaadatud 25. septembril 2023.
6. ↑  Eesti Artistide Agentuur

Välislingid
-----------

* Teatri koduleht
* Teatrist Eesti Teatri Agentuuri andmebaasis
* 
* 
* 
* 
*
Johan Gustaf Sandbergi maalitud Sven Lidmani portree
**Sven Fredrik Lidman** (11. detsember 1784 Norrköping – 9. märts 1845 Linköping) oli rootsi vaimulik, parlamendi liige ja uurimisreisija.

1800. aastal astus ta Uppsala Ülikooli. Sai sealt 1807. aastal filosoofiamagistri kraadi. 1811. aastal määrati ta Uppsala ülikooli araabia kirjanduse õppejõuks. Samal aastal sai temast ka vaimulik. Aastatel 1811–1817 töötas ta jutlustajana Rootsi diplomaatilises esinduses İstanbulis.

Uurimisreisid Egiptusse ja Lähis-Itta
-------------------------------------

1814. aastal tutvus Lidman Odessas Liivimaa uurimisreisija Otto Friedrich von Richteriga, kellega koos otsustasid nad teha uurimisreisi 1815. aastal Egiptusse. Rännumehed külastasid enamikku Egiptuse tuntud kultuuriväärtuslikke paiku. Nuubia oli 19. sajandi alguseni eurooplastele tundmatu maa ja sealsed muistised lähemalt uurimata. Lidman oli seadnud eesmärgiks koostada Nuubia ajalooline kirjeldus. Tänapäeval on Richteri ja Lidmani kirjeldatud ning üles joonistatud paigad oluliselt muutunud. Lahkunud 1815. aasta suvel Egiptusest, siirdus Lidman tagasi İstanbuli.

Lidman on reisinud ka Süürias ja Palestiinas. Retkedest kirjutas Lidman oma päevikutes, mis on säilinud ja hoiul tema perekonnaarhiivis. Suurem osa reiside ajal kogutud muististest ja käsikirjadest hävis 1818. aastal toimunud İstanbuli tulekahjus. See osa, mis tulekahjust puutumata jäi, on tänapäeval hoiul Vahemere maade muuseumis Stockholmis.

Tagasi Rootsis
--------------

Sven Lidmani haud Linköpingi kalmistul
1817. aastal avaldas ajakiri Idunas Lidmani artikli Nuubias leitud muististest. Samal aastal asus Lidman õppejõuna tööle Linköpingi Ülikoolis. 1824. aastal määrati ta Linköpingi dekaaniks. Mitme aasta vältel esindas ta Linköpingi stifti Rootsi riigipäevas.

Sven Lidman on maetud Linköpingi kalmistule.

Isiklikku
---------

Tal oli 12 last, neli neist uppus. Tema pojapojapoeg Sven Lidman (1921–2011) oli leksikograaf, mitme Rootsi entsüklopeedia toimetaja.

Viited
------

1. 1 2 3  Sven Fredrik Lidman 1784-1845. k-arv.se
2. ↑  Jaanika Anderson. "Vastse-Kuustest maailma avastama: Otto Friedrich von Richter". Meie Vald, 1 juuni 2016
3. ↑  Lidman, släkt. sok.riksarkivet.se
4. ↑  Sven Fredrik Lidman. runeberg.org

Välislingid
-----------

* Sven Fredrik Lidman. geni.com
Eduardo Salvio 2018. aasta MM-il
**Eduardo Antonio Salvio** (sündinud 13. juulil 1990 Avellanedas) on Argentina jalgpallur, kes mängib parema äärepoolkaitsjana Mehhiko kõrgliigaklubis Club Universidad Nacional (UNAM).

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Club Atlético Lanús, mille noortesüsteemiga liitus juba 1994. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2008–09.

2010. aasta jaanuaris liitus ta Hispaania kõrgliiga klubiga Madridi Atlético. Hooaegadel 2009–10 ja 2011–12 tuli ta klubiga UEFA Euroopa Liiga võitjaks. Hooajal 2010–11 suundus ta laenule Portugali kõrgliigaklubisse Lissaboni Benfica, kellega sõlmis 2012. aasta juulis püsiva lepingu. Benficaga tuli ta viis korda Portugali meistriks, võitis kaks Portugali karikat, neli liigakarikat ja kolm superkarikat.

2019. aasta juulis naasis Salvio Argentinasse, liitudes Boca Juniorsiga, kellega tuli kaks korda Argentina meistriks. 2022. aastal sõlmis ta lepingu UNAM-iga.

Debüüdi Argentina jalgpallikoondises tegi Salvio 20. mail 2009 sõprusmängus Panama vastu. Ta kuulus Argentina koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Madridi Atlético
* UEFA Euroopa Liiga: 2009–10, 2011–12
* Copa del Rey: Teine koht 2009–10

Benfica
* Primeira Liga: 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2018–2019
* Taça de Portugal: 2013–14, 2016–17
* Taça da Liga: 2010–11, 2013–14, 2014–15, 2015–16
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2014, 2016, 2017
* UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2012–13, 2013–14

Boca Juniors
* Primera División: 2019–20, 2022
* Copa Argentina: 2019–20
* Copa de la Liga Profesional: 2020, 2022

Välislingid
-----------

 Eduardo Salvio – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Argentina koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Guzmán
* 2 Mercado
* 3 Tagliafico
* 4 Ansaldi
* 5 Biglia
* 6 Fazio
* 7 Banega
* 8 Acuña
* 9 Higuaín
* 10 Messi (c)
* 11 Di María
* 12 Armani
* 13 Meza
* 14 Mascherano
* 15 Pérez
* 16 Rojo
* 17 Otamendi
* 18 Salvio
* 19 Agüero
* 20 Lo Celso
* 21 Dybala
* 22 Pavón
* 23 Caballero
* Treener: Sampaoli

 | Argentina |
**Olavi Pesti** (sündinud 1. novembril 1950 Tallinnas) on eesti ajaloolane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1969 Tallinna 10. Keskkooli ning 1974 Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. 

Oli 1974–1976 Saaremaa Muuseumi vanemteadur, alates 1976 teadusdirektor.

Saaremaa Muuseumi ajalooekspositsioonide kaasautor. Juhendanud Saaremaa kodu-uurijaid, mitme Saaremaa kultuurilugu käsitleva kogumiku koostaja ja toimetaja. 

Aastast 1993 Saaremaa muuseumi aastaraamatu toimetaja, aastast 2002 "Saaremaa Muuseumi Toimetiste" ja aastast 2004 "Saaremaa Merekultuuri Seltsi Toimetiste" toimetaja. 

Eesti Muinsuskaitse Seltsi (1987) asutajaliige ja volikogu liige (1987–1992), Johannes Aaviku Seltsi asutajaliige (1992), Eesti Kongressi liige (1990–1991).

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: Saaremaa kultuurilugu, eriti Saaremaa muuseumi ajalugu, muinsuskaitse, väljapaistvad saarlased. Üle 200 teadus- ja aimetrükise.

Teoseid
-------

* Kingissepa rajooni ajaloo- ja kultuurimälestised (kaasautor). Tallinn 1983; 2. trükk (Saaremaa ajaloo- ja kultuurimälestised), Tallinn 1991
* Erich Frommi utoopia. // Looming 6/1975
* Saaremaa Muuseum. Kaheaastaraamat 1991–1992. Kuressaare 1993 (koost. ja toim)
* Ühest kuulsast suguvõsast paari tähtpäeva taustal. // Minu Saaremaa. Kuressaare 1991
* Artur Toom – Vilsandi linnukuningas (toim). Kuressaare 2001
* Koguteos "Saaremaa: Loodus. Aeg. Inimene" (kaasautor). Tallinn 2002
* Saaremaa ajaloost. // Saaremaa kirikud. Tallinn 2003

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2007 Hendrik Krummi nimeline kultuuristipendium
* 2015 Saare maavalitsuse teeneteplaat
* 2018 Kuressaare linna teenetemärk

Isiklikku
---------

Olavi Pesti on Madis Pesti poeg ja Arvo Pesti vend.

Tema tütar on Mele Pesti.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3683
3. ↑  Olavi Pestile anti linna teenetemärk

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Brixental nähtuna idast
Brixen im Thale lähedal
**Brixental** ("Brixeni org") on umbes 30 km pikkune Tirooli Alam-Inni oru kagupoolne kõrvalorg Austrias. Wörgli juures (513 m) Brixentali ja Inntali orud kohtuvad. Brixental kuulus 1312. aastast Salzburgile ja ühendati Tirooliga 1816. aastal, kui jõustus uus Euroopa kord.

Org asub Kitzbüheli Alpides ja selle peamine jõgi on Brixentaler Ache. Lauge mäekuru taga Brixen im Thale juures ulatub see Kitzbüheli suusakuurordini, mis on ühtlasi ringkonna keskus ja asub liidumaanteel (*Bundesstraße*) Salzburgi. 1875. aastast on orus ka Salzburgi–Tirooli raudtee.

Brixentali maastikku iseloomustavad siledad, peamiselt metsased mäed. Kaks tippu ulatuvad peaaegu 2000 m kõrgusele: Hohe Salve (1828 m, ka "Tirooli Rigi"), mis on kaugelt nähtav, ja Gampenkogel (1957 m).

Peamine asula on Hopfgarten im Brixental (623 m), kus org muudab suunda 70°. Teisi suuri külasid ei leidu enne ülemist orgu, sest seal on oru põhi laiem (vaata pilti): Brixen im Thale (794 m), kus ühineb mitu jõe lähet, ja eriti Kirchberg in Tirol (837 m), kus Spertental ühineb Brixentaliga mitte kaugel Kitzbühelist.

Oru alumises otsas – Westendorfi ja Hopfgarteni vahel – voolab Ache läbi kitsa kuristiku, läbi mille lookleb vaid *Bundesstraße* – raudteeliin hargneb niinimetatud Windau kurvis. Teine kitsas lõik on uure Itteri küla lähedal.

Siin on nähtav Brixentali oru kurv Kelchsau ja Windautal in Hopfgarteni liitumiskoha lähedal. Taustal on näha Brixentali ja Inntali ühinemispaik
Selle suuremad kõrvalorud on (loetletud Wörglist ülesvoolu):

* alumises otsas *Nasenbachtal* Söllist, *Luechertal* (Bruckhäusli lähedal) ja *Bruggtal* (Griesi lähedal);
* *Schönbachtal* Hopfgarteni lähedal ja 2 pikka orgu tulemas lõunast, Kelchsauer Ache ja Windauer Ache;
* laias ülemises otsas (oru laius üle 1 km) on esialgu vaid väikesed külgojad; alles siis, kui Brixenisse sisenevad lähteojade orud: Lauterbach, *Schleicherbach* ja Brixenbach. Mitte kaugel sadulast Kitzbüheli suunas avaneb Kirchbergi lähedal Spertental, kuigi orograafiliselt nõrgub see põhja suunas.

Brixentaler Ache valgla katab umbes kolmandiku Kitzbüheli ringkonnast, millest suurema osa moodustavad Windauer ja *Kelchsauer Ache* lisajõed. Brixentaler Ache suubub Inni Wörglis.

Panoraam
--------

Vaade Brixentalile Salvenbergist

Suurenda
 Vaade Brixentalile Salvenbergist

Vaata ka
--------

* Brixen im Thale
* Lauterbach
Matthew Bryza
**Matthew James Bryza** (sündinud 16. veebruaril 1964) on endine USA diplomaat, Tallinna Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse juht (2012–2015). 

Bryza astus USA välisteenistusse 1988. aasta augustis. Seejärel töötas ta 1989–1991 Poolas Poznańi konsulaadis ja Varssavi saatkonnas. 

1991–1995 töötas ta USA Riigidepartemangus Euroopa ja Venemaa teemadega. 

1995–1997 töötas ta Moskvas USA saatkonnas algul suursaadiku Thomas Pickeringi eriabina ja seejärel poliitilise ametnikuna, kes tegeles Venemaa Riigiduuma, Venemaa Kommunistliku Partei ja Dagestani teemadega. Ta kutsuti Moskvast tagasi pärast seda, kui ta oma autoga jalakäijat riivas. 

1997–1998 töötas ta Richard Morningstari nõunikuna. Morningstar oli USA suursaadik SRÜ äsja iseseisvunud riikides. Bryza kooskõlastas USA abiprogramme Taga-Kaukaasias ja Kesk-Aasias. Alates 1998. aasta juulist töötas ta USA presidendi ja riigisekretäri erinõuniku asetäitjana Kaspia mere äärsete maade energeetika alal, kooskõlastades USA ministeeriumide ja muude ametkondade tegevust nafta- ja gaasijuhtmete võrgu väljatöötamise alal. 

2001. aasta aprillis hakkas Bryza tööle USA Riikliku Julgeoleku Nõukogus Euraasia asjade direktorina. Ta vastutas USA energeetikapoliitika kooskõlastamise eest selles piirkonnas, mis ulatub Kreekast Kesk-Aasiani. 

2005–2009 oli Bryza Euroopa ja Euraasia asjade abiriigisekretäri asetäitja. Selles ametis vastutas ta USA suhete eest Kaukaasia ja Lõuna-Euroopa riikidega, juhtis USA diplomaatilisi jõupingutusi Abhaasia, Lõuna-Osseetia ja Mägi-Karabahhi konfliktide lahendamiseks ning kooskõlastas USA energiapoliitikat Musta ja Kaspia mere piirkonnas. 

2010. aasta mais määrati ta suursaadikuks Aserbaidžaanis. 21. septembril kiitis määramise kahe vastuhäälega heaks senati väliskomisjon. Vastuhääletanud olid kriitilised Bryza väljaütlemiste suhtes Armeenia kohta. Määramise peab kinnitama ka senat. Senat seda ei teinud ja sellepärast kinnitas senati puhkuse ajal 29. detsembril 2010 president Barack Obama ta ise ametisse. Presidendil on õigus senati talvepuhkuse ajal selliseid määramisi teha, kuid enne järgmist, 2011. aasta lõpus toimuvat talvepuhkust peab senat siiski Bryza kinnitama, muidu muutub tema ametissemääramine õigustühiseks.

2012. aasta jaanuaris lahkus ta suursaadiku kohalt ning asus 1. märtsist 2012 kolmeks aastaks juhtima Tallinnas asuvat Rahvusvahelist Kaitseuuringute Keskust. 

Bryzat on autasustatud Gruusia Kuldvillaku ordeniga 2009. aastal ja Eesti Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgiga 2010. aastal.

Isiklikku
---------

Matthew Bryza on 2007. aastast abielus Türgi päritolu välispoliitikaanalüütiku Zeyno Baraniga. Neil on tütar ja nad elavas Istanbulis. 
See on tema teine abielu. Esimene abielu lõppes lahutusega. 

Bryza räägib vabalt hispaania, poola, saksa ja vene keelt ning suhtlustasandil aseri keelt. 

Ta on poola päritolu.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Matthew Bryza** |

* Evelyn Kaldoja "Kaitseuuringute keskus saab endale tuntud ameeriklasest juhi" Postimees, 2. märts 2012
**"Negative Dialektik"** ("Negatiivne dialektika") on Theodor Adorno filosoofiline teos. See ilmus tervikuna esimest korda 1966. aastal.

Kokkuvõte
---------

### Eessõna

Sõnastus "negatiivne dialektika" on traditsioonivastane. Juba Platonil tahab dialektika, et negatiivse kaudu sugeneks positiivne. Hiljem hakati seda nimetama eituse eituseks. See raamat tahab vabastada dialektika jaatavast olemusest, jättes alles kogu selle määratletuse, ja pealkirja lahti seletada. 

Selleni, mis valitseva ettekujutuse järgi filosoofiast on alus, jõuab autor alles palju põhjal, mida arvatakse sel alusel põhinevat. Kriitika alla satuvad nii aluse mõiste kui ka sisulise mõtlemise primaat. Sisuline mõtlemine jõuab eneseteadvuseni alles siis, kui see lõpuni jõuab. Ta vajab seda, mis vaimu seniste mängureeglite järgi on sekundaarne. 

Ei anta ainult autori materiaalsete tööde metodoloogiat. Negatiivse dialektika järgi ei ole materiaalsete tööde ja negatiivse dialektika vahel pidevust. Küll aga tuleb käsitluse alla nendevaheline katkelisus ning sellest tulenev juhatus mõtlemisele. Meetodit ei põhjendata, vaid õigustatakse. Autor paneb võimeid mööda kaardid lauale, aga see pole veel mäng. 

Kui Walter Benjamin luges raamatu "Metakritik der Erkenntnistheorie" viimast peatükki, arvas ta, et selleks et veenvalt jõuda konkreetse filosofeerimiseni, tuleb läbida abstraktsuse jääkõrb. Negatiivne dialektika näitab seda teekonda retrospektiivselt. Konkreetsuseni jõuti kaasaegses filosoofias enamasti ainult pettusega. See suuresti abstraktne tekst aitab selgitada autori konkreetset meetodit ning aitab ka kaasa autentsusele. Esteetikas räägitakse viimasel ajal antidraamast ja antikangelasest, negatiivset dialektikat võiks nimetada antisüsteemiks.
**Aleksis Rannit** (kuni 1940 **Aleksei Dolgošev**; 1. oktoober (vkj)/ 14. oktoober 1914 Kallaste – 5. jaanuar 1985 New York) oli vene päritolu eesti kirjanik ja kunstiteadlane.

Ta sündis Kallastel ehitusinseneri ja matemaatikaõpetaja perekonnas. Imikueas asus ta koos emaga elama Peterburi (isa jäi Eestisse), kust repatrieeruti aastal 1921 Eestisse. 1925. aastal ta ema suri ja teda kasvatas ema õde Elisabeth Adem.

Ta õppis aastatel 1940–1944 Kaunase ja Vilniuse Ülikoolis (kunstiajalugu, esteetikat, vene kirjandust ja raamatukogundust), õpingute ajal töötas Leedu Riiklikus Raamatukogus graafikakogu konservaatorina ja Leedu Riigiteatris tõlkijana; aastatel 1947–1949 Freiburgi ülikoolis ja aastatel 1953–1956 Columbia ülikoolis, lõpetas selle magistrikraadiga.

Aastatel 1944–1953 elas ta Saksamaal, Austrias, Itaalias ja Prantsusmaal; aastast 1953 elas ta USA-s. Ta oli kunstiajaloo õppejõud ja raamatukogutöötaja. Aastast 1961 oli ta Yale'i Ülikooli slaavi ja Ida-Euroopa osakonnas teadur.

Tunnustus
---------

* 1973 Henrik Visnapuu preemia ("Sõrmus")
* 1978 USA Eesti Kultuurifondi auhind

Isiklikku
---------

Aleksis Rannit oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli (abiellusid aastal 1940) Leedu ooperilaulja Gražina Matulaitytė (:lt; 1899–1993); tema teine naine oli Prahas sündinud vene emigrantide järeltulija, Yale'i Ülikooli raamatukogutöötaja Tiina (Tatjana) Rannit, kes õppis selgeks eesti keele ja kirjutas eestikeelseid luuletusi.

Viited
------

1. ↑  Viktor Terras. Aleksis Rannit. Lühimonograafia. Eesti Kirjanike Kooperativ, Lund 1975
2. ↑  Uno Schultz Armastan kõiki keeli, kirjandusi, luuleid. Intervjuu Victor Terrasega. Maaleht, 28. august 1997

Välislingid
-----------

* Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas
Vitali Ignatjenko (2013)
**Vitali Ignatjenko** (vene keeles Виталий Никитич Игнатенко; sündinud 19. aprillil 1941 Sotšis) on Nõukogude Liidu ja Venemaa ajakirjanik ning ühiskonnategelene, Venemaa riikliku uudisteagentuuri ITAR-TASS-i peadirektor aastatel 1991–2012, Maailma Venekeelse Pressi Assotsiatsiooni (WARP) president.

Elulugu
-------

Vitali Ignatjenko sündis Sotši miilitsaülema ja õpetaja perekonnas. 14-aastaselt hakkas tegema kaastööd ajakirjanduse vallas. Pärast keskkooli lõpetamist astus 1958. aastal Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonda, mille lõpetas 1963. aastal. 

Aastatel 1963–1975 töötas ta ajalehes Komsomolskaja Pravda stažööri, korrespondendi, toimetaja, esilehekülje toimetaja ja lõpuks peatoimetaja asetäitjana. Aastatel 1975–1978 oli ta Nõukogude Liidu uudisteagentuuri TASS peadirektori asetäitja, kirjutas stsenaariumi 1976. aasta filmile "Jutustus kommunistist" ("Повесть о коммунисте"), mis rääkis NLKP Keskkomitee peasekretäri Leonid Brežnevi elust. Filmi eest sai ta 1978. aastal Lenini preemia. Aastatel 1978–1986 oli ta NLKP Keskkomitee rahvusvahelise osakonna juhataja asetäitja. 1986–1990 ajakirja Novoje Vremja peatoimetaja. 1990-1991 Nõukogude Liidu presidendi Mihhail Gorbatšovi pressiteenistuse juhataja. 1991. aasta augustiputši ajal ja pärast seda oli ta üks väheseid, kes jätkasid Nõukogude Liidu presidendi toetamist.

Alates 28. augustist 1991 kuni 17. septembrini 2012 oli ta Venemaa riikliku uudisteagentuuri ITAR-TASS-i peadirektor, seejärel ITAR-TASS-i kolleegiumi esimees.

1. juunist 1995 17. märtsini 1997 oli ta Venemaa valitsuse asepeaminister (tema kandidatuuri soovitas peaminister Viktor Tšernomõrdin), ühendades selle ameti ITAR-TASS-i peadirektori kohustustega. Venemaa Föderatsiooni valitsuses jälgis ta meediaga seotud küsimusi. Alates 1996. aastast oli ta Venemaa valitsuse juures tegutseva usuliste ühenduste komisjoni esimees. Jaanuarist 1995 kuni detsembrini 1996 oli ta Venemaa Televisiooni (ORT) direktorite nõukogu liige, 1996. aasta detsembrist 1997. aasta veebruarini üks kolmest esimesest ORT direktorite nõukogu aseesimehest, ja veebruarist 1998 kuni septembrini 2001 teleettevõtte ORT direktorite nõukogu esimees.

Alates 1996. aastast oli ta SRÜ riikide uudisteagentuuride liidu (ANIA) president. Aastast 1999 Maailma Venekeelse Pressi Assotsiatsiooni (WARP) president (WARP ühendab enam kui 300 venekeelset väljaannet 80 riigist). Jaanuarist 2008 Venemaa ajakirjanduse akadeemia president.

Aastatel 2012–2015 oli ta Venemaa Föderatsiooninõukogu liige (2013–2015 rahvusvaheliste suhete komitee esimehe esimene asetäitja). Fondi Russki Mir hoolekogu liige.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. august 2020. Vaadatud 28. aprillil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kirjatähest; programmeerimiskeele kohta vaata artiklit R (programmeerimiskeel); teiste tähenduste kohta vaata R (täpsustus)* |

---

**R** (**r**) on ladina tähestiku täht.

Seda tähte kasutatakse paljudes keeltes tremulantide ehk värihäälikute märkimiseks. IPA kasutab selle tähe variante eri tremulantide märkimiseks.

Füüsikas tähistatakse R-ga universaalset gaasikonstanti. Matemaatikas tähistab R reaalarvude hulka.

Teised esitusviisid
-------------------


|  |  |
| --- | --- |
| Tähestikuline hääldamine | Morse |
| Romeo | ·–· |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  | ⠗ |
| Signaallipp | Lipusemafor | Braille kiri |

Vaata ka
--------

* Ŗ

Tähestikutähed

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | B | (C) | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O | P | (Q) | R | S | Š | Z | Ž | T | U | V | (W) | Õ | Ä | Ö | Ü | (X) | (Y) |
**Igor Volhonski** (sündinud 24. veebruaril 1994) on Eesti muusikaprodutsent, laulukirjutaja ja muusik. Sooloartistina kasutab ta esinejanime **Hellove**.

Muusikakarjäär
--------------

2014. aastast tegi Igor Volhonski laulukirjutaja ja kitarristina kaasa *metalcore*-bändis Saints Be Warned.[*viide?*] 2014. aastal võttis ansambel osa konkursist Noortebänd ja jõudis poolfinaali. 2015. aastal võitis Saints Be Warned bändikonkursil Vesiroosivisioon Grand Prix. Ilmus kolm singlit: "The Last Chapter" (2015), "Hurricane" (2015), "For the Blind" (2016) ja ühe EP "Saints Be Warned" (2017).

2018. aastal asutasid Igor Volhonski ja Andrei Zevakin produtsenditandemi xtra basic. Ilmus kolm singlit: "Space Shuttle" (2018), "Hold me close" (2018) ja "Love Ain't Gone" (2019). "Hold Me Close" valmis koostöös Emily J-ga ning lugu jõudis 2019. aasta Eesti Laulu 12 parema laulu seas finaali.

2020. aastal alustas Volhonski sooloprojekti Hellove. Ilmunud on kaks singlit: "Lie" koostöös Austraalia laulja ja produtsendi Trovega[*viide?*] ning "I Got You" koos Ameerika-Korea laulja Gloria Kimiga[*viide?*]. Hellove'i muusika on leidnud kajastust sellistes Ameerika meediaväljaannetes nagu The Nocturnal Times ja Prelude Press.

Viited
------

1. ↑  "Selgusid Noortebänd 2014 demovoorust edasipääsejad". *Ajakiri Kitarr*. 9. oktoober 2014.
2. ↑  "Eesti Laulu finaal: xtra basic & Emily J – "Hold Me Close"". *ERR*. 16. veebruar 2019.
3. ↑  "Hellove Releases "Lie" Alongside Trove". *The Nocturnal Times*. 16. oktoober 2020.
4. ↑  Dom Vigil (20. november 2020). "Hellove Shares New Single "I Got You" Featuring Gloria Kim". *Prelude Press*.

Välislingid
-----------

* Hellove Spotifys
* Hellove Youtube'is
* Hellove Facebookis
* Hellove Instagramis
Prints Daniel (2010)
**Daniel** (*Olof Daniel Westling Bernadotte*; sünninimi *Olof Daniel Westling*; sündinud 15. septembril 1973 Örebros) on Rootsi prints, Västergötlandi hertsog. Ta on Rootsi kroonprintsessi Victoria abikaasa alates 19. juunist 2010.

Prints Daniel on varem tegutsenud personaaltreeneri ja ettevõtjana.

Noorpõlv
--------

Daniel Westling sündis Örebros. Ta sündis samal päeval, mil suri kuningas Gustaf VI Adolf ja troonile tõusis Westlingi tulevane äi kuningas Carl XVI Gustaf.

Westling kasvas üles Gävleborgi läänis asuvas Ockelbo asulas. Gümnaasiumiõpilasena töötas ta suviti Ockelbo vanadekodus. Sandvikenis asuva Hammargymnasiet-nimelise keskkooli lõpetas ta 1991. aastal. Pärast sõjaväeteenistuse läbimist töötas ta aasta erivajadustega lapsi õpetavas koolis.

1994. aastal kolis ta Stockholmi, et õppida Värmdös asuvas õppeasutuses kaheaastase programmi raames spordipedagoogikat. Pärast õpinguid läbis ka personaaltreeneri koolituse. 

Edasi asutas ta mitu jõusaali (firmad Master Training ja Balance), töötas treeneri ja konsultandina ning oli tegev mitme ettevõtte juhatuses. Westlingi osalusel asutatud luksusspordiklubi Master Training on suunatud jõukamale klientuurile.

Abielu
------

Westling tutvus kroonprintsess Victoriaga viimase õe kaudu – printsess Madeleine soovitas Victoriale Westlingi personaaltreeneri teenuseid. 2002. aasta suvel sai avalikuks Victoria ja Westlingi suhe. Kokku koliti 2007. aastal. 

19. juunil 2010 toimusid kroonprintsess Victoria ja prints Danieli pulmad. Laulatus toimus Victoria vanemate 34. pulma-aastapäeval. 15. novembril 2010 kolis paar elama Solnas asuvasse Haga lossi. 

Neil on kaks last. 23. veebruaril 2012 sündis tütar, kellele pandi nimeks Estelle Silvia Ewa Mary ning kes sai Östergötlandi hertsoginna tiitli. 2. märtsil 2016 sündis poeg Oscar Carl Olof, kes sai Skåne hertsogi tiitli.

Kroonprintsess Victoria ja prints Daniel külastasid Eestit 2014. aasta oktoobris ja 2018. aasta augustis.

Isiklikku
---------

27. mail 2009 siirati Westlingile neer. Uue neeru loovutas Danielile ta isa Olle. Siirdamiseni viinud neeruhaigus on kaasasündinud, kuid ei ole pärilik.

Prints Danielile meeldib golfi mängida ja suusatada.

Tunnustus
---------

2011. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.

Viited
------

1. ↑  A prince consort in waiting: Daniel of Sweden. royalcentral.co.uk
2. 1 2 3 4  Husband. victoriabernadotte.com
3. 1 2 3 4 5  Han fick prinsessan – sagan om Daniel. Arbetarbladet
4. ↑  Rootsi kroonprintsess Victoria visiit Eestisse. ERR Arhiiv
5. ↑  President Kaljulaid kohtus Kadriorus Rootsi kroonprintsess Victoria ja prints Danieliga. president.ee
6. ↑  "Rootsi kroonprintsessi abikaasa kommenteeris oma tõsist haigust: võtan iga päev ravimit". *Kroonika*. Vaadatud 31. augustil 2023.
7. ↑  Prince Daniel of Sweden breaks his silence about his kidney transplant. Hello Magazine
8. ↑  Westling claims kidney illness 'not hereditary'. The Local
**Šampēterise mõis** (läti keeles *Šampētera muiža*; saksa keeles *Hof Champêtre*) oli poolmõis Lätis Riia linnas Pleskodāle asumis; selle peahoone asus aadressil Vecaines iela 1.

Šampēterise mõis tekkis aastal 1782, mil Anna Ulrika von Vietinghoff liitis talle kuulunud *Prästingshofi* ja *Ludendorfshofi* mõisa. Aastast 1795 läks mõis Igelströmide valdusse. XIX sajandil hakati mõisa maadele rajama tööstusettevõtteid, millest kujunes hiljem Šampēterise asum. Millalgi XIX sajandi lõpus või XX sajandi alguses omandasid mõisa Derkid, neile kuulus mõis kuni võõrandamiseni aastal 1930.

Mõisa barokne puidust peahoone ehitati XVIII sajandil. Teise maailmasõja ajal asus hoones Saksa sõjaväe laatsaret. Pärast sõda oli hoone kasutusel tekstiilivabriku Sarkanā Tekstilniece tööliselamuna. Halvas seisukorras hoone lammutati 1998. aastal. Mõisakompleksist on säilinud vaid paar tiiki ja mõned pargis asunud puud.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil, fotod (*läti keeles*)
Windautali org
Windauer Ache
Windautal vaadatuna Gampenkogelilt
**Windautal** on Tirooli Brixentali lõunapoolne külgorg Kitzbüheli Alpides Austrias pikkusega u 16 km.

Org asub peaaegu täielikult Westendorfi valla territooriumil; ainult selle põhjapoolne ots asub Hopfgartenis. Lõunas külgneb org Salzburgi liidumaaga. Põhjas – Hopfgarteni (623 m) lähedal – Windautali ja Brixentali orud ühinevad. Windauer Ache oja voolab läbi Windau ja suubub Brixentaler Achesse.

16. ja 17. sajandil kaevandati orus vaske, galeniiti ja püriiti.

Windautal on populaarne puhkeala ja eriti hea suusatamiseks, matkamiseks, maastikurattasõiduks ja jalgrattasõiduks. Marsruut läbi oru piki Windauer Ache alamjooksu on osa "Kaiseri ringrajast" *(Kaiser-Runde),* pikamaa ringjalgrattateest, mis algab ja lõpeb Kufsteinis. Windauer Ache on populaarne ka kärestikusõitjate hulgas.

Oru lõunapoolsesse otsa pääseb autoga ainult tasulise tee kaudu (osaliselt rautamata) ja see on väga hõredalt asustatud.

Salzburgi–Tirooli raudtee kulgeb piki alumise (põhjapoolse) Windautali nõlvasid ja mitut tunnelit, kus keset kurvi ulatub orgu sild. Oru kirdeserval on peatus "Windau". See niinimetatud *Windauer Schleife* ("Windau kurv"), mida kasutatakse orus kõrguse saavutamiseks ja mis on väga maaliline, on raudteefotograafide seas populaarne fototeema.

Orumaastikku iseloomustavad metsased mäed ja arvukad alpiniidud (*Almen*). Ülalpool metsapiiri karjatatakse avatud nõlvadel asuvatel karjamaadel lambaid, kitsi, lehmi ja hobuseid.

Windaud ümbritsevad arvukad tipud, enamik neist üle 2000 m kõrged. Olulised mäed on Steinbergstein (2215 m), Kröndlhorn (2444 m) ja Brechhorn (2032 m).
**Elin Cullhed** (sündinud 1983 Uppsalas) on Rootsi kirjanik, õpetaja ja kultuuriajakirjanik.

Elu ja looming
--------------

Cullhed on töötanud loovkirjutamise õpetaja ja kultuuriajakirjanikuna muu hulgas väljaandes Uppsala Nya Tidning. Tema esimene, tänapäeva teismeliste elu käsitlev romaan ilmus 2016. aastal ja kandis pealkirja "Gudarna" ('Jumalad').

Cullhedi teine raamat "Eufori" ("Eufooria", e.k. 2022) ilmus 2021. aastal ja on kirjanduslik fantaasia Ameerika luuletaja ja kirjaniku Sylvia Plathi (1932–1963) viimasest eluaastast, mis lõppes enesetapuga. Autor kirjeldab fiktiivse päeviku vormis Plathi meeleheidet ja ummikseisu, püüet ühendada kirjaniku- ja koduperenaise elu. "Nii on loov naine 1960ndatel kukkunud rumalasse ja väljapääsmatusse auku: ta peab täitma asise maailma rolle, süüa tegema, last kandma, imetama, kuidagi pusima oma tunnete kallal, millest mõnesid tuleb omajagu häbeneda – ning loominguks on järele jäänud vaid aja ja jõu riismed." 2021. aastal sai Cullhed raamatu eest Augustipreemia ilukirjanduse kategoorias.

Kirjanik astus 2023. aastal üles ka Tallinnas kirjandusfestivalil HeadRead.

Elin Cullhedil on kolm last.

Autasud
-------

* Föreningen Arbetarskrivare kirjandusauhind, 2015

* Augustipreemia, 2021

* Sigtuna fondi autoristipendium, 2023

Teosed
------

* "Gudarna", 2016

* "Eufori", 2021

Eesti keeles ilmunud
--------------------

"Eufooria", tõlkinud Maarja Aaloe, Varrak, Tallinn, 2022

Viited
------

1. ↑   Piret Põldveri arvustus Sirbis

Välislingid
-----------

Intervjuu ERRis

Intervjuu Eesti Ekspressis
**Wismari raveliin** on Toompea lõunaküljel 17. sajandi lõpus Tallinna muldkindlustusvööndi osana Vana-Wismari raveliini asemele rajatud raveliin, mis paiknes peavallikraavis ja pidi kaitsma Ingeri bastioni ehk praeguse Harjumäe ning Rootsi bastioni ehk praeguse Lindamäe vahelist kurtiini, kus praegu Pika silla kohal kulgeb Toompea tänav.

Raveliinid skemaatiliselt
Tallinna muldkindlustusvöönd enne 1710. aastat
Wismari raveliin, praeguse Kaarli kiriku kohal, kujutas endast kolmnurkse kujuga eelkindlustist, selle tipunurga ees paiknes iseseisvalt kaitstav kolmenurkne suletud muldkindlustis, De la Gardie reduut. 

Wismari raveliini tipu taga asunud De la Gardie reduudist, jääb tänapäeval suurem osa 1860.–1870. aastatel rajatud Kaarli puiestee ja Kaarli kiriku alla. De la Gardie reduudil oli parem ja vask faass (esiküljed) ning parem ja vasak flank ning reduudi muldkehandi sisemist nõlva hoidsid koos eskarpmüürid. Reduudi Tõnismäe poolses küljes oli vall suurtükkide laskepesadega. Reduudi ees oli oma väike
vallikraav ja reduudist kummalegi poole jäi täiendav külgvall. Reduudi orienteeruvad välised pikkusmõõdud tuginedes ajaloolistele joonistele on aga järgmised: faassid umbes 26–28 meetrit ja flangid umbes 19–21 meetrit ning suure varjatud tee poolne tagakülg umbes 57–60 meetrit.

Vaata ka
--------

* Tallinna muldkindlustusvöönd
* Svantepolgi raveliin
* Beyerni raveliin
* Jülichi raveliin
* Kleve raveliin
* Berghi raveliin

Välislingid
-----------

* Rootsi Riigiarhiiv: Wismari raveliini puusilla joonis, 1696
* Kaarli kiriku juurest leiti sajandeid tühjana seisnud maa-alused käigud Eesti Päevaleht 16. aprill 2003
* Salatunnel Toompeale Õhtuleht 16. aprill 2003
* Wismari raveliini käikudes algavad väljakaevamised Eesti Päevaleht Online, 17. aprill 2003
* Robert Treufeldt: Wismari raveliini tunnelid on oodatud üllatus Eesti Päevaleht 21. aprill 2003
* Urmas Seaver: Tallinn asub tuleval aastal maa-aluseid käike taastama 1. september 2003
* Osaühing Agu EMS, TALLINNA KAARLI KIRIKU ARHEOLOOGILISED EELUURINGUD (KMRR nr 1237 ja 2589), TALLINN 2008
**Partikulaar** ehk **üksikobjekt** ehk **üksikese** ehk **üksik asi** on metafüüsikas universaali konkretiseering. Näiteks iga üksik konkreetne õun on "õunasuse" ehk õuna kui universaali (õuna kui tüübi, õuna kui klassi või õuna idee) ilmnemine. 

Partikulaarid, vastandina  abstraktsetele entiteetidele (nagu näiteks omadused või arvud) on aegruumilised. Sokrates on partikulaar. See tähendab, et on olemas ainult üks Sokratese-nimeline Platoni õpetaja, keda pole võimalik kloonides kopeerida, loomata seejuures uut partikulaari. Samas punasus ei ole partikulaar, kuna see on abstraktne ja paljukordselt konkretiseeritav (näiteks see konkreetne õun, minu jalgratas, selle naise punased juuksed jne.)

Partikulaar võib olla üheaegselt mitme universaali ilmnemine. Näiteks Sokrates on ühtaegu nii inimese kui ka filosoofi ilmnemine. 

Tänapäeval kasutatakse sõna "partikulaar" ka Aristotelese individuaalse substantsi tähenduses, tähistades nii ükskõik millist konkreetset (individuaalset) entiteeti, sõltumata sellest, kas see on aegruumiline või mitte. 

Peter Frederick Strawson on teinud vahet partikulaaride ja indiviidide vahel, määratledes partikulaari identiteeti omava ajas paikneva indiviidina. Seetõttu on temal kõik partikulaarid indiviidid, kuid kõik indiviidid ei ole partikulaarid. Mitte-partikulaarsed indiviidid on tal näiteks omadused, arvud, propositsioonid ja faktid.

Räägitakse ka abstraktsetest partikulaaridest ehk troopidest.

Vaata ka
--------

* Universaalid