recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**GLXY.EU** on eestlaste veebileht, mis on suunatud peamiselt homoseksuaalsetele ja biseksuaalsetele meestele ja naistele, kuid samas ka transseksuaalidele. GLXY on Eesti esimene veebileht, mis on mõeldud LGBT-inimestele.

Esimene versioon GLXY avati 1. oktoobril 2008, selle omanikuks ja hooldajaks oli OÜ Hey You. See veebileht on kõrgelt modereeritud, karmide reeglitega üleslaaditavate piltide suhtes, mida võib panna profiilipildiks ning galerii pildid on pideva jälgimise all, milliseid pilte on üles laaditud. Kuigi selgus lubatud piltide osas on tihti ebamäärane ja sõltub tihti moderaatori arvamusest. Veebileht pretendeerib ainukeseks veebileheks terves maailmas, seal juures keelustada kasutajatel otsida kaitsmata vahekordi.

Hooldus
-------

Algusest peale on GLXY pakkunud päeviti kaasajastatud uudiseid. Veebilehe arhiivis on septembri 2016 seisuga üle 500 artikli. 
GLXY-il on 9. oktoobri seisuga 6800 kasutajat. Veebileht on tutvuste keskmeks geikommuuni eestlastele.

### Kalender ja ööelu juht

GLXYil on tegevuste kalender geiürituste kohta üle riigi, baaride andmed ning info vabatahtlike organisatsioonide kohta. Seal on ka ööelujuht, koos tavaliseks kohtumiseks geidele üle terve Eesti.

Välislingid
-----------

* GLXY
Neliklemmi skeem   
 *I*1 – sisendvool, *V*1 – sisendpinge,   
*I*2 – väljundvool, *V*2 – väljundpinge
**Neliklemm** ehk **kaksport** on elektrotehnikas lülitus, millel on väliste elektriahelatega neli ühenduskohta: kaks sisend- ja kaks väljundklemmi (vastavalt üks sisendport ja üks väljundport). 

Kuitahes keeruka skeemi ja ehitusega elektriseadme saab võrdlemisi täpselt teisendada lihtsaks väheste parameetritega aseskeemiks, millel on võrdlemisi vähe parameetreid või nendega määratud konstante. Seejuures saab seda kirjeldada sisend- ja väljundparameetrite vaheliste seostega. Neliklemmidena on otstarbekas vaadelda paljusid elektriseadmeid, sealhulgas filtrid, elektrimasinad, elektri- ja sideliinid.

Neliklemmi väljundparameetrid on kirjeldatavad sisendsuuruste ja lülituse ülekandefunktsiooni abil. Neliklemmid võivad olla lineaarsed või mittelineaarsed.

* Lineaarse neliklemmi ülekandetegur on pingest ja voolust sõltumatu. Lineaarsed on niisugused neliklemmid, mis koosnevad ainult takistitest, kondensaatoritest ja induktiivpoolidest.
* Neliklemm on mittelineaarne, kui selles on vähemalt üks mittelineaarne element, nagu diood või transistor. Nende ja seega ka neliklemmi ülekandetegur sõltub siis neliklemmi sisendsuurustest.

Ainult lineaarsed neliklemmid saavad olla klassikalise neliklemmiteooria ja nüüdisaegse hulkporditeooria objektid, sest vaid sel juhul kehtib porditingimus ning kaksporti saab kirjeldada pordivõrrandite ja maatriksesituse abil. Kuigi neliklemmi ja kaksporti vaadeldakse sageli sünonüümidena, on seega täpsemas käsitluses kaksport tegelikult neliklemmi erijuht. Neliklemm võib üldjuhul olla ka mittelineaarne.

Neliklemmi võttis elektriahelate (eeskätt telefoniliinide) matemaatiliseks kirjeldamiseks kasutusele 1888. a Prantsuse elektrotehnik A. Vaschy.

Viited
------

1. 1 2  ENE 6. köide, 1992
**Paadrema looduskaitseala** on kaitseala Lääne-Eesti madalikul Pärnumaal Lääneranna vallas Nõmme, Tamba, Paatsalu Korju ja Vatla külas (58° 30′ 53″ N, 23° 45′ 45″ E), jäädes Läänemerest umbes 5 kilomeetri kaugusele. Selle pindala on 1332 hektarit. Kaitseala staatus ja piirid kinnitati 2003. aastal. Paadrema looduskaitseala kattub ka Natura-alaga Paadrema loodusala.

Looduskaitseala peaeesmärgiks on kaitsta madalsoo- ja poollooduslikke kooslusi ning kaitsealuseid liike ja nende elupaiku. 

Kaitseala hõlmab Paadrema soo (nimetatud ka Soometsa sooks) ja seda ümbritseva ahta metsavööndi, samuti peakaitseala territooriumist loodes asuva lahustüki. Paadrema soo edela–lääne-osas voolab Küti oja.

Floora ja fauna
---------------

### Floora

Alale on omased eriti madalsoofloora, mis kohati kasvavad kuni meetrisel turbalasundil. Taimeliikidest leidub seal porssa (III kaitsekategooria) ja mitmeid kaitsealuseid orhideesid. Haruldasi taimeliike on eriti ohtralt inventeeritud Soosaare sihtkaitsevööndi moodustaval puisniidul. Sooala ümbritsevate metsatukkade prevaleerivateks liikideks on kased ja haab, kohati koosnevad puistud ka okaspuude enamusega. Kaitseala kaguosa palistavad liigirikkad salumetsad, kuhu kuulub ka üle 100 aastasi tammesid. Kaitseala edelaosa Küti oja kallastel kasvab sanglepa-lodumets. 

### Fauna

Paadrema soos pesitseb arvukalt linde, neist ühed haruldasimad on merikotkad (I kaitsekategooria). Avifaunast on registreeritud ka II kaitsekategooriasse kuuluv luha-sinirind ning III kaitsekategooriast rukkirääk, punaselg-õgija, sookurg ja mudatilder. 

Imetajatest on täheldatud hunte, ilveseid ja metssigu.

Kaitsekorraldus
---------------

Kaitsealal eristatakse kolme sihtkaitsevööndit:

* Tamme sihtkaitsevöönd (75,7 ha),
* Annepselja sihtkaitsevöönd (1255 ha),
* Soosaare sihtkaitsevöönd (1,3 ha).

Kaitsealal on lubatud Looduskaitseseadusega sätestatud tegevused, eripäraks on teatud osaalade pärandkoosluste hooldamise lubamine. Karmimad kitsendused on kehtestatud suurimale, Annepselja sihtkaitsevööndile, kuhu inimestel on keelatud minna 15. veebruarist 31. juulini. 

Kaitseala valitseb Pärnumaa keskkonnateenistus. 

Paadrema looduskaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000043.

Vaata ka
--------

* Paadrema

Kirjandus
---------

* Piret Kiristaja. *Paadrema looduskaitseala*. Eesti Loodus (veebruar/märts 2003).

Välislingid
-----------

* Paadrema looduskaitseala kaitse-eeskiri
* Paadrema looduskaitseala Keskkonnaregistri lehel
**Carl Eduard Aspelund** (ka **Karl Edvard Aspelund**; 31. oktoober 1816 Kuopio – 24. märts 1902 Mäntsälä) oli Eesti ja Soome vaimulik.

Aspelund lõpetas Kuopios elementaarkooli ja Porvoos gümnaasiumi. Aastatel 1834–1846 õppis ta (immatrikuleeriti ) Helsingi Ülikoolis filosoofiat ja usuteadust. Ordineeriti 19. mail 1847 õpetajaks. Kaitses 22. juunil 1847 Helsingis filosoofiamagistri (Mag. fil.) väitekirja.

Ta oli pärast ordineerimist adjunktõpetajaks Kuopios, aga ka Tohmajärvil ja Kitees (mõlemad Põhja-Karjala maakonnas, Ida-Soome läänis. Juunis 1852 kutsuti ta Peterburi Soome Maria koguduse adjunktõpetajaks, samaaegselt oli ta kirikukooli õpetaja. Aastatel 1853–1859 oli ta (kutsuti 7. septembril/19. septembril 1853, introdutseeriti 25. oktoobril/6. novembril 1853) Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja, oli samaaegselt ka mereväedivisjoni vaimulik. Võttis 22. jaanuaril/3. veebruaril 1858 puhkuse, lahkus 4. juulil/16. juulil 1859 ametist. Aastatel 1858–1865 oli ta Soome ametliku ajalehe Suomen Julkisia Sanomia vastutav toimetaja. Oli aastatel 1864–1895 Mäntsälä koguduse õpetaja, sai 10. detsembril 1889 praostiks. Jäi aastal 1895 emerituuri.

Aspelund oli aastast 1837 Soome Kirjanduse Ühingu liige, aastast 1844 Soome Kunstiühingu, Soome fauna- ja flooraseltsi, aastast 1846 Viiburi Soome Kirjanduse Ühingu liige, aastast 1855 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige ja aastatel 1854–1859 Eesti Piibliseltsi Komitee liige. ta on kirjutanud ajakirjandusse artikleid, aastal 1889 ilmus tema jutluseraamat ja mälestused Kuopiost; aastal 1897 ilmus tema teoloogiline käsitlus ristimisest.

Isiklikku
---------

Aspelund oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Johanna Marie (1825–1866) isa Karl Fredrik Calonius oli Tohmajärvi abipastor. Tema teise naise Berta Sofia (1832–1906) isa Anders Johann Sjögren oli keeleteadlane (osseedi ja gruusia keele uurija, aga ka liivi ja komi keele uurija), ajaloolane, etnograaf ja rännumees, Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemik.

Viited
------

1. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
2. 1 2 3  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007

Välislingid
-----------

* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 (Karl Edvard Aspelund)
PZL-104 Wilga 35A
**PZL-104 Wilga**, (eesti k. – peoleo) on Poola riikliku lennukiehitusettevõtte PZL mitmeotstarbeline neljaistmeline, ühe mootoriga väikelennuk, mis konstrueeriti purilennukite sleppimiseks. Lennuk sobis hästi nii vaatluslendudeks, langevarjuhüpete lennukiks kui ka õppelennukiks.

Kirjeldus
---------

Vabaltkandev-ülatiivaline, täismetall-poolmonokokkonstruktsioon. Ühetalaline tiib, fikseeritud eeltiiva ja kuni 44° allakallutatava tagatiivaga. Tiivas asuvad ka kütusepaagid kogumahuga 195 liitrit. Teliku ketaspiduritega rattad on varustatud hüdropneumaatilise dempfervedrustusega. Tagaratta kahvli külge kinnitub kabiinist avatav sleppköie lukk.

Hea mootori võimsusvaru ja automaatse muutuvsammuga kahelabane 2,65 m pöörlemisläbimõõduga puitpropeller tagavad lennukile lennurajal hea staatilise tõmbe ja seega ka lühikese hoovõtumaa. Lennuki juhtimine avara vaateväljaga kabiini esiistmetelt on dubleeritud. Mootor käivitub suruõhusüsteemi abil..

Ajalugu
-------

Sleppköis eraldus purilennukist
Wilga prototüüp tõusis õhku 24. aprillil 1962. Uue lennukitüübiga plaaniti asendada eelkäija, aegunud konstruktsiooniga PZL-101 Gawron, Poolas litsentsi alusel ehitatav Jak-12 (Nõukogude Liit). Esimesed Wilga sarja lennukid, tüübitähistusega Wilga-2, olid varustatud 225-hobujõulise 6-silindrilise Continentali oposiit-ridamootoriga.

1967. aastal modifitseeriti lennuk vastavaks suurtellija Nõukogude Liidu vajadustele: see sai veidi võimsam, 260-hobujõulise 9-silindrilise tähtmootoriga AI-14, tugevdatud ja suuremate ratastega telikuga ning piloodikabiinis tellijale sobiv avioonikaga. Uuendatud lennukit, mille tüübitähiseks sai Wilga-35A, valmistati kuni 1990. aastate alguseni ligi 800.

Eestis on jaanuari 2013 seisuga veel paar-kolm Wilgat NSV Liidu pärandusest Ridali Lennuklubis (MTÜ) lennuhooajal pidevas kasutuses.

Lennutehnilised andmed
----------------------

* Tiivaulatus: 11,12 m
* Pikkus: 8,1 m
* Kõrgus: 2,85 m
* Tiivapindala: 15,5 m2
* Tiiva V-kuju: 1,4°
* Tiiva külgsuhe: 8
* Tiiva profiil: NACA 2415
* Tühikaal: 940 kg
* Suurim lennukaal: 1350 kg
* Mootor: AI-14R Ivtšenko, 9-silindriline tähtmootor, õhkjahutus, võimsus 260 hj
* Suurim kiirus: 200 km/h
* Reisikiirus: 157 km/h
* Miinimumkiirus: 68 km/h
* Tõusukiirus: 5 m/s
* Praktiline lennulagi: 4000 m (selleks kuluv aeg 43 minutit)

Kirjandus
---------

1. ↑  Samaljot PZL "Wilga"-35A, izdatelstvo DOSAAF SSSR, 1982

Viited
------
**Eestlaste põllumajanduskommuun "Koit"** oli 1923. aastal peamiselt Kanadast ja USA-st re-emigreerunud eestlaste rajatud kommuun Kubanimaal NSV Liidus.

Kommuun "Koit" oli üks kahest eestlaste rajatud kommuunist NSV Liidus (teine oli kalurite kommuun "Rõbak").

Ajalugu
-------

Kommuuni asutamist õhutas takka New Yorgis välja antud ajaleht "Uus Ilm", kus ilmus Lenini üleskutse aidata üles ehitada tööliste riiki.

New Yorgis asus kommuuni organiseerimise büroo, mille arvele tuli kanda 500 dollarit sisseastumismaksu (kalurite kommuuni puhul 300 dollarit). Selle raha eest osteti USA-st kaasa viis traktorit, rehepeksumasin ja muid vajalikke põllutöömasinaid ning põllutööriistu. Riided ja muu esmavajalik tuli lisaks endil kaasa võtta. Kanada Alberta provintsi eestlased lahkusid Eckville'i raudteejaamast ühiselt New Yorki 1. märtsil 1923.

Kommuun asutati Hetman Prilepski endise mõisa maadele. Mõisahoonestusest oli järgi vaid üks väike saun. 1923. aasta jooksul saabusid järk-järgult kõik kommunaarid. Esialgu elati telkides, kuni elamiseks ehitati kaks suurt kahekorruselist maja. Ühe maja esimesel korrusel oli söökla ja kommuuni kontoriruumid, teisel korrusel elati leibkonniti tubades. Süüa sai kolm korda päevas sööklas. Aastatel 1923–1928 töötasu ei makstud ja seetõttu isiklikku raha kellelgi ei olnud. Riided ja jalanõud osteti juhatuse korraldusel ühiselt ja jaotati vajaduse järgi laiali.

1926. aastal liitusid kommuuniga eestlaste kalurite kommuuni liikmed, sest nende kommuun likvideeriti. Selleks ajaks oli kommuunil juba umbes 40 lehma ja 20 hobust. Kommuun reorganiseeriti 1928. aastal kolhoosiks. 1977. aastaks oli kommuunist saanud suurema sovhoosi osakond.

Osa kommunaare läks mõne esimese aasta jooksul tagasi Kanadasse, osa proovis Eestisse re-emigreeruda, osa mõrvati NKVD poolt 1930. aastatel kohapeal, osa elas ja töötas elu lõpuni kommuunis ja sellele järgnenud sovhoosis.

Epiloog
-------

Kommunaaride järglasi elab Venemaal, Eestis ja Kanadas. Kommunaaride järglaste seast võrsus insenere, kes töötasid Moskva autotehases (Leopold Muro) ning Fordi tehaselt ostetud sisseseade ja Fordi väljatöötatud mudelite tootmisõigusega Gorki autotehases (Oskar Muro), osaledes näiteks roomikliikuri GAZ-47 ja kergetanki T-60 väljatöötamisel.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Kommuuni kunagisse asupaika on püstitatud mälestusmärk Krasnodari krai Kuštšovskaja rajooni Kommunari külasse Põhja-Kaukaasias.
**Moritz Wilhelm Paul Schwartz** (4. november 1864 Tartu – 14. jaanuar 1919 mõrvatud Tartu Krediitkassa keldris) oli Eesti vaimulik.

Õppis 1873–1874 Blumbergi koolis, 1875–1882 gümnaasiumis. Aastatel 1883–1888 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Töötas aastatel 1884–1888 veel usuõpetajana Jaani kiriku koolis. Oli prooviaastal Halliste Püha Anna koguduses. Ordineeriti õpetajaks 12. märtsil 1889.

Oli aastal 1889 Helme Maarja koguduses ja samal aastal Käina Martini koguduses abiõpetajaks. 1890–1919 töötas Tartu Jaani koguduses diakonõpetajana.

Märtüürium
----------

Tartu langes Punaarmee kätte 22. detsembril. Ligi nädal aega oli linnas peremeest mängida saanud nn kohalikud Tartu enamlased. Ent 28. detsembril 1918 jõudis Tartusse Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu esindaja Albert Tiimann jõudis koos kolme kaaslasega.

Ja 30. detsembriks 1918 koostas Tartu uus võimukandja esimesed omapoolsed sundmäärused ning pani need ka kohe kehtima.

Kõigepealt keelustati ETK Nõukogu juba varasema dekreedi põhjal nüüd ka Tartus jumalateenistuste pidamine ning igasugune muu ametlik usukommete täitmine...

Peale Tartu hõivamist bolševike vägede poolt vahistati 24 päeva jooksul linnas umbes 500 inimest, kes paigutati Tartu Krediidikassa keldrisse Kompanii tänav 5. 14-15. jaanuaril 1919. vabastati Tartu ning enne lahkumist hukkasid bolševikud komissaride (Kull, Rästas, Otter) juhtimisel 20 väljavalitud vangi- nende seas Õigeusu piiskop Platon (Kulbusch), ülempreestrid Mihhail Bleive ja Nikolai Bežanitski, usuteaduse professori Gotthilft Traugott Hahni ja Tartu jaani koguduse pastori Moritz Wilhelm Paul Schwartzi...

Isiklikku
---------

Isa Wilhelm August Theodor Schwartz oli 1855–1891 Tartu Jaani koguduse õpetaja, samuti oli koguduse õpetaja poeg Wilhelm Reinhold Schwartz

Välislingid
-----------

*
**Carl Ferdinand Mickwitz** (13. september 1811 Lihula – 2. juuni 1880 Tartu) oli eesti keele lektor Tartu Ülikoolis 1851-1874.

Haridus ja elukäik
------------------

Mickwitz õppis aastatel 1828–1833 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Töötas seejärel aastatel 1833–1849 koduõpetajana Kabalas ja Tartus. Aastatel 1849–1852 töötas Tartus loodusteaduste õpetajana. Aastatel 1852–1880 töötas ta Tartus gümnaasiumide inspektorina ja oli aastatel 1851-1874 Tartu Ülikooli eesti keele lektor.

Tsensor
-------

Eesti kultuuriloos sai Mickwitz kurikuulsaks eestikeelsete raamatute tsensorina, sest tema oli vastutav isik, kes lükkas Friedrich Reinhold Kreutzwaldi Kalevipoja esimese versiooni 1854. a. tagasi. Kreutzwald ise oli maruvihane ning kirjutas Õpetatud Eesti Seltsi sekretär Emil Sachssendahlile muuhulgas järgmist: "Härra Mickwitzi rumalus läheb üle igasuguse piiri ja seda võib tölpluse musterprooviks pidada. (…) Noh, selles olen ma päris kindel, et iga aus eesti *karjakrants* peab enda kohta alandavaks jalatõstmisega kaasaskäivat eksperimenti ühe Karl Mickwitzi vastu ette võtta. Tema võib küll järgmisel ja kõigil tulevastelgi semestritel oma kuulajatele selles tükis seletusi anda, mis temasugune lambapea tähendab, kuid üht *Kalevipoega* ei pea see lojus eluilmaski seletamiseks näpu vahele saama."
Tegelikult oli Mickwitz ainult tsensori abi, õige tsensor oli Alexander de la Croix, kes aga ei osanud eesti keelt. Mis teeb loo veel traagilisemaks on asjaolu, et Mickwitzi eelkäija eesti keele lektori ametis Tartu Ülikoolis ei olnud keegi muu kui Kalevipoja „isa" – Friedrich Robert Faehlmann.

Isiklikku
---------

Tema isa Christoph Friedrich Mickwitz oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja, vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja, tema vanavanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja.

Carl Ferdinand Mickwitzi poeg Christoph Friedrich Carl Mickwitz oli baltisaksa päritolu Eesti luuletaja, pedagoog, ajakirjanik (ajalehe Revaler Zeitung toimetaja, peatoimetaja ja väljaandja ning ajalehe Revaler Bote asutaja ja toimetaja) ja poliitik (aastast 1882 Tallinna linnavolikogu liige ja aastast 1905 Balti Konstitutsioonilise Partei esimees).

Viited
------

1. ↑  TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
2. ↑  Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, lk.176 Nr.2464
3. ↑  Fr. R. Kreutzwaldi kirjavahetus II. Kirjad A.H. Neusile, E. Sachssendahlile ja teistele. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus 1956, lk 365-366.
4. ↑  Vt. ka: Karl Taev: Kreutzwaldi "Kalevipoeg" ja tsaristlik tsensor. – Looming 1/1952, lk 111-121.
5. ↑  200 aastat eesti keele ülikooliõpet. Juubelikogumik. Tartu: Tartu Ülikooli eesti keele õppetool 2003, lk. 408-409.
Suurem paadisadam Soomes
**Paadisadam** (ka paadisild) on paatide sildumiseks ja hoidmiseks ehitatud lihtne väikesadam.

Kirjeldus
---------

Paadisadamad asuvad üldjuhul kaitstud vete ääres lahe- või jõesoppides ja on mõeldud peamiselt kohalike inimeste veesõidukitele. 

Paadisadam koosneb harilikult statsionaarsest või ujuvast paadisillast, paatide veeskamiseks sobivast kohast (slipist) ja mõnikord ka paadikuurist või muust väiksemast hoonest paadi juurde kuuluvate asjade hoidmiseks. Paatide paremaks kinnitamiseks võivad paadisilla ümber vees olla ankrupoid või vaiad. Paadisadamas on võimalik ohutult silduda tavaliselt vaid väikese süvisega (kuni 1 m) ja lühematel (kuni 7 m) veesõidukitel. 

Paadisadam Tartus, Karlova linnaosa serval Emajõel 2017. aastal.
Paljud paadisadamad pole kantud sadamaregistrisse, ei osuta teenuseid ega oma alalist valvet. Külalisaluste sildumine või veeskamine toimub praktiliselt kokkuleppel valdajaga ja külalise omal vastutusel.

Vaata ka
--------

* Väikesadam
* Lauter
**Niall James Horan** (sündinud 13. septembril 1993) on Iirimaa popstaar bändist One Direction.

Niall sai kuulsaks Suurbritannia telesaates "The X Factor" bändi One Direction liikmena. Ta on pärit Iirimaalt Mullingarist.

Tal on vanem vend Greg Horan. Tema vanemad Bobby ja Maura Horan (nüüdseks Maura Gallagher) lahutasid abielu, kui ta oli viieaastane. Niall ja tema vanem vend Greg kolisid mitu korda edasi-tagasi enne, kui jäid isaga Iirimaale elama.

Pärast One Directionit
----------------------

Niall on käinud palju reisimas, jäänud pildile koos jalgpallur Robbie Keane'iga; on vaadanud tenniseturniiri, jalgpalli, jäähokit ja mänginud golfi. Horan on käinud Hanois ja Maya Bays. Pärast One Directionist puhkamist tegeleb taas muusikaga. 

Horan mängib ka golfi. Teinud koostööd Justin Rose'iga. Temalt ilmus ka ta enda kirjutatud singel "This Town".

4. mail 2017 ilmus temalt singel "Slow Hands".

Albumid
-------

One Direction kooseis:Mall:Niall Horan

* Up All Night (2011)
* Take Me Home (2012)
* Midnight Memories (2013)
* Four (2014)
* Made in the A.M. (2015)

Sooloartistina: 

* *Flicker* (2017)
* *Heartbreak Weather (2020)*

Turneed
-------

* Flicker Sessions 2017
* Flicker World Tour (2018)
* Nice To Meet Ya Tour (2020)
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2018 | jäähoki |

**Johan Oskar Torgny Larsson** (sündinud 25. juulil 1992 Laus) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Washington Capitals ründajana vasakäärel.

Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2010/11 Brynäs IF-i meeskonnas. 2012. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks. 2011/12. hooaja põhiturniiril lõi Larsson 12 väravat ja andis 24 väravasöötu ning valiti Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks uustulnukaks.

2010. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i *draft* '​is 56. valikuna. Wildiga sõlmis ta lepingu 2011. aasta mais, kuid jäi hooajaks 2011/12 veel laenule Brynäsi. Hooajal 2012/13 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Wildi tütarklubis Houston Aeros. NHL-is debüteeris ta 17. veebruaril 2013 mängus Detroit Red Wingsi vastu, kuid see jäi tema ainsaks mänguks Wildi meeskonnas.

2013. aasta aprillis kaubeldi Larsson Wildist Buffalo Sabresi. Seal mängis ta kokku seitse hooaega. Tema kõige resultatiivsem hooaeg Sabresis oli viimane, 2019/20, mil ta lõi kuus väravat ja andis 12 väravasöötu. Enim väravaid lõi ta hooajal 2015/16 (kümme väravat).

2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Arizona Coyotesiga. 2022. aasta märtsis kaubeldi ta Washington Capitalsi.

2012. aastal tuli Larsson Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2018. aastal tuli ta maailmameistriks Rootsi jäähokikoondise koosseisus.

Viited
------

1. ↑  "Coyotes Sign Johan Larsson to Two-Year Contract". nhl.com. 11.10.2020. Vaadatud 9.5.2022
2. ↑  "Capitals acquire Johan Larsson in trade with Coyotes". sportsnet.ca. 21.3.2022. Vaadatud 9.5.2022

Välislingid
-----------

* Johan Larsson NHL.com lehel
* Johan Larsson hockeydb.com lehel

| * v
* r
Washington Capitals |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Darcy Kuemper **·** Charlie Lindgren |
| 
**Kaitsjad**: Aleksandr Aleksejev **·** John Carlson **·** Gabriel Carlsson **·** Martin Fehérváry **·** Matt Irwin **·** Nick Jensen **·** Rasmus Sandin **·** Trevor van Riemsdyk |
| 
**Ründajad**: Nicolas Aubé-Kubel **·** Connor Brown **·** Nicklas Bäckström **·** Nic Dowd **·** Carl Hagelin **·** Jevgeni Kuznetsov **·** Anthony Mantha **·** Sonny Milano **·** T. J. Oshie **·** Aleksandr Ovetškin **·** Aleksei Protas **·** Conor Sheary **·** Craig Smith **·** Dylan Strome **·** Tom Wilson |
**Jakob von Uexkülli Keskus** on 1993. aasta sügisel loodud organisatsioon Tartus, mis tegeleb Jakob von Uexkülli pärandi hoidmise, uurimise ja arendamisega.

Keskus paikneb Eesti Looduseuurijate Seltsi majas ning on selle seltsi allüksus.

Keskus omab Jakob von Uexkülli tööde kollektsiooni, samuti tema kohta avaldatud tööde kogu ning mitmeid käsikirjalisi materjale, sealhulgas rikkaliku kogu Uexkülli kirjavahetust.

Keskus on korraldanud regulaarseid seminare (seeriad "Tekst ja loodus", "Isiklikud loodused", "EluSilmaD"), mitmeid biosemiootika teemalisi konverentse ja iga-aastasi ökosemiootika suveseminare. Nende seas oli näiteks nõupäev "Eesti kultuur ja loodus" 23. aprillil 2001, jmt.

Keskusel on juhatus, mida on juhatanud Toomas Trapido, Ants Aader, Timo Maran, Riin Magnus, Kadri Tüür, Raul Markus Vaiksoo.

Keskuse uurimisvaldkonnad
-------------------------

* teoreetiline bioloogia
* biosemiootika
* ökosemiootika
* keskkonnafilosoofia
* keskkonnaeetika ja keskkonnaesteetika

Viited
------

1. ↑  Maran, Timo 2018. Two decades of ecosemiotics in Tartu. *Sign Systems Studies* 46(4): 630–639.

Kirjandus
---------

* Kaplinski, Lauris (toim.) 1995. *Teoreetilise bioloogia augustisessioon*. Tartu: J. v. Uexkülli Keskus.
* Magnus, Riin; Maran, Timo; Kull, Kalevi 2004. Jakob von Uexküll Centre, since 1993. *Sign Systems Studies* 32(1/2): 375–378.

Välislingid
-----------

* Jakob von Uexkülli Keskuse koduleht
* Jakob von Uexkülli keskuse leht ELUSi juures
* Keskusest EEs
Moritz Hermann von Jacobi 1856
**Moritz Hermann von Jacobi** (ka **Jacoby**; vene keeles Борис Семёнович (Морис-Герман) Якоби; 21. september 1801 Potsdam – 10. märts 1874 Peterburi) oli saksa päritolu vene füüsik ja arhitekt.

Ta õppis Göttingenis ja Königsbergis ehituskunsti.

Ta oli Tartu Ülikooli professor aastatel 1835–1840, 1835–1837 ühtlasi Tartu ülikooli arhitekt. Alates aastast 1837 oli Jacobi Peterburi Teaduste Akadeemia uurimiskomisjoni liige, aastast 1840 akadeemia adjunkt, 1847 akadeemik.

1836. aastal sai von Jacobi projekti järgi praeguse kuju Inglisild, silla algvariant valmis 1816. aastal Johann Wilhelm Krause projekti järgi.

Teadustöö
---------

Jacobi alalisvoolumootor
Jacobi uuris elektromagnetismi, eriti masinaehituse seisukohalt. Ta oli galvanoplastika leiutaja. Samuti uuris ta elektrimootoreid ja traadiga telegraafi.

1834 hakkas ta tegelema elektrimootoritega, et uurida elektromagnetjõu kasutamist liikuvatel seadmetel. Ta uuris elektromagnetjõudu mootorites ja elektrigeneraatorites. Mootori originaal pole säilinud kuid sellest on tehtud rekonstruktsioon.

Jacobi sõnastas maksimaalse võimsuse teoreemi: "Maksimaalne võimsus edastatakse siis, kui vooluallika sisetakistus võrdub koormuse takistusega, eeldades, et välistakistust saab muuta ja vooluallika sisetakistus on konstantne." Ta avastas selle, uurides aku poolt elektrimootorile edastatavat võimsust. Jacobi mõõtis mootori väljundparameetreid, määrates tsingi koguse, mida aku tarvitas.

Nikolai I eraldatud vahendite abil ehitas Jacobi 1839. aastal 28 jala pikkuse **elektrimootoriga paadi**, mis töötas akudega. Paat kandis 14 inimest mööda Neevat vastuvoolu kiirusega 5 km/h.

Ta töötas ka elektrilise telegraafi arendamise kallal. 1842–1845 ehitas ta telegraafiliini Peterburi ja Tsarskoje Selo vahele, kasutades maa-alust kaablit.

1867 esindas ta Venemaad Pariisi maailmanäituse ajal peetud mõõtühikute komisjonis. Ta oli kindel meetrisüsteemi pooldaja.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Moritz Hermann von Jacobi** |

Viited
------

1. ↑  Jacobi's Motor - The first real electric motor of 1834, Electrotechnical Institute (ETI) at the Karlsruhe Institute of Technology (KIT), 2012, vaadatud 15.01.2017

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johann Wilhelm Krause (1802–1828)** | **Tartu ülikooli arhitekt ja ehitusprofessor  Moritz Hermann von Jacobi**1835–1837 | Järgnev**Cristoph Conrad Stremme (1841–1848)** |
Petseri Peetri kirik (november 2009)
**Petseri Peetri kirik** (vene keeles Церковь Святого Петра) on luteri kirik Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Venemaal Pihkva oblastis Petseris, Gagarini tänav 12a (varem Kiriku tänav).

Kirik ehitati aastatel 1923–1926 arhitekt Anatoli Podtšekajevi projekti järgi. Nurgakivi pandi 11. novembril 1921 ja pühitseti 19. septembril 1926. Kirik on tänaseni jäänud krohvimata, ehkki oli algselt kavandatud krohvituna.

9. septembril 1926 iseseisvus kogudus Vastseliina koguduse alt. Kirik ei kannatanud Petseri suures tulekahjus 24. mail 1939 ega ka Teises maailmasõjas. 

Kirikut kasutab Petseri Peetri kogudus, toimuvad eesti- ja venekeelsed jumalateenistused. Eestikeelset jumalateenistust viib läbi pastor Andres Mäevere ja venekeelset diakon Mihhail Nikulin.

Pühakoda on kohaliku kultuuriobjektina kaitse all.

Viited
------

1. ↑  Ilmar Vananurm, Petserimaal leidub siiani Eesti aja jälgi, Lõuna-Eesti Postimees, nr. 7, 17 jaanuar 2020
**Carl Ferdinand Sigismund Walther** (12. detsember 1857 Viru-Jaagupi – 25. juuni 1920 Alt-Döbern) oli Eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1870–1873 Tartus gümnaasiumis ja 1873–1877 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1878–1881. Korporatsioon Neobaltia liige.

Prooviaastal oli ta Järva-Jaani Ristija Johannese koguduses. Ordineeriti 28. veebruaril 1882 Tallinnas õpetajaks.

Oli aastatel 1882–1918 Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja, sealhulgas 1904–1918 veel Narva-Alutaguse praostkonna praost. Lahkus aastal 1920 Saksamaale. Oli aastatel 1918–1920 Pritzeni koguduse õpetaja (Niederlausitzi piirkonnas Brandenburgi liidumaa lõunaosas Cottbusi lähedal). Suri Alt-Döbernis (Pritzeni lähedal).

Isiklikku
---------

Tema isa Carl Friedrich Sigismund Walther oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, õemees Christfried Otto Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema vanaisa Carl Sigismund Walther oli maalikunstnik, teine vanaisa Ferdinand Theodor von Gebhardt oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja (nagu ka onu Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt). Onu Eduard Karl Franz von Gebhardt oli maalikunstnik ja Düsseldorfi Kuns­ti­akadeemia professor. Väimees Lionel Schleyer oli luterlikuks vaimulikuks Bakuus.

Viited
------

1. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
2. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Carl Dietrich Christoph von Reyher** (13. oktoober 1846 Riia – 30. detsember 1890 Peterburi) oli Eesti arstiteadlane ja kirurg.

Elulugu
-------

Carl Dietrich Christoph von Reyher oli baltisakslane.

Lõpetas 1865 Riia kubermangugümnaasiumi ja 1870 TÜ; meditsiinidoktor (1872, TÜ), väitekiri "Zur Pathologie und Therapie der Cholera in der Rigaer Epidemie von 1871". 1871–72 TÜ kirurgiakliiniku assistent, 1872–74 eradotsent, 1874–78 dotsent. Täiendas end Berliinis, Londonis, Edinburghis, Pariisis, Philadelphias. Osales sõjaväekirurgina 1870–71 Prantsuse-Preisi sõjas, 1876 sõjaväehaigla peaarst Serbias, 1877–78 Kaukaasias (mh sealse Punase Risti peaarst). Aastast 1878 kirurg Peterburi haiglates: 1878–82 konsultantkirurg Peterburi Nikolai sõjaväehaiglas, 1881–82 Aleksandrovski haiglas, 1882–86 Peterburi Maria haiglas, aastast 1887 oma erahaiglas, 1888–90 taas Nikolai sõjaväehaiglas. 1875 sooritas esmakordselt Venemaal luusisese osteosünteesi metallvarda abil õla pseudoartroosi puhul. Teadustööd kirurgiast ning antiseptikast.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Ueber die Listersche Wundbehandlung. // Verhandlungen den Deutscher Gesellschaft für Chirurgie (1874)
* Studien über der Entwickelung der Extremitäten der Menschen und besonders der Selenkslächen (kaasautor M. Henke). // Sitzungsberichte der Wiener Akad. der Wiss. (1874)
* Hydrocelenschnitt. // Ptb. med Wscr. (1875).

Kirjandus
---------

* DBbL, 626
* Die Aerzte Liflands, 333–33, ka 4
* Левицкий II, 283–287
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 245–247.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Mongoolia Rahvavabariik** oli sotsialistlik riik tänapäeva Mongoolia territooriumil aastatel 1924-1992.

Riik
----

### Mongoolia partei ja riigijuhid

* Horloogijn Tšojbalsan, 1931–1952 Relvajõudude ülemjuhataja ja Suure Rahvahuraali  esimees. Sisuline riigijuht.
* Jumdžaagijn Tsedenbal, Mongoolia Rahvarevolutsiooniline Partei KK I sekretär aastatel 1940–54; 1958–84.
* Dashiin Damba 1940; 1954–1958
* Džambõn Batmönh Mongoolia Rahvarevolutsiooniline Partei KK I sekretär aastatel 1984-1990
* Gombojavyn Ochirbat Mongoolia Rahvarevolutsiooniline Partei KK I sekretär aastatel 1990–1990
* Büdragchaagiin Dash-Yondon Mongoolia Rahvarevolutsiooniline Partei KK I sekretär aastatel 1990–1992

Ajalugu
-------

Aastatel 1919-1921 toimus Mongoolias võitlus Mongoolia rahvuslate (Bogdo Khaaniriigi toetajate), Mongoolia kommunistide, Roman Ungern von Sternbergi juhtimisel tegutsenud Vene valgete, Nõukogude Venemaa vägede ja Hiina vägede vahel. 1921 aastal õnnestus Mongoolia kommunistidel Punaarmee toetusel nii Vene valged, kui hiinlased välja tõrjuda ja Bogdo khaan võimult kõrvaldada. 1924 aastal kuulutati välja Mongoolia Rahvavabariik.

Mongoolia Rahvavabariigi sisuline juht oli alates aastast 1931 Horloogijn Tšojbalsan, kes oli Mongoolia relvajõudude marssal (ülemjuhataja) 1923. aastast kuni surmani 1952. Tema valitsemine oli kaasaegse Mongoolia ajaloos esimene ja viimane kord, kui ühe inimese käes oli täielik poliitiline võim. Teda on kutsutud ka "Mongoolia Staliniks". Tema valitsemise ajal 1930ndate lõpul toimusid Mongoolias Nõukogude Liidu poolt suunatud repressioonid, milles hukkus 30 000 kuni 35 000 mongolit. Enamik ohvritest olid budismi vaimulikud, intelligents, poliitilised dissidendid, burjaadid ja kasahhid ning teised "revolutsiooni vaenlased". Tema intensiivne budistide tagakiusamine viis peaaegu lõpule nende eksistentsi Mongoolias. Samuti likvideeris ta oma konkurente-kaaskommuniste, kellest mitmed surid GULAGi vangilaagrites Nõukogude Liidus.

Kuigi Tšojbalsani pühendumine Jossif Stalinile aitas Mongoolial (erinevalt Tõva Rahvavabariigist) säilitada Mongoolia Rahvavabariigi alguses selle iseseisvust, sidus see Mongooliat ka tihedalt Nõukogude Liiduga. Kogu tema valitsemise ajal Mongoolia majanduslikud, poliitilised ja sõjalised sidemed NSV Liiduga süvendasid, infrastruktuuri ja kirjaoskuse tase paranes ning Mongoolia iseseisvuse rahvusvaheline tunnustamine laienes, eriti pärast Teist maailmasõda. Kuid tema lootus Stalini abiga ühendada Hiinale kuuluv Sise-Mongoolia Mongoolia Rahvavabariigiga ei teostunud viimase vastuseisu tõttu.

Vaata ka
--------

* Varssavi Lepingu Organisatsioon
* Vastastikuse Majandusabi Nõukogu
* Tuva Rahvavabariik

Viited
------

1. ↑  "Mongoolia". *Communist Crimes*. Vaadatud 23.11.2020.
Paremas klaasis on pett, vasakus piim
**Pett** ehk **võipiim** ehk **petipiim** on või valmistamise kõrvalsaadus, mis võib olla kas rõõsk või hapendatud.

Koostis
-------

Pett sisaldab 91–92% vett ja 8–9% kuivaineid: piimasuhkrut ehk laktoosi, kõrge bioväärtusega piimavalke, fosfolipiide, mineraalaineid ja mitmeid B-rühma vitamiine. 

Klaasitäis petti annab umbes 60–70 kilokalorit. 

Pett sisaldab peaaegu sama palju kaltsiumi- ja fosforiühendeid kui piim. Petis on kaaliumi ja magneesiumi, lisaks sisaldab pett rohkesti inimorganismile vajalikku letsitiini. Inimene vajab letsitiini rakumembraanide ehituseks, aju talitluseks, koliini ehk B4-vitamiini varude täiendamiseks, sapi koostises ja rasvade ainevahetuse reguleerimises.

Kasulikkus inimorganismile
--------------------------

Piimhappebakteritega hapendatud petti võivad tarvitada ka need inimesed, kellel on laktoositalumatus, kuna peti piimasuhkru sisaldus on piimast väiksem. Piimhappebakterid aitavad taastada soolestiku loomulikke mikrobiokooslusi ning soodustavad seedetegevust ja toitainete imendumist.

Kasutamine
----------

Hapendatud petti kasutatakse küpsetiste valmistamiseks. Peti orgaaniliste hapete ja kergitusainete koosmõjul eralduvad gaasid muudavad küpsetise õhuliseks. Petti võib kasutada ka töötlemata. Lisades sellele kamajahu, moosi, marju, köögivilju või maitsetaimi, saab valmistada mitmesuguseid segujooke.

Eestis
------

Eestis müüdav hapendatud pett saadakse rõõsa võipiima hapendamisel bakterijuuretise abil. Juuretis sisaldab mitmesuguseid piimhappebaktereid. Koostise parandamiseks lisatakse petile enne hapendamist mõningal määral lõssi. 

Saadud segu ühtlustatakse, pastööritakse kõrgel temperatuuril, jahutatakse ja seejärel hapendatakse. Hapnemisprotsess kestab tavaliselt 14–16 tundi ning hapendatud peti pH-väärtus jääb vahemikku 4,5–4,7.
**Vesinikelektroodiks** nimetatakse elektroodi, millel kasutatakse vesinikgaasi H2 (või sellel tekib vesinikgaasi). Vesinikelektroode kasutatakse füüsikalises keemias referents- ehk võrdluselektroodina mitmesuguste elektrokeemiliste mõõtmiste korral, eelkõige metallide elektroodipotentsiaali kindlaksmääramisel.

Vesinikelektroodi elektrilist potentsiaali kirjeldab reaktsioon

{\displaystyle 2\;\mathrm {H^{+}} \;+\;2\;\mathrm {e^{-}} \quad \rightleftharpoons \quad \mathrm {H\_{2}} .}
Kasutatakse standardvesinikelektroode SHE (lühend inglise keele sõnadest *Standard Hydrogen Electrode*) ja normaalvesinikelektroode NHE (*Normal Hydrogen Electrode*), mille puhul ei järgita kõiki standardtingimusi.

Standardvesinikelektroodi ehitus  
1 – pulbrilise plaatinakattega plaatinaelektrood  
2 – vesiniku juurdevool  
3 – happe lahus (H+ = 1 mol/l)  
4 – vesilukk, mis tõkestab õhuhapniku juurdepääsu  
5 – ühendus moodustatava galvaanielemendi teise elektroodiga, mille potentsiaali mõõdetakse

Standardne vesinikelektrood
---------------------------

Klaaskestas on vesinikelektrood protoonses (vesinikuioonide) vesilahuses. Harilikult on selleks vesinikkloriid (HCl), mille kontsentratsioon H+ = 1 mol/l (mool liitri kohta) ehk ioonide aktiivsus on 1. 

Kuna vesinikku ei saa vahetult elektroodiks vormida ja pealegi ei juhi vesinik elektrit, kasutatakse neutraalsest väärismetallist – plaatinast – abielektroodi. See ümbritsetakse vesinikgaasiga (rõhul 1013 hPa), millest vesinikuaatomid adsorbeeruvad plaatina pinnale, kattes selle õhukese vesinikukihiga. Nii kujuneb tasakaal happe vesinikuaatomitega ja elektrokeemiline potentsiaal.

Standardse vesinikelektroodi potentsiaal
----------------------------------------

Standardse vesinikelektroodi potentsiaal ehk standardelektroodipotentsiaal *E*0 protoonse lahusti vesilahuses loetakse elementide potentsiaaliskaalal nullpunktiks. SHE absoluutne elektroodipotentsiaal *E*0(H+/H2)H2O (abs) on IUPACi määratluse kohaselt 4,44±0,02 V temperatuuril 298,15 К.

Vaata ka
--------

* Elektroodipotentsiaal

Viited
------

1. ↑   Standard hydrogen electrode
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib rahvast; 13. sajandil eksisteerinud mongolite riigi kohta vaata artiklit Mongolite riik; Sergei Bodrovi filmi kohta vaata artiklit Mongol (film)* |

---

**Mongolid** (endanimetus *Монгол*) on tänapäeva Mongoolias, Hiinas ja Venemaal elav rahvas. Mongoli päritolu inimesi on neis riikides kokku ligikaudu 11 miljonit. 

Mongolite asualad, märgitud punasega
Mongoolia elanikest 92,6% on mongolid, keda on kokku umbes 2,8 miljonit. Keskajast kuni uusaja alguseni kuulusid halhimongolid, urjanhaid ja burjaadid idamongolite ning peamiselt Altai piirkonnas elutsevad oiraadid läänemongolite hulka. Mongoli keel on Altai keelte rühma kuuluv mongoli keelerühma idarühma kuuluv keel. Altai keelte rühma arvatakse turgi, mongoli ja tunguusi-mandžu keeled. 

2000. aastal loendati Hiina Rahvavabariigis 5,8 miljonit mongolit. Samas loendati 1992. aastal Hiinas vaid 3,6 miljonit mongolit. Enamik neist elab Sise-Mongoolia autonoomses piirkonnas või Liaoningi provintsis, vähemal määral ka lähedastes provintsides.

Venemaal kuuluvad idamongolite hulka burjaadid. Läänemongolide seas on Vene Altais elavad oiraadid ning Kaspia põhjakaldal asetsevad kalmõkid, kes moodustavad 53,3% Kalmõkkia autonoomse piirkonna asukaist. Ka tõva ja altai rahvad on mongolitele kultuuriliselt lähedased, ent kõnelevad turgi keeli. Kokku on neid umbkaudu 1 miljon inimest.

Väiksemad mongolite kogukonnad on ka USA-s, Tšehhi Vabariigis ja Suurbritannias.

Ajalugu
-------

Termin *mongolid* ilmus kroonikaisse esimest korda 8. sajandil, Hiina Tangi dünastia ajal, tähistades üht Shiwei hõimu. Uuesti kerkis see esile 11. sajandi lõpul Khitani valitsusajal. Pärast Liao dünastia langust 1125. aastal sai mongoleist stepi juhtiv hõim, kel oli võim ka Põhja-Hiina üle. Sõjad Jini dünastia ja tatarlastega nõrgestasid neid siiski suuresti. 13. sajandil sai sõnast mongolid üldnimetus suure rühma mongoli ja pooleldi turgi hõimude kohta, kes olid ühendatud Tšingis-khaani võimu alla. Mongolid jätkasid vallutusi ning lõid Mongoli impeeriumi, maailma suurima riigi.

Mongolite lähedased sugulasrahvad on kalmõkid, oiraadid, burjaadid, tõvalased ja teised altai keeli kõnelevad rahvad.

Usuliselt kuulub enamik mongoleist Tiibeti budismi ja šamanismi formaalselt tengrismi. On ka väiksemaid kristlikke ja islami rühmi.

Ajaloost tuntud mongolid on eelkõige kunagise Mongoli impeeriumi, suurkhaan Tšingis-khaan ja impeeriumi järglasriikide valitsejad: Hubilai, Subotai jt.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Mongolid** |
**Piia Kalamees** (sünninimi **Piia Karu**, sündinud 10. juunil 1983) on eesti õigusteadlane. 

Tema peamised uurimisteemad on tarbijaõigus, lepinguõigus ja Euroopa Liidu digitaalse ühisturuga seotu.

Haridustee
----------

Kalamees lõpetas 2002. aastal Tallinna Reaalkooli hõbemedaliga, 2005. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal bakalaureuseõppes, 2007. aastal sai magistrikraadi ning 2013. aastal doktorikraadi väitekirjaga "Hinna alandamine õiguskaitsevahendite süsteemis" (juhendajad Karin Sein ja Kalev Saare).

Töökäik
-------

Piia Kalamees oli aastatel 2008–2010 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna eraõiguse instituudi tsiviilõiguse assistent ja 2010–2015 tsiviilõiguse lektor. 2015. aastast on ta tsiviilõiguse dotsent ning 2020. aastast õigusteaduskonna bakalaureuse- ja magistriõppe programmijuht. 

### Teaduskorralduslik tegevus

Alates 2016. aastast on Kalamees Tarbijavaidluste komisjoni esimees. 

Ta on osalenud teadus- ja arendusprojektides, näiteks „Eesti õigusruum globaalses õigusruumis (1.01.2006−31.12.2011)", „Tarbijakrediidi aktuaalsed probleemid Eestis ja Norras (3.09.2013−30.06.2016)" ning „Tarbijate õiguste kaitse digitaalses ühisturus – lepinguõiguslikud aspektid (1.01.2018−31.12.2021)".

Viited
------

1. ↑  Tallinna Reaalkooli kuld- ja hõbemedaliga lõpetanud läbi aegade, Tallinna Reaalkooli koduleht, 28. jaanuar 2022
2. 1 2 3  "Eesti Teadusinfosüsteem. Piia Kalamees".

Välislingid
-----------

* Piia Kalamees Google Scholaris
* Piia Kalamees doktoritöö "Hinna alandamine õiguskaitsevahendite süsteemis"
Näited keskpunktidega: sirglõik, ringjoon, ellips, risttahukas, kera, ellipsoid
Kui punktihulk {\displaystyle {\mathcal {P}}} tasandil või ruumis on tsenraalsümmeetriline parajasti ühe punkti {\displaystyle M} suhtes, siis nimetatakse punkti {\displaystyle M} punktihulga {\displaystyle {\mathcal {P}}} **keskpunktiks**.

Näiteid keskpunktiga:

1. sirglõik
2. ringjoon, ellips, hüperbool
3. ruut, ristkülik, paarisarvu nurkadega korrapärane hulknurk
4. risttahukas, kera, ellipsoid, koonus
5. toor

Näiteid ilma keskpunktita: kolmnurk, paaritu arvu nurkadega korrapärane hulknurk, parabool, silinder.

Projektiivne geomeetria
-----------------------

Keskpunkti mõiste on tüüpiline afiinsele geomeetriale. Projektiivses geomeetrias vastab sirglõigu keskpunkt kahele punktipaarile harmoonilises nelikus. Ringjoonel ega ellipsil projektiivses geomeetrias keskpunkti ei ole, sest mittekõdunud koonuselõige on projektiivselt sümmeetriline iga väljaspool koonuselõiget asetseva punkti {\displaystyle Z} suhtes, st leidub tsentraalkollineatsioon keskpunktiga {\displaystyle Z}, mis jätab koonuselõike invariantseks.

Vaata ka
--------

* Kõveruskeskpunkt
* Punkt (matemaatika)
**Petrus Kaikewalde** (ka *Petrus Kaikevalde*, kroonikas veel variandid *Petrus Kakuwalde*, *Kakewalde*, *Kakinwalde*), Soome päritolu Riia piiskopi preester ja misjonär, keda on mainitud Henriku Liivimaa kroonikas.

Kroonika mainib Petrus Kaikewaldet seoses tema ristimistööga Eestimaa paganate hulgas aastatel 1215–1226. 1215. aastal viis ta koos Mõõgavendade ordu preestriga läbi ristimise Sakalas ja Ugandis. 1220. aastal kuulutas ta jumalasõna ja ristis koos kroonika autori preester Henrikuga Vaigas, Pudivirus ja Järvamaal. 1226. aastal ristis ta paavsti legaadi Modena Wilhelmi ülesandel paavsti võimu alla läinud Läänemaal.

Petrus Kaikewalde nimi tuleneb oletatavalt soome sõnadest *kaikki* "kõik" ja *valta* "võim, jõud".

Viited
------

1. ↑  Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. Peatükk XIX 4, 7, lk 163, 169
2. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XXIV 1–2, lk 211–213
3. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XXIX 7, lk 263
4. ↑  Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. XIX, kommentaar 15
Keskmise sõrme näitamine
**Keskmise sõrme näitamine** on Läänemaailmas halvustava tähendusega žest, mil näidatakse ülestõstetud keskmise sõrme pealmist poolt, kusjuures ülejäänud sõrmed surutakse rusikasse. Sellega kaasnevad tihti halvustavad ingliskeelsed väljendid *fuck off* või *fuck you* – ka väljaspool emakeelena inglise keelt kõnelejate hulgas ning mitteingliskeelsetes maades, sh Eestis.

Keskmine sõrm on vana fallose sümbol. See oli kasutusel juba Vanas Kreekas. Kreeka keeles oli selle žesti kohta sõna κατάπυγον (*katapugon*), mis oli moodustatud sõnadest κατά (*kata*, 'allapoole') ja πυγή (*pugē*, 'kannikad'). Aristophanes kasutas seda oma komöödias "Pilved". Vana-Rooma kirjutistes kasutati selle žesti kohta väljendit *digitus impudicus* ('häbematu sõrm').

Prantsuse kroonik Jean Froissart mainis oma kaasajal toimunud Saja-aastast sõda kirjeldades, et inglased näitasid prantslastele keskmist sõrme.

Briti antropoloogi Desmond Morrise andmetel saabus keskmise sõrme näitamise komme Ameerika Ühendriikidesse koos itaalia immigrantidega. 1886. aastal pildistati Bostoni meeskonna pesapallurit, kes mängu ajal näitas keskmist sõrme New Yorgist pärit vastasmeeskonna mängijale.

1976. aastal näitas Ameerika Ühendriikide asepresident Nelson Rockefeller keskmist sõrme rahvale, kes ta välja vilistas.

1994. aasta jalgpalli MM-il Ameerika Ühendriikides näitas Saksamaa jalgpallikoondise poolkaitsja Stefan Effenberg keskmist sõrme publikule, kes teda solvas ja tema peale vilistas. Sellepärast visati Effenberg koondisest välja, kuigi ta oma tasemelt võinuks veel vähemalt 2001. aastani koondises mängida, üksnes 1998. aastal mängis ta veel kahes sõprusmängus Saksamaa eest.

Keskmise sõrme näitamise õiguslik reguleeritus erineb riigiti. Saksamaal on õigusaktiga selle eest ette nähtud trahv, aga näiteks Venemaal ei sätesta ükski õigusakt, et see kuidagi solvav oleks.

Vaata ka
--------

* Trääsa näitama

Viited
------

1. ↑  David Halperin, John Winkler. *Before Sexuality: The Construction of Erotic Experience in the Ancient Greek World*, lk 186
**Mongoolia kiur** (*Anthus godlewskii*) on linnuliik västriklaste sugukonnast kiuru perekonnast.

Ta arvatakse kõige vähem ohustatud lindude hulka.

Süstemaatika
------------

Esimesena kirjeldas mongoolia kiuru Władysław Taczanowski 1876. aastal. Mongoolia kiuru on käsitletud nõmmekiuru alamliigina.

Levila
------

Mongoolia kiur on taimtoiduline rändlind, kes pesitseb Lõuna-Siberis, Mongoolias, Mandžuurias ja Tiibetis ning talvitub Lõuna-India ja Sri Lanka madalikel avamaastikul. Eestis on ta eksikülaline. Soomes on teda alates 10. oktoobrist 1974 kohatud 16 korda.

Välimus
-------

Mongoolia kiur on suur kiur, 15,5–17 cm pikk ja 25–29 g raske. Väliselt meenutab ta niidukiuru, kes on mongoolia kiurule kõige lähedasem liik ja kellega teda on lihtne segi ajada. Lisaks nad ka talvituvad samas piirkonnas. Mongoolia kiur on veidi väiksem, lühemate jalgadega ja lühema tumeda nokaga. Ta on pealtpoolt pruun tumedate triipudega ja altpoolt kahvatu. Mõlemad sugupooled on sama värvi.
Mongoolia kiur laulab lennul. Kutsehüüd on iseloomulik "pšii", natuke kõrgema tooniga kui niidukiurul.

Elupaik ja toitumine
--------------------

Elab kuivadel kivistel kõrgendikel ja mäekülgedel. Toitub selgrootutest ja seemnetest.

Pesitsemine
-----------

Mongoolia kiur teeb pesa maa peale. Selles on 3–5 muna, mida emaslind haub 12–14 päeva.

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2004). *Anthus godlewskii*. *2006 IUCNi punane nimistu*. IUCN 2006. Vaadatud 12 May 2006. Database entry includes justification for why this species is of least concern

Välislingid
-----------

* Mongoolia kiur andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes