recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alajõe vald** oli vald Ida-Viru maakonna lõunaosas.

Vald liideti Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus 2017. aastal naabervaldadega Alutaguse vallaks.

Vald ulatus piki Peipsi põhjarannikut Uuskülast Narva jõe lähteni. Suur osa valla elanikest olid peipsivenelased.

Rahvastik
---------

Vallas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 320 inimest. Neist 52 (16,3%) olid eestlased. 2013. aasta alguse seisuga oli valla elanikuna Rahvastikuregistris arvel 596 inimest.

Asustus
-------

### Külad

Alajõe – Karjamaa – Katase – Remniku – Smolnitsa – Uusküla – Vasknarva

Ajalugu
-------

Alajõe vald moodustati 1992. aasta 26. märtsil.

2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Alajõe, Iisaku, Illuka, Mäetaguse ja Tudulinna valla ühinemise teel uus haldusüksus – Alutaguse vald.

Loodus
------

Vaatamisväärsused
-----------------

Vaatamisväärsuseks võib pidada peipsivenelaste tänavkülasid. Need erinevad eesti küladest arhitektuuri poolest tunduvalt – reas asuvad majad on orienteeritud viiluotsaga tänava poole. Alajõel ja Vasknarvas asuvad õigeusu kirikud, Vasknarvas 14.–16. sajandist pärineva ordulinnuse varemed.

Poliitika
---------

2009. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel tuli võitjaks valimisliit "Kohalik rahvas", mis kogus 57% häältest ja sai 7-kohalises volikogus 4 kohta. Nimekirja kantud 714 valijast käis valimas 622 inimest. Enne valimisi registreeriti valla elanikuks sadu vallas mitteelavaid inimesi. 2011. aastal jõudis kohtusse kriminaalasi, milles Alajõe vallavolikogu parteitut esimeest Sergei Asmust ja vallavalitsuse liiget, IRL-i kuuluvat Paul Kärbergi süüdistati hääletamisvabaduse rikkumises 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste eel.

Alajõe vallavanem oli 2012–? endine politseinik Jaanus Kriisk. Praegune vallavanem on Kristina Ikohhainen.

Viited
------

1. ↑  Maakatastri statistika, vaadatud 15.10.2018.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017.
3. ↑
4. ↑  Statistikaameti andmebaas
5. ↑  Ida-Viru maakonna Alajõe valla, Põlva maakonna Suuremetsa valla ja Saare maakonna Mustjala ning Valjala valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (Vastu võetud 26.03.1992)
6. ↑  Alajõe valla, Iisaku valla, Illuka valla, Mäetaguse valla ja Tudulinna valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 "Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine" muutmine
7. ↑
8. ↑  Peeter Ernits. "Surnud hinged tegidki ära!"[*alaline kõdulink*], Maaleht, 22. oktoober 2009
9. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 31. oktoober 2014. Vaadatud 5. jaanuaril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Peeter Ernits. "Nii lihtne see ongi: pudel peeti ja kolm latikat", Maaleht, 22. oktoober 2009
* Peeter Ernits. "Surnud hinged tegidki ära!", Maaleht, 22. oktoober 2009
* Alajõe valis vallavanemat nagu põrsast kotis, Põhjarannik, 24. märts 2012
* Erik Gamzejev, Omavalitsuse erastamine, Põhjarannik, 12. september 2012
Naomi Campbell  
Foto: Georges Biard, mai 2017
**Naomi Elaine Campbell** (sündinud 22. mail 1970 Streathamis Lõuna-Londonis) on Inglismaa modell ja näitleja.

Ta ema on Jamaical sündinud tantsija; oma isa pole ta kunagi näinud. 

Esimene avalik ülesastumine oli Campbellil Bob Marley laulu "Is This Love" videos 1978. 

Kuigi teda peetakse oma aja tuntuimaks ja nõutuimaks tumedanahaliseks modelliks maailmas, pole ta teeninud selles töös kunagi nii palju kui ta valgenahalised kolleegid.

Tema kaubamärgi parfüüme võib osta ka Eestis.

Välislingid
-----------

* Naomi Campbell tegi Moskvas 234 000 kroonise joogiarve, Äripäev, 2. aprill 2007
* Naomi Campbell kutsutakse Haagi sõjakuritegude kohtusse, Postimees, 21. mai 2010
* Naomi Campbell kooris paljaks, Elu24, 21. jaanuar 2011
* Naomi Campbell paljastas oma saleduse saladuse – ja arstid laidaksid selle maha, Õhtuleht, 28. aprill 2020
* Skandaalne Naomi Campbell: „Ma pole kunagi tahtnud hea tüdruk olla. See on igav." Õhtuleht, 22. mai 2020

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Naomi Campbell** |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2014 |  |

**Rolando Maximiliano Martins Indi** (sündinud 8. veebruaril 1992 Barreiros) on Portugalis sündinud Hollandi jalgpallur, kes mängib kaitsjana Hollandi kõrgliiga klubis AZ Alkmaar.

Ta alustas klubikarjääri Feyenoordis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Hollandi kõrgliigas tegi ta Feyenoordi põhimeeskonnas debüüdi hooajal 2010–11.

2014. aasta juulis liitus ta 7,7 miljoni euro eest Portugali kõrgliiga klubiga Porto, kus mängis kaks hooaega.

2016. aasta augustis suundus ta laenule Inglismaale, liitudes toona Premier League'i kuulunud Stoke Cityga. 2017. aasta augustis sõlmis ta Stoke Cityga püsiva lepingu.

2020. aasta oktoobris läks ta Stoke Cityst laenule AZ Alkmaari, kellega sõlmis 2021. aasta juulis püsiva lepingu.

Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi Indi 15. augustil 2012 mängus Belgia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. septembril 2012 MM-i valikmängus Ungari vastu. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Hollandi koondisega pronksmedali.

Välislingid
-----------

 Bruno Martins Indi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Hollandi koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Cillessen
* 2 Vlaar
* 3 De Vrij
* 4 Martins Indi
* 5 Blind
* 6 De Jong
* 7 Janmaat
* 8 De Guzmán
* 9 Van Persie  (c)
* 10 Sneijder
* 11 Robben
* 12 Verhaegh
* 13 Veltman
* 14 Kongolo
* 15 Kuyt
* 16 Clasie
* 17 Lens
* 18 Fer
* 19 Huntelaar
* 20 Wijnaldum
* 21 Depay
* 22 Vorm
* 23 Krul
* Treener: Van Gaal

 | Holland |
**Samavas** on järv Leedus Zarasai rajoonis. Järv asub Zarasaist 8 kilomeetrit lõunas ja kuulub Nemunase vesikonda. Järv on kagu-kirde sihiline. Järve kaldad on looklevad, sügavate lahtedega. Kagupoolne abajas kannab Ilgise nime. Lõunas ja läänes on kaldad kõrged ja metsased, põhja- ja idaosas aga madalad ning soostunud.

Kaldajoone pikkus on 21,83 kilomeetrit. Järves on kuus saart kogupindalaga 2,1 ha (1,21 ha, 0,44 ha, 0,18 ha, 0,16 ha, 0,09 ha ja 0,02 ha). Kaldavöönd on lai ja liivase põhjaga, seal kasvab pilliroog. Ülejäänud põhja katab muda. Samavas jääb Gražutė regionaalparki Gražutė maastikukaitsealale.

Järve suubuvad Vaisinė, Apiritysi oja, Ilžikise oja ja veel kolm nimetut oja. Välja voolab Samava oja. Kaladest elavad järves ahven, särg, roosärg, luts, angerjas, nurg, haug, latikas ja linask. Küladest asuvad järve kaldal Tumiškė, Pameldynė, Šarkiškės, Pajuodalankės, Samavai ja Pagraužė.

Järve nime päritolu on teadmata, võimalik et see tuleneb sõnast *samėti* (lihvima).

Viited
------

1. ↑  *Samavas (Zarasų r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 619 lk.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. 289–290 lk. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Bruno Pontecorvo
**Bruno Pontecorvo** (vene keeles Бруно Максимович Понтекорво; 22. august 1913 Marina di Pisa – 24. september 1993 Dubna, Moskva oblast) oli juudi päritolu Itaalia ja Nõukogude Liidu füüsik.

Bruno Pontecorvo oli pärit ettevõtja perekonnast. 1933. aastal lõpetas ta füüsika alal Rooma Ülikooli ja asus tööle Enrico Fermi laboratooriumis. Alates 1936. aastast töötas Fermi Pariisis Frédéric Joliot-Curie ja Irène Joliot-Curie laboratooriumis. Seal tutvus ta itaalia kommunistlike emigrantidega ja astus Itaalia Kommunistlikku Parteisse. Pavel Sudoplatovi väitel tekkisid ta sel ajal ka kontaktid Nõukogude luurega. 1940–1948 töötas Pontecorvo Ameerika Ühendriikides ja Kanadas, 1948–1950 Suurbritannias. 31. augustil 1950 lahkus Bruno Pontecorvo koos oma naise ja kolme lapsega salaja Nõukogude Liitu. 1950. aasta septembril lõpus asus ta tööle Teaduste Akadeemia Elektrofüüsika laboratooriumis (mis hiljem nimetati ümber Teaduste Akadeemia Tuumaprobleemide Instituudiks). 1958. aastal valiti ta Nõukogude Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks, 1964. aastal aga akadeemikuks. 1955. aastal astus Bruno Pontecorvo Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse.

Tunnustus
---------

* Stalini preemia (1954)
* Tööpunalipu orden (1958, 1962, 1975)
* Lenini preemia (1963)
* Lenini orden (1963, 1973)
* Oktoobrirevolutsiooni orden (1983)

Viited
------

1. ↑  Наш советский итальянский физик Российское атомное сообщество
**Samarate** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Samarate sai linnaõigused presidendi 2009. aasta 2. veebruari dekreediga.

Cascina Costa fraktsioonis asub maailma ühe suurima helikopteritootja, Finmeccanica AgustaWestlandi grupi "peakorter".

221 meetri kõrgusel merepinnast asuva Samarate asustustihedus on 1011 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Samarate piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Busto Arsizio, Cardano al Campo, Ferno, Gallarate, Lonate Pozzolo, Magnago (MI), Somma Lombardo, Vanzaghello (MI).

Samarate halduspiires asuvad järgmised fraktsioonid: Cascina Costa, Cascina Elisa, San Macario, Verghera, Lottizzazione-Barlocco.

Ajalugu
-------

Arheoloogiliste väljakaevamiste käigus saadud leiud annavad tunnistust sellest, et piirkond oli asustatud hiljemalt rauaajast alates.

Samarate

Viited
------

1. ↑  DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 20. november 2013)
2. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

 Samarate – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
* Ilmajaama andmed
**Bruno Sõmeri** (kuni 15. veebruarini 1940 **Bruno Schön**; 15. juuli 1923 Pärnu – 1. mai 2014 Pärnu) oli Eesti kunstnik ja pedagoog.

Elukäik
-------

Ühena viimastest alustas ta kunstiõpinguid sõjaaegses Pallase koolis Tartus. Kooli nimetuseks oli siis Kõrgemad Kujutavkunstide Kursused. Õpingud jätkusid Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis. Need katkestas ta 1946. aastal, kuna oli teeninud II maailmasõja ajal Saksa sõjaväes ja pidi seetõttu Nõukogude Liidu võimude ees madalat profiili hoidma.

Seejärel pidas ta Pärnus kunstiõpetaja ametit ning töötas aastakümneid tööstuskunstnikuna.

Tunnustus
---------

* 2004 Pärnu vapimärk (Pärnu tutvustamise eest oma kunstiloomingus ja pedagoogilise tegevuse vallas)
* 2004 Johann Voldemar Jannseni nimeline auhind
* 2006 Pärnu kultuuripreemia
* 2006 Pärnu kultuuripärl
* 2011 Pärnumaa vapimärk (kunstnik, kunstipedagoog)
* 2012 Kunstiühingu "Pallas" auliige

Viited
------

1. ↑  "Lahkus Pärnu pallaslane Bruno Sõmeri". ERR. 2. mai 2014. Vaadatud 5. mail 2014.

Välislingid
-----------

* PM: Suri kunstnik Bruno Sõmeri
* Bruno Sõmerist Pärnu Linnagalerii kodulehel
**Bruno Kreisky** (22. jaanuar 1911 Viin – 29. juuli 1990 Viin) oli Austria poliitik.

Bruno Kreisky oli pärit suurkodanlikust juudi perekonnast. Juba kooliõpilasena ühines ta sotsialistliku liikumisega. Poliitilise tegevuse eest oli ta mitmel korral vahistatud. 14. märtsil 1938 lõpetas ta Viini Ülikooli õigusteaduse erialal. Järgmisel päeval ta vahistati. 1938. aasta lõpul õnnestus tal Rootsi emigreeruda, kuhu ta jäi eksiili kuni 1946. aastani.

1946–1950 töötas ta Austria saatkonnas Rootsis diplomaadina. 1951. aastal pöördus Kreisky Austriasse tagasi ja töötas kuni 1953. aastani president Theodor Körneri poliitilise nõunikuna. 1953–1959 oli ta valitsuse välisasjade riigisekretär.

Alates 16. juulist 1959 kuni 19. aprillini 1966 oli ta Austria välisminister.

21. aprillist 1970 kuni 24. maini 1983 oli Bruno Kreisky Austria riigikantsler (valitsusjuht).

Viited
------

1. ↑  Dr. Bruno Kreisky (Artikel aus 2009) Austria-Forum
2. ↑  Kreisky, Bruno : 22.1.1911, Wien - 29.7.1990, Wien Das rote Wien
3. ↑  Kreisky Bruno Zapytaj
4. ↑  Bruno Kreisky - Zur Person Rot bewegt
5. ↑  Austria. Ministries, political parties, etc. rulers.org
6. ↑  Countries An-Az. Austria rulers.org
Bruno Henrique (2017)
**Bruno Henrique Pinto** (tuntud enam lihtsalt kui **Bruno Henrique**; sündinud 30. detsembril 1990 Belo Horizontes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliiga klubis Flamengo.

Ta alustas karjääri Minas Geraisi osariigi klubis Uberlândia. 2015. aastal liitus ta Brasiilia kõrgliigas mängiva Goiásega. Ta lõi 2015. aasta hooajal Brasiilias kõrgliigas seitse väravat.

2016. aasta jaanuaris liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga VfL Wolfsburg, kuid Saksamaal ta läbimurret teha ei õnnestunud. 2017. aastal naasis ta Brasiiliasse, sõlmides nelja-aastase lepingu Santosega. 2017. aastal lõi Bruno Henrique 18 väravat, sh kaheksa väravat Brasiilia liigas, ning oli sel hooajal Santose suurim väravakütt. Järgmine hooaeg ebaõnnestus, kui ta lõi vaid kaks väravat.

2019. aasta jaanuaris liitus ta Flamengoga. Ta tuli 2019. aastal Flamengoga Brasiilia meistriks ja võitis lisaks Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused. Bruno Henrique valiti sel hooajal Brasiilia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks ja hooaja sümboolsesse koosseisu. Brasiilia kõrgliigas lõi ta 2019. aasta hooajal 21 väravat.

Debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi Bruno Henrique 6. septembril 2019 mängus Colombia vastu.

Saavutused
----------

Goiás
* Campeonato Goiano: 2015

Flamengo
* Campeonato Brasileiro Série A: 2019
* Copa Libertadores: 2019
* Campeonato Carioca: 2019

Viited
------

1. ↑  "Bruno Henrique é o quarto reforço do Flamengo". CR Flamengo. 23.1.2019. Vaadatud 4.6.2019
**Termodünaamiline protsess** on iga termodünaamilises süsteemis toimuv muutus, mille tulemisena muutub süsteemi olek. Protsessi käigus võib süsteem vahetada keskkonnaga soojust või tööd.

Protsesside liigid
------------------

Termodünaamilisi rotesse liigitatakse harilikult selle suuruse järgi, mis püsib protsessis muutumatuna:

* isobaariline protsess toimub jääval rõhul – protsessis rõhk süsteemis ei muutu;
* isotermiline protsess toimub jääval temperatuuril – protsessis süsteemi temperatuur ei muutu;
* isohooriline protsess toimub jääval mahul – protsessis süsteemi ruumala ei muutu.

Niisugust protsessi, mille käigus süsteemi entroopia on jääv (muutumatu), nimetatakse isoentroopiliseks ehk isentroopseks protsessiks. 

Kui protsessi käigus puudub soojusvahetus väliskeskkonnaga, nimetatakse protsessi adiabaatiliseks.

Ringprotsess (näiteks Carnot’ ringprotsess) on niisugune termodünaamiline protsess, mille lõpuks töötav keha/aine jõuab tagasi algolekusse. Otseringprotsessi vahendusel muundavad soojusmasinad soojust mehaaniliseks tööks.

Pöörduvad ja pöördumatud protsessid
-----------------------------------

Termodünaamiline protsess võib olla kas pöörduv või pöördumatu.

Pöörduvaks protsessiks nimetatakse niisugust protsessi, mis saab kulgeda vastupidises suunas, nii et süsteem läbib kõik olekud mis pärisuunaski ja jõuab algolekusse tagasi (seejuures ka süsteemiga interaktsioonis olev ümbruskeskkond taastub oma algolekus). See on lõpmata aeglane protsess, mis saab kulgeda mõlemas suunas süsteemi olekuparameetrite (nt ruumala, temperatuur jne) lõpmata väikese varieerimise toimel.

Pöördumatu protsessi korral pole olekute vastupidises järjekorras läbimine võimalik. Kõik reaalsed protsessid on rangelt võttes mittepööratavad, kuid sageli kulgevad nad nii aeglases tempos, et neid võib esimeses lähenduses pidada pööratavaiks.

Pöörduva protsessi näiteks on gaasi lõpmata aeglane paisumine või kokkusurumine silindris. Seda protsessi võib juhtida kolvile mõjuva jõu lõpmata väikese muutusega. Kui aga kolbi liigutada lõpliku kiirusega, tekib gaasis lööklaine (gaasi rõhk kolvi vahetus läheduses erineb rõhust ülejäänud gaasis). Sellise protsessi teostamine vastupidises suunas pole võimalik. Samamoodi on mittepööratav ka soojusvahetusprotsess, mis leiab aset, kui kaks erineva temperatuuriga keha kontakti viia.
Alain Corneau (2005)
**Alain Corneau** (7. august 1943 Loiret, Meung-sur-Loire – 30. august 2010 Pariis) oli prantsuse filmilavastaja ja stsenarist.

Corneau sai muusikahariduse. Seejärel lõpetas ta kinoinstituudi (Institut des hautes études cinématographiques) Pariisis.

Mitme filmi juures töötas ta režissööri assistendina ja neist varaseim oli Costa-Gavrase "L'Aveu" (1970), mis valmis Arthur Koestleri "Keskpäevapimeduse" ainetel.

Aastal 1973 valmis Alain Corneau esikfilm "France, Inc.", mis rääkis narkootikumide legaliseerimisest. Ärilises mõttes kukkus see film läbi.

Seevastu järgmised filmid mõjutasid ühiskonda oluliselt. Need filmid näitasid selle aja euroopa kino jaoks ebatavalise naturalismiga igapäevaelu julmust. Enamasti tegi neis kaasa Yves Montand. Need filmid olid "Police Python 357" (1976), "La menace" (1977), "Série noire" (1979) ja "Le Choix des armes" (1981).

1980. aastatel hakkas Corneau tegema suurfilme. Tema film "Fort Saganne" (1984) koos Gerard Depardieu ja Catherine Deneuve'iga oli Prantsusmaa senise ajaloo kalleim film.

Aastal 1987 valmis tal telefilm Afganistanist "Afghanistan, le Pays Interdit".

Aastal 1989 valmis tal film "Nocturne indien", mis oli itaalia kirjaniku Antonio Tabucchi samanimelise romaani "Notturno Indiano" ekraniseering.

Aastal 1991 lavastas Alain Corneau Pascal Quignardi romaani "Tous les matins du monde" (eesti keeles "Kõik maailma hommikud"; 2004; tõlkija Triinu Tamm) põhjal filmi "Tous les matins du monde". Film kandideeris parima võõrkeelse filmi Kuldgloobusele ning võitis seitse Césari filmiauhinda: parim film, režissöör, naiskõrvalosa, operaator, helioperaator, helilooja ja kostüümid.

Aastal 2003 lavastas ta Amélie Nothombi romaani "Stupeur et tremblements" (eesti keeles "Jahmatus ja värinad"; 2006; tõlkija Eva Koff) põhjal filmi "Stupeur et tremblements".

Alain Corneau suri vähki ja maeti Père-Lachaise'i kalmistule.
**Ernst-Aleksander Joll** (pseudonüüm **Jaan Kägu** ; 26. august (vkj)/ 8. september 1902 Tallinn – 3. aprill 1935 Tallinn) oli Eesti jalgpallur, ajakirjanik ja följetonist.

Sportlasena
-----------

Eesti jalgpallikoondises mängis ta 23 mängu ja lõi 4 väravat. Ta võttis osa 1924. aasta olümpiamängude jalgpalliturniirist.

Ta lõi värava Eesti esimeses võiduga lõppenud jalgpallimaavõistluses Soome vastu 30. septembril 1923. Joll lõi värava ka Rootsi vastu 7. juulil 1929, kuigi Eesti kaotas mängu 1:4.

Ta tuli Eesti meistriks Kalevi (1923) ning 1926 ja 1928 Tallinna Jalgpalliklubi meeskonnas.

Ajakirjanikuna
--------------

Ta töötas aastast 1921 Päevalehes spordireporterina ja aastast 1925 Rahvalehes sporditoimetajana. Uudislehes alustas ta humoorikate, enamasti spordisündmusi ja -probleeme käsitlevate lugude sarja. Joll andis 1930. aastal välja kolm numbrit nädalalehte Sport ja Auto.

Aastatel 1932–1935 oli Joll Tallinna Spordipressi Klubi tegevliige.

Teoseid
-------

* "Mo elu lugu algusest piale kuni siia maani" (1931)
* "Kägu seiklusi laias maailmas" (1935)

Isiklikku
---------

Joll oli 173 cm pikk ja kaalus 67 kg.

Tema varjunimest Jaan Kägu on tekkinud väljend "käojaani ajama".

Surm
----

Ta suri 3. aprillil 1935 kõhutüüfusse ja maeti 7. aprillil Tallinna Rahumäe kalmistule.

Vaata ka
--------

* Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited
------

1. ↑  "Tuna & täna. Jaani eri". Maaleht nr 25, 18. juuni 2009. Lk 31
2. ↑  Tallinna Jaani koguduse personaalraamat 1874-1917. Tallinna Linnaarhiiv, TLA.1358.2.14. Lk 395
3. 1 2  "ERNST JOLL †. Populaarne westekirjanik ja jalgpalli internatsionaal suri tüüfusesse". Päevaleht nr 93, 3. aprill 1935. Lk 3
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Eesti spordi biograafiline leksikon. Vaadatud 8. mai 2023
7. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2010. Vaadatud 1. mail 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Ernst Joll Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Biograafia ESBL-is
* Ernst Joll saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1831. aasta lahingust; 1384. aasta lahingu kohta vaata Tejo lahing (1384).* |

---

Prantsuse laevastik Tejo suudmes. Horace Verneti maal
**Tejo lahing** oli 11. juulil 1831 Tejo jõe suudmes aset leidnud merelahing Portugali kuninga Miguel I laevastiku ja Prantsusmaa laevastiku vahel.

Miguel I konservatiivne valitsus ei soovinud tunnustada 1830. aastal Prantsusmaal Charles X troonist loobumise järel kehtestatud liberaalset juulimonarhiat. Selle tulemusel sekkus Prantsusmaa Portugali kodusõtta, et aidata Portugali troonile tagasi Miguel I vennatütar Maria II, kes esindas liberaalsete ja konstitutsionalistlike ringkondade huve.

Prantsusmaa ja Portugali vahelise sõjategevuse vallandamiseks esitasid Prantsusmaa võimud Portugalile mais 1831 ultimaatumi, milles nõudsid Portugalis kiriku teotamise eest vahistatud prantslaste vabastamist, neid karistanud kohtunike ametist vabastamist, prantslastele hüvitise maksmist ja keeldu Prantsusmaa kodanikke edaspidi ilma Prantsuse kohtuniku loata vahistada. Portugali valitsus keeldus ultimaatumit rahuldamast.

Prantslased blokeerisid kohe pärast ultimaatumi esitamist kahe sõjalaevaga Tejo jõe suudme, takistades seal kaubalaevade liikumist. Pärast ultimaatumi tagasilükkamist saatsid prantslased jõe suudmesse 6 liinilaevast, 3 fregatist, 3 korvetist ja 3 prikist koosneva eskaadri kontradmiral Albin Roussini juhtimisel. Roussin pidi portugallastele esitama veelgi rangema ultimaatumi, selle täitmata jätmisel blokeerima täielikult laevaliikluse Tejo jõel ja pommitama pealinna Lissaboni.

6. juulil esitatud ultimaatumi lükkasid portugallased tagasi ja 11. juulil otsustasid prantslased asuda Lissaboni pommitama, olles eelnevalt pommitanud juba mitmeid portugallaste kaitserajatisi. Prantslaste laevastiku vastu oli Portugalil panna 1 liinilaev, 3 fregatti, 3 korvetti, 3 prikki ja 1 brigantiin, kõik vanemad ja nõrgemad laevad kui prantslastel. Kokku oli Prantsuse eskaadril 756 kahurit, Portugali eskaadril aga 318 kahurit. Kui Prantsuse eskaader avas Portugali laevastiku pihta tule, andis see ühtegi lasku vastu tulistamata alla. 

Lõpptulemusena oli Portugali valitsus sunnitud 14. juulil ikkagi ultimaatumiga nõustuma. Lisaks kaotasid portugallased 3 fregatti ja 2 korvetti, mille prantslased rekvireerisid. Liinilaev Dom João VI oli aga nii halvas olukorras, et selle andsid prantslased peatselt pärast ülevõtmist portugallastele tagasi.
**William** Moses **Kunstler** (7. juuli 1919 – 4. september 1995) oli USA advokaat ja kodanikuõiguste eest võitleja.

Ta sündis arsti pojana New Yorgis ning õppis Yale'i ja Columbia Ülikoolis.

Teise maailmasõja ajal teenis ta USA armees Vaikse ookeani rindel ning jõudis majori auastmeni. Teda autasustati Pronkstähe medaliga.

1948. aastal sai ta New Yorgis advokaadiks.

Ta oli õigusteaduse kaasprofessor New York Law Schoolis (1950–1951) ja ülikoolis Pace University (1951–1963) ning õpetas ülikoolis New School for Social Research (1966–1971).

Aastatel 1964–1972 oli ta Ameerika Kodanikuvabaduste Liidu (ACLU) direktor. 1972. aastal sai ta ACLU rahvusliku nõukogu liikmeks. 1969. aastal oli ta Konstitutsiooniliste õiguste keskuse kaasasutaja.

Kunstler oli tuntud värvika radikaalina, kes kaitses vaidlusi tekitanud kliente. Ta kaitses ainult neid kliente, kelle poolel oli tema arvates õigus. Tema klientide seas olid Lenny Bruce, H. Rap Brown, Stokely Carmichael, Indiaanlaste Liikumise (AIM) juhid, Jack Ruby, Abbie Hoffman, Angela Davis, Jerry Rubin, Martin Luther King, El Sayyid Nosair, Siddig Ibrahim Siddig Ali, Ibrahim A. ElGabrowny, Qubilah Shabazz ja viimase isa Malcolm X.

Ta sai üleriigiliselt tuntuks[*viide?*], kui ta kaitses "Chicago seitset" (algselt "Chicago kaheksat") süüdistuste eest vandenõus rahutuste õhutamiseks Chicagos Demokraatliku Partei 1968. aasta kongressi ajal. Kohtuprotsessi ajal kutsuti Kunstler ja teine kostjate kaitsja Leonard Weinglass kohtusse kohtu solvamise eest (hiljem süüdimõistmine kummutati).

Kunstler suri 76-aastaselt New Yorgis südameinfarkti.

Teosed
------

* "Our Pleasant Voices", 1941
* "The Law of Accidents", 1954
* "First Degree", 1960
* "Beyond a Reasonable Doubt? The Original Trial of Caryl Chessman", 1961 ja 1973
* "The Case for Courage: The Stories of Ten Famous American Attorneys Who Risked Their Careers in the Cause of Justice", 1962
* "And Justice For All", 1963
* "The Minister and the Choir Singer: The Hall-Mills Murder Case", 1964 ja 1980
* "Deep in My Heart", 1966
* "Trials and Tribulations", 1985
* "My Life as a Radical Lawyer", 1994
* "Hints & Allegation: The World (In Poetry and Prose)", 1994
Frederik IX
**Frederik IX** (*Christian Frederik Franz Michael Carl Valdemar Georg*; 11. märts 1899 – 14. jaanuar 1972) oli Taani kuningas aastatel 1947–1972. 

Tema isa oli kuningas Christian X ja ema kuninganna Alexandrine ning tal oli noorem vend prints Knud.

Frederik sai hariduse Taani Mereväeakadeemias, murdes traditsiooni sellega, et valis armee asemel mereväe, ja Kopenhaageni Ülikoolis. Enne kuningaks saamist sai ta kontradmirali auastme ning oli pikalt olnud aktiivteenistuses. 

Tema isa Christian X suri 1947 ja Frederik krooniti kuningaks. Tema valitsusajal muutus Taani põllumajanduslikust ühiskonnast heaoluühiskonnaks. Ning 1960. aastatel sisenesid majandusõitsengu tagajärjel tööturule ka naised. Taanist sai moodne riik, mis tähendas uusi nõudmisi ka monarhiale ja selle kohanemisvõimele.

Perekond
--------

1922. aastal oli Frederik kihlatud Kreeka printsessi Olgaga, kes oli tema vanaonu lapselaps, kuid nad ei abiellunud. 

Frederik abiellus 24. mail 1935 Rootsi printsessi Ingridiga, kes oli Rootsi kroonprintsi Gustav Adolfi ainus tütar. Paaril oli kolm tütart:

* Printsess Margrethe (s. 1940)
* Printsess Benedikte (s. 1944)
* Printsess Anne-Marie (s. 1946)

Kuna kuningal ei olnud poegi, eeldati, et järgmiseks kuningaks saab tema noorem vend Knud. Kuid 1953. aastal muudeti troonipärimisseadust nii, et trooni võis pärida ka naine, kui monarhil puudus otsene meessoost järeltulija. Uue seadusega sai printsess Margrethest troonipärija. 

1972. aasta alguses jäi kuningas haigeks ning suri 14. jaanuaril 1972. Ta maeti Roskilde katedraali Kopenhaagenis ning erinevalt eelmistest monarhidest mitte kabeli sisse, vaid kirikuaeda.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Frederik IX** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Christian X** | **Taani monarh**1947–1972 | Järgnev**Margrethe II** |
William Lewis Stern
**William Lewis Stern** (29. aprill 1871 – 27. märts 1938) oli juudi päritolu Saksa psühholoog, intelligentsuskvoodi ehk IQ kasutuselevõtja, isiksusepsühholoogia ja intelligentsuspsühholoogia pioneer.

Teda peetakse intelligentsuskvoodi ehk IQ mõiste loojaks, mida hiljem kasutasid Lewis Therman ja teised teadlased IQ testide väljatöötamisel, mis põhineb Alfred Binet' tööl. Stern on saksa kirjaniku ja filosoofi Gunther Andersi isa.

1897. aastal leiutas Stern helikõrguse variaatori, mis andis võimaluse uurida inimese heli taju enneolematul moel.

Elukäik
-------

Stern sündis Berliinis, ta on kuulsa Saksa-juudi reformi filosoofi Sigismund Sterni pojapoeg. 1893. aastal sai Stern doktorikraadi psühholoogias Berliini Ülikoolis, kus ta õppis Hermann Ebbinghausi käe all. Ta oli aastatel 1897–1916 Breslau Ülikoolis õppejõud. 1916 määrati ta psühholoogiaprofessoriks Hamburgi Ülikoolis, 1933 sai temast psühholoogiainstituudi direktor. Stern kui juut tagandati oma ametikohalt pärast Hitleri võimuletulekut. 1933. aastal emigreerus ta Hollandisse, seejärel siirdus aga Ameerika Ühendriikidesse, kus ta määrati lektoraadiks ja professoriks Duke’i Ülikooli. Ta õpetas Duke’is kuni 1938, mil teda tabas südameatakk ja ta suri.

Ta oli abielus Clara Joseephyga, kes oli erialalt psühholoog. Neil oli kolm last: Hilde, Eva ja Günther, viimasest sai samuti esseist ja mõtleja.

Sterni peeti oma aja juhtivaks noorte psühholoogiks ja üheks tähtsamaks autoriteediks individuaalsete erinevuste psühholoogias. Stern tutvustas võimalusi, kuidas testida intelligentsust ehk teha kindlaks intelligentsuskvoot (IQ). Sterni filosoofiat on välja toodud mitmetes mahukates raamatutes ja seda on nimetatud personalismiks. 

Teda on tsiteeritud hollandikeelses raamatus "De levende Onderneming" ("The Living Company"), mille autoriks on Arie de Geus, kes kasutab Sterni filosoofiat, seletamaks teatud firmade pikaealisust ja läbilööki nagu Shell Oil ja Mitsubishi.
**Eduard Forsman** (31. juuli 1878 – 1. jaanuar 1933 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti ettevõtja.

Lõpetas 1894. aastal Tallinna Reaalkooli. 

Töötas algul Hoeppeneri pangas, seejärel Eestimaa Vastastikuse Krediidiühisuse kassapidajana. 1913. aastast oli ta Aasovi-Doni Kommertspanga Tallinna osakonna juhataja. 1916. aastast surmani oli Põhja Paberi- ja Puupapivabriku direktor. 

Lisaks oli ta 1920. aastast Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspanga ja 1921. aastast Scheeli panga juhatuse liige ning AS Eesti Paber ja AS Küttejõud juhatuse esimees.

Aastatel 1922–1933 kuulus talle Tallinnas Roosikrantsi (tol ajal Suur-Roosikrantsi) 3 maja.

Liikmesus
---------

Aastatel 1925–1929 oli ta Kaubandus-Tööstuskoja suurtööstuse sektsiooni liige. Ta toetas Eestimaa tenniseklubi ja kuulus Greiffenhageni kliiniku kuratooriumi.

Tunnustus
---------

* Kaitseliidu Valgerist

Isiklikku
---------

Tema isa oli Tallinnas kullassepp. 

Tema tütar oli Eesti esimene naisolümpiavõistleja, mäesuusataja Karin Peckert-Forsman.

Ta põdes hemofiiliat ja suri gripi tagajärjel. Ta maeti Kopli kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Eduard Forsman †. Päewaleht, 3. jaanuar 1933
2. 1 2 3  Dir. Forsman suri. Waba Maa, 3. jaanuar 1933
3. ↑  Korporatsioon Sakala. Tallinna konvendihoone
4. ↑  Eesti sportlased Ga-Pa's. Olümpiameeskonna treeningust ja Karin Peckart-Forsmanni esinemisest. Päevaleht, 10. veebruar 1936
William Marshali marmorkuju Londoni Temple Churchis
 **William Marshal** (umbes 1145 – 14. mai 1219) oli Inglismaa rüütel, esimene Pembroke'i krahv (alates 1199) ning Inglismaa regent (alates 1217). Teda on nimetatud ka maailma parimaks rüütliks.

Elu
---

William sündis Inglise kuninga õukonnaliikme John Marshali neljanda pojana, mis tähendas seda, et ta jääb tõenäoliselt pärandusest ilma, ning polnud ka isale eriti oluline. Ta isa võitles 1150. aastatel kuningas Stepheni vastu ning kord rahuläbirääkimistel pidi ta oma poja pantvangi andma. Nii sai alla kümneaastane William juba siis kuninga seltskonnas viibida, ehkki üpris riskantsetel asjaoludel. 

1154. aastal pääses Inglismaa troonile Plantagenêt' dünastia. Selle esimeseks kuningaks oli Anjou krahv Henry, kuningana Henry II, misjärel Marshalid jälle kuninga soosikuks said. William saadeti õige pea isa juurest ära Normandiasse rüütliks õppima. Ning seda ta ka tegi, arenedes varsti üheks kõigi aegade parimaks turniirivõitlejaks. Seega polnud ka ime, et peagi sai ta endale koha kuningas Henry II poja ja troonipärija Henry Noorema kaaskonda, saades koguni selle juhiks. Temast sai troonipärija õpetaja sõjakunsti ning rüütlivooruste alal.

Pärast Henry II surma teenis William ustavalt ka tema poegi Richard I ja Johni. Tema jaoks oli olulisim truudus monarhile ning oma maale, mistõttu ei võtnud ta kordagi osa mässukatsetest John Maata vastu. Viimane kahtlustas teda siiski reetmises ning mõneks ajaks langes juba elatanud rüütel taas ebasoosingusse. Kuid Johni surma järel osutus William ainsaks, kes suutis alaealise kuninga Henry III võimu kaitsta ning kokku varisema kippuvat riiki koos hoida. Tema regendiks oleku ajal löödi Inglismaalt välja nii prantslased kui ka teised troonitaotlejad. 

1218. aastal, umbes 75-aastaselt, loobus William võimust ning tõmbus tagasi oma valdustesse, kus ta aasta hiljem suri.

William Marshali poeg, II Pembroke'i krahv William Marshal abiellus Inglismaa kuninga John Maata ja Akvitaania Eleanori tütre Leicesteri Eleanoriga (1215–1275).

Kirjandus
---------

* Georges Duby. "Guillaume le Marechal ehk Maailma parim rüütel" Tallinn: Varrak, 1997, 2007).
Eduard Hill (2009)
**Eduard Hill** (vene Эдуард Анатольевич Хиль; 4. september 1934 Smolensk – 4. juuni 2012 Peterburi) oli vene estraadilaulja.

Eduard Hilli isa oli mehaanik ja ema raamatupidaja. Tema lapsepõlv kujunes raskeks. Vanemad lahutasid abielu ja sõja ajal evakueeriti Hill lasteaiaga tagalasse. Emaga sai ta uuesti kokku alles 1943. aasta lõpus. 

1949. aastast õppis Eduard Hill Leningradi polügraafiatehnikumis, mille lõpetamise järel töötas ta trükikojas. 1955. aastast õppis ta Leningradi Konservatooriumis, mille lõpetas 1960. aastal. 

Alates 1955. aastast oli Eduard Hill Lenkontserdi solist. Esialgu esitas ta põhiliselt rahvalaule ja romansse. Pärast konservatooriumi lõpetamist jätkas Hill esinemist konservatooriumi ooperistuudio lavastuses ning andis klassikalise ja kammerlaulu kontserte. Estraadimuusikat hakkas ta viljelema 1962. aastal. Ta saavutas lauljana edu ka välismaal toimunud konkurssidel.

2010. aastal saavutas Internetis laialdase kuulsuse Eduard Hilli 1976. aastal esitatud vokaliis (sõnadeta laul) "Я очень рад, ведь я, наконец, возвращаюсь домой" ("Ma olen väga rõõmus, et ma lõpuks koju jõuan"). Laul sai tuntuks pealkirjaga "Trololo" ja Hill ise kui "Trololo"-mees.

Tunnustus
---------

* Vene NFSV teeneline kunstnik (1968)
* Tööpunalipu orden (1971)
* Vene NFSV rahvakunstnik (1974)
* Leninliku Komsomoli preemia (1976)
* Rahvaste Sõpruse orden (1981)
* ordeni Teenete eest Isamaa ees 4. järk (2009)

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3  Peterburi isiksused – Eduard Hill
4. ↑
**Valguta mõis** (saksa keeles *Walguta*) oli rüütlimõis Rannu kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Elva valda.

Ajalugu
-------

Mõis rajati 17. sajandil.

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Siversid.

Mõisaansambel
-------------

Mõisa puidust peahoone ehitati arvatavasti 19. sajandi esimesel poolel või keskpaigal. 1931. aastal ehitati peahoone põhjalikult ümber, et seda kasutada koolimajana.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Valguta mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 23.12.2015)

Kirjandus
---------

* Maiste, Juhan. Nutt, Nele. *Tartumaa mõisad*. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 94.
* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 388-389 .

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Valguta mõis** |

* Valguta mõis Eesti mõisaportaalis

Rannu kirik
Rannu kihelkond

**Kirik**: Rannu  

**Mõisad**: Aruselja mõis | Rannu mõis | Rannu kirikumõis | Tamme mõis | Valguta mõis
**Frederik III** (18. märts 1609 Haderslev – 9. veebruar 1670 Kopenhaagen) oli Taani ja Norra kuningas 1648. aastast kuni surmani.

Tema vanemad olid kuningas Christian IV ja Brandenburgi Anna Katharina. Lapsena ja nooruses ei olnud tal väljavaateid troonile pääsemiseks, sest troonipärijaks oli valitud tema vend Christian. Ta sai hariduse Sorø Akadeemias ning õppis ka Hollandis ja Prantsusmaal. Nooruses huvitasid teda teoloogia, loodusteadused ja Skandinaavia ajalugu. Iseloomult oli ta tagasihoidlik, naeris ja rääkis vähe, mille poolest oli oma isa vastand. Tema voorusteks olid mõõdukus ja enesekontroll. Tal oli suur raamatukogu, mis sai Kopenhaageni kuningliku raamatukogu aluseks.

1. oktoobril 1643 abiellus ta Sophie Amalie von Braunschweig-Calenbergiga, Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Georgi tütrega, kes oli energiline, kirglik ja ambitsioonikas.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Christian IV** | **Taani kuningas**1648–1670 | Järgnev:**Christian V** |
| **Norra kuningas**1648–1670 |
Shangguan Yunzhu 1940. aastatel
**Shangguan Yunzhu** (hiina keeles 上官雲珠; sündinud **Wei Junluo** (hiina: 韋均犖; 2. märts 1920 Jiangyin, Jiangsu – 23. november 1968 Shanghai) oli Hiina näitleja. Ta näitles filmides 1940.–1960. aastatel. Teda peeti üheks andekamaks ja mitmekülgsemaks näitlejaks.

Shangguan Yunzhu põgenes Shanghaisse, kui tema kodulinna Jiangyini ründasid 1937. aastal jaapanlased. Shanghais hakkas ta teatri- ja filminäitlejaks. Tema karjäär sai alguse pärast Teise Hiina-Jaapani sõja lõppu.

Ta tegi filmidebüüdi 1941. aastal. Ta mängis mitmes vasakpoolses filmis, seal hulgas "Kevadine jõgi voolab itta" (一江春水向东流; lavastajad Cai Chusheng ja Zheng Junli, 1947), "Varesed ja varblased" (烏鴉與麻雀; lavastaja Zheng Junli, 1949) ning "Naised külg külje kõrval" (麗人行; lavastaja, Chen Liting, 1949). Pärast kommunistide võitu Hiinas 1949. aastal tema karjäär peatus mõneks ajaks. Hiljem mängis ta veel paljudes filmirollides.

Shangguan Yunzhu oli kolm korda abielus ja tal oli kolm last, kuid kõik tema abielud lõppesid lahutusega. Väidetavalt olevat tal olnud armuafäär Mao Zedongiga. Seetõttu hakkasid Mao Zedongi abikaasa Jiang Qingi järgijad teda taga kiusama, mis viis Shangguan Yunzhu enesetapnuni 1968. aasta novembris.

Aastal 2005 valiti ta kõigi aegade saja parima Hiina filminäitleja seas 31. kohale.

Viited
------

1. ↑  Zhiwei Xiao; Yingjin Zhang (2002). *Encyclopedia of Chinese Film*. lk. 301. Routledge. ISBN 1-134745-54-0.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Tan Ye; Yun Zhu (2012). *Historical Dictionary of Chinese Cinema*. lk. 132–133. Scarecrow Press. ISBN 0-810879-13-1.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. ↑  "100 of the greatest actors and actresses in Chinese movie 100 years". IMDb. Vaadatud 28.3.2017

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Shangguan Yunzhu** |

* IMDb link puudub Shangguan Yunzhu andmekogus IMDb (inglise)
Fredrik Jensen (2017)
**Hans Fredrik Jensen** (sündinud 9. septembril 1997 Porvoos) on Soome jalgpallur, kes mängib poolkaitsja või ääremängijana Saksamaa kõrgliiga klubis Augsburg ja Soome jalgpallikoondises.

2013. aastal liitus ta Hollandi klubiga FC Twente. Klubi meeskonnas debüteeris ta Hollandi kõrgliigas hooajal 2016–17.

2018. aastal sõlmis ta lepingu Augsburgiga. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 13. detsembril 2019 mängus TSG Hoffenheimi vastu.

Soome jalgpallikoondises debüteeris Jensen 28. märtsil 2017 sõprusmängus Austria vastu. Ta kuulub Soome koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Tema vanem vend Richard Jensen on samuti jalgpallur.

| * v
* r
Soome koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Hrádecký
* 2 Arajuuri
* 3 O'Shaughnessy
* 4 Toivio
* 5 L. Väisänen
* 6 Kamara
* 7 Taylor
* 8 Lod
* 9 Jensen
* 10 Pukki
* 11 Schüller
* 12 Joronen
* 13 Soiri
* 14 Sparv (c)
* 15 S. Väisänen
* 16 Lam
* 17 Alho
* 18 Uronen
* 19 Kauko
* 20 Pohjanpalo
* 21 Lappalainen
* 22 Raitala
* 23 Jaakkola
* 24 Valakari
* 25 Ivanov
* 26 Forss
* Treener: Kanerva

 | Soome |
Kunstniku kujutis teleskoobist
**Vera C. Rubini Observatoorium** (*Vera C. Rubin Observatory*, varem **Suur Sünoptiline Vaatlusteleskoop**, *Large Synoptic Survey Telescope*, **LSST**) on Tšiilis Cerro Pachóni mäel asuv ehitusjärgus teleskoop.

Observatooriumi peapeegli läbimõõt on 8,4 meetrit. Teleskoop on võimeline mõne öö jooksul pildistama kogu nähtava tähistaeva. Teleskoop on nimetatud Ameerika Ühendriikide astronoomi Vera Rubini järgi.

Observatooriumi ehitamise idee pakuti välja 2001. aastal ning erarahastuse abil algas peegli ehitus 2007. aastal. Observatooriumi ehitus algas 2014. aastal, kui seda toetas Riiklik Teadusfond. Teleskoopi rahastavad Riiklik Teadusfond, Ameerika Ühendriikide energiaministeerium ja erarahastajad.

Observatooriumile pandi nurgakivi 14. aprillil 2015 ning esimesed vaatlused peaks see tegema oktoobris 2022.

Viited
------

1. ↑  "Maailma kõige võimsam digikaamera aitab tungida tumeda aine saladustesse". *Postimees Teadus*. Vaadatud 15. jaanuar 2022.
2. ↑  "It's Official: Vera Rubin Observatory Named to Honor Dark Matter Scientist". *Space.com*. Vaadatud 15. jaanuar 2022.
3. ↑  "About Rubin Observatory". *LSST*. Vaadatud 15. jaanuar 2022.
Frederik Andersen 2017. aastal Maple Leafsi särgis
**Frederik Andersen** (sündinud 2. oktoobril 1989 Herningis) on Taani jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Carolina Hurricanes.

Ta alustas klubikarjääri Taani klubis Herning Blue Fox, mille meeskonnas tegi ta Taani kõrgliigas debüüdi hooajal 2008–09. Seejärel mängis ta kaks hooaega Frederikshavn White Hawksis. Hooajal 2011–12 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Frölunda HC.

2010. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i *draft* '​i 187. valikuna. Tal ei õnnestunud Hurricanesiga lepingut sõlmida, mistõttu valis Anaheim Ducks ta 2012. aasta *draft* '​is uuesti 87. valikuna. Hooajal 2013–14 tegi ta Ducksi meeskonnas debüüdi NHL-is. Oma debüüthooajal valiti ta hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu (*All-Rookie Team*). Hooajal 2015–16 pälvis ta koos John Gibsoniga William M. Jennings Trophy (auhind väravavahile, kes on vähemalt 25 mänguga lasknud oma meeskonnale visata kõige vähem väravaid).

2016. aasta juunis liitus ta Toronto Maple Leafsiga, kus mängis kokku viis hooaega. 2020. aastal osales ta NHL-i tähtede mängul.

2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Carolina Hurricanesiga, klubiga, mis oli ta *draft* '​is esialgselt valinud.

Andersen on Taani jäähokikoondise koosseisus osalenud viitel maailmameistrivõistlustel. 2018. aasta maailmameistrivõistlustel valiti ta turniiri parimaks väravavahiks.

Viited
------

1. ↑  "Canes agree to terms with Andersen" nhl.com.. 28.7.2021. Vaadatud 23.10.2021

Välislingid
-----------

* Frederik Andersen NHL.com lehel
* Frederik Andersen hockeydb.com lehel

| * v
* r
Carolina Hurricanes |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Frederik Andersen **·** Pjotr Kotšetkov **·** Antti Raanta |
| 
**Kaitsjad**: Brent Burns **·** Jalen Chatfield **·** Dylan Coghlan **·** Calvin de Haan **·** Jake Gardiner **·** Shayne Gostisbehere **·** Brett Pesce **·** Brady Skjei **·** Jaccob Slavin |
| 
**Ründajad**: Sebastian Aho **·** Jesper Fast **·** Seth Jarvis **·** Ondřej Kaše **·** Jesperi Kotkaniemi **·** Jordan Martinook **·** Martin Necas **·** Stefan Noesen **·** Max Pacioretty **·** Jesse Puljujärvi **·** Jordan Staal **·** Paul Stastny **·** Derek Stepan **·** Andrei Svetšnikov **·** Teuvo Teräväinen |
| Medalikohad |
| --- |
| Iirimaa esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1956 | II kergekeskkaal |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Kolmas koht | 1957 | II kergekeskkaal |

**Frederick Tiedt** (16. oktoober 1935 Dublin – 15. juuni 1999 Dublin) oli Iirimaa poksija.

Tiedt sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Nicolae Lincale (Rumeenia). 

Tiedt sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 12. Euroopa meistrivõistlustel (Praha, 1957) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Leopold Potesilile (Austria) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Tiedt poksis märtsist 1959 kuni novembrini 1964 elukutselisena. Ta osales kokku 21 kohtumisel ning võitis neist 12 (neist 3 nokaudiga), kaotas 7 (neist 4 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.

Viited
------

1. ↑  16. suveolümpiamängude poksivõistlus. Melbourne 1956. Tulemused inglise keeles
2. ↑  12. Euroopa meistrivõistlused poksis. Praha 1957. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Frederick Tiedt saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Frederick Tiedt saidil BoxRec
Disainer Vera Wang (2007)
**Vera Ellen Wang** (sündinud 27. juunil 1949 New Yorgis) on Ameerika moedisainer.

Tema vanemad tulid Hiinast Ameerika Ühendriikidesse 1940. aastate keskel.

Karjäär
-------

Wang lõpetas The Chapini kooli aastal 1967. Wang hakkas iluuisutamisega tegelema 8-aastaselt. Keskkooli ajal treenis ta partner James Stuartiga ja võistles aastal 1968 iluuisutamise meistrivõistlustel. Kui selgus, et tal ei õnnestunud saada USA olümpiameeskonda, alustas ta karjääri moetööstuses.

Kohe pärast lõpetamist palgati Vera Wang Vogue'i toimetajaks. Ta oli Vogue'i kõige noorem toimetaja. Vogue'is töötas ta 17 aastat ning lahkus, et teha koostööd Ralph Laureniga, kelle juures ta töötas 2 aastat. 40-aastaselt hakkas ta iseseisvaks pruutkleididisaineriks.

Vera Wang on teinud pulmakleite paljudele staaridele, nagu näiteks: Chelsea Clinton, Karenna Gore, Ivanka Trump,Campbell Brown, Alicia Keys, Mariah Carey, Victoria Beckham, Sarah Michelle Gellar, Avril Lavigne, Hilary Duff, Khloe Kardashian, ja Kim Kardashian. Wangi õhtukleiti on kandnud ka Michelle Obama. Ta on disaininud ka kostüüme paljudele iluuisutajatele (Nancy Kerrigan, Michelle Kwan ja Evan Lysacek).

Aastal 2006 hakkas ta tootma soodsamaid riideid, selle brändi nimeks sai Simply Vera.

1990 avas ta enda disainipoe, kus on esindatud ka tema pulmakleidid. Pruutkleidisalonge on ta avanud veel New Yorgis, Londonis, Tokyos ja Sydneys. Pruutkleitide hinnad jäävad vahemikku 600–1400 dollarit, mis annab võimaluse pruudile sobivas hinnavahemikus kleit soetada. Ta on oma brändi laiendanud, tehes lõhnaõlisid, ehteid, prille, jalanõusid ja kodutekstiili.

Tunnustus
---------

* 2021 – National Medal of Arts
**Arved Külanurm** (sündinud 9. septembril 1948 Võrumaal Meremäe vallas Tääglova külas) on eesti maadlus- ja sumotreener.

Elulugu
-------

Arved Külanurm lõpetas 1969. aastal Tihemetsa Sovhoostehnikumi põllumajanduse mehhaniseerimise erialal ja 1974. aastal Tartu Pedagoogilise Kooli Pärnu filiaali kehalise kasvatuse erialal.

Töömeheteed alustas ta Põltsamaa Põllu- ja Kodumajanduskoolis traktorite õppesõidu õpetajana. Aastail 1970–2000 töötas ta samas koolis kehalise kasvatuse õpetajana. 

Külanurm on võistelnud Eesti meistrivõistlustel suusatamises, murdmaajooksus, orienteerumises, tõstmises, Kreeka-Rooma maadluses ja vabamaadluses. Ta on tulnud Eesti meistriks autoorienteerumises.

Treeneritöö
-----------

Arved Külanurm alustas treeneritööd 1. jaanuaril 1966.

Aastatel 1975–1978 oli Arved Külanurm Eesti orienteerujate noortekoondise treener. Tema esimene õpilane oli hilisem meistersportlane Maido Kaljur. 

2003–2007 oli Külanurm Eesti sumo noortekoondise treener ja 2006–2007 Eesti naistemaadluse treener. 2000. aastast on ta Põltsamaa spordiklubi Nipi maadlustreener. 

27. oktoobril 2020 anti Külanurmele Eesti Kvalifikatsiooniraamistiku 7. taseme maadlustreeneri kutse (eluaegne). Lisaks on tal sumotreeneri 3. kategooria kutse.

Arved Külanurme käe all on teiste seas treeninud kahekordne Euroopa meister Johanna Kikkas ja Epp Mäe. Meestest on häid tulemusi saavutanud Hergo Andruse, Ardi Andruse, Aimar Andruse, Sander Orion ja Hendrik Orion.

Tunnustus
---------

* Jõgevamaa parim treener (2010, 2011, 2012)
* Jõgevamaa Kuldrist (2012)
* Põltsamaa valla aukodanik (2021)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Põldoja, A. Maadleja hingega. Maksimalist treener, Maadlus, 1/2021, lk 54
2. ↑  "Arved Külanurm eluaegne EKR7 taseme maadlustreener", Eesti Maadlusliidu koduleht
3. ↑  Sissekanne Eesti spordiregistris. Vaadatud 4. november 2012
4. ↑  "Edu tuleb tööle pühendudes" Vooremaa, 4. oktoober 2011
5. ↑  "Parim treener maadlustreener Arved Külanurm"[*alaline kõdulink*], Vooremaa, 27. jaanuar 2011
6. ↑  "Arved Külanurm on optimistlik, kuid samal ajal enesekriitiline treener"[*alaline kõdulink*]. Vooremaa, 21. jaanuar 2012
7. ↑  "Jõgevamaa Kuldristi pälvib viis ja Hõberisti neli inimest"[*alaline kõdulink*]. Vooremaa, 23. veebruar 2012
8. ↑  "Põltsamaa valla aukodanik Arved Külanurm". Maadlusliidu koduleht, vadatud 16.09.2021

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Yuani dünastia aegsest suvepealinnast; Shangdu nime kannavad ka Shangdu suurvald Xilin Golis, Shangdu maakond Ulan Qabis ja Shangdu suurvald Ulan Qabis* |

---

**Shangdu** (上都, *Shàngdū* 'ülemine pealinn') oli Hiina keisri Hubilai suvepealinn. See rajati 1256. Väidetavalt külastas Shangdud 1275 Marco Polo. Aastal 1369 vallutasid linna Mingi dünastia väed. See purustati täielikult. Viimane Yuani dünastia keiser Togoontömör jõudis veel linnast põgeneda. 

Shangdu varemed asuvad Hiinas Sise-Mongoolias Xilin Goli aimakis Zhenglani hošuunis Shangdu suurvalla kirdepiiril Wuyi riikliku loomakasvatusfarmi haldusalal Luan He jõe ääres. Selles kohas teeb jõgi kaare läbi Sise-Mongoolia ning kannab nime Shandian He (闪电河). Geograafilised koordinaadid on 42°21′35″ N, 116°10′45″ E.

Alates juunist 2012 on varemed UNESCO maailmapärandi nimistus. 

Läänes tuntakse linna ka **Xanadu** nime all Samuel Taylor Coleridge'i luuletuse "Kublai Khan" (1816) järgi. Luuletuse esimene salm on niisugune: 

*In Xanadu did Kubla Khan*
*A stately pleasure-dome decree:*
*Where Alph, the sacred river, ran*
*Through caverns measureless to man*
*Down to a sunless sea.*