recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Patandžalit kujutatakse sageli poolinimesena, poolmaona
**Patandžali** (sanskriti पतञ्जलि (*Patañjali*) [pʌtʌɲʤʌlɪ]) oli India õpetlane ja traditsioonilise jooga alusteksti "Joogasuutra" autor, mistõttu teda nimetatakse ka jooga isaks.

India traditsioon omistab talle ka ühe grammatikateose ja ühe kirjutise ajurveedast, kuid on vaieldav, kas need on ühe autori kirjutatud.

Elu ja legendid
---------------

Patandžali elu kohta pole midagi kindlat teada. Arvatakse, et ta elas millalgi 2. sajandi eKr ja 4. sajandi pKr vahel.

Patandžali ema nimi oli legendi järgi Gonikā (*Goṇikā*), mistõttu tema kohta kasutatakse ka nimesid **Gonardīja** (*Goṇardīya*) ja **Gonikāputra** (*Goṇikāputra*). Gonikā oli eraklik askeet. Et ta oli naine, ei leidnud ta õpilasi, kellele oma teadmisi edasi anda. Ta pöördus palvega päikesejumala Sūrja poole. Siis kukkus talle taevast pihkudesse väike madu, kes muutus poisiks ja palus luba olla Gonikā õpilane. Gonika andis talle sellepärast nimeks Patandžali (sanskriti *pat-* 'lendama, alla kukkuma' ja *añjali* 'tervitus- ja palveasend'). Alternatiivse legendi järgi langes ta grammatik Pānini pihkudesse. Patandžalit peetakse ka maailmamao Šeša inkarnatsiooniks.

Viited
------

1. ↑  Wilfried Huchzermeyer. *Das Yoga-Lexikon.* 2. trükk, Karlsruhe 2009, ISBN 978-3-931172-28-2, lk 211, märksõna "Patañjali".
2. 1 2  Patanjali. –John Dowson. *A classical dictionary of Hindu mythology and religion, geography, history, and literature*, London 1879, lk 233–234. Veebiversioon.
3. ↑  Mathias Tietke. *Der Stammbaum des Yoga*, Theseus: Berlin 2007, ISBN 978-3-8962-0199-7, lk 229.
4. ↑  Reinhard Palm. *Der Yogaleitfaden des Patañjali*, Reclam: Stuttgart 2010, ISBN 978-3-15-020197-8, lk 260.
Joonis 1. Järjestikused reaktsioonid: kontsentratsioonide muutus ajas – lähteühend A(roheline), vaheprodukt B (sinine), lõppsaadus C (punane) ja B+C (punktiir)
Joonis 2. Produktide molekulkaalu sõltuvus konversioonist astmelise (punane kõver) ja elava (must kõver) polümerisatsiooni korral
**Konversioon** on aine muundamine keemilises reaktsioonis, kus lähteaine(te)st saadakse produkt või vaheprodukt.

**Konversiooni kiirus** on sünonüüm reaktsiooni kiirusele.

Konversioon näitab võtmereagendi ärakasutamist ehk läbireageerimise määra, mida võib väljendada kas protsentides või osana tervikust. Selleks kasutatakse ka mõistet **konversiooni aste**. Samas tähenduses esineb ka mõiste **reaktsiooni sügavus**. Reaktsiooni katkestamine madalal konversiooni astmel on vajalik, kui soovitud produkt(id) astuvad edasi reaktsiooni. Joonisel 1 on kujutatud järjestikused reaktsioonid, kus produkti B saamiseks tuleb protsess katkestada konversioonil 50–70%.

Konversiooni kõverad
--------------------

Konversiooni kõverad näitavad reaktsiooni produktide (suhtelise) sisalduse muutust sõltuvalt protsessi konversiooni astmest. Raskesti reprodutseeritavate keeruliste katalüütiliste reaktsioonisüsteemide korral lubavad need kõverad teha järeldusi produktide moodustumise teede (*parthways*) kohta. Konversiooni kõverate analüüs võimaldab hinnata konkureerivate reaktsioonide osakaalu. Konversiooni kõverate nullkonversioonile ekstrapoleerimisel saadav ordinaattelje lõik (*intercept*) näitab paralleelsete reaktsioonide osakaalu ning kõverate languse/tõusu nurk on seotud konsekutiivsete reaktsioonidega, st produktide edasiste reaktsioonidega süsteemis.

Konversiooni mudel
------------------

Konversiooni mudel on reaktsiooni kineetika mudel, kus reaktsiooni aeg on välja taandatud ja komponentide kontsentratsioonide muutused esitatakse funktsioonina ühe lähteaine kontsentratsiooni muutuse suhtes. Selleks määratakse lähteainete ja produktide suhtelised sisaldused mitmel konversiooni astmel. Komponentide kineetilised võrrandid jagatakse läbi ühe (võtme)reagendi kineetilise võrrandiga: 

d(produkt)/dt : d(reagent)/dt = d(produkt)/d(reagent)
See meetod on kasutatav näiteks Lewisi happekatalüütiliste reaktsioonide korral, kus katalüsaatori aktiivsust ja seega reaktsiooni kiirust mõjutavad oluliselt raskesti määratavad ja mittereprodutseeritavad lisandid (näiteks niiskus).

Vaata ka
--------

* Reaktsiooni kiirus
* Keemiline reaktsioon
* Keemiline kineetika
* Reaktsiooni mehhanism
* Statsionaarne olek

Kirjandus
---------

* Elvi Muks. Pathways to the Higher Products in Lewis Acid Catalysed Additions of Allylic Chlorides to Isoalkenes and Isoprene. – *J. Chem. Research (S)* 1995, 496-497.
* Леетс К. В. Тенг С. Э. Савич Т. О. К изучению ионно-каталитической теломеризации. VII. Об изомеризации терпеновых галогенопроизводных в условиях катионной теломеризации. *Ж. Орг. Хим*. 10(2), 164-167 (1974).
* Lääts, Koit. Quantitative modelling of chemical reactions. 1. Quantitative approach to investigating complex chemical reactions. A conversion model of reaction. *Proc. Estonian Acad. Sci. Chem.* 1989, 38 (4), 230-237.
László Bénes (2016)
**László Bénes** (sündinud 9. septembril 1997 Dunajská Stredas) on ungari rahvusest Slovakkia jalgpallur, kes mängib Saksamaa esiliigaklubis Hamburger SV ja Slovakkia jalgpallikoondises.

2007. aastal liitus ta kodulinnaklubiga Dunajská Streda DAC 1904. 2011. aastal siirdus ta Ungari klubisse Győri ETO. Győri põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2014/15.

2015. aasta veebruaris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Slovakkia kõrgliigaklubiga Žilina.

2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubisse Mönchengladbachi Borussia. 5. aprillil 2017 lõi ta mängus Hertha BSCi vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas (mäng lõppeski Hertha 1:0 võiduga). Hooaja 2018/19 teises pooles mängis ta laenul Saksamaa esiliigaklubis Kieli Holstein ja hooaja 2020/21 teises pooles Saksamaa kõrgliigaklubis FC Augsburg.

2022. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hamburgeriga.

Slovakkia jalgpallikoondises debüteeris 10. juunil 2017 sõprusmängus Leedu vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 1. juunil 2021 sõprusmängus Bulgaaria vastu. Ta kuulus Slovakkia koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 14.8.2022)

| * v
* r
Slovakkia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Dúbravka
* 2 Pekarík
* 3 Vavro
* 4 Valjent
* 5 Šatka
* 6 Greguš
* 7 Weiss
* 8 Duda
* 9 Boženík
* 10 Suslov
* 11 Bénes
* 12 Kuciak
* 13 Hrošovský
* 14 Škriniar
* 15 Hubočan
* 16 Hancko
* 17 Hamšík (c)
* 18 Haraslín
* 19 Kucka
* 20 Mak
* 21 Ďuriš
* 22 Lobotka
* 23 Rodák
* 24 Koscelník
* 25 Hromada
* 26 Schranz
* Treener: Tarkovič

 | Slovakkia |
**Max Nordau** (sünninimi **Simon Maximilian Südfeld** ehk **Simcha Südfeld**; 29. juuli 1849 Pest – 23. jaanuar 1923 Pariis) oli Ungarist pärit juudi rahvusest arst, kirjanik ja sionistliku liikumise tegelane.

Max Nordau sündis ortodoksse sefardi päritolu rabi Gabriel Südfeldi perekonnas. Ta sai traditsioonilise juudi hariduse ja kasvas üles saksakeelses kultuurikeskkonnas. 1872. aastal lõpetas ta Pesti Kuningliku Ülikooli arstiteaduse alal. Juba ülikooli ajal tegi ta kaastööd mitmele Budapesti ajalehele. 1873. aastal muutis ta oma nime ära ja kolis Berliini. Pärast lühiajalist viibimist Budapestis 1870. aastate lõpus asus Max Nordau 1880. aastal elama Pariisi.

Ta saavutas kuulsuse ühiskonna- ja kultuurikriitiliste raamatutega. Oma teoses "Die Conventionellen Luegen der Kulturmenschheit" ('Kultuurinimkonna konventsionaalsed valed', 1883) arvustas ta monarhistlikke ja aristokraatlikke režiime ning nende silmakirjalikkust. 1885. aastal ilmus raamat "Paradoxe der Conventionellen Luegen" ('Konventsionaalsete valede paradoksid'). 1892. aastal ilmunud teoses "Entartung" ('Degeneratsioon') kritiseeris Nordau teravas toonis kaasaegset euroopa kunsti ja kultuuri.

Sionistliku liikumisega ühines Max Nordau Dreyfusi afääri mõjul. Temast sai Theodor Herzli lähimaid kaastöötajaid. 1897. aasta augustis Baselis Esimesel Ülemaailmsel Sionistide Kongressil oli Nordau üks Ülemaailmse Sionistliku Organisatsiooni asutajatest, ta valiti ka üheks kolmest aseesimeheks.

Viited
------

1. ↑  Max Nordau (1849–1923) Jewish Virtual Library
2. ↑  Matt Plen. Max Nordau : Physician, intellectual, Zionist Jewish Learning
3. ↑  Jerry Klinger.
 Max Nordau :From Degeneration to Regeneration The Jewish Magazine, December 2013
4. ↑  Max Nordau - Biography JewAge
5. ↑  Nordau, Max Jewish Virtual Library
6. ↑  Max Nordau (1849-1923) bbk.ac.uk
7. ↑  Max Nordau : Hungarian-French Physician and writer britannica.com
8. ↑  Zionist Congress: First Zionist Congress & Basel Program (August 1897) Jewish Virtual Library
"**Lysis**" on antiikfilosoof Platoni dialoogi vormis filosoofiline teos.

"Lysises" kohtuvad Ktesippos ja Sokrates; esimene neist kurdab, et Hippothales on armunud Lysise nime kandvasse noormehesse. See koostab Lysise auks luuletusi, mis toob kaasa Sokratese küsimuse, kas taolised luuletused ei ole koostatud mitte luuletaja enda auks, kui too peaks armastatu südame võitma. Ta lisab, et mida enam taolistesse luuletustesse panustada, seda naeruväärsem on autor, kui ta peaks ebaõnnestuma. Ühtlasi soovitab ta Hippothalesel, et see korraldaks tema kohtumise Lysisega, et ta võiks demonstreerida, kuidas vestlus välja nägema peaks.

Selgub, et see pole kuigi raske, kuna Lysis viibib sealsamas lähedal palestras oma sõbra Menexenose (tõenäoliselt samanimelise dialoogi peategelase nimekaim) seltsis. Sokrates alustab vestlust, ent Menexenos on sunnitud lahkuma. Sokrates viib jutu vanemlikule armastusele ja sellele, et Lysisel pole lubatud teha kõike, mida ta sooviks. Seega pole tõeline sõprus ja armastus (*philia*) nagu lipitsemine, vaid arvestab sõbra ja armastatu võimetega.

Menexenos tuleb tagasi ja Lysis avaldab soovi, et Sokrates väljendaks neid mõtteid ka Menexenosele. Sokrates alustabki Menexenosega vestlemist, küsides, kas sõprus ja armastus on vastastikkune või mitte. Algse idee, et see on vastastikkune, lükkab ümber see, et armastaja tunded ei muutu ka siis, kui armastuse objekt teda vihkab. Seega peab tõene olema hoopis vastupidine, mida kinnitab see, kuidas vanemad oma lapsi armastavad.

Seejärel liigub arutelu sellele, milliste isikute vahel sõprus olla saab. Algse idee kohaselt on sõbrad sarnased ja kuna ebavooruslike vahel taolist sõprust olla ei saa, siis on sõbrad kaks vooruslikku isikut. Sealt tekib aga küsimus, milleks seda vaja peaks olema, kuna kahel voorustes täiuslikul inimesel pole teineteist ja seega ka sõprust vaja. Vastandid tõmbuvad just seetõttu, et täiendavad teineteist. Samas ei saa õiglane isik olla ebaõiglase sõber ega mõõduka mõõdutundetu sõber. Pigem võib sõprus eksisteerida selliste vahel, kellest üks on hea, teine ei ole aga ei hea ega halb.

Edasi liigub arutelu sõpruse põhjustele. Sokrates väidab, et põhjuseks on mingi puudus. Terved arsti ei vaja, küll aga vajavad arsti sõprust haiged. Sealt järeldab ta, et sihiks on tervis ehk pigem on sõpruse põhjuseks mingi hüve, nii et sõprus jääks ka püsima maailmas, kus halba ei ole. Seega kuulub sõprus loomuste juurde, kes teineteist täiendavad. See aga viib vastuoluni algsete järeldustega, mille kohaselt sõprus ei pea olema vastastikkune.

Nagu Platoni varasematele dialoogidele üldiselt omane, nii jääb ka selles dialoogis lahendus leidmata ja sõprus määratlemata.

Välislingid
-----------

* Lysise dialoog inglise keeles
**Hüdroelektrienergia** on gravitatsiooni toimel voolava või langeva vee jõul toodetud elektrienergia. 

Enamik hüdroelektrienergiat tuleb elektrigeneraatorite turbiine pöörlema paneva paisutatud vee potentsiaalsest energiast. 

See on levinuim taastuvenergia vorm. 

Maailmas toodetavast elektrienergiast moodustab hüdroelektrienergia 16%.

2010. aastal oli elektrienergia tootmist 3,427 teravatt-tundi ja seda tahetakse iga aasta tõsta umbes 3,1% järgnevad 25 aastat. Hüdroelektrienergiat toodetakse 150 riigis ning koos Aasia ja Vaikse ookeani piirkonnaga toodeti kogu maailma hüdroelektrienergiat 2010. aastal 32%. Hiina on suurim hüdroenergia tootja maailmas, mis tootis 2010. aastal 17% kogu kodumaise elektrienergia kasutamisest. Praegu on maailmas neli hüdroelektrijaama, mis on suuremad kui 10 gigavatti (GW): Kolme Kuru tamm Hiinas, Itaipu tamm Brasiilia ja Paraguay piiril, Xiluodu tamm Hiinas ning Guri tamm Venezuelas.

Hüdroelektri maksumus on suhteliselt odav, mistõttu on see konkurentsivõimeline taastuvenergia allikas. Keskmine maksumus hüdroelektrijaamas, mis on võimsam kui 10 megavatti toodetud vool, on 3–5 USA senti kilovatt-tunni kohta. Hüdroelektrijaamade tootlikkust saab paindlikult reguleerida vastavalt elektrivõrgu vajadustele. Põhimõte toimib sellel, kas salvestatakse vee potentsiaalset energiat või lastakse vett rohkem läbi turbiinide. Kuigi tammide ehitamine katkestab jõe voolu ning võib kahjustada ökosüsteeme. Suurte tammide ja reservuaaride ehitamine sageli kaasab ka inimeste ja loomade ümberasustamise. Kui hüdroelektrijaama kompleks on valmis ehitatud, siis tehas ei tooda otseselt jäätmeid ja kasvuhoonegaase tekib märgatavalt vähem kui fossiilkütustel põhinevates jaamades.

Vaata ka
--------

* Hüdroenergia
* Hüdroelektrijaam
**Max** (**Maximilian**) **Gustav Christian Carl Braun** (13. september 1850, Mysłowice, Preisi Sileesia – 22. veebruar 1930 Königsberg) oli Tartus töötanud saksa zooloog. Ta tegeles eriti malakoloogia, helmintoloogia ja mereselgrootute uurimisega.

Ta oli 1880–1883 Tartu Ülikooli võrdleva anatoomia instituudi prosektor ja 1883–1886 zooloogia professor. Max Brauni juhtimisel arendati Tartu Ülikooli zooloogia kabinet zooloogia muuseumiks ning koostati juurde võrdleva anatoomia ja embrüoloogia ekspositsioon.

Ta koostas esimese ulatuslikuma ülevaate Baltimaade limustest ning Soome lahe keskkonna olukorrast.

Ta tõestas eksperimentaalselt, et inimene nakatub paelussiga mageveekalade kaudu.

Tartus oli üheks ta õpilaseks Jakob von Uexküll.
Aastal 1886 siirdus Max Braun Rostocki. Hiljem töötas ta Königsbergi Ülikoolis zooloogia ja võrdleva anatoomia professorina, zooloogiamuuseumi juhatajana ja rektorina (1901–1902).

Viited
------

1. ↑  *Eesti teaduse biograafiline leksikon* (2000). Kd. 1: 160.
Püha Miikaeli väljak
Innicheni valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
**Innichen** (itaalia: *San Candido*) on alev ja vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias.

See paikneb Pusteri orus Drava jõe ääres, umbes 80km Bolzanost kirdes, Austria piiri ääres. Igal aastal toimub seal Itaalia Rahvusvaheline Lumeskulptuuride Festival.

Geograafia
----------

2010. aasta novembri seisuga elas seal 3175 inimest.

Innichen külgneb järgmiste valdadega: Toblach, Innervillgraten (Austrias), Sexten ja Sillian (Austrias).

Innicheni klooster

Ajalugu
-------

Innichenis asub Innicheni klooster, mis asutati 8. sajandi lõpul ja kuulus Freisingi piiskopkonda. Klooster kaotati aastal 1785, kui ümbritsevad valdused omandas pärast 1803. aasta mediatisatsiooni (*Reichsdeputationshauptschluss*) Tirooli krahvkond. Saint-Germaini rahu sätete järgi sai Innichenist aastal 1919 Itaalia kuningriigi osa. Innichenis asub siiski siiani 1691. aastal asutatud frantsisklaste klooster.

Kogukond
--------

### Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 85.06% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 14.64% itaalia keelt ja 0.30% ladiini keelt.

Sõpruslinnad
------------

Innicheni sõpruslinn on:

* Freising Saksamaal, aastast 1969

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht (saksa ja itaalia keeles)
**Montecalvo Irpino** on vald (*comune*) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Montecalvo Irpinos.

623 meetri kõrgusel merepinnast asuva Montecalvo Irpino asustustihedus on keskmiselt 72 inimest ruutkilomeetri kohta. 

Montecalvo Irpino piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Apice (BN), Ariano Irpino, Buonalbergo (BN), Casalbore, Castelfranco in Miscano (BN), Ginestra degli Schiavoni (BN).

Montecalvo Irpino halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cesine, Corsano, Frascino, Malvizza, Maurielli, Valli.

Loodus
------

Peamiselt savise ja tufise pinnasega maa on valdavalt mägine, loodepiiril voolab Miscano jõgi.

Viited
------

1. ↑  DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 31. oktoober 2013)
2. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
3. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Montecalvo Irpino – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Šveits |
|  |
| 2. ring | 1960 | Raskekaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1959 | Raskekaal |

**Max Bösiger** (23. detsember 1933; Badeni vald, Badeni ringkond, Aargau kanton – 7. juuni 2019) oli Šveitsi poksija.

Bösiger oli kokku viiekordne Šveitsi meister raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1955 ja 1958 ning 1959–1961.

Bösiger osales raskekaalus (üle 81 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Günter Siegmundile (SÜV) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Bösiger osales raskekaalus (üle 81 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Andrei Abramovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 1913–1958. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 1959–1983. Tulemused inglise keeles
3. ↑  17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles
4. ↑  13. Euroopa meistrivõistlused poksis. Luzern 1959. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Max Bösiger veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Viljandi lennuväli** (ICAO kood: EEVI) on Viljandi vallas Päri külas asuv lennuväli. Lennuvälja haldab Viljandi Lennuklubi. 

Lennuväli on murukattega, pinnase kandevõimega kuni 7-tonnistele lennukitele. Märgistatud lennuraja pikkus on 800 m ja laius 30 m.

Ajalugu
-------

Klemm Kl 25
5. juunil 1931 Viljandis asutatud Sakalamaa Õhuasjanduse Ühing tegeles lennunduse populariseerimisega ja rajas koostöös Eesti Kaitseväe Õhukaitsega Männimäele lennuvälja. Ühingu üks asutaja oli endine Viljandi linnapea August Maramaa. Heinz von Ungern-Sternberg ostis Saksamaalt sportlennuki Klemm L 25 b VII (ES-UST). Ühingu eestvedamisel rajati Riia maantee äärsele endisele mõisapõllule lennuväli ja ehitati angaar. Lennuväli avati 10. juulil 1932. Lennukikuuri kõrvale ehitati ka lennuväljavahi elamine ja veidi suurem ruum, mida kavatseti kasutada reisijate ooteruumina. 

Ungern-Sternbergile kuulunud mõisa hooned asusid Viljandi lossimägede jalamil Valuoja kaldal, praeguse Hariduse ja Talli tänava ristmiku piirkonnas. Seal paiknes ka Heinz Ungern-Sternbergi mehaanikatöökoda, kus põhitöö kõrval ehitati entusiasmikorras mootor- ja purilennukeid. 1933. aastal ehitati Ungern-Sternbergi töökodades esimene purilennuk Eestis. 

Viljandi Lennukitehase hoone Hariduse tänav 12a
1934. aasta 12. juuli õhtul toimus Viljandi lennuvälja lähedal raske lennuõnnetus: Ungern-Sternbergi lennuk ES-AAC (ES-AAT) purunes maandumisel. Lennukis viibinud piloot Heinz von Ungern-Sternberg ja konstruktor Ernst Lemm said vigastada, kuid mitte eluohtlikult. Äikesepilv oli halvendanud nähtavust ja piloot ei suutnud lennukit korralikult maandada, kuna maandumist takistasid lennuväljale kuhjatud heinarõugud. Lennuki tiib riivas hämaras maanteekraavi kallast ning lennuk kukkus ninaga maasse teistel andmetel jäid nad reisilt tagasi lennates pimeda peale ja maandumisel takerdus lennuk maantee äärse telefoniliini traatidesse ja purunes. Parun sai kergeid vigastusi, aga insener Lemm suri hiljem haiglas.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 01.03.2015)
2. 1 2  Viljandi lennukitehase hoone, 20. saj I pool kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 22.03.2021)
3. ↑  4. Eesti tsiviillennundus aastatel 1920-1940, lennundusajalugu.weebly.com
4. ↑  Heiki Potter, Viljandi parun pani aluse Eesti eralennundusele, sakala.postimees.ee, 24. märts 2012

Välislingid
-----------

* Lennuväljast Viljandi Lennuklubi kodulehel
* Heiki Potter, Viljandi parun pani aluse Eesti eralennundusele, sakala.postimees.ee, 24. märts 2012

| * v
* r
Eesti lennujaamad ja lennuväljad |
| --- |
| Lennujaamad | 
Kuressaare **·** Kärdla **·** Tallinn **·** Pärnu **·** Tartu |
| Lennuväljad | 
Humala **·** Jõhvi **·** Karksi **·** Kihnu **·** Lyckholmi **·** Narva **·** Nurmsi **·** Rakvere **·** Rapla **·** Ridali **·** Riidaja **·** Ruhnu **·** Varstu **·** Viljandi **·** Vormsi |
| Kopteriväljakud | 
Salme **·** Tallinna Linnahall |
| Kaitseväe lennuväljad | 
Ämari |
| Mahajäetud lennuväljad | 
Haapsalu **·** Lasnamäe **·** Piirissaare **·** Raadi **·** Rutja **·** Tapa |
Carl Rathlefi Liivi-, Eesti- ja Kuramaa hüdrograafiline kaart (1852)
**Hüdrograafia** (kreeka keeles *hydōr* 'vesi' + *graphō* 'kirjutan') on hüdroloogia haru, mis uurib ja kirjeldab veekogusid (jõgesid, järvi, veehoidlaid, ookeane jne.) ning nende osi.

Teise definitsiooni kohaselt on **hüdrograafia** merenduse haru, mis selgitab ja kavandab merede ning suurte siseveekogude laevasõiduteid ja -tingimusi, tagades ohutu laevaliikluse.

Hüdrograafia arenes välja kaartide koostamisest ohutu laevasõidu jaoks. See on hüdrograafia olulisim rakendus tänapäevalgi. Hüdrograafia alla kuulub kõigi mere- ja jõelaevasõitu soodustavate ja takistavate asjaolude väljaselgitamine ja kaardistamine. Hüdrograafilistele kaartidele kantakse laevavrakid, rifid, kaldaehitised, näiteks kaid, majakad ja nende tuled, meremärgid ja poid ning ranniku iseloomulikud tunnused. Hüdrograafia uurib ka tõusu ja mõõna ning veeseisu veekogudes eri aastaaegadel. Kuid hüdrograafia ei uuri vee koostist ega kvaliteeti, ka mitte kalastikku – need jäävad hüdroloogia teistele harudele.

Ajalooliselt tegelesid hüdrograafiaga peamiselt riikide laevastikud. Koostatud kaarte peeti enamjaolt riiklikeks või sõjasaladusteks ning püüti vältida nende sattumist välisriikidesse, et see neid kaarte võimaliku sõja korral kasutada ei saaks.

Tänapäeval on enamikus riikides spetsialiseerunud hüdrograafiaamet. Eri riikide hüdrograafiaameteid ühendab ja nende tegevust kooskõlastab Rahvusvaheline Hüdrograafiaorganisatsioon. Euroopast kuuluvad sellesse organisatsiooni 2009. aasta seisuga kõik mereriigid peale Bulgaaria ja Leedu.

Hüdrograafia on tihedalt seotud mitme teadusharuga, nagu geodeesia, topograafia, geoloogia, bioloogia, matemaatika jt.

Viited
------

1. ↑  Tehnikaleksikon, lk. 146
**Rahva ja eluruumide loendus** (edaspidi lühiduse huvides rahvaloendus) on protsess, kus mingil kindlapiirilisel maa-alal, kasutades selleks ettevalmistatud isikuid ja metoodikat, viiakse läbi olevate elanike ja eluruumide loendus. Loendust korraldatakse elanike arvu, soo, rahvuse, paiknemise, majandusliku ja sotsiaalse jaotumuse jms teadasaamiseks. Rahvaloenduse protsess koosneb andmete kavakindlast kogumisest, analüüsimisest, üldistamisest ja avalikustamisest. Eestis korraldab rahva ja eluruumide loendust vastavalt riikliku statistika seadusele Statistikaamet.

Rahva ja eluruumide loendus 2011
--------------------------------

2011. aastal toimus Eestis üheteistkümnendat korda rahva ja eluruumide loendus. Selle käigus loeti üle kõik Eesti püsielanikud ja eluruumid. Rahvaloendus on ainus uuring, mis annab põhjaliku statistika selle kohta, kui palju on Eestis elanikke, millistes piirkondades ja tingimustes me elame ning millised me oleme. Need teadmised on Eesti tuleviku kavandamise jaoks üliolulised.

**Rahvaloendus kestis kokku kolm kuud ning see toimus kahes osas:**

* Esimese kuu jooksul (31. detsember 2011– 31. jaanuar 2012) sai rahvaloendusel osaleda interneti teel, täites küsimustiku enda, oma leibkonna ja eluruumi kohta spetsiaalses e-loenduse keskkonnas aadressil www.rel2011.ee.
* Neid, kes e-loendusel ühel või teisel põhjusel osaleda ei saanud, külastas ajavahemikus 16. veebruar – 31. märts 2012 rahvaloendaja.

Rahvaloendused Eestis
---------------------

Ajavahemikus 1782–1858 korraldati Eestis seitse hingederevisjoni, mida võib pidada tänapäevaste rahvaloenduste eelkäijateks. 
Esmakordselt toimus rahvaloendus Liivimaa linnades 3. märtsi 1867. See hõlmas Eesti alal viis tollal Vene impeeriumi Liivimaa kubermangu kuulunud linna: Pärnu, Tartu, Valga, Viljandi ja Võru. 16. novembri 1871 seisuga korraldas Eestimaa Kubermangu Statistikakomitee rahvaloenduse Tallinnas.

Esimene kogu Eestit hõlmav rahvaloendus toimus 29. detsembril 1881. 

Kogu Eestit hõlmavaid rahvaloendusi on toimunud kokku üksteist: 1881. 1897. 1922. 1934. 1941. 1959. 1970. 1979. 1989. 2000 ja 2011. aastal. 2011. aasta loendus on järjekorras üheteistkümnes.

Vaata ka
--------

* Rahvaloendus

Välislingid
-----------

1. Rahva ja eluruumide loendus 2011
2. Statistikaameti koduleht: Rahvaloendustest Eestis
Weichseli ja Würmi jäätumised
**Weichseli jäätumine** on Kvaternaari jääaja viimane suurem jäätumine.

Weichseli jäätumist nimetatakse ka **viimaseks jäätumiseks**, **viimaseks jääajaks** või lihtsalt jääajaks. See jäätumine on nimetatud Wisła jõe järgi.

Weichseli jäätumine kitsas tähenduses tähendab jäätumist, mille kese asus Skandinaavias. Sealt pärinevad ka liustikud, mis Weichseli jäätumise ajal Eestit katsid. Weichseli jäätumine ei ole jääaeg, sest jääajaks nimetatakse pikemat aega kestvat jäätumist, mille käigus moodustuvad ulatuslikud jääkilbid. Praegu on nendeks Antarktika ja Gröönimaa jääkilbid. Ühe jääaja sees saab eristada mitmeid soojenemis- (jäävaheaeg) ja jahenemisperioode (jäätumine). Weichseli jäätumine oli Kvaternaari jääaja, mida nimetatakse sageli samuti jäätumiseks, viimane jäätumine. Weichseli jäätumine on seni viimane, kuid miski ei viita kindlalt sellele, et Kvaternaari jääaeg oleks läbi, mistõttu on praegune soojem periood kõigest jäävaheaeg, millele järgneb tulevikus tõenäoliselt uus jäätumine.

Samaaegselt toimusid liustike laienemised ka Põhja-Ameerikas, Alpides ja paljudes teistes kohtades, mistõttu nimetatakse Weichseli jäätumisega samaaegset jahenemisperioodi ka **Würmi jäätumiseks** (Alpidest lähtuvad liustikud), **Wisconsini jäätumiseks** (Põhja-Ameerikas), **Valdai jäätumiseks** (Venemaal) jne. Enne taasiseseisvumist nimetati Weichseli jäätumist Eestis Valdai jäätumiseks.

Weichseli jäätumine algas umbes 110 000 aasta eest ning lõppes 10 000...15 000 aastat tagasi. Täpseid arve ei ole võimalik anda, sest erinevais kohtades lõppes jäätumine eri ajal. Näiteks Eesti vabanes jääst varem kui Soome, Läti omakorda varem kui Eesti jne.

Vaata ka
--------
Marge Unt 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Marge Unt** (sündinud 1975) on eesti sotsioloog.

Doktorikraadi kaitses ta 2007 aastal teemal "Transition from school-to-work in enlarged Europe" Tallinna ülikoolis.

Teadus- ja ühiskondlik tegevus
------------------------------

Marge Undi peamised uurimissuunad on sotsioloogia, sotsiaalne stratifikatsioon, elutee uuringud, võrdlevad uuringud, metodoloogia. Ta on Tallinna ülikooli võrdleva sotsioloogia sihtrahastusega professor.

Tunnustus
---------

2021 – Valimine "AcademiaNet: Leading European Women Scientists" andmebaasi

2019 – Valitud Tallinna Ülikooli Sajandi vilistlaste hulka, kes on oluliselt panustanud Eesti ühiskonna, hariduse ja kultuuri arengusse.

2006 – Parim sotsiaalteaduste alane publikatsioon Tallinna Ülikoolis (koos Ellu Saare & Jelena Helemäega)

2005 – Parim sotsiaalteaduste alane publikatsioon Tallinna Ülikoolis

Viited
------

1. ↑  Barbi Pilvre (23.03.2020). "Naised peavad Eestis meestega sama palga väljateenimiseks tegema ligi kolm kuud aastas rohkem tööd". *Feministeerium*. Vaadatud 20.08.2021.
2. 1 2 3  "Marge Unt CV". *ETIS*. Vaadatud 20.08.2021.
3. ↑  "Marge Unt". *Tallinna Ülikool*. Vaadatud 20.08.2021.
**Oivo Soots** (kuni 1936. aastani **Oskar Soots**; 25. jaanuar 1904 Kõpu, Viljandimaa – 28. veebruar 1944 Jõhvi) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Elukäik
-------

Lõpetas Viljandi Maakonna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Asus 1925.a kevadel õppima Sõjakoolis alalisväe ohvitseride kursusel, mille lõpetas 16.06.1927. Teenis 5. Jalaväerügemendis, järgmisel aastal asus õppima lennukoolis. Pärast Lennukooli lõpetamist määrati teenima  Üksikusse Lennuväedivisjoni nr 1. 16.11.1939.a kinnitati divisjoni tehnikajaoskonna ülemaks. 04.-18.05 1940.a käis Saksamaal Õhukaitsele luurelennukeid Henschel Hs 126B-1 toomas.

Annekteritud Eestis 1940.a sügisel, jäeti teenima Punaarmee  22. territoriaalse laskurkorpuse üksikusse lennueskadrilli.

1941. a. suvel Venemaale taganevate Nõukogude vägede koosseisus olevast eskadrillist, mis paiknes Jägalas, otsustas O. Soots evakueerimise ajal põgeneda ja jääda Eestisse. Pärast rindejoone ületamist ühines major  Hirvelaane pataljoniga ning oli pataljoni majandusülema kohal. 1943. a. teenis Saksa sõjaväe 127. luurelennugrupi 3. salga ülema, 1944. a. aga 11. öiste pommituslennukite grupi I salga ülema kohal. Sooritas 110 lahinglendu.

1944. aasta 27.–28. veebruari öösel pommitasid venelased Jõhvi lennuvälja, parajasti lahinglennult naasnud ja veel lennukis istunud Soots sai raskelt peast haavata ning suri 28.02.1944 Jõhvi välilaatsaretis. Ta maeti 4. märtsil Tallinna garnisoni kalmistule.

Auastmed
--------

* nooremleitnant 28.11.1927
* leitnant 19.02.1932.
* kapten 24.02.1937.

Tunnustus
---------

* Raudrist, 2. klass

Viited
------

1. ↑  "Eesti öölahingulennuüksused idarindel" Kultuur ja Elu, 4/2011 (vaadatud 1. august 2012)

Kirjandus
---------

* Hendrik Arro. "Eesti lendurid lahingute tules" JMR, Tallinn 1996
* Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Vercamer. "Põhjakotkad" Külim, Tallinn 2011

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmebaas
Indrek Teder 2012. aastal
Indrek Teder 2016. aastal logopeedia raamatu esitlusel Koidula hotellis Tartus.
**Indrek Teder** (sündinud 3. detsembril 1957) on eesti jurist ja advokaat.

Alates 10. märtsist 2008 kuni 9. märtsini 2015 oli ta õiguskantsler.

Enne õiguskantslerina ametisse nimetamist oli ta advokaadibüroo Teder, Glikman & Partnerid partner.

Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna 1983. aastal ja astus samal aastal advokatuuri.

1989. aastal kuulus ta Ühenduse Res Publica asutajate hulka.

Esindas Siim Kallast advokaadina kohtuprotsessis 10 miljoni dollari afääri asjus.

Oli Eesti Kongressi liige.

Kuulub Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2015 Riigivapi III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2016. Vaadatud 16. detsembril 2008.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Indrek Teder: Lubamatud karistused kaitseväes, EPL, 17. detsember 2008
* Kärt Anvelt. Indrek Teder: me ei saa sukelduda põhiseadusskleroosi EPL.ee, 1. oktoober 2009
Zweibrückeni ja Veldenzi pfaltskrahv **Kaspar** (11. juuli 1459 – u. suvi 1527) oli Zweibrückeni hertsog aastatel 1489–1490.

Elu
---

Ta oli Ludwig I ja Croÿ Joanne'i poeg. Aastal 1478 abiellus ta Zweibrückenis Brandenburgi kuurvürsti Albrecht Achillesi tütre Amalie von Brandenburgiga (1461–1481). Amalie suri veidi enne oma 20. sünnipäeva. Neil ei olnud lapsi.

Ludwig I kartis, et pärast tema surma jagatakse ta valdused poegade vahel nii, et Kaspar saab Zweibrückeni hertsogkonna ja tema vend Alexander Lonkur saab Zweibrückeni Veldenzi krahvkonna. Et seda ära hoida, nõudis Ludwig, et pärast tema surma peavad pojad valdusi üheskoos valitsema. Kuid vaid aasta pärast Ludwigi surma vahistas Alexander Kaspari. Kaspar kuulutati vaimuhaigeks ja suleti Veldenzi lossi. Edaspidi valitses Alexander üksi.

Kaspari hertsogkond tühistati ametlikult aastal 1514. Ta jäi elu lõpuni vangistusse ja suri 1527. aasta suvel.

Ei ole selge, kas Kaspar ei suutnud oma vaimsete või moraalsete puudujääkide tõttu päriselt hertsogiametit pidada või kõrvaldati teelt võimuahne noorema venna poolt. Ka Ludwigi otsust, et vennad peavad ühiselt valitsema, saab tõlgendada mitmeti.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Ludwig I** | **Zweibrückeni pfaltskrahv**1489–1490 | Järgnev:**Alexander** |
| **Veldenzi krahv**1489–1490
 |
**Sööt** (ka *jäätmaa*) on mõnda aega üles harimata põllumaa, mida kasutatakse enamasti karjamaana.

Sööt viljelusmaa tähenduses on lääne- ja saarte murdes veel *kare*, kirde- ja idamurdes *kelu*.

Ajaloost
--------

Põlluharimise algaegadel oli metsavaestel aladel maa sööti jätmine mullaviljakuse taastamise peamine moodus, Eestis kuni 1. aastatuhande keskpaigani pKr. Söödiviljelust arendati kuni 19. sajandini peamiselt külade ääremaadel, Lõuna-Eestis ka võsamaadel, kus külvikorraväliseid põllutükke hariti 4–5 aastat järjest ilma väetamata ning jäeti siis need 10–15 aastaks sööti. 

Põhja-Eestis kasutati tihti nn *kaeramaid*, kus mõneaastase söötisoleku järel kasvatati ühel aastal rukist või kaera. Lääne-Eestis ja Saaremaal kasutati ka söödi *hapendamist*, kui maad kobestati kündes ja äestades 2–3 aastal järjest ning alles seejärel kasvatati sellel paar-kolm aastat vilja. Pärast seda jäeti maa uuesti sööti.

19. sajandi teisel poolel põlluharimine tõhustus ning vanad söödimaad muudeti pärispõlluks.

Vaata ka
--------

* Ale
* Alepõld
* Kesa
* Kütis
* Võsamaa

Viited
------

1. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 205.
2. ↑  Murdekaart. Vaadatud 11. veebruaril 2022.
3. ↑  Murdekaart. Vaadatud 11. veebruaril 2022.
4. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 295.

Kirjandus
---------

* Herbert Ligi, Põllumajanduslik maakasutus Eestis XVI-XVII sajandil. Tallinn, 1963, 81–85.

Välislingid
-----------

* Meie väärtuslik põllumaa vajab säilitamist. Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoda
**Setomaa Liit** on Eesti nelja kohaliku omavalitsuse (Meremäe, Mikitamäe, Misso ja Värska vald) moodustatud mittetulundusühing. Liit asutati 28. jaanuaril 1994.

Pärast 2017. aasta haldusreformi läks nende liikmelisus üle Setomaa vallale ja Rõuge vallale. Rõuge vald lahkus 2017. aasta lõpus SVL liikmeskonnast ning liikmeks astus MTÜ Seto Kongressi Tugiühing.

Setomaa Liidu liikmed on Setomaa vald ja MTÜ Seto Kongressi Tugiühing. 2018. aasta alguses muutis organisatsioon nime - uus nimi on Setomaa Liit.

Liidu põhikirja järgi on selle eesmärgid järgmised:

* Setu kultuuri säilitamine, edendamine ja tutvustamine, kultuuripärandi väärtustamine;
* "Setomaa sotsiaalse ja majandusliku arengu toetamine ning ühiskondlik heaolu parendamine";
* "Setomaa elukeskkonna väärtustamine, õppimis- ja ettevõtlusvõimaluste arendamine";
* "Setomaa elanike ühishuvide esindamine ja kaitsmine kõigis eluvaldkondades, sellealase koostöö arendamine".

**Setomaa Liidu nõukogu:**

* Raul Kudre (nõukogu esimees)
* Aarne Leima
* Margus Linnamäe

**Setomaa Liidu juhatus:**

* 2005 - Margus Timmo (juhatuse esimees)
* Aare Hõrn (juhatuse liige)

Viited
------

1. 1 2 3 4   (vaadatud 27.09.2020)

Välislingid
-----------

* Liidust setumaa.ee portaalis
Segusti skeemisümbol
Elektroonikas on **segusti** (ingl *frequency mixer*) mittelineaarne ahel, mis teeb kahest sisendsignaalist uusi sagedusi. Kõige tavalisemas kasutuses tekitab ta kahest sisendsignaalist *f*1 ja *f*2 liidetud *f*1 + *f*2 ja lahutatud *f*1 – *f*2 sagedustega väljundsignaalid.

Segusteid kasutatakse laialt sageduste nihutamiseks ühest sagedusalast teise, et lihtsustada signaalide ülekandmist või edasist signaalitöötlust. Näiteks on segusti võtmekomponent superheterodüünvastuvõtjas, kus see muudab vastuvõetud signaalide sageduse kindlaks vahesageduseks. Segusteid kasutatakse ka kandesageduse moduleerimiseks raadiosaatjates.

Liigid
------

Mittelineaarsete (näiteks eksponentsiaalsete) omadustega elektroonikakomponente saab kasutada segustitena. Passiivsed segustid kasutavad korrutava elemendina ühte või rohkemat dioodi, sest neil on ebalineaarne pinge ja elektrivoolu suhe. Passiivsetes segustites on väljundsignaal alati väiksema võimsusega kui sisendsignaal.

Aktiivsed segustid kasutavad korrutatud signaali tugevuse suurendamiseks võimendavat seadist, näiteks transistori või elektronlampi. Aktiivsed segustid parandavad sisend- ja väljundviikude vahelist eraldatust, kuid võivad tekitada rohkem müra ja olla suurema energiatarbega. Aktiivne segusti võib olla ka ülekoormustele vastuvõtlikum.

Topelttasakaalustatud passiivne dioodsegusti. Väljundsignaal on olemas vaid siis, kui signaalid *f*1 ja *f*2 on olemas, kuigi *f*2 võib olla alalispinge
Segusteid võib jagada topoloogia järgi. Ühepoolsed segustid lasevad väljundisse osa sisendsignaalist. Topelttasakaalustatud segustil on sellised sümmeetrilised sisendid, mis suruvad mõlemat sisendsignaali maha, ning väljundisse jõuab ainult korrutatud signaal. Topelttasakaalustatud segustid on keerukamad ja nõuavad suuremat võimsust. Segusti tüübi valik sõltub rakendusest.

Segusteid iseloomustatakse nende omaduste, näiteks võimenduse ja mürateguri järgi. 
Segusteid saab ehitada üksikkomponentidest, kuid tänapäeval on need enamasti osa mikrokiibist või hübriidskeemidest.

Mittelineaarsed komponendid, mida kasutatakse segustites, võivad olla dioodid, transistorid ja madalamatel sagedustel analoogkordistid. Kasutatud on ka küllastuse lähedal olevaid ferriitsüdamikuga induktiivpoole.

Viited
------

1. ↑  Poole, Ian. "Double balanced mixer tutorial". Adrio Communications. Vaadatud 30. juulil 2012.
2. ↑  D.S. Evans, G. R. Jessop, *VHF-UHF Manual. Third Edition*, Radio Society of Great Britain, 1976, page 4-12

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Segusti** |

* Supervastuvõtja

| * v
* r
Elektriahelad |
| --- |
| Analoogelektroonika | 
Vooluallikas • Pingeallikas • Pingejagur • Voolujagur • Võimendi • Atenuaator • Antenn • Ostsillaator • Alaldi (sildalaldi) • Inverter • Segusti • Pingestabilisaator (lineaarne) • Vooluregulaator • Impulsstoiteallikas (pinge) • Filter (pinnalainefilter • RC-filter) |  |
| Digitaalelektroonika | 
Analoog-digitaalmuundur • Digitaal-analoogmuundur • Kooder • Dekooder |
| Vaata ka | 
Elektriskeem • Tingmärgid |
Setomaa valla vapp
**Setomaa valla vapp** on Võru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Setomaa valla vapp.

Valla volikogu kinnitas vapi 30. jaanuaril 2020.

Vapi kirjeldus
--------------

Setomaa valla punasel vapikilbil on hõbedane seto suursõlg ja neljast hõbedasest kaldristikesest moodustuv seto muster päisena. Setomaa valla vapi kujundaja on Evelin Hurm.

Põhjendus
---------

Punane ja valge on seto kultuuris põhivärvid, mis sümboliseerivad seto kultuuris püsivat, spetsiifilist ja teistest erinevat maailmapilti. Nad jagavad kaheks setode arusaama maailmast, kus värvide kaudu ilmneb selge piir reaalse, mõttelise ja sakraalse vahel. Valge metalli kultusena esinev hõbeehete rohkus on seto ehtekultuuri üks tahke. Valge tähistab valgust ja puhtust, punane on kaitsevärv, väljendab emotsionaalsust. Hõbedane tähistab jõukust. Geomeetriline muster (kiri) tähistab seto käsitöötraditsioone. Kirja positiiv-negatiiv geomeetriline ornament on ürgseim, kiri koosneb siksakjoontest, kolmnurksetest pindadest, ristidest, kõige sagedamalt ruutudest. Ruut on maa ja päikese märk, sümboliseerib ka taret, talu, põldu, korda. Koonusekujulise seto sõle tunnusjooneks on suurus. Sõlg on elu edasiandva ea tunnusmärk. Sõle kinnis esindab Setomaad, mille vahel on kontrolljoon.

Vapi kasutamise kord
--------------------

Valla vapi kasutamine:

1. valla vappi kasutatakse värvilisena või must-valgena volikogu ja vallavalitsuse plankidel, trükistel (tänukirjad, sildid, kaardid, ümbrikud) ja vallavalitsuse loa alusel hoonete välisseintel, ruumide siseseintel, sõidukitel jms, vastuvõttude ja muude pidulike sündmuste puhul;
2. valla vappi kasutatakse vallavalitsuse pitseritel. Vapi kujutisega pitsat on sõõr, mille keskel on vapp ja äärel kasutaja nimi. Vallavalitsuse pitsati läbimõõt on 3,4 cm;
3. loetlemata juhtudel toimub lipu ja/või vapi kasutamine vallavalitsuse loal.

Vaata ka
--------

* Setomaa valla lipp

Viited
------

1. 1 2 3 4  Sümbolid, Setomaa valla koduleht (vaadatud 04.07.2021)
**Carnikava raudteejaam** on raudteejaam Lätis Riia–Skulte raudteeliinil Ādaži piirkonnas Carnikava vallas Carnikavas. Jaam asub Riia raudteejaamast 30,2 km kaugusel, seal on kaks platvormi ja neli teed. Osadele rongidele on see lõpp-peatuseks. Raudteejaama juures on ka autobusside peatus. Carnikava raudteejaama juurde jääb raudteesild üle Koiva, kus on vaid üks tee, aga mõlemal pool silda on liinil kaks teed. Piletihinnalt kuulub jaam B-tsooni.

Carnikava raudteejaam avati aastal 1933. Kahekorruseline puidust jaamahoone ehitati aastail 1934–1935 Daugavpilsi ja Ritupe vahelise raudtee rekonstrueerimisel üle jäänud puitmaterjalist.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Архангельский А. С. Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР. Справочник. — М.: Транспорт, 1981. — Kd. 1. — 360. lk.
3. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 183. lk.

Välislingid
-----------

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Skulte** | **Järgnev peatus** |
|  Garupe |  **Carnikava** | Gauja  |
Suusatõstuk Seiersbergil suvel
**Seiersberg-Pirka** on vald *(Gemeinde)* ja Gratwein-Straßengeli järel suuruselt teine omavalitsus Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.

See loodi Steiermargi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati endised iseseisvad omavalitsused Seiersberg ja Pirka.

Seiersberg-Pirka asub Grazist edelas ja on kasvanud koos sellega. Linn asub peamiselt Grazi nõos Lääne-Steiermargis.

Majandus ja taristu
-------------------

Seiersberg-Pirka on Grazi läheduse tõttu üks rikkamaid omavalitsusi Austrias. Seiersbergi kaubanduspiirkond on suuruselt teine kaubanduskeskus Austrias ja suur hulk kaubandustsoone asub valla territooriumil. Kogukond on Seiersbergi ristmiku kaudu ühendatud Pyhrni maanteega A9. Lisaks on omavalitsus bussiliinide kaudu ühendatud Graz-Köflachi raudtee- ja bussioperatsiooniga ning avatud on Holding Graz (GVB).

Kultuur ja vaatamisväärsused
----------------------------

2003. aasta kultuuripealinna puhul kellatorni taga asuva kiirtee ringristmikul asuv Schloßberg-Schattenturmi torn müüdi vallale ja pandi sinna püsti.

Tuntud inimesi
--------------

Windorfi linnas elas Renner-Buben, osa kunstnik-perekonnast ja õhulaevapiloodid.

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Graz-Umgebungi ringkonna vallad

* Deutschfeistritz
* Dobl-Zwaring
* Eggersdorf bei Graz
* Feldkirchen bei Graz
* Fernitz-Mellach
* Frohnleiten
* Gratkorn
* Gratwein-Straßengel
* Gössendorf
* Hart bei Graz
* Haselsdorf-Tobelbad
* Hausmannstätten
* Hitzendorf
* Kainbach bei Graz
* Kalsdorf bei Graz
* Kumberg
* Laßnitzhöhe
* Lieboch
* Nestelbach bei Graz
* Peggau
* Premstätten
* Raaba-Grambach
* Sankt Bartholomä
* Sankt Marein bei Graz
* Sankt Oswald bei Plankenwarth
* Sankt Radegund bei Graz
* Seiersberg-Pirka
* Semriach
* Stattegg
* Stiwoll
* Thal
* Vasoldsberg
* Weinitzen
* Werndorf
* Wundschuh
* Übelbach
| Medalikohad |
| --- |
| Taani esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1920 | Raskekaal |
| Teine koht | 1924 | Raskekaal |

**Søren Peter Petersen** (6. detsember 1894 Kolding, Taani – 1945 Belgia) oli Taani poksija.

Petersen oli kokku kahekordne Taani meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1920–1921.

Petersen sai raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) hõbemedali 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Ronald Rawsonile (Suurbritannia) ning 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Harold Mitchellile (Suurbritannia).

Petersen poksis oktoobrist 1924 kuni jaanuarini 1934 elukutselisena ning pidas kokku 30 kohtumist, millest võitis 16 (neist 8 nokaudiga), kaotas 10 (neist 8 nokaudiga) kohtumist ning viigistas 3 kohtumist. Ühel kohtumisel jäi paremus mõlema võistleja diskvalifitseerimise tõttu otsustamata.

Viited
------

1. ↑  Taani meistrivõistlused poksis 1915–2000. Tulemused inglise keeles
2. ↑  7. suveolümpiamängude poksivõistlus. Antwerpen 1920. Tulemused inglise keeles
3. ↑  8. suveolümpiamängude poksivõistlus. Pariis 1924. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Søren Petersen veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Søren Petersen lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Hiina** (traditsioonilises hiina kirjas 中國; lihtsustatud hiina kirjas 中国; *pinyin*'is *Zhōngguó*) on maa ja muistne tsivilisatsioonipiirkond Kaug-Idas, mis alates 1949. aastast jaguneb Hiina Rahvavabariigi (vaata käesolevas artiklis allpool; valitseb Mandri-Hiinat, Hongkongi ja Macaud) ning Hiina Vabariigi (valitseb Taiwani ning mõningaid Fujiani ja Lõuna-Hiina mere saari) vahel.

Nime "Hiina" võidakse kasutada kas Päris-Hiina kohta või (tavalisemalt) mõeldakse selle all maa-ala, mis lisaks Päris-Hiinale hõlmab ka Mandžuuriat, Sise-Mongooliat, Tiibetit ja Xinjiangi (vaata Hiina haldusjaotus). Ajakirjanduses mõistetakse "Hiina" all tavaliselt Hiina Rahvavabariiki ja "Taiwani" all Hiina Vabariiki (millest on juttu artiklis Taiwan). 

Ajaloolised Hiina pealinnad on olnud põhiliselt idas. Kõige tuntumad on Nanjing, Peking, Xi'an ja Luoyang. Poliitiliselt ühendatud ühtse keskvalitsusega Hiinas on eril ajajärkudel ametlike riigikeeltena kasutatud hiina keelt, mongoli keelt ja mandžu keelt.

Sõna "Hiina" pärineb tõenäoliselt Qini dünastia nimest. Enne Euroopasse jõudmist käis see sõna Siiditeel läbi mitmest keelest.

Vaata ka
--------

* Hiina ajalugu
* Hiina maailma keeltes
**Õhumass** on ulatuslik ning horisontaalselt suhteliselt homogeensete füüsikaliste omadustega osa atmosfäärist. 

Meteoroloogilisel kaardil käsitletakse õhumassi iseseisva üksusena, mille liikumist on võimalik päev-päevalt jälgida. Õhumassi omadused määravad kohaliku ilma iseärasused, näiteks õhutemperatuuri ja sademetehulga. Õhumassi pindala võib ulatuda miljonitesse ruutkilomeetritesse. Vertikaalselt võib õhumass ulatuda maksimaalselt troposfääri ülemise piirini, kuid ulatub enamasti vähem kui pooleni troposfääri vertikaalsest ulatusest. Õhumassi piiri teistsuguste omadustega õhumassiga nimetatakse frondiks.

Õhumasside omadused sõltuvad peamiselt tekkepiirkonnast. Madalatel laiuskraadidel tekivad sooja ning kõrgetel laiuskraadidel jahedama õhuga õhumassid. Ookeanide kohal tekkinud õhumassid kannavad enam niiskust ning tekitavad seega suuremal hulgal sademeid. Mandrite kohal tekkinud õhumassid on kuivemad. Pikk teekond mere kohal võib aga algselt kontinentaalse õhumassi muuta mereliseks ning vastupidi. 

Eestis on valitsevaks läänekaartetuuled, mistõttu kujundavad meie ilma peamiselt Põhja-Atlandil tekkinud tsüklonid ehk niisked ja jahedad õhumassid. Ida poolt tulevad õhumassid toovad Eestisse suvel palava ja kuiva ning talvel krõbeda pakasega ilma.

Klassifitseerimine
------------------

Õhumasse eristatakse termodünaamilise ja geograafilise klassifikatsiooni alusel.

### Termodünaamiline

* **labiilne** ehk ebastabiilne – tavaliselt niiske õhumass, mis on antitsükloni servaalal või mõne frondi läheduses, suvel maismaal, sügisel ja talvel avatud veekogude kohal. Väliseks tunnuseks konvektsioonipilved, hoogsajud, äike ja pagi
* **stabiilne** – tavaliselt külma aluspinna kohal, näiteks soe või väga kuiv õhk külma vee kohal. Väliseks tunnuseks kihtpilved ja udu.
* **indiferentne** ehk ükskõikne – kohaliku päritoluga, sel võib olla nii labiilse kui stabiilse õhumassi tunnuseid.

### Geograafiline

Sageli eristatakse nelja tüüpi õhumasse:

* Ekvatoriaalne õhumass
* Troopiline õhumass
* Parasvöötme õhumass
* Polaarne (arktiline õhumass ja antarktiline õhumass).

Lisanduvalt jaotatakse peaaegu kõiki geograafilise jagunemisega õhumasse **merelisteks** ja **mandrilisteks**. 

Õhumasside liikumise käigus uue aluspinna kohale need muutuvad ehk transformeeruvad, võttes osaliselt üle uusi omadusi.

Viited
------

1. ↑  McGraw-Hill Encyclopedia of Science & Technology (10. trükk). McGraw-Hill (2007). Köide 1 (A–ANO). Lk 282–284. ISBN 0071441433
2. ↑  Jüri Kamenik (15.02.2018). "Õhumasside kütkes". *Maaelu*. Vaadatud 24.03.2018.