recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hans-Joachim Neumann** (15. märts 1939 Barth – 4. oktoober 2014) oli Saksa arst ja hambaarst, suu-, lõua- ja näokirurgia professor, 1995. aastast Berliini Charité kliinikumi arstlik direktor. Ta avaldas meditsiiniajaloolisi töid.

Neumann õppis Rostocki Ülikoolis 1960–1965 stomatoloogiat ning seejärel ka meditsiini ning lõpetas 1969. aastal õpingud riigieksamiga. Ta sai doktorikraadi 1965 stomatoloogias tööga "Vorkommen und quantitative Bestimmung von Huminsäuren und Chlorogensäure in Kaffee-Extrakten" ja 1969 meditsiinis tööga "Klinische Untersuchungen über die Wirkung des Langzeitlokalanästhetikums Marcain". Rostocki Ülikooli kliinikus oli Neumann arst ning 1980. aastast suu-, lõua- ja näokirurgia dotsent. Aastal 1978 esitas ta väitekirja B teemal "Klinisch-ätiologische und tierexperimentell-teratologische Untersuchungen zur Ätiologie von Missbildungen unter besonderer Berücksichtigung der Lippen-, Kiefer-, Gaumen-, Segelspalten". Aastal 1987 kutsuti ta Berliini Charité kirurgilise stomatoloogia ning lõua- ja näokirurgia kliiniku direktoriks ning sai pärast Saksamaa taasühinemist 1990 seoses selle ametikohaga C4-professuuri. Aastal 1995 edutati ta Charité Berlin-Mitte korpuse arstlikuks direktoriks. Aastal 1997 juhtus tal raske liiklusõnnetus, mille tagajärjel ta aastaid põdes. Kui kliinik, mida Neumann juhtis, 2002 suleti, läks ta pensionile. Tema uurimisala oli näo väärarengud. 

Ta on avaldanud Martin Lutheri ja mitme Preisi kuninga patograafia. Koos Henrik Eberlega kirjutatud raamatus "Kas Hitler oli haige? Lõppdiagnoos" (*"War Hitler krank? Ein abschließender Befund*") leidub hulgaliselt viiteid läbiuuritud algallikatele; Hitleri psühhopatoloogia osas pöörati erilist tähelepanu Hitleri ihuarsti Theodor Morelli kalendermärkmikule. Raamatus jõuti Hitlerile manustatud ravimite loetelus 82 erineva ravimpreparaadini.

Välislingid
-----------

* Prof. Dr. Dr. Hans-Joachim Neumann

*Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Hans-Joachim Neumann seisuga 26.09.2017.*
Horehronie tasandiku asukoht Slovakkias (tähistatud punasega)
Lopej nõgu
**Horehronie tasandik** (Slovaki *Horehronské podolie*) on maastikurajoon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Fatra-Tatra piirkonnast. Selle regiooni kõrgeim tipp on Kačelák (677 m), madalaim koht asub Hornádi jõe ääres (400 m).

Tasandikul asub 26 küla; sinna jääb ka Brezno linn. Tegemist on Hroni jõe ülemjooksuga. Kõrgeim tipp on Skalka (1097,9 m), madalaim koht asub Hroni orus (405 m).

Tasandiku idaosa kivimiteks on paragneiss, gneiss ja migmatiseerunud gneiss. Seal leiduv amfiboliit tekkinud paleosoikumi alguses. Tasandiku keskosas esinevad Eotseenis ja Oligotseenis tekkinud liivakivid ja kildad. Väike piirkond läänes on Triiase kiltade, liivakivi ja lubjakivi esinemisalaks. Kohati leidub karsti ja mineraalveeallikaid.

Tasandik on oma metsad valdavalt kaotanud, puid esineb väiksemate saludena, kui välja arvata suurem pöögimetsamassiiv Breznost põhja pool.

Nõos eristatakse nelja alampiirkonda. Idapoolseim on Heľpa tasandik (madalaim koht 500 m). Seal asub 104 ha suurune Meandre Hrona looduskaitseala. 

Sellest läände jäävad tasasem Brezno nõgu (madalaim koht 470 m), kus asub Brezno linn, ja rahutuma reljeefiga Bystrianske podhorie (madalaim koht samuti 470 m). Viimases piirkonnas asub Bystrá koobas. Seal asuvad ka looduskaitsealused alad Suchá dolina, Horné lazy ja Brezno kalju.

Läänepoolseim osa kannab nime Lopej nõgu (madalaim koht 405 m). Sinna jäävad Mačková ja Predajnianska slatina looduskaitsealad.

Asend
-----

Horehronie tasandik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:

* Lõunast piirab seda Vepori mäestik
* Idast piirab seda Spiši-Gemeri karst
* põhjast piirab seda Madal-Tatra
* läänest piirab seda Zvoleni nõgu

Viited
------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. Geomorfologické členenie Slovenska [online]. Bratislava : Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hornádi nõgu** |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Bulgaaria |
|  |
| 1. ring | 1988 | Sulgkaal |
|  |
| Hõbe | 1989 | Sulgkaal |
|  |
| Kuld | 1989 | Sulgkaal |
| Riik |  | Bulgaaria |
|  |
| 3. ring | 1992 | Sulgkaal |
|  |
| Kuld | 1991 | Sulgkaal |
|

**Kirkor Mihajlov Kirkorov** (bulgaaria keeles *Киркор Михайлов Киркоров*; algselt **Krikor Kirkorian**[*viide?*]; sündinud 4. märtsil 1968 Varnas) on Bulgaaria endine poksija, rahvuselt armeenlane.

Kirkorov oli vähemalt kahekordne Bulgaaria meister - sulgkaalus (kuni 57 kg) 1989. aastal ja kergekaalus (kuni 60 kg) 1992. aastal. Ta sai Bulgaaria meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1987. aastal 2. koha. 

Kirkorov osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Andreas Tewsele (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Jae-Hyeok Leele (Lõuna-Korea) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 

Kirkorov võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991) kuldmedali ja tuli maailmameistriks. Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Ajrat Hamatovile (NSV Liit).

Kirkorov võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 28. Euroopa meistrivõistlustel (Ateena, 1989) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Viited
------

1. ↑  Bulgaaria 1989. aasta meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Bulgaaria 1992. aasta meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
3. ↑  Bulgaaria 1987. aasta meistrivõistlused poksis. Tulemused inglise keeles
4. ↑  24. suveolümpiamängude poksivõistlus. Seoul 1988. Tulemused inglise keeles
5. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles
6. ↑  6. maailmameistrivõistlused poksis. Sydney 1991. Tulemused inglise keeles
7. ↑  5. maailmameistrivõistlused poksis. Moskva 1989. Tulemused inglise keeles
8. ↑  28. Euroopa meistrivõistlused poksis. Ateena 1989. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Kirkor Kirkorov saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Šveits |
|  |
| 2. ring | 1952 | I keskkaal |
| Veerand-finaal | 1960 | II keskkaal |

**Hans Büchi** (perekonnanimi ka **Buechi**; sündinud 16. mail 1929 Schlatti vallas Thurgau kantonis) on Šveitsi endine poksija.

Büchi oli kokku kuuekordne Šveitsi meister – I keskkaalus (kuni 71 kg) 1952. aastal ning II keskkaalus (kuni 75 kg) aastatel 1955, 1957–1958, 1962 ja 1964.

Büchi osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II keskkaalus (kuni 75 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Ion Moneale (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 1913–1958. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 1959–1983. Tulemused inglise keeles
3. ↑  15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles
4. ↑  17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Hans Büchi veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Hans Benjamin Einberg** ((ka **Einbek**), 26. mai 1892 Tallinn – 22. september 1955 Stockholm) oli eesti insener.

Haridus
-------

Lõpetas Tallinna Linna I Reaalkooli 1909 ja Riia Polütehnilise Instituudi masinaehituse erialal 1916 (*cum laude*).

Teenistuskäik
-------------

Pärast Reaalkooli lõpetamist oli ta praktikant F. Wiegandi masinavabriku töökojas (Masinatehase "Ilmarine" eelkäija); töötas Vene-Balti Laevaehitus- ja Mehaanikatehase Konstrueerimisbüroos allveelaevade projekteerimise alal 1916–1918, Peetri Laevatehases 1918–1923; Krulli masinatehases insener-konstruktorina 1923–1924; Veeteede Valitsuse laevade inspektorina 1926–1937.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
-------------------------------------------------

Oli masinaehituse insener-konstruktorite koolitamise rajaja Eestis; Mereasjade Peavalitsuse, Veeteede Valitsuse ja Eesti Kaubandus-Tööstuskoja ekspert laevade vigastuste hindamise ja remondi alal 1926–1940; Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige 1935–1940.
Avaldanud raamatuid ja artikleid puidu- ning metallide tehnoloogia alal.

Tunnustus
---------

* Valgetähe IV klassi teenetemärk 1938 (TTÜ dotsent, insener).

Kirjandus
---------

* ETBL 2000, 1.
* EE 2000, 14.
* Eesti Sõna (ajaleht), 1942, 23. mai.
* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 53–54, 56, 82, 85, 90–91, 97, 256.
* Taal, H. Professor Hans Einberg kui õppejõud // Insenerikultuur Eestis, 1. 1992, lk 159–160.
* Mehaanikainseneride koolitus 1918–1998. 1998, lk 20–21.
* Mägi, V. Konstruktoritööle truu Hans Einberg // Minerva rüütlid. 2005, lk 192–195.

Välislingid
-----------

* lk 34
Hans-Rudolf Merz (2008)
**Hans-Rudolf Merz** (sündinud 10. novembril 1942 Herisaus) on Šveitsi poliitik. Ta oli Šveitsi liidupresident 2009. aastal.

Ta lõpetas Sankt Galleni ülikooli 1971 DEA-kraadiga, mis on magistrikraadi ja doktorikraadi vahepealne.

Ta on liberaalse Vaba Demokraatliku Partei liige. Poliitikasse astus ta Praha kevade mõjul. 1969–1974 oli ta partei sekretär Sankt Gallenis.

1997 valiti ta Appenzell Ausserrhodeni kantonist Šveitsi Kantonite Nõukogusse, mis on Šveitsi parlamendi alamkoda. Seal juhatas ta rahanduskomisjoni ja kuulus välissuhete komiteesse.

1. jaanuarist 2004 sai ta seitsmeliikmelise Šveitsi Liidunõukogu liikmeks sellelt kohalt tagasi astunud Šveitsi ekspresidendi Kaspar Villigeri asemel. Merz vastutab rahanduse eest.

2008. aastaks valiti Merz Šveitsi asepresidendiks (kogus 213 häält 233-st kehtivast häälest). President oli tema erakonnakaaslane Pascal Couchepin. 20. septembril 2008 elas Merz üle südamerabanduse ja talle tehti raske operatsioon, mille käigus ta viidi kunstlikku koomasse. Sellegipoolest valiti ta 10. detsembril 2008 järgmiseks aastaks Šveitsi liidupresidendiks, ta sai 209 kehtivast häälest 185, sest Šveitsis on kombeks valida presidendiks eelmine asepresident. Merzi asepresidendiks valiti Doris Leuthard, Šveitsi 2010. aasta liidupresident.

Hans-Rudolf Merz on tegutsenud juhtimiskonsultandina.

Merzil on kolm poega. Ta on abielus Roswitha Merziga ja elab Herisaus. Merz räägib saksa, prantsuse, hispaania, inglise, itaalia ja vene keelt.

Välislingid
-----------

 Hans-Rudolf Merz – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Pascal Couchepin** | **Šveitsi liidupresident**2009 | Järgnev**Doris Leuthard** |
**Hans Ainson** (22. märts 1897 Kõssa talu, Mõnnaste küla, Tarvastu vald, Viljandimaa – 3. juuni 1980) oli Eesti advokaat, poliitik ja sõjaväelane (nooremleitnant).

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Sakala vilistlane.

Teenis Vabadussõja ajal 2. Ratsapolgus, lõpetas Sõjakooli I ratsakursuse.

Ta oli 1924–1927 Räpina paberivabriku asjaajaja-direktor, 1927–1932 vandeadvokaat Oskar Rütli abi Tartus, 1932–1941 vandeadvokaat samas. 3. märtsil 1934 valiti ta Tartu linnapeaks, arreteeriti 13. märtsil 1934, tagandati, 28. juunil 1935 mõisteti 6 kuuks tingimisi vanglasse. 1936–1940 Tartu Majaomanike Panga direktor. 

Vangistati NKVD poolt 5. juunil 1941, viidi Moskvasse, oli Butõrka vanglas. 1943. aastal saadeti langevarjurina Eestisse (talle tehti ülesandeks imbuda Eesti intelligentsi hulka ja jutustada sellest, et Nõukogude Liidus on loodud komitee "Vaba Eesti", mille eesmärgiks on Inglismaa ja USA toetusel Nõukogude Liidust sõltumatu Eesti Vabariigi taastamine), andis end üles. Jäi 1944. aastal Eestisse, arreteeriti 29. märtsil 1946, vabastati kolme kuu pärast. 1949. aastal oli ta Mustla Keskkooli direktor.

Viited
------

1. ↑  Uus linnavalitsus Tartus. Vaba Maa, 4. märts 1934, nr. 53, lk. 7.
2. ↑  Tartu vabside juhid vahi all. Rahvaleht, 15. märts 1934, nr. 31, lk. 1.

Kirjandus
---------

* Jaak Pihlau. Raadiomängud Eestis Teise maailmasõja ajal ja järel. Tuna, 2008, nr. 4, lk. 80–96.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Karl Luik** | **Tartu linnapea**1934 | Järgnev**Aleksander Tõnisson** |
**100-eurone rahatäht** on euroalal sularahana käibel 2002. aastast.

Teise, Europa-seeria 100-eurone tuli käibele 28. mail 2019.

Rahatäht on populaarsuselt kolmas, moodustades ringluses olevatest euro rahatähtedest 13%. Algselt oli rahatäht populaarsuselt viies, kuid 2010. aastal tõusis 5-eurose ees neljandaks ja augustis 2016 10-eurose ees kolmandaks.

Kujundus
--------

100-eurose paberraha mõõtmed on 147 × 82 mm ning see on rohelist värvi. Eri rahatähtedel on neile omane kunstistiil ning nendel kujutatakse sildu, aknaid või väravaid. 100-eurosel on kujutatud barokkstiili. Rahatähe on kujundanud Robert Kalina, kes tahtis algul kujutada reaalseid objekte (nagu Veneetsias asuvat Rialto silda), kuid see polnud poliitilistel põhjustel võimalik.

Kõikidel euro rahatähtedel on olemas vääring. 100-eurosel on selleks Euroopa Liidu lipp, selle tähed ja riikide ülemterritooriumite kujutised, Euroopa Keskpanga presidendi Jean-Claude Trichet' allkiri, Euroopa Keskpanga initsiaalid Euroopa Liidu keeltes ja hulk turvaelemente.

Turvalemendid
-------------

100-eurost rahatähte kaitsevad hologrammiriba, EURioni tähtkuju, vesimärgid, mikrotrükk, ultravioletne värv, reljeeftrükk, turvaniit, tuhm pind, perforatsioonid, läbipaistev number, muutuv värv, vöötkoodid ja seerianumber. Trükimasina kood asub paremas servas.

|  |  |
| --- | --- |
| 100-eurone UV-valguses (avers) | 100-eurone UV-valguses (revers) |

Viited
------

1. ↑  "Euro banknotes, quantities". *Euroopa Keskpank*.
2. ↑  "Banknotes and coins circulation". *Euroopa Keskpank*.

| * v
* r
Euro |
| --- |
| 
Euroala • Euro hinda ei tõsta • EuroBillTracker |
| Rahatähed | 
5-eurone rahatäht • 10-eurone rahatäht • 20-eurone rahatäht • 50-eurone rahatäht • 100-eurone rahatäht • 200-eurone rahatäht • 500-eurone rahatäht |
| Mündid | 
1-sendine euromünt • 2-sendine euromünt • 5-sendine euromünt • 10-sendine euromünt • 20-sendine euromünt • 50-sendine euromünt • 1-eurone münt • 2-eurone münt |
| Mündid riigiti | 
Andorra Andorra • Austria Austria • Belgia Belgia • Eesti Eesti • Hispaania Hispaania • Holland Holland • Horvaatia Horvaatia • Iirimaa Iirimaa • Itaalia Itaalia • Kreeka Kreeka • Küpros Küpros • Leedu Leedu • Luksemburg Luksemburg • Läti Läti • Malta Malta • Monaco Monaco • Montenegro Montenegro • Portugal Portugal • Prantsusmaa Prantsusmaa • Saksamaa Saksamaa • San Marino San Marino • Slovakkia Slovakkia • Sloveenia Sloveenia • Soome Soome • Vatikan Vatikan |
**Argo Kerb** (sündinud 1. oktoobril 1983) on eesti kommunikatsioonispetsialist ja endine ajakirjanik.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli semiootika ja kulturoloogia erialal 2006. aastal ja Tallinna Ülikooli kultuuriteooria eriala 2011. aastal.

Argo Kerb töötas 2009–2012 ajakirjas Haridus ja Õpetajate Lehes toimetajana ja peatoimetaja kohusetäitjana. Aastatel 2012–2017 töötas ta haridus- ja teadusministeeriumi kommunikatsiooniosakonna juhina ja 2018–2020 riigikantselei valitsuskommunikatsiooni büroos valitsuskommunikatsiooni nõunikuna. 

Aastatel 2020–2021 oli ta Eesti Rahvusraamatukogu kommunikatsiooni- ja turundusjuht. Pärast seda on ta meediamonitooringu ja -analüüsi ettevõtte Baltic Media Monitoring Group (BMMG) tegevjuht Eestis.

Artikleid
---------

* Argo Kerb: Kas eesti keel ja kultuur käib tõesti alla?, postimees.ee, 7. detsember 2006
* Kuidas ületada lõhe kooli ja ülikooli vahel?, Õpetajate Leht, 15. jaanuar 2010

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2008. Vaadatud 2. septembril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Eliitkool kui diskursiivne formatsioon".
3. ↑  "BMMG.ee montacts".
**Jost (Jodokus, Justus) Clodt (Claudius)** (1517–1572) oli Tallinna rae juures tegutsenud kõrgem ametnik.

Tema isa oli 1515. aasta Vestfaalist Marki krahvkonnast Tallinna kolinud Rolof Clodt.

Jost Clodt oli õppinud Wittenbergi ja Marburgi Ülikoolis. 1545. aastal võttis Tallinna raad ta oma teenistusse sündikuna. Clodti soovitajateks olid Lübecki sündik Johannes Rudelius ja Brauschweig-Calenbergi superintendent Antonius Corvinus, viimane oli ka Clodti sugulane. Aastapalgaks oli ette nähtud 500 marka, 20 sülda puid ja prii elamine. 1547. aasta jõuludel võttis Josti oma liikmete sekka ka Tallinna Suurgild. 

1550. aastatel hakkas õpetatud jurist Clodt üha enam osutama teeneid ka Saksa Ordu Liivimaa harule. Teda kohtab tihti ordumeistri lähikonnas ja tähtsate diplomaatiliste ülesannete täitmisel. 1552. aastal läänistas ordumeister Heinrich von Galen Jost Clodtile Valkla veski. Clodt oli üks ordumeister Gotthard Kettleri tähtsamaid läbirääkijaid Liivimaa Poolale alistumistingimuste üle. Kui Tallinn 1561. aastal alistus Rootsile, lahkus Clodt linna teenistusest. Temast sai Kuramaa hertsogiks tõusnud Kettleri kantsler. Kettler läänistas talle Jürgensburgi (Jaunpils) mõisa ja linnus, mille järgi Clodti asutatud aadlisuguvõsa hakkas kandma nime Clodt von Jürgensburg. Jost Clodt suri 1572. aastal.

Viited
------

1. ↑  Tallinna ajaloo lugemik. Dokumente 13.–20.sajandini, toim. Lea Kõiv, Triin Parets, Tallinn 2014, lk 139–140.
2. ↑  Burchard von Klot, Jost Clodt und das Privilegium Sigismundi Augusti, Hannover 1977.
**Heino Rang** (14. august 1927 Tallinn – 27. august 2006 Tallinn) oli eesti keemik.

Elulugu
-------

Heino Rang oli teenistuja poeg ning Silvia Rangi abikaasa ja Toomas Rangi isa.

Lõpetas 1946 Tallinna 2. Keskkooli ja 1951 Tallinna Polütehnilise Instituudi; keemiakandidaat (1965, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Исследование возможности получения пестицидов на основе сланцевой смолы". Aastast 1955 Eesti NSV TA Keemia Instituudi teadur, 1966–1989 vanemteadur, 1989–2006 juhtivteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: lõhnaainete ja taimekaitsevahendite sünteesimise teaduslike aluste väljatöötamine. Eesti NSV riiklik preemia (1982) (kollektiivis). 42 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Synthesis and fragrant characteristics of I-phenyldimethylhexene I-oxy and I-oxo derivatives (kaasautor). // Proc. Est Acad. Sci. Chem. 41 (1992) 3
* Synthesis of novel I-aroxy-3-methyl-5-(mono-, di- and trioxaalkyl)-2-pentenes (kaasautor). // Proc. Est Acad. Sci. Chem. 41 (1992) 4
* Synthesis and fragrant characteristics of methylpentenol 5-oxa-derivtives (kaasautor). // Proc. Est Acad. Sci. Chem. 42 (1993) 2.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti NSV TA Keemia Instituudi teaduskaader 1947-1972, 19.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on vanakreeka mütoloogilisest laeva kohta; eesti kirjastuse kohta vaata artiklit Argo (kirjastus); mehenime kohta vaata artiklit Argo (eesnimi); filmi kohta vaata artiklit Argo (film); ansambli kohta vaata artiklit Argo (ansambel); nime kohta vaata artiklit Argo (eesnimi).* |

---

Argo Lorenzo Costa (1460–1535) maalil
**Argo** oli vanakreeka mütoloogias laev, millel Iason ja teised argonaudid sõitsid Iolkosest Tessaalias Kolchisesse kuldvillaku järele. Nime *Ἀργώ* sai see oma ehitaja Argose järgi. Argo on tuntud eeskätt Rhodose Apolloniose teose "Argonautika" põhjal.

Argo ehitas legendaarne laevaehitaja Argos, kasutades jumalanna Athena abi. Selle täävis oli Dodona hiiest toodud maagiline puutükk, mis võis kõnelda ja ennustada. Laeva meeskonda kaitses kreeka peajumala Zeusi naine Hera. Pärast edukat reisi pühitseti Argo Kórinthose maakitsuses Poseidonile. Seejärel kandus see taevasse, muutudes Argo tähtkujuks (*Argo Navis*).

Mitmed antiikautorid, nende seas Apollonios Rhodoselt, Plinius Vanem ja Philostephanos, arutlesid laeva oletatava kuju üle. Üldiselt kujutati seda kreeka sõjalaeva galeerina. Argo arvati olevat esimene sedalaadi laev, mis läks avamerereisile.
**Jodokus von Recke** (ka *Jost* või *Jobst*) oli Tartu piiskop aastatel 1543–1551/1553.

Jodokus oli Liivimaa ordu maameistri Johann von der Recke vend või nõbu, ta pärines Mindeni piiskopkonnast Saksamaal. 1543–1544 oli Jodokus Tartu toomkapiitli praost ja 1543. aasta alguses nimetas piiskop Johannes Bey teda oma koadjuutoriks. 1543. aasta mais sai Jodokus Tartu piiskopiks, paavsti kinnituse sai ta 1544. aastal.

Jodokus oli protestantlike sümpaatiatega ning ei varjanud seda ka piiskopiks saamise järel. Seetõttu tekkisid tal peagi vastuolud katoliiklikult meelestatud toomkapiitliga, pealegi olevat ta eluviis olnud piiskopile kohatu. 1551. aasta aprillis Tartust Saksamaale, tuues põhjuseks vastuolud oma seisustega, ehkki on ka arvatud, et tegelikuks põhjuseks võis olla hirm Venemaa rünnaku ees. Jodokuse asemel valiti 1552. aasta oktoobris uueks piiskopiks Kärkna abt Hermann II Wesel. Jodokus keeldus esialgu piiskopikohast loobumast, kuid 1553. aasta oktoobris nõustus ta sellega viimaks, vastav leping sõlmiti Jodokuse ja Hermanni esindajate vahel Horneckis. Jodokusel oli kavatsus saada ka Münsteri piiskopiks, kuid tema asemel valiti piiskopiks tulevase Liivimaa ordumeistri Gotthard Kettleri vanem vend Wilhelm. Seejärel abiellus Jodokus Johanna von der Heideniga ning hakkas protestantlikuks jutlustajaks, öeldes sellega lõplikult lahti katoliiklusest.

Kirjandus
---------

* Madis Maasing, Markkrahv Wilhelmi suhted Tartu piiskoppidega (1530.–1550. aastatel). In: *Õpetatud Eesti Seltsi Aastaraamat*, 2012 (2013), lk-d 93–128. PDF-ina


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johannes VI Bey** | **Tartu piiskop**1543–1551/1553 | Järgnev**Hermann II Wesel** |
**Heino Raudsik** (16. veebruar 1929 Tartu – 6. märts 1979 Tallinn) oli eesti näitleja ja korvpallur.

Ta lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli ning õppis aastatel 1947–1956 Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust. 

Mängis korvpalli Tartu Kalevis ja oli selle koosseisus NSV Liidu 8 linna turniiri mitmekordne võitja. 

Ta töötas aastatel 1952–1954 Jõgeval treenerina ja 1955–1957 laulis Vanemuise kooris. 

Aastatel 1958–1959 töötas Tallinnfilmis. Aastatel 1962–1967 oli Ugala Teatri ja 1969–1971 Rakvere Teatri näitleja.

Filmirollid
-----------

* "Kirjad Sõgedate külast" (1966) – episoodiline roll
* "Inimesed sõdurisinelis" (1968) – Tääger
* "Gladiaator" (1969) – Tiidrik
* "Tuuline rand" (1971) – Tõnis
* "Karikakramäng" (1976) – Kleinert

Viited
------

Isiklikku
---------

Tal oli abielust Tamara Marnevskaga kaks last: Raivo (1948–2003) ja Riina (s. 1952).
Abielust Sirje Raudsikuga (Põldots) kolm last: Andres (s. 1964), Indrek (s. 1965) ja Mari (s. 1969, abielus Paenurm).

Välislingid
-----------

* Heino Raudsik andmebaasis IMDb
* Biograafia ESBL-is
***Argumentum ad verecundiam*** on loogikaviga, kus argumentatsioonis toetutakse ebakohase autoriteedi arvamusele. 

Toetumine ebakohasele autoriteedile toimub, kui viidatakse autoriteedile, kellel puudub antud valdkonnas vajalik asjatundlikkus, näiteks kui religioonidebatil tsiteeritakse Albert Einsteini, samas kui Einsteini autoriteet pärineb peamiselt füüsikast. Autoriteedile toetumine on loogikaviga ka siis, kui autoriteet ei ole usaldusväärne, näiteks kui Põhja-Korea koolides õpetatakse, et Kim Jong-Un oskas juba kolmeaastaselt autoga sõita.

Autoriteedile toetumine argumentatsioonis põhineb ideel, et ekspert teab paremini ja et isik peaks eksperdi arvamuse omaks võtma. Selle mõttekäigu alged asuvad psühholoogilistes kognitiivsetes nihetes. Lisaks on näidatud, et inimesed tunnevad tugevat emotsionaalset survet autoriteetide ja enamuse arvamusega nõustuda.

Autoriteedile toetumine ei ole loogikaviga, kui autoriteet on ekspert vaidlusaluses teemas ja mõlemad vaidluse osapooled aktsepteerivad autoriteedi usaldusväärsust.

Vaata ka
--------

* *Argumentum ad hominem*
* Demagoogia

Viited
------

1. ↑  Carroll, Robert. "Appeal to Authority". *The Skeptic's Dictionary*.
2. ↑  Ryall, Julian. "Kim Jong-un was child prodigy who could drive at age of three, claims North Korean school curriculum". *The Telegraph*.
3. ↑
4. ↑  Webley, Paul. "A partial and non-evaluative history of the Asch effect". University of Exeter.

Kirjandus
---------

* Enn Kasak. "Loogika alused", Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2014. 548-549.
**Argonaudid** olid vanakreeka mütoloogias meresõitjad, keda kutsuti nõnda nende Argo-nimelise laeva järgi. Neid võib pidada maadeavastajateks; arvatavasti olid nad esimesed kreeka rändurid, kes sõitsid Mustale merele. Nad sõitsid välja Tessaaliast, kus nende juht Iason oli Iolkose õigusjärgne kuningas.

Müüdi järgi olevat Iasoni isa Aisoni võimult kõrvaldatud tema poolvenna Peliase poolt. Peliast hoiatati kord, et tema tõukab troonilt ühte sandaali kandev mees. Aison saatis oma poja salaja Cheironi juurde õppima, et teda Peliase eest kaitsta. Täiskasvanuks saades otsustas Iason Iolkosesse naasta ning trooni tagasi võtta. Rännakul oma sünnilinna pani teda proovile jumalanna Hera, kes oli ennast vanaks naiseks maskeerinud. Ta palus Iasonil kanda end teisele poole jõge, mis oli üle kallaste paisunud. Iason sai sellega hakkama, kuid kaotas ühe oma sandaalidest. Nii läkski hiljem täide ennustus, et Peliase tõukab troonilt ühe sandaaliga mees. 

Et Iasoni tagasitulek Iolkosesse kattus religioosse pidustuse ajaga, ei julgenud Pelias teda tappa, sest ta kartis jumalate viha alla sattuda. Kuningas Pelias ütles Iasonile, et too saab trooni, kui suudab hankida imepärase kuldvillaku. See villak kuulus jäärale, kes oli lennanud Kolchisesse (tänapäeva Gruusia ala Kolhethi). Villak rippus seal ühe puu otsas ning seda valvas madu, kes kunagi ei maganud.

Iason võttis koos rühma Tessaalia sõduritega ette ekspeditsiooni kuldvillakut tooma ning temast sai argonautide (kokkukutsutud kangelaste) juht. Argonautide hulgas olid Kastor ja Polydeukes, poeet ja laulik Orpheus, Borease pojad Kalais ja Zetes ning kangelane Herakles. Koos Iasoniga ületasid nad imedest tulvil mere ning külastaid veidraid paiku.
**Heino Paltser** (2. juuli 1933 – 16. juuli 1972) oli eesti alpinist.

Ta on esimesi eesti alpiniste, kes on tõusnud kuuetuhandelise mäe tippu (1960). 1970. aastal juhtis ta eestlaste esmatõusu NSV Liidu kõrgeima mäe tippu.

Alpinism
--------

1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. 30. juulil esmavallutas ta koos kaaslastega Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrguse seni veel vallutamata mäetipu. Tipp nimetati Estonia mäetipuks.

11. augustil 1965. aastal juhtis ta eesti alpinistide esmatõusu Lenini mäetippu (7134 m). Koos temaga tõusid tippu Albert Sulg, Felix Jürna ja Peeter Varep. See oli ühtlasi Balti liiduvabariikide mägironijate esimene tipputõus sellel mäel.

1970. aastal võttis ta osa III Eesti Pamiiri ekspeditsioonist, mille käigus 12 eesti alpinisti tõusid Ilmar Priimetsa juhtimisel Korženevskaja tippu (7105 m). Tippu jõudnute hulgas oli ka Heino Paltser. Pärast seda juhtis ta Eesti alpinistide esmatõusu Nõukogude Liidu kõrgeima mäe – Kommunismi mäetipu (7495 m) tippu. Tema juhtimisel jõudsid tippu 8 eesti alpinisti. Tõus Kommunismi mäetippu oli esimene Baltikumis. Aasta lõpul kokkuvõtete tegemisel tunnistati see tõus Baltikumi parimaks.

### Kõrgtõusud

* 1960 – Estonia mäetipp (6211 m)
* 1965 – Lenini mäetipp (7134 m)
* 1970 – Korženevskaja (7105 m)
* 1970 – Kommunismi mäetipp (7495 m)

Hukkumine
---------

Heino Paltser hukkus 16. juulil 1972 Svobodnaja Koreja mäel Tian Shanis 5B-kaljumarsruudil juhusliku liikumahakanud kivi löögist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
**Parsek** (tähis **pc**) on SI-süsteemi mittekuuluv pikkusühik: kaugus, kust vaadates 1 astronoomiline ühik katab 1 kaaresekundi, ehk niisuguse ringjoone raadius, millel üks astronoomiline ühik moodustab ühesekundise kaare.

1 pc = 3,08572 · 1016 m = 3,26168 valgusaastat = 2,062648 · 105 astronoomilist ühikut.
Ühiku nimetus tuleb sõnadest **par**allaks ja kaare**sek**und.

Parsek on peamiselt kasutusel Päikesesüsteemi-väliste kauguste mõõtmisel. Näiteks lähim täht on Päikesesüsteemist 1,31 pc kaugusel.

Megaparsek ja gigaparsek
------------------------

Ühe miljoni parseki pikkust vahemaad tähistatakse tavaliselt **megaparsekiga** (Mpc). 

Astronoomid kasutavad tavaliselt megaparsekeid kui kirjeldavad galaktikate või galaktikaparvede vahelisi kaugusi. Galaktilisi vahemaid antakse mõnikord ühikuga Mpc/*h* (näiteks "50/*h* Mpc"; kirjutatakse ka kujul "50 Mpc *h*−1"; *h* on siin parameeter vahemikus 0,5 <*h* <0,75).

1 **gigaparsek** (Gpc) on üks miljard parsekit. 1 gigaparsek on umbes 3,26 miljardit valgusaastat.

Vaata ka
--------

* Kiloparsek
* Parallaks

Viited
------

1. ↑  ENE 7. köide, 1994

Välislingid
-----------

* Kosmiliste kauguste mõõtmine muutus täpsemaks
**Mai 2023**, kroonika.

2023. aasta mai algas esmaspäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem kolmapäeval.

**Kuupäevad:**  
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
31

2. mai
------

* Eestisse saabusid president Alar Karise kutsel kolmepäevasele riigivisiidile Rootsi kuningas Carl XVI Gustaf ja kuninganna Silvia.

3. mai
------

* Droonirünnak Kremlile
* Tulistamine Belgradi algkoolis

6. mai
------

* Charles III krooniti Westminster Abbeys Suurbritannia kuningaks.

13. mai
-------

* Liverpoolis toimus 2023. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse finaal, mille võitis Loreen Rootsist.

14. mai
-------

* Türgis toimusid presidendi- ja parlamendivalimised.

21. mai
-------

* Kreekas toimusid parlamendivalimised.
* Guyanas toimus Mahdia koolitulekahju

28. mai
-------

* Türgis toimunud presidendivalimiste teise vooru võitis ametisolev president Recep Tayyip Erdoğan.

30. mai
-------

* 2023. aasta 30. mai droonirünnak Moskvale

31. mai
-------

* Edgars Rinkēvičs valiti Seimis Läti järgmiseks presidendiks.

Viited
------



Sündmused kuude lõikes

**2019**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2020**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2021**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2022**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember  

**2023**: jaanuar | veebruar | märts | aprill | mai | juuni | juuli | august | september | oktoober | november | detsember
Joe Allen (2016)
**Joseph Michael Allen** (sündinud 14. märtsil 1990 Carmarthenis) on Walesi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Swansea City ja Walesi jalgpallikoondises.

2000. aastal liitus ta Swansea City noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2006–07 Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Aastatel 2008–2011 mängis ta klubiga Inglismaa esiliigas ja hooajal 2011–12 Inglismaa kõrgliigas.

Aastatel 2012–2016 mängis ta Inglismaa kõrgliigaklubis Liverpool.

2016. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Stoke Cityga. Seal mängis ta kokku kuus hooaega, millest kahel esimesel Inglismaa kõrgliigas. 2018. aastal valiti Allen Stoke City aasta mängijaks.

2022. aasta juulis naasis ta Swansea Citysse, kellega sõlmis kaheaastase lepingu.

Walesi jalgpallikoondises debüteeris Allen 2009. aasta mais sõprusmängus Eesti vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. septembril 2016 MM-i valikmängus Moldova vastu. Ta on kuulunud Walesi koondisse 2016. ja 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel valiti Allen turniiri sümboolsesse koosseisu. Lisaks osales Allen 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Suurbritannia jalgpallikoondise võistkonnas.

2012. aastal valiti Allen Walesi aasta jalgpalluriks.

Viited
------

1. ↑  "JOE ALLEN SEALS RETURN TO SWANSEA CITY". *Swansea City*. Vaadatud 8. juulil 2022.

| * v
* r
Walesi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Hennessey
* 2 Gunter
* 3 Taylor
* 4 Davies
* 5 Chester
* 6 A. Williams (c)
* 7 Allen
* 8 King
* 9 Robson-Kanu
* 10 Ramsey
* 11 Bale
* 12 Fôn Williams
* 13 G. Williams
* 14 Edwards
* 15 Richards
* 16 Ledley
* 17 Cotterill
* 18 Vokes
* 19 Collins
* 20 J. Williams
* 21 Ward
* 22 Vaughan
* 23 Church
* Treener: Coleman

 | Wales |

| * v
* r
Walesi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Hennessey
* 2 Gunter
* 3 N. Williams
* 4 B. Davies
* 5 Lockyer
* 6 Rodon
* 7 Allen
* 8 Wilson
* 9 T. Roberts
* 10 Ramsey
* 11 Bale (c)
* 12 Ward
* 13 Moore
* 14 C. Roberts
* 15 Ampadu
* 16 Morrell
* 17 Norrington-Davies
* 18 J. Williams
* 19 Brooks
* 20 James
* 21 A. Davies
* 22 Mepham
* 23 Levitt
* 24 Cabango
* 25 Colwill
* 26 Smith
* Treener: Page

 | Wales |

| * v
* r
Wales koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Hennessey
* 2 Gunter
* 3 N. Williams
* 4 B. Davies
* 5 Mepham
* 6 Rodon
* 7 Allen
* 8 Wilson
* 9 Johnson
* 10 Ramsey
* 11 Bale (c)
* 12 Ward
* 13 Moore
* 14 Roberts
* 15 Ampadu
* 16 Morrell
* 17 Lockyer
* 18 J. Williams
* 19 Harris
* 20 James
* 21 A. Davies
* 22 Thomas
* 23 Levitt
* 24 Cabango
* 25 Colwill
* 26 Smith
* Treener: Page

 | Wales |
**Kuninglik Merejalavägi** (inglise keeles *The Corps of Royal Marines*; RM) on Suurbritannia Kuningliku Mereväe juurde kuuluv merejalavägi.

Ajalugu
-------

Väeliigi algusajaks peetakse 28. oktoobrit 1664, mil Inglise armee koosseisus moodustati Yorki ja Albany hertsogi merejalaväerügement. Läbi oma ajaloo on merejalaväge rakendatud mitmetes suurtes konfliktides, näiteks Seitsmeaastases sõjas, Napoleoni sõdades, Krimmi sõjas, Esimeses ja Teises maailmasõjas. Hiljem on väeliiki kasutatud peamiselt ekspeditsiooniväena, sh näiteks Falklandi sõjas, Lahe sõjas, Bosnia sõjas, Kosovo sõjas, Sierra Leone'i kodusõjas ning Iraagi ja Afganistani sõdades. 

Merejalavägi tegutseb eliit-kergjalaväena, mida saab vajadusel kiiresti ülemaailmselt mitmesugusteks ülesanneteks rakendada.

Väeliik teeb tihedat koostööd Ameerika Ühendriikide ja Madalmaade merejalavägedega.

Koosseis
--------

* 40 Commando
* 42 Commando
* 43 Commando
* 45 Commando
* 47 Commando (reidi grupp)
* 30 Commando IX grupp
* Commando logistikarügement
* Commando pioneerid
* Kuningliku suurtükiväe 29 Commando

Vaata ka
--------

* Ameerika Ühendriikide merejalavägi
* Ukraina merejalavägi

Välislingid
-----------

 Kuninglik Merejalavägi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ametlik koduleht (inglise keeles)
**Surat Thani provints** on 1. järgu haldusüksus Tais. See asub riigi lõunaosas Tai lahe ääres.

Viited
------

1. ↑

Tai provintsid

Amnat Charoeni • Ang Thongi • Ayutthaya • Bangkok • Bueng Kan • Buri Rami • Chachoengsao • Chai Nati • Chaiyaphumi • Chanthaburi • Chiang Mai • Chiang Rai • Chon Buri • Chumphoni • Kalasini • Kamphaeng Pheti • Kanchanaburi • Khon Kaeni • Krabi • Lampangi • Lamphuni • Loei • Lop Buri • Mae Hong Soni • Maha Sarakhami • Mukdahan Nakhon Nayoki • Nakhon Pathomi • Nakhon Phanomi • Nakhon Ratchasima • Nakhon Sawani • Nakhon Si Thammarati • Nakhon Si Thammarati • Nani • Narathiwati • Nong Bua Lam Phu • Nong Khai • Nonthaburi • Pathum Thani • Pattani • Phangnga • Phatthalungi • Phayao • Phetchabuni • Phetchaburi • Phichiti • Phitsanuloki • Phrae • Phuketi • Prachin Buri • Prachuap Khiri Khani • Ranongi • Ratchaburi • Rayongi • Roi Eti • Sa Kaeo • Sakon Nakhoni • Samut Prakani • Samut Sakhoni • Samut Songkhrami • Saraburi • Satuni • Sing Buri • Si Sa Keti • Songkhla • Sukhothai • Suphan Buri • Surat Thani • Surini • Taki • Trangi • Trati • Ubon Ratchathani • Udon Thani • Uthai Thani • Uttaraditi • Yala • Yasothoni
Üllas Linder, 2009
**Üllas Linder** (sündinud 24. aprillil 1953) on eesti baptistivaimulik.

Lõpetas 1972 Tallinna 42. Keskkooli (saksa keele eriklassi) ning 1977 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna rakendusmatemaatika erialal. 

Ta töötas aastast 1980 kuni maikuuni 2016 Valga Betaania Baptistikoguduse pastorina. Ta on töötanud veel Tartu vangla spetsialist-kaplanina. Ta on olnud kristliku ajalehe Kuulutaja toimetaja.

Aastal 2006 kaitses Tartu Ülikooli usuteaduskonnas magistrikraadi teemal "Ajakiri Usurändur aastatel 1952–1991" ja jätkab õpinguid sama teaduskonna doktorantuuris.

Publikatsioonid
---------------

* "Osaduses kasvanud" (koostaja ja toimetaja; kahasse Toivo Pilliga), 2009

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. august 2012. Vaadatud 24. märtsil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. november 2018. Vaadatud 27. novembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑

Välislingid
-----------

* "Üllas Linder teeb arestimajades vaimulikutööd", Eesti Kristlik Televisioon, 2. august 2008
* Magistritöö
**Hensies** on prantsuskeelne vald Belgias Valloonia piirkonnas Hainaut' provintsis.

Asulad
------

Hensies jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

| # | Nimi | Pindala(km²) |
| --- | --- | --- |
| I | Hensies | 9,83 |
| II | Montroeul-sur-Haine | 5,02 |
| III | Thulin | 8,62 |
| IV | Hainin | 2,56 |

* 
* 
* 
* MagistraadihooneMagistraadihoone
*

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Hensies – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (prantsuse keeles)

Hainaut' provintsi vallad

Aiseau-Presles **·** Anderlues **·** Antoing **·** Ath **·** Beaumont **·** Belœil **·** Bernissart **·** Binche **·** Boussu **·** Braine-le-Comte **·** Brugelette **·** Brunehaut **·** Celles **·** Chapelle-lez-Herlaimont **·** Charleroi **·** Châtelet **·** Chièvres **·** Chimay **·** Colfontaine **·** Comines-Warneton **·** Courcelles **·** Dour **·** Écaussinnes **·** Ellezelles **·** Enghien **·** Erquelinnes **·** Estaimpuis **·** Estinnes **·** Farciennes **·** Fleurus **·** Flobecq **·** Fontaine-l'Evêque **·** Frameries **·** Frasnes-lez-Anvaing **·** Froidchapelle **·** Gerpinnes **·** Ham-sur-Heure-Nalinnes **·** Hensies **·** Honnelles **·** Jurbise **·** La Louvière **·** Le Rœulx **·** Lens **·** Les Bons Villers **·** Lessines **·** Leuze-en-Hainaut **·** Lobbes **·** Manage **·** Merbes-le-Château **·** Momignies **·** Mons **·** Mont-de-l'Enclus **·** Montigny-le-Tilleul **·** Morlanwelz **·** Mouscron **·** Pecq **·** Péruwelz **·** Pont-à-Celles **·** Quaregnon **·** Quévy **·** Quiévrain **·** Rumes **·** Saint-Ghislain **·** Seneffe **·** Silly **·** Sivry-Rance **·** Soignies **·** Thuin **·** Tournai
‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Üliõpilaste tee
**Üliõpilaste tee** on tänav Tallinnas. See jääb Mustamäe linnaosa Mustamäe ja Nõmme linnaosa Vana-Mustamäe asumi piirile.

Üliõpilaste tee kulgeb Ehitajate teest lääne suunas Raja tänavani ja on umbes 600 meetri pikkune.

Tänava nimi võeti kasutusele 1963. aastal. Tänavast põhja poole jääv ala kuulub Tallinna Tehnikaülikoolile. Sellest tuleneb ka tänava nimi.

Üliõpilaste teel asub Üliõpilaste tee bussipeatus, kus peatub Tallinna bussiliin 23 (Kadaka–Autobussijaam).

Tänava mõlemas servas on tihe mets. Tee ääres on üks maja, Üliõpilaste tee bussipeatuse juures aadressil Üliõpilaste tee 1 asub Pirosmani restoran.

Umbes tänava keskkohast lõuna poole läheb jalgrada, mis viib Mustamäe hüppemägede juurest mööda ja seejärel Vana-Mustamäe tänavale.

Viited
------

1. ↑  Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed
2. ↑  Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 305.
3. ↑  "Sõiduplaanid". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 18. jaanuaril 2010.

| * v
* r
Mustamäe asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Akadeemia tee · Ehitajate tee · Herilase tänav · Kadaka tee · Keskuse tänav · Lepatriinu tänav · Mustamäe tee · Männiliiva tänav · Raja tänav · Retke tee · Sõpruse puiestee · Juhan Sütiste tee · Anton Hansen Tammsaare tee · Tervise tänav · Eduard Vilde tee · Üliõpilaste tee |
**Üliõpilasseltside Liit** (lühend **ÜL**) on akadeemilisi üliõpilasseltse ühendav katusorganisatsioon.

Üliõpilaskonna omavalitsuse algusaeg ulatub 1920. aastatesse kui seoses edustuse valimistega tekkis vajadus tegutseda ka väljaspool akadeemilisi organisatsioone. 

17. detsembril 1924 loodud kõiki üliõpilasseltse ühendav *Eesti Üliõpilasseltside Liit* lagunes juba 1925. aastal seltsidevaheliste vastuolude ja konflikti tõttu ülikooli valitsusega. 

12. märtsil 1926 asutati Üliõpilasseltside Liit, kuhu kuulusid ÜS Raimla, ÜS Liivika, EÜS Põhjala, ÜS Concordia, Eesti Naisüliõpilaste Selts (ENÜS), ENÜS Ahava, EYS Veljesto ja EÜS Ühendus. Põhikiri võeti vastu 26. aprillil 1926. Selle järgi oli ÜL akadeemilistes küsimustes ühiselt tegutsev nn väikseid seltse ühendav katusorganisatsioon. 

Mõnda aega pärast väikeseltside taasasutamist ja üksinda arenemist hakati otsima kontakte ja koostöövõimalusi teiste seltsidega. Nii tekkiski idee taasasutada 1926. aastal loodud Üliõpilasseltside Liit. 

5. veebruaril 1996 toimunud taasasutamise arutelust võtsid osa EÜS Põhjala, ENÜSi, EYS Veljesto ja ÜS Raimla esindajad. 1997. aasta kevadel liitus ka ÜS Liivika. Tegevuse aluseks võeti vana põhikiri, mida hakati oludele vastavaks kohandama. Kõrvale jäi korporatiivse sisestruktuuriga Eesti Üliõpilaste Selts (EÜS).

Üliõpilasseltside Liidu tegevust juhib Esindajate Kogu, kus igal seltsil on kaks esindajat ning igal esindajal on üks hääl. Igal semestril vahetub eesistuja selts vanuselise rotatsiooni järgi (EÜS Põhjala, ÜS Liivika, ENÜS, ÜS Raimla). EYS Veljesto ei osale praegu ÜLi tegevuses. 

ÜLi eesmärgiks on ühendada ja lähendada seltside liikmeid, edendada omavahelist suhtlust ja koostööd ning toetada üliõpilaste süvenemist kultuuri ja ühiskonna probleemidesse. 
ÜLi tegevus on suunatud eelkõige sissepoole, seltside liikmete omavahelisele suhtlusele ja tegevusele. Lisaks aastapäeva tähistamisele on kujunenud traditsioonilisteks üritusteks suvepäevad, jõulude ja emakeelepäeva tähistamine, volbriüritustejärgne 1. mai piknik ja vastlaliu laskmine. Toredaks traditsiooniks on ka ettekandeõhtud, kus iga liikmesseltsi esindaja teeb ettekande varem kindlaksmääratud teemal.

Vaata ka
--------

* Üliõpilasseltside Vilistlaskogude Liit

Kirjandust
----------

* Saks, Rainer, Salumets, Signe. Üliõpilasseltside Liit. Väljaandes: Piirimäe, H. (Toim.). Vivat Academia. Üliõpilasseltsid ja -korporatsioonid Eestis, lk. 457-470. Tartu: Eesti Üliõpilaste Seltsi Kirjastus, 2007.
"SS Bremen" asub esmareisile (1929)
**Esmareis** on laeva (vastavalt COLREG-72 A-osa (üldsätted), reegel 3 (üldmõisted)) või sõiduki esimene reis teatavail tingimusil. Õhusõidukitel on esmalend.

Esmareisil tuleb tõendada, et laev on läbinud testi ja sobib kasutusse. Enne laeva üleandmist tellijale ja avareisi toimuvad laeva käigukatsetused ehk proovikäivitused ja proovisõidud.

Esmareisile kutsutakse sageli laevakompanii töötajaid ja püsikliente. Näiteks esimese uue Eesti parvlaeva "Romantika" liiniliiklusele eelnenud esmareis laevakompanii külaliste ja püsiklientidega Helsingi-Tallinn-Riia-Tallinn-Helsingi algas 16. mail 2002. Liinile Tallinn-Helsingi asus "Romantika" 21. mail.

Laialt on tuntud "Titanicu" esmareis, mis algas Southamptonist 10. aprillil 1912 ja pidi lõppema New Yorgis. Punktis 41°40' N, 50°14' W, 330 miili kaugusel Cape Race'ist lõikas jäämägi "Titanicu" paremasse pardasse 61 meetri pikkuse lõhe ja laevaga läks põhja üle 1500 inimese.

Laevade hulka, mis on esmareisilreisil hukkunud, kuuluvad Rootsi laev "Vasa", mis oli oma aja üks suurimaid ja kõige võimsama relvastusega sõjalaevu maailmas (1628), Saksamaa lahingulaev "Bismarck", mis oli suurim Saksamaal ja raskeim Euroopa riigis ehitatud lahingulaev (1941), ning Jaapani lennukikandja "Shinano", mis on suurim laev, mille allveelaev uputanud on (1944).

Kuunar "Mohawk" läks samuti esmareisil 1876 põhja ja sellel olnud inimesed hukkusid. Kuid see tõsteti üles ja teenis USA rannavalves kuni 1910. aastani.

Kui laev sõidab esimest korda uuel liinil, ka see on sageli omamoodi proovisõit, nimetatakse seda avareisiks.

Viited
------

1. ↑  Rahvusvaheline laevakokkupõrgete vältimise eeskiri 1972. Veeteede Amet, ISBN 978-9949-403-44-8
2. ↑  Merekeele nõukoja koosoleku teokiri nr 67[*alaline kõdulink*]
"**Öö varjud**" on 2012. aastal valminud ameerika õuduskomöödiafilm, mis põhineb aastatel 1966–1971 loodud samanimelisel gooti õudusseriaalil.

Filmi režissöör Tim Burton ja peaosatäitja Johnny Depp on mõlemad samanimelise kultusseriaali fännid.

"Öö varjud" oli produtsendi Richard Zanucki viimane film. Ta suri 79-aastaselt 13. juulil 2012. Ühtlasi oli see Jonathan Fridi viimane film. Ta suri 77-aastaselt 14. aprillil 2012. Seriaalis oli ta mänginud peategelast Barnabas Collinsit, aga filmis oli tal pisiroll.

Ametlikult esilinastus oli 11. mail 2012 USA-s, kuigi mitteametlikult näidati seda juba päev varem.

Depp mängib 200-aastast vampiiri Barnabas Collinsit, kes on vangistatud kirstu. Ta avastatakse ja vabastatakse. Seejärel läheb ta tagasi oma kunagisse kodumajja, mis on säilinud. Seal elavad tema järeltulijad, kes moodustavad düsfunktsionaalse perekonna. Selle moodustavad perekonnapea, keda mängib Michelle Pfeiffer, tema tütar, vend ja vennapoeg. Collins avastab, et linna peamine äriettevõte, mis kunagi kuulus Collinsitele, on üle läinud tema armukadeda kunagise armastatu Angelique Bouchardi kätte. Bouchard on ise vampiir ja selletõttu surematu ning just tema muutiski Collinsi vampiiriks ja laskis ta sajanditeks kirstu aheldada. Bouchard püüab Collinsit algul võrgutada ja kui see ei õnnestu, siis ta hävitada.

Filmis on suur hulka statiste. Peamiselt mängivad nad linnarahvast. Pisiroll on mitmel seriaali "Öö varjud" või kahe selle põhjal varem, 1970 ja 1971 tehtud mängufilmi kunagisel näitlejal. Seal on näha Jonathan Fridi, kes seriaalis mängis Barnabas Collinsit, Kathryn Scotti, kes mängis tema armastatuid Josette du Presi ja Maggie Evansit, Lara Parkerit, kes mängis Angelique'i, ning David Selbyt, kes mängis Quentin Collinsit. Näha on ka Alice Cooperit, keda Barnabas peab naisvampiiriks.

Film läks maksma 150 miljonit USA dollarit. Kinode kassades tõi ta sisse 238,7 miljonit dollarit, neist USA-s ja Kanadas kokku 79,7 miljonit. Paljudes maailma riikides oli "Öö varjud" kassasissetuleku poolest aasta teine film (esimene oli "Tasujad").

"Öö varjud" sai kriitikutelt lahknevaid arvamusi. Filmiarvustusi koguv sait Rotten Tomatoes andis filmile 218 arvustuse põhjal kümnepallisüsteemis hindeks 5,3 ja kahepallisüsteemis 38% "mäda". Arvustajad on kiitnud filmi visuaalset poolt, näitlejate tööd ja hästi välja mõeldud tegelaskujusid, aga laitnud režissööritööd ja sündmustikku. Metacritic andis filmile 42 arvustuse põhjal hindeks 55%.

Mõned kriitikud on tundnud, et film ei suuda püsida kindlas žanris, vaid on vahepeal rohkem draamafilm, siis jälle komöödia- või õudusfilm, teistele on selline ebajärjekindlus just meeldinud. Film on püüdnud ka edasi anda seebiooperi tunnet, kuna ta on seriaali põhjal tehtud, ja arvustajad on eri meelt selles, kas see õnnestus.

Osatäitjad
----------

* Barnabas Collins – Johnny Depp
* Elizabeth Collins – Michelle Pfeiffer
* Dr. Julia Hoffman – Helena Bonham Carter
* Angelique Bouchard – Eva Green
* Willie Loomis – Jackie Earle Haley
* Roger Collins – Jonny Lee Miller
* Victoria Winters – Bella Heathcote
* Carolyn Stoddard – Chloë Grace Moretz
* David Collins – Gulliver McGrath