recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Raimond Turja** (31. august 1922 Abruka vald, Anseküla kihelkond, Saaremaa – 24. august 1995 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener.

Turja poksis aastatel 1938–1951. Ta alustas treenimist Nigul Maatsoo juhendamisel ja jätkas 1946. aastal Tallinna Kalevis, kus tema treener oli Erhard Loit. Ta pidas 196 kohtumist ja võitis neist 163.

Turja oli poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg; alates 1951. aastast – kuni 81 kg) neljakordne Eesti NSV meister aastatel 1947 ja 1949–1951.

Turja võitis neli korda poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1947–1950 ametiühingute üleliidulised meistrivõistlused. Ta sai NSV Liidu meistrivõistlustel poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) 1949. aastal 2. koha ning 1948. aastal 4. koha. Ta kuulus alates 1947. aastast Nõukogude Liidu poksikoondisesse, ta võistles selle koosseisus kümnel korral ning võitis seal üheksa kohtumist.

Treenerina
----------

Turja töötas pärast võistlemisest loobumist 1951. aastal Tallinna Kalevis treenerina. Tema õpilaste hulgas olid ka Rinald Bamberg, Ülo Berting, Enn Kaarma, Vello Kaunismäe, Toomas Kleesment, Peeter Lõuk, Ants Männiste, Hellat Rumvolt ja Peeter Zenkov. Ta töötas hiljem ka Eesti NSV poksikoondise treenerina.

Tunnustus
---------

* 1949 Nõukogude Liidu meistersportlane

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

1995. aastal registreeriti Tallinnas Raimond Turja Poksiklubi.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli kergejõustiklane Laine Turja.

Kirjandus
---------

* Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Raimond Turja sporditulemused
* Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
**Erhard-Alfons Loit** (ka **Erhard-Alfonso**; perekonnanimi kuni 8. aprillini 1937 **Misler**; 9. aprill (vkj)/ 22. aprill 1908 Helsingi – 12. juuli 1982 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener.

Ta hakkas poksima 1928. aastal Tallinna Spordis.

Loit oli keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) kahekordne Eesti meister (1930 ja 1931).

Ta osales Eesti–Soome maavõistlusel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 72,6 kg), mõlemal korral oli ta vastane Hannes Koivunen. 1930. aastal ta võitis selle kohtumise ning 1932. aastal kaotas ta selle kohtumise.

Loit oli hiljem poksitreener Tallinna Kalevis. Tema õpilaste hulgas olid Raimond Turja, Harald Nurk jt.

Viited
------

1. ↑  Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.5201.2.25150
2. ↑  Tallinna Kaarli koguduse I pihtkonna V personaalraamat 1915-1940. Tallinna Linnaarhiiv, TLA.1359.2.45

Kirjandus
---------

* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 432–433 (seal nimedega Erhard Loit ja Erhard-Rudolf Misler)

Välislingid
-----------

* Erhard Loidu sporditulemused
* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
**Ergo Kuld** (sündinud 23. augustil 1976 Tartus) on Eesti filmirežissöör, operaator ja produtsent.

1994. aastal lõpetas ta Kullamaa Keskkooli. Aastatel 1998–2000 õppis ta fotograafiat Balti Filmi- ja Meediakoolis ning 2000–2004 Tallinna Ülikoolis operaatori erialal. 

2000. aastal töötas ta fotograafina ajalehtedes Äripäev ja Postimees ning aastatel 2000–2002 Postimehe fototoimetajana.

Isiklikku
---------

26. juunil 2020 ta abiellus Grete Kleiniga. Neil sündis 2019. aastal tütar Saara.

Filmograafia
------------

* 2015 "Varjudemaa"
* 2016 "Doktor Silva"
* 2016 "Papad Mammad"
* 2017 "Lillepood"
* 2017 "Nukumaja"
* 2018 "Miks mitte"
* 2019 "Lahutus Eesti moodi"
* 2019 "Reetur"
* 2019 "Talve"
* 2020 "Tulejoonel"
* 2021 "Jahihooaeg"
* 2022 "Soo"
* 2023 "Suvitajad"

Viited
------

1. ↑  "TREILER | Kummardus kultuskomöödiale „Siin me oleme"! Film „Suvitajad" esilinastub veebruaris". *Kroonika*. 27. jaanuar 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2023. Vaadatud 27. jaanuaril 2023.
**Aleksander Tšutšelov** (26. aprill 1933 Tallinn – 1. jaanuar 2017) oli Eesti purjetaja.

Ta lõpetas aastal 1953 Tallinna 23. Keskkooli ja aastal 1959 laevaehitusinsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi.

1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas võitis ta NSV Liidu eest võisteldes Finn-klassis hõbemedali. Kulla võitis taanlane Paul Elvstrøm. Neli aastat hiljem Tōkyōs peetud olümpiamängudel sai ta paadiklassis 12. koha.

Oli NSV Liidu meister Finn-klassis 1964. aastal ja Soling-klassis 1974 ja 1975.

Tunnustus
---------

* 1963 Kalevi auliige
* 1979 Eesti NSV teeneline treener
* 2010 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa oli jääpurjetaja Dmitri Tšutšelov. Tema lell Nikolai Tšutšelov oli purjetaja, jääpurjetaja, kiiruisutaja ja jalgrattur, teine lell Andrei Tšutšelov oli jääpurjetaja ja purjetaja.

Purjetajad hüüdsid teda Šurkaks.

Viited
------

1. ↑  Lahkus olümpiamedalist ja seitsmekordne Eesti meister. Postimees, 2. jaanuar 2017

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Aleksander Tšutšelov veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Jutuajamised veteranide ja spordikuulsustega. Aleksander Tšutšelov. ERR arhiiv
* Aleksander Tšutšelov. Delfi, 16. mai 2008
* Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
**Gustav Talts** (29. jaanuar 1887 Veski talu, Saarde kihelkond, Pärnumaa – 5. oktoober 1941 Sverdlovski oblast, NSV Liit) oli Eesti jurist ja Viljandi linnapea aastatel 1918–1919.

Gustav Talts õppis Tartu ülikooli õigusteaduskonnas ning lõpetas õigusteaduse õpingud 1913. aastal Harkovi ülikoolis 1. järgu diplomiga. Ta tegutses 1915. aastast Viljandis advokaadina. Gustav Taltsi onupoeg, Gustav Talts tegutses samuti notarina Viljandis.

1917. aastal nimetati ta Venemaa Ajutise Valitsuse volitustega Autonoomse Eestimaa kubermangu Viljandi maakonna komissariks ning natukese aja pärast Viljandi linnapeaks. Gustav Talts luges 1918. aasta 24. veebruaril maakohtu hoone trepil ette "Manifesti Eestimaa rahvastele". Gustav Talts oli pärast Nõukogude okupatsiooni ja Saksa okupatsiooni teist korda Viljandi linnapea aastatel 1918–1919. Vabadussõja ajal juhtis ta Viljandis formeeritavate väeosade varustamist.

1920. aastast oli ta rahukohtunik Viljandis ja alates 18.08.1921 nimetati Viljandi-Pärnu Rahukogu alaliseks liikmeks. Gustav Talts töötas hiljem Viljandis vandeadvokaadina ning oli ka Kaitseliidu Sakala maleva jurist. Gustav Talts oli ka Teatriselts Ugala esimees ning laulu- ja mänguselts Koit juhatuse liige. Ühe aasta töötas ta ajalehe Viljandi Postimees vastutava toimetajana ja hiljem ajalehe Viljandi Uudised peatoimetajana.

Gustav Talts vangistati Eesti NSV SARKi poolt 1940. aasta detsembris ja 1941. aasta aprillis määras NSV Liidu Sõjatribunal talle seitse aastat vangilaagrit ja kolm aastat asumist. Gustav Talts suri 5. oktoobril 1941 vangilaagris Sverdlovski oblastis.

Välislingid
-----------

* Linnapea, kes kuulutas välja iseseisvuse, sakala.postimees.ee, 31. juuli 2002
* Advokaat Gustav Talts. Esmaspäev: piltidega nädalleht, nr. 15, 11 aprill 1938
BMW 2. seeria kupee
**BMW 2. seeria kupee** on väikeautode klassi kuuluv BMW toodetav mudeliseeria, mis on tootmises alates 2014. aastast, kui BMW otsustas eraldada BMW 1. seeriast kupeed ja kabriolettmudelid ning nimetas need ümber BMW 2. seeriaks.

Esimene põlvkond (F22/F23, 2014–tänapäev)
-----------------------------------------

Sarnaselt toonase 1. seeriaga oli tegu tagarattaveoga mudeliga. Saadaval oli kaks keretüüpi: kaheukseline kupee (*coupé*) tähisega F22 ja kaheukseline kabriolett mudelitähisega F23.

Selles on neli istekohta, aga tagaiste sobib pigem lastele. 2. seeria kupee on 4,4 meetrit pikk ja 1,8 meetrit lai ning selle telgede vahe on 2,7 meetrit. Pakiruum mahutab 390 liitrit. Mootorivalikus on viis mootorit: kaks bensiinimootorit (184 ja 326 hj) ja kolm diiselmootorit (143,184 ja 218 hj). 2016. aastal lisandus valikusse ka võimsam versioon M240i, millel 340 hj (250 kW) ning M240i xDrive, mis oli nelikveoline. 

### BMW M2

BMW 2. seeria mudelist ehitati ka M-mudel nimega BMW M2, mille mudelitähiseks sai F87 ning mida esitleti 2016. aastal. M2 oli tagarattaveoga ning see varustati N55 tähistust kandva 272 kW (370 hj) ja 465 N⋅m arendava ühe turboga R6 bensiinimootoriga. Käigukastid olid kas 6-käigulised käsikäigukastid või 7-käigulised topeltsiduriga automaatkäigukastid. Auto tippkiirus oli elektrooniliselt piiratud 250 km/h juures. 

#### BMW M2 Competition

2018. aasta Pekingi autonäitusel esitletud M2 Competition oli M2 30 kW (41 hj) ja 85 N⋅m võimsam edasiarendus, mis oli varustatud topeltturboga. 0-100 km/h kiirendus käsikäigukastiga võtab aega 4,4 sekundit ja 7-käigulisel topeltsiduriga automaatkäigukastiga 4,2 sekundit. Tippkiirus on elektrooniliselt piiratud 250 km/h, aga kui osta juurde M Driveri lisapakett, on tippkiiruseks 280 km/h. 

* BMW M2BMW M2
* BMW M2 CompetitionBMW M2 Competition
* BMW M2 CompetitionBMW M2 Competition

### BMW 2. seeria Active Tourer

Samuti turustatakse ka BMW 2. seeria Active Tourerit ja Gran Tourerit BMW 2. seeria nime all, aga tegu oli teisele platvormile ehitatud esiveolise mahtuniversaaliga.

Teine põlvkond (F44,  2019–tänapäev)
------------------------------------

2019. aasta oktoobris esitles BMW uut 2. seeria Gran Coupé mudelit, mis kasutas sama esiveolist BMW UKL platvormi, mis on ka 2. seeria Active Toureri (F45) ja Gran Toureri (F46) juures kasutusel. 

* BMW F44BMW F44
* BMW M235iBMW M235i
* BMW M235iBMW M235i
**Consilium** oli eesti ansambel, mis alustas tegevust 1974. aastal Polyphoni nime all. 

1979. aastal muudeti nimi tollase EKP Keskkomitee kultuuriosakonna ideoloogiasektori survel ja pärast skandaalset Liepaja kontserti Consiliumiks[*viide?*]. Ansambel aga jätkas oma loomingurada Oleg Sõle omaloominguliste lugudega.

Koosseis
--------

* Oleg Sõlg – vokaal, klahvpillid
* Rein Laaneorg – kitarr
* Mihkel Kasenõmm – ex-trummid
* Vitali Kotljar – trummid
* Sulev Hermaste – trummid
* Allan Ladvas – basskitarr
* Hillar Sutt – kitarr

2005. aasta suvel tegi ansambel uuesti kokkutulemise suveturnee, kus osalesid O. Sõlg, A. Ladvas, R. Laaneorg ja S. Hermaste. Kokku anti 10 kontserti üle Eesti. Neist esimene toimus 27. juulil Keilas ja viimane 7. augustil Kärdlas. 

26.mail 2018 tuli ansambel Polyphon algkoosseisus taas kokku. Keilas toimus linna 80. juubeli kontsert "Keila tähed 2" ning Allan Ladvas, Rein Laaneorg ja Mihkel Kasenõmm esitasid kolm lugu ("Väike tüdruk", "Kodune valss" ja "Jane, Jane"). Klahvpille mängis Margus Kappel. Polyphon osales ka kontserdil "Keila tähed 1" 2003. aastal.

Juunis 2023 Elvas peetud teisel nostalgiafestivalil osales samuti Polyphon.

Helikandjatele salvestatud looming
----------------------------------

* "Tore öö" kogumikul "Eesti kuld. 2" (OK Records, 1997, CD)
* "Kodune valss" kogumikul "Veerandsada" (Ülle Ladvas, 1999, CD)
* "Tore öö" (singel) (Theka, 1976, CD)
* "POLYPHON-CONSILIUM 20" (THEKA, 1994, MC)
* "Veerandsada" (Ülle Ladvas, 1999, 2CD)

Välislingid
-----------

* Polyphon (Consilium) andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
*
Cañon City linnapilt
**Cañon City** on linn USA-s Colorado osariigis, Fremonti maakonna halduskeskus ja suurim linn. Asub umbes 150 km kaugusel Denverist lõunas ja Colorado Springsist 60 km edelas. Cañon City üks väheseid linnu USA-s, kus on linna nimes Ñ-täht, teine on La Cañada Flintridge.

Linn on tuntud vanglate poolest. Seal on kolmteist vanglat ja kinnipidamisasutust, üheksa osariikliku ja neli riikliku.

Linn asutati 1859 Colorado kullapalaviku ajal. 1983 lisati Cañon City kesklinn USA Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse.

Cañon City asub 1625 m (5332 jala) kõrgusel merepinnast. Cañon Citys on poolkõrbeline klima. Seal sajab aastas keskmiselt 343 mm sademeid. Kõige rohkem sajab augustis (57 mm) ja juulis (50 mm), kõige vähem veebruaris (12 mm) ja jaanuaris (12 mm). Jaanuaris langeb temperatuur kuni –7 °C-ni ning juulis tõuseb +32 °C-ni. Kõrgeim registreeritud temperatuur, milleks oli 42 °C, mõõdeti 1954. aastal. Madalaim temperatuur mõõdeti 1990. aasta detsembris, kui oli –32 °C.

Rahvastik
---------

2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas Cañon City linnas 15 431 inimest.

Rahvastiku tihedus oli 495,7 in/km². 

Rassiline koosseis oli: 

* valgeid 93,15%
* mustanahalisi 1,59%
* põlisameeriklasi 1,04%
* aasialasi 0,54%
* Vaikse ookeani saarte rassist 0,06%
* teistest rassidest 1,61%
* kahest või enam rassist 2,01%

Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 8,33%.

Viited
------

1. ↑  "Find A County". National Association of Counties. Vaadatud 29. september 2013.
2. ↑  "Monthly Weather for Canon City". weather.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. august 2014. Vaadatud 29. september 2013.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Cañon City** |

* Cañon City ametlik koduleht

| * v
* r
Fremonti maakond (Colorado) |
| --- |
| 
Maakonna halduskeskus: **Cañon City** |
| Linnad | 
Brookside **·** Cañon City **·** Coal Creek **·** Florence **·** Rockvale **·** Williamsburg |  |
| Asulad | 
Buckskin Joe **·** Coaldale **·** Cotopaxi **·** Hillside **·** Howard **·** Lincoln Park **·** Penrose |
Jonas Enlund (2012)
Jonas Enlund 2022. aastal Wolfsburgi Grizzlysi mängijana
**Jonas Enlund** (sündinud 3. novembril 1987 Helsingis) on Soome jäähokimängija, kes mängib ründajana Soome kõrgliigaklubis Lahti Pelicans.

2006. aastal valis Atlanta Thrashers ta NHL-i *draft* '​is 165. valikuna, kuid Põhja-Ameerika liigades pole ta oma karjääri jooksul kunagi mänginud.

2006. aastal debüteeris ta Soome kõrgliigas Tappara meeskonnas. Hooajal 2009–10 oli ta Soome kõrgliigas Juhamatti Aaltoneni ja Jukka Hentuneni kõrval suurim väravakütt (28 väravat).

Aastatel 2010–2021 mängis Enlund KHL-is. Aastatel 2010–2015 mängis ta Novosibirski Sibiris, hooajal 2015–16 Jaroslavli Lokomotivis ja Peterburi SKA-s, hooajal 2016–17 Moskva CSKA-s ja Kunluni Red Staris, hooajal 2017–18 taas Novosibirski Sibiris ja hooajal 2018–19 Tšeljabinski Traktoris ning 2019–2021 Nižnekamski Neftehimikis. KHL-is on individuaalselt olnud tema edukaim hooaeg 2014–15 (17+28). Samal hooajal jõudis ta Sibiriga Idakonverentsi finaali, kus kaotati Kaasani Ak Barsile mängudega 1:4.

2021. aasta oktoobris liitus ta Saksamaa kõrgliigaklubiga Wolfsburgi Grizzlys. 2022. aasta septembris naasis ta Soome kõrgliigasse, kui liitus Pelicansiga.

Soome jäähokikoondise koosseisus on Enlund osalenud 2018. aasta taliolümpiamängudel ja mitmel aastal Euro Hockey Touril.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jonas Enlund** |

* Jonas Enlunud KHL.ru lehel
* Jonas Enlund hockeydb.com lehel
**"Reason, Truth and History"** ("Mõistus, tõde ja ajalugu") on Hilary Putnami filosoofiline raamat. See ilmus 1981 Cambridge University Pressi väljaandel.

Kokkuvõte
---------

Autor püüab vabaneda mitme dihhotoomia survest, millest peamine on objektiivne ja subjektiivne vaade tõele ja mõistusele. Kui mõni niisugune dihhotoomia on aktsepteeritud kui vaadete ja mõtlemisstiilide tüübid, siis hakatakse neid vastandeid võtma peaaegu ideoloogiliste siltidena. Paljud filosoofid pooldavad mõnd tõe "koopiateooria" (tõe vastavusteooria) varianti ning näevad ainsa alternatiivina tõe objektiivsuse eitamist ning kapituleerumist ideele, et kõik mõtteskeemid ja vaatekohad on lootusetult subjektiivsed. Julge vähemus (Thomas Kuhn vähemalt mõnes meeleolus, Paul Feyerabend, Michel Foucault) seab end vastupidise sildi alla. Nad nõustuvad, et naiivse tõekontseptsiooni alternatiiv on näha mõtlemist, ideoloogiaid, teooriaid subjektiivsetena ning kaitsevad jõuliselt relativistlikku ja subjektiivset vaadet. Filosoofilise vaidluse ideoloogilisus ei ole tingimata halb: kõige täpsemateski teadustes kaitstakse ja rünnatakse uusi ideid erapooliku jõulisusega. Ka poliitikas on polariseerumine ja ideoloogiline tulisus mõnikord vajalikud, et probleemile moraalset tõsidust anda. Ent aja jooksul saavad uutest ideedest vanad, nad pole enam väljakutsuvad, ja see, mis varem keskendas tähelepanu, hakkab nüüd takistama uute alternatiivide uurimist. Tõeteooriate vaidluses on see juhtunud. Esimeses kolmes peatükis selgitab Putnam tõekontseptsiooni, mis ühendab objektiivsed ja subjektiivsed komponendid. See vaade ulatub tagasi Immanuel Kantini. Koopiakontseptsiooni saab tagasi lükata, omistamata kõike ajavaimule, geštaldivahetustele või ideoloogiale. 

Tõe ja ratsionaalsuse vahel on väga tihe seos. Fakti ainus kriteerium on see, et teda on ratsionaalne aktsepteerida. Näiteks kui on ratsionaalne aktsepteerida, et pilt on ilus, siis saab olla fakt, et pilt on ilus. Nii et saavad olla väärtusfaktid. Aga ratsionaalne aktsepteeritavus ja tõesus on erinevad mõisted. Jääb alles realistlik intuitsioon, et väide võib olla mingil ajal ratsionaalselt aktsepteeritav, kuid mitte tõene. 

Putnam ei usu, et ratsionaalsust defineerivad muutumatud kaanonid või printsiibid. Metodoloogilised printsiibid on seotud meie maailmavaatega, sealhulgas vaatega iseendile kui maailma osadele, ja muutuvad ajaga. Sellest, et meie arusaamad mõistusest ajaloos arenevad, ei tee Putnam järeldust, et mõistus ise saab midagi olla või millekski areneda, ega lõpeta kultuurirelativismi ja strukturalismi seguga. 

Ratsionaalsus ei piirdu laboriteadusega ega ole seal põhimõtteliselt teistsugune kui mujal. 

### 1 Ajud tõrres (Brains in a vat)

Sipelgas jätab liival liikudes jälje, mis juhuslikult meenutab Churchilli. Kas sipelgas tegi pildi, mis kujutab Churchilli? Enamik inimesi ütleks, et ei, sest sipelgal polnud kavatsust, kuid meie võime seda joont pildina näha.
**Mongoli keel** on mongoli keelerühma idarühma kuuluv keel. Mongoli keelt kõnelevad umbes 5 miljonit inimest, kellest 2 miljonit elavad Mongoolias ja 3 miljonit Põhja-Hiinas. Mongoli keelt kõneldakse vähemal määral ka Kõrgõzstanis ning Burjaatia Vabariigis Venemaal. Mongoli keel on Mongoolia riigikeel ning Hiina RV Sise-Mongoolia autonoomse piirkonna ametlik keel. Mongoli keele lähim sugulaskeel on burjaadi keel, mis on kõnelejate arvult teine keel Siberis.

Kirjaviis
---------

Sise-Mongoolias on kasutusel traditsiooniline mongoli vertikaalne kirjaviis, mis võeti üle uiguuridelt aastal 1208. Mongoli keele eripära on pikkade ehk topeltvokaalide rohkus sõnades ja paljudes kohanimedes, mis on maailma keeltes suhteliselt haruldane nähtus.

Mongoolias võeti 1931. aastal kasutusele ladina ja 1937. aastal kirillitsa tähestik. 1990. aastate algul üritati ajaloolist kirjaviisi taastada, kuid sellest loobuti peagi. 18. märtsil 2020 võttis Mongoolia parlament vastu otsuse, et aastast 2025 kirjutatakse kõik ametlikud paberid nii kirillitsas, kui ka Mongoolia ajaloolises kirjaviisis. Edaspidi vaid vanas kirjaviisis.

### Kirillitsa tähestik

Esimeses ja teises reas mongoli keele suur- ja väiketähed. Kolmandas reas on märgitud eesti transkriptsioon. Neljandas, hallis reas UNGEGNi latinisatsioonisüsteemide töörühma latinisatsioon.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А | Б | В | Г | Д | Е | Ё | Ж | З | И | Й | К | Л | М | Н | О | Ө | П | Р | С | Т | У | Ү | Ф | Х | Ц | Ч | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ь | Э | Ю | Я |
| а | б | в | г | д | е | ё | ж | з | и | й | к | л | м | н | о | ө | п | р | с | т | у | ү | ф | х | ц | ч | ш | щ | ъ | ы | ь | э | ю | я |
| a | b | v | g | d | je (jö) | jo | dž | dz | i | j | k | l | m | n | o | ö | p | r | s | t | u | ü | f | h (hh) | ts | tš | š | štš |   | õ |   | e | ju (jü) | ja |
| a | b | v | g | d | yö | yo | j | dz | i | y | k | l | m | n | o | ö | p | r | s | t | u | ü | f | h | ts | ch | sh | shch | ' | ï | ĭ | e | yu (yü) | ya |

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti entsüklopeedia, 6. kd, lk 387. Tallinn, Valgus, 1992.

Välislingid
-----------

* Vikipeedia mongoli keeles
* Mongoli nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus
* Hiina mongoli nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus
Euroopa peamised veelahkmed ja suuremad jõgikonnad
Veekogu **valgla** ehk **valgala** on maa-ala, millelt vesi sellesse veekogusse voolab.

Jõe valgla toimib nagu lehter: kõikjalt valglast voolab vesi sellesse jõkke kokku. Jõe igal lisajõel on oma valgla, mis kuulub emajõe valgla koosseisu.

Valglaid lahutavat piiri nimetatakse veelahkmeks ehk veelahkmejooneks. Veelahkmejoon on tihti piiriks kahe riigi vahel, kui piir kulgeb piki mäestikke.

Valgla jaguneb maapealseks ja maa-aluseks valglaks. Valglast rääkides peetakse tavaliselt silmas maapealset valglat, sest maa-alust valglat on enamasti raske kindlaks teha.

Maakera maismaast 32% kuulub Atlandi ookeani valglasse, 15% Põhja-Jäämere valglasse, 13% Vaikse ookeani ja 13% India ookeani valglasse. Antarktikat, mis moodustab maismaast 8%, ei ole sinna hulka arvatud.

Äravooluta valglad
------------------

 *Pikemalt artiklis Äravooluta valgla*
Osa maismaast ei kuulu ühegi ookeani valglasse. Seda nimetatakse äravooluta alaks. Äravooluta alale langevad sademed võivad voolata umbjärve (Kaspia meri, Araali meri) või lihtsalt ära aurata või pinnasesse imenduda, ilma et nad jõuaksid kusagile voolata. Okavango jõgi moodustab delta, mille harud kaovad kõrbeliiva. Sageli on äravooluta alad väga kuivad, nii et sinna oluliselt sademeid ei langegi. Maailma maismaast moodustab äravooluta ala umbes 18%.

Suurimate valglatega jõed
-------------------------

Maailma kolm suurima valglaga jõge on Amazonas, Kongo jõgi ja Mississippi. Euroopa kolm suurima valglaga jõge on Volga, Doonau ja Dnepr. Eesti suurima valglaga jõgi on Narva jõgi: Narva jõe valgla on suurem kui Eesti.

Vaata ka
--------

* Vesikond

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **valgala** |

* Maailma suuremate jõgede valglad
**Heili Orav** (sündinud 7. aprillil 1969 Tartus) on eesti keeleteadlane.

Elulugu
-------

Lõpetas 1987. aastal Tartu 12. keskkooli, 1994. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogia osakonna ja 1998. aastal eesti filoloogia magistriõppe, M.A. üldkeeleteaduses (1998, TÜ), magistriväitekiri "Eesti keele direktiivverbide semantilise välja struktuur tesaurusena". Kaitses Tartu Ülikoolis doktorikraadi (PhD) 2006. aastal väitekirjaga "Isiksuse omaduste sõnavara semantika eesti keeles". Täiendas end 1995. a ja 1996. a Kopenhaageni Ärikooli korraldatud Nor-Fa suvekoolis ning kursustel Taanis ja Rootsis, on osalenud 1995. a, 1997. a Karli ülikooli keeleseminaridel Prahas, 1997. a Šveitsi-Eesti üliõpilaste keeleseminaril Zürichis.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: omadussõnade semantika, arvutilingvistika, korpuslingvistika, eesti keele arvutianalüüs, arvutileksikonid, leksikaalne semantika. Saanud uurimistoetuse Sorosi fondilt projektile "The analysis of the semantic field of Estonian interaction verbs" (1997–98). Osaleb rahvusvahelises projektis SENSEVAL (Word Sense Disambiguating Systems). Üle 15 teadustrükise.

Tunnustus
---------

* 2019 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Teoseid
-------

* Directive verbs in Estonian WordNet. // Papers of Second Swiss-Estonian Student Workshop on Computational and Theoretical Linguistics. Zurich, 1997: http//:www.cl.ut.ee/ee/yllitised/second/zyr horay abstr html.html
* Sõna tasandilt mõiste ruumi (kaasautor Kadri Vider). // Keel ja Kirjandus 1 (1998)
* Adjektiivid kui semantiline probleem: wordnet-tüüpi tesauruste koostamise kogemused. // Arvutilingvistikalt inimesele. Tartu, 2000
* Eesti keele korpused ja arvutileksikonid – mis on olemas ja mida veel vaja on (kaasautor Kadri Muischnek). // Arvutimaailm 8 (2002)
* Keeleressursid – mis ja milleks (kaasautor). // A&A 5 (2002)
* Eesti keele tehnoloogilised ressursid ja vahendid: arvutikorpused, arvutisõnastikud, keeletehnoloogiline tarkvara (kaasautor K. Muischnek). // Tallinn, 2003
* Tee tööd ja näe vaeva, … aga ikka oled vihane (kaasautor E. Vainik). // Keel ja Kirjandus (2005) 4

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Heili Orav Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
See artikkel See artikkel räägib külast.  Perekonnanime kohta vaata artiklit Aadumäe (perekonnanimi).  

---

**Aadumäe** ehk **Aadomäe** oli küla Simuna kihelkonnas, praeguse Lääne-Viru maakonna Vinni vallas, endises Laekvere külanõukogus.

Aadumäe lähedal asuvad Aadumäe soo ja Aadumäe lendorava püsielupaik.

Lähimad külad on Peressaare 2 km põhjas, Kiissa 6 km kagus ja Ilistvere 8 km edelas. Muudest kohtadest lähemad on Lippoja 2 km lõunas, Kõrveküla 5 km läänes ja Kruusoja 6 km idas.

Aadumäe nimi pärineb tõenäoliselt loodusnimest.

Aadumäed läbis Sonda–Mustvee raudteeliin ja seal asus Aadumäe raudteepeatus 35 km Sondast lõuna pool. Raudtee suleti 1972..

Enne raudtee ehitamist oli Aadumäel metsatööliste maja. Külana esmamainiti Aadumäed alles 1970 kujul Aadomäe.

Küla kaotati 1977. Ta ühendati Paasverega.

Adomäe külast läheb Kõrve–Adomäe tee Paasvere-Metsaküla Kõrvekülla ja Oonurme-Aadomäe tee Oonurme külasse.

Geograafilised koordinaadid olid 59° 5′ 0″ N, 26° 48′ 0″ E.

Viited
------

1. ↑  Eesti kohanimeraamat, kaart 15-16
2. 1 2 3 4  Eesti kohanimeraamat, lk. 22
3. ↑  Kohanimenõukogu
4. ↑  Laekvere valla arengukava vastuvõtmine aastateks 2004-2010, Vastu võetud 02.03.2004 nr 25, Riigi Teataja KO 2004, 88, 818

Kirjandus
---------

* Peresaares tekkimas juba koolitülid. – *Postimees*, 19. märts 1936
**Borut Pahor** (sündinud 2. novembril 1963 Postojnas) on Sloveenia poliitik, alates 22. detsembrist 2012 Sloveenia president.

Ta oli 7. novembrist 2008 kuni 10. veebruarini 2012 Sloveenia peaminister.

Borut Pahor oli varem Sotsiaaldemokraatliku partei esimees. Aastast 2012 on ta sõltumatu.

Borut Pahor õppis Ljubljana ülikoolis sotsiaalteadusi; astus üliõpilasena kommunistliku partei liikmeks ning toetas Milan Kučani reformistlikku suunda. 

Esimestel vabadel valimistel 1990. aastal valiti Borut Pahor Sloveenia parlamenti. Aastatel 2000–2004 oli ta parlamendi alamkoja esimees. Aastal 2004 valiti Borut Pahor Euroopa Parlamendi liikmeks.

20. septembril 2011 parlamendis peetud umbusaldushääletusel kaotas Borut Pahori valitsus häältega 51:36 parlamendiliikmete usalduse.

2. detsembril 2012 võitis ta senist Sloveenia presidenti Danilo Türki presidendivalimiste teises voorus.

Tunnustus
---------

* 2019 – Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19928

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Janez Janša** | **Sloveenia peaminister**2008–2012 | Järgnev**Janez Janša** |
| Eelnev**Danilo Türk** | **Sloveenia president**2012–2022 | Järgnev**lNataša Pirc Musar** |
**Hanno Ohvril** (sündinud 20. mail 1946 Tallinnas) on Eesti atmosfäärifüüsik.

Elulugu
-------

Hanno Ohvril on tolliametniku poeg.

Lõpetas 1964 Tartu 1. Keskkooli, 1969 Tartu Ülikooli füüsika osakonna, füüsika-matemaatikakandidaat (1977, Aeroloogia Keskobservatoorium, Moskva), väitekiri "Корреляционный анализ полей кучевых облаков и трансформированных ими полей радиации". Korduvalt stažeerinud Granada Ülikoolis Hispaanias (sh oponeerinud doktoritöid), Bergeni Ülikooli Geofüüsika Instituudis Norras, Helsingi Ülikoolis ja Soome Meteoroloogia Instituudis. Oli 1970–80 AAI insener ja nooremteadur, 1985–1988 TÜ geofüüsika kateedri vanemõpetaja, 1988–1991 dotsent, 1991–1992 kateedri juhataja kohusetäitja, dotsent, 1993– keskkonnafüüsika instituudi dotsent. Õpetanud atmosfääri- ja merefüüsikat, samuti meditsiinilist ja biofüüsikat; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: atmosfääri- ja merefüüsika, sh pilvede ja kiirgusvälja korrelatsioonanalüüs, atmosfääri läbipaistvuse ja sumeduse arvutusmeetodite täiustamine ning läbipaistvuse mitmekümneaastaste aegridade koostamine, õhusamba niiskusesisalduse parametriseerimine Läänemere regioonis, õhusamba aerosoolisisalduse kirjeldamine päikesekiirguse mõõtmise alusel. Osalenud maismaa-, mere- ja lennuekspeditsioonidel. Saanud kodu- ning välismaiseid uurimis- ja stažeerimistoetusi. 50 teadustrükist.

Tunnustus
---------

* 2011 Tartu Ülikooli medal

* 2016 Tartu Ülikooli aumärk

Teoseid
-------

* Стохастическая структура полей облачности и радиации (kaasautor). Тrt, 1972 (inglise k: Wash, 1975)
* Радиация в облачной атмосфере (kaasautor). Л, 1981
* Radiative Transfer in Scattering and Absorbing Atmospheres. Standard Computional Procedures (kaasautor). // A. Deepak Publ. (1985)
* Engineering procedure for adjusting coefficient of atmospheric transparency from one atmospheric mass to another (kaasautor H. Mürk). // Soviet Meteorol. Hydrol. (1990) 1
* Merefüüsika alused (kaasautor K. Laigna). Tallinn, 1994
* The atmospheric integral transparency coefficient and the Forbes effect (kaasautor). // Solar Energy 66 (1999) 4
* Atmospheric precipitable water in Estonia during 1990–2001 (kaasautorid O. Okulov, R. Kivi). // Boreal Environ. Res. 7 (2002)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 117
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Hanno Ohvril Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kaitseliit Saaremaa malev** on Kaitseliidu territoriaalne üksus, mis tegutseb Saare maakonnas.

Saaremaa maleva pealik on alates 8. augustist 2016 kolonelleitnant Gunnar Havi.

Ajalugu
-------

Saare-, Hiiu- ja Muhumaa Kaitseliidu ülemaks määrati Kaitseliidu ülema päevakäsu nr.1 kohaselt kapten Johannes Poopuu. J. Poopuu poolt kokku kutsutud Saare-, Hiiu- ja Muhumaa Kaitseliidu asutamiskoosolek toimus Kuressaare politseivalitsuse ruumes 20. novembril 1918. Samal päeval nimetati ametisse 16 KL kohalike jaoskondade ülemat, kes asusid looma KL üksusi Saare-, Hiiu- ja Muhumaal. 

Vabadussõja ajal osales Kaitseliit Saaremaa mässu mahasurumisel 1919. aasta algul.

Kaitseliidu maja, Kuresaares (1929–1937), Tallinna tänav 10 
1. detsembril 1924 toimunud riigipöördekatse järel toimus 23. detsembril 1924. aastal Kuressaare raekojas kolonelleitnant Jakob Vende juhtimisel KL Saaremaa organisatsiooni taasasutamiskoosolek ja moodustati Kaitseliidu Saaremaa maleva ajutine juhatus. 2. veebruaril 1925 kinnitati KL põhikiri, mille alusel Saaremaa Kaitseliit nimetati ümber KL Saaremaa Malevaks, senised jaoskonnad (8) malevkondadeks ja rajoonid kompaniideks.

KL Saaremaa Maleva malevapealikuks määrati 23. aprillil 1925 major Ralf Renè Teiman, 15. novembril 1927 major Rudolf Lints, 15. oktoobril 1934 kolonelleitnant Oskar Särev. 

1940. aasta juunikuunis KL Saaremaa Malev likvideeriti, ikvideerimise hetkel kuulus KL Saaremaa Malevasse ligikaudu 4750 liiget (1500 tegev- ja 400 toeta-jaliiget, 900 naiskodukaitsjat, 1200 noorkotkast ja 750 kodutütart).

KL Saaremaa Maleva taasasutamiskoosolek toimus 20. aprillil 1990. aastal, malevapealikuks valiti leitnant Mati Vendel. 1993. aasta algusest asus KL Saaremaa Maleva staap, Pikal tänaval ja sama aasta lõpust aga Väljaku tänav 5.

Aastail 2001–2011 oli maleva pealik major Toomas Luik, 2011–2015 oli Saaremaa maleva pealik kolonelleitnant Kristjan Moora.

Alates 1. juunist 2023 kuulub Saaremaa maleva koosseisu ka Hiiumaa malevkond

Viited
------

1. ↑  Saaremaa maleval uus pealik Saaremaa maleval uus pealik. Saaremaa Malev, 9. august 2016. (Kasutatud 10. juulil 2017.)
2. ↑  Kaitseliitlaste uus pealik on Gunnar Havi. Saarte Hääl, 9. august 2016. (Kasutatud 10. juulil 2017.)
3. ↑  Saaremaa Maleva ajalugu, saaremaa.kaitseliit.ee
4. ↑  Saaremaa maleva uus pealik on kolonelleitnant Kristjan Moora. Saaremaa Malev, 5. august 2011. (Kasutatud 10. juulil 2017.)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaitseliidu Saaremaa malev** |

* Kaitseliidu Saaremaa maleva rinnamärk
* Rita Loel, Saaremaa malev paneb oma ajaloo veebi, Saarte Hääl, 23. veebruar 2012
* Evely Aavik, Kaitseliit tahab staapi laiendada, Saarte Hääl, 27. juuni 2012


Kaitseliidu malevad

Alutaguse |
Harju |
Järva |
Jõgeva |
Lääne |
Põlva |
Pärnumaa |
Rapla |
Saaremaa |
Sakala |
Tallinna |
Tartu |
Valgamaa |
Viru |
Võrumaa
  

**Endised malevad**: Narva |
Pärnu |
Tartumaa |
Petseri
Alexander Hoeppener u 1850. aastal seni teadaolevalt vanimal Eestis tehtud dagerrotüübil. Arvatav autor on Carl Borchardt. Dagerrotüüp kuulub Järvamaa muuseumi kogusse
**Alexander Hoeppener**, ka **Höppener** (17. (ukj 29. detsember) 1805 – 20. september (ukj 2. oktoober) 1873) oli Tallinna raehärra.

Elulugu
-------

Ta põlvnes XVII sajandi lõpul Holsteinist Eestimaale Paidesse siirdunud kaupmehesuguvõsast. Tema isa oli Tallinna Suurgildi oldermann Johann Hoeppener (1774−1822) ja ema Justina Henriette Walther (suri 1813). Õppis 1820−1826 Tallinnas kubermangugümnaasiumis. Seejärel astus Tartu ülikooli, kus tudeeris 1831. aastani õigusteadust; lõpetas stuudiumi 1834. aastal gradueeritud tudengina. Seejärel teenis Peterburis Teaduste Akadeemia valitsuskomitees. 

Hiljem asus elama Tallinna, kus ta valiti 1856. aasta 9. detsembril (ukj 21. detsembril) raehärraks, kellena oli ametis surmani.

Kirjandus
---------

* *Album Estonorum*. Tallinn: Estländische Druckerei A.-G. 1939. Nr. 131.
* Bunge, Friedrich Georg von. *Der Revaler Rathslinie*. Reval: Verlag von Franz Kluge, 1874. Lk. 104.

Välislingid
-----------

* Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on rüütlimõisast; kirikumõisa kohta vaata Tarvastu kirikumõis* |

---

Linnusevaremete juurde püstitati 1825. aastal mõisaomanike von Mensenkampffide matusekabel
**Tarvastu mõis** (saksa keeles *Tarwast*) oli rüütlimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jäävad mõisa jäänused Viljandi maakonda Viljandi valda.

Mõisat on esimest korda mainitud 1414.

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Karl August von Mensenkampff.

Mõisa peahoone pole säilinud.

Paljud mõisahooned on arvatud kultuurimälestisteks.

* Ait-kuivatiAit-kuivati
* MeiereiMeierei
* Viinavabrik-härjatallViinavabrik-härjatall

Vaata ka
--------

* Tarvastu mõisa kalmistu

Viited
------

1. 1 2 3 4  Tarvastu mõis - 4895 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 15.11.2015)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tarvastu mõis** |

* Tarvastu mõisast Eesti mõisaportaalis
* Tarvastu mõis - 4895 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis
* Tarvastu mõisa lugu Mõisablogis


Tarvastu kihelkond

**Kirik**: Tarvastu  

**Mõisad**: Kuressaare mõis | Orava mõis | Saare mõis | Savi mõis | Tarvastu mõis | Tarvastu kirikumõis | Uue-Suislepa mõis | Vana-Suislepa mõis | Vooru mõis
Sõukruvi
Sõukruvi laba
**Sõukruvi** ehk **laevakruvi** (venekeelse laenuna laevavint) on kruvipinnaliste radiaallabadega tiivik, mis tekitab vees laeva liikumistakistust ületava tõukejõu.

Kasutus
-------

Sõukruvi on kõige kasutatavam laevakäitur. Sõukruvi kasutavad umbes 95% laevadest. Sõukruvi käitab laeva peamasin. Peamasina pöördemoment edastatakse sõukruvile sõuvõlli kaudu.

Enamasti on laeval 1-2 sõukruvi ja võib olla rohkemgi. Harilikult paiknevad sõukruvid laeva ahtris, aga mõnel laeval, eelkõige jäämurdjatel ja praamidel, on ka vöörisõukruvisid.

Kirjeldus
---------

Sõukruvil on valdavalt 3–6 laba, mis on valmistatud tavaliselt metallist (messingist, pronksist, malmist, roostevabast terasest) või plastist, valatud tervikuna või koostatud.

Eristatakse monoliitseid ja pööratavate labadega sõukruvisid. Monoliitsed sõukruvid võivad olla valatud või stantsitud koos rummuga. Pööratavate labadega sõukruvid võivad lisaks olla reguleeritava sammuga.

Sõuvõll annab pöörlemise laeva peamasinalt sõukruvile edasi. Sõukruviga laevadel on sõuvõll pikisuunaline ja selle pikkus sõltub masinaruumi asukohast. Sõuvõll valmistatakse ühe monoliitse tervikuna.

Sõukruvi võib ka olla kinnitatud laeva põhjast välja ulatuvale vertikaalselt pööratavale sambale (sel juhul puudub eraldi roolileht), mis hõlbustab manööverdamist.

Dünaamilised omadused
---------------------

Sõukruvi kasutegur oleneb suuresti kavitatsioonist, mida üle 50-sõlmese kiiruse korral ei saa vältida. Kiirlaevadel kasutatakse ülekavitatsioonisõukruve. Esimest korda kasutati ülekavitatsioonisõukruvi 1968 USA-s tiiburlaeval. Sageli vahetatavate käikudega laevadel rakendatakse muutsammuga sõukruve, mis lubavad muuta sõidukiirust ja anda tagasikäiku peamasina pöörlemissagedusest sõltumata.

Laevaehituses kasutatakse mõõtude tähistamisel sõukruvi labade arvu märkimiseks tähte Z. Sõukruvi iseloomustavad kruvipinna moodustaja samm H, läbimõõt D, suhe H/D (see jääb üldjuhul vahemikku 0,4–2,3) ning labade kogupinna A ja sõukruvi läbimõõduga võrdse ketta pinna AD suhe A/AD (see jääb üldjuhul vahemikku 0,3–1,2).

Ajalugu
-------

1836. aastal patentisid sõukruvi inglane F.P. Smith (1808–1874) ja rootslane J. Ericsson (1803–1889). Esimesed sõukruvid kujutasid endast Archimedese kruvi. Esimese kruvilaeva "Archimedese" (237 tonni, ehitatud 1838–1839 Inglismaal) kiirus oli ligi 10 sõlme. Algul oli ta kruvi läbimõõduks 2,13 m, hiljem 1,75 m, käituriks oli umbes 81,5 hj (60 kW) aurumasin pöörlemissagedusel 139 p/min.

Pilte
-----

* Kahe sõukruviga vedurlaevKahe sõukruviga vedurlaev
* Kolme sõukruviga laevKolme sõukruviga laev
* Sõukruvid laeva vööripõtkuritesSõukruvid laeva vööripõtkurites
* Sõukruvi ahtripõtkurisSõukruvi ahtripõtkuris
* Kaviatsioonikahjustused sõukruvilKaviatsioonikahjustused sõukruvil

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Tehnikaleksikon, lk. 483
2. 1 2 3 4  Sõukruvi Merevikis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sõukruvi** |
**Silvia Pihu** (aastani 2002 **Sepp**, sündinud 19. augustil 1966 Pärnus) on eesti botaanik.

Elulugu
-------

Silvia Pihu on laevaehitusinseneri tütar.

Lõpetas 1984 Pärnu 1. Keskkooli, 1989 TÜ bioloogiaosakonna, *M.Sc.* (1999, TÜ), *Ph.D.* (botaanika ja mükoloogia, 2002, TÜ), väitekiri "Morphological and genetical variation of Alchemilla L. in Estonia". Täiendas end 1992 Soomes Turu Ülikoolis, 1994 Inglismaal (Kew Herbarium), 1995 Eesti TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis (KBFI), 1996 Moskvas, 1997 Rootsis Uppsala Ülikoolis, 2001–02 Eesti Biokeskuse järeldoktor. Oli 1989–92 Looduseuurijate Seltsi (LUS) vanembibliograaf, 1989–2000 (vaheaegadega) TÜ botaanika ja ökoloogia instituudi vanemlaborant, 2003– botaanilise õppetooli teadur. Õpetanud peamiselt soontaimede evolutsiooni ja süstemaatikat.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: taimeliikide süstemaatika, fülogenees, morfoloogia ja geneetika varieerivus, populatsiooniökoloogia ja levik Balti mere regioonis. Koostanud Eestis esinevate kortslehe liikide määramistabeleid, imekannikese ja sinilille klonaalsust, saaremaa robirohu taksonoomilist staatust, niitmise mõju luhtade taimkattele ja liigirikkusele. Osalenud ekspeditsioonil Kuriili saartele ja Sahhalinile (1987) ning Tenerifele (2005). Olnud ekspert Natura 2000 alade ja pärandkoosluste inventeerimisel, osalenud Eestis uute kaitsealade loomisel. Looduseuurijate Seltsi liige, aastast 2004 botaaniline sektsiooni aseesimees ja presiidiumi sekretär, Rahvusvahelise Taimesüstemaatika Assotsiatsiooni (IAPT) liige. 15 teadustrükist, aimeartikleid.

Tunnustus
---------

* 2016 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Teoseid
-------

* Taxonomic continuum of Alchemilla (Rosaceae) in Estonia (kaasautor J. Paal). // Nord. J. Bot. 18 (1998)
* Perekond kortsleht – Alchemilla L. // Eesti taimede määraja. Tartu, 1999
* Study of the multivariate structure of the Estonian Alchemilla L. (Rosaceae) microspecies: an example of structural indices approach (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. Biol. Ecol. 49 (2000)
* Patterns and relationships between and within the sections Alchemilla and Ultravulgares of the genus Alchemilla (Rosaceae) in Estonia (kaasautor J. Paal). // Nord. J. Bot. 21 (2001)
* Morphological variation in eight taxa of Anthyllis vulneraria s. lato (Fabaceae) (kaasautor). // Ann. Bot. Fennici 42 (2005).

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

Silvia Pihu Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Dvina** ehk **Põhja-Dvina** (varem eesti keeles *Põhja-Dvinaa*; vene *Северная Двина*) on jõgi Euroopa-Venemaa põhjaosas.

Dvina Arhangelski juures
Dvina valgla
Dvina algab Suhhona ja Jugi jõe ühinemisel Veliki Ustjugi linnas. Kuni Kotlase linnani, kus Dvinasse voolab paremalt veerohke Võtšegda jõgi, kannab ta nime Väike Põhja-Dvina. Edasi voolab jõgi loodesse. Viimane suurem lisajõgi on Pinega jõgi. Dvina suubub Valge mere Dvina lahte. Suudme lähedal on ta loodete mõju all ja hargneb (delta umbes 900 km²). Keskmine vooluhulk suudmes on 3490 m³/s. 

Coriolisi efekti tõttu on jõe paremkallas, eriti alamjooksul, kõrge, vasak aga lauge.

Jõge kasutatakse nii laevaliikluseks kui ka palgiparvetuseks. Jõe suudme peaharude suur sügavus võimaldab ookeanilaevade sisenemist nendesse.

Jõe alamjooksul, suudmealal asub kaks olulist sadamalinna – Arhangelsk ja Severodvinsk. Enne Arhangelski-Moskva raudtee valmimist oli jõgi ainus ja olulisim ühendustee Arhangelskiga ning teiste selle piirkonna asulatega.

Jõe pikkus on 744 km.

Vaata ka
--------

* Daugava (ehk Lääne-Dvina, Väina)
Rauno Kaibiainen 2014. aastal
**Rauno Kaibiainen** (sündinud 17. märtsil 1986 Rakveres) on eesti näitleja ja lavastaja.

Ta lõpetas 1998. aastal Rakvere Linna Algkooli, 2005. aastal Rakvere Reaalgümnaasiumi ja 2009. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti VII lennu näitleja erialal.

Vabakutseline näitleja. Rollilepingutega teinud kaasa mitme Eesti teatri lavastustes. Eesti Näitlejate Liidu liige.

Aastatel 2010–2014 kuulus Eesti Improteatri koosseisu. 2014. aastast kuulub improteatri Impeerium koosseisu (on ka teatri üks asutajaliikmetest).

Läbinud improteatri koolitusi mitme rahvusvaheliselt tunnustatud õpetaja käe all ning omandanud teadmisi *commedia dell'arte* ja maskiteatri valdkonnas. Lisaks traditsioonilisele ja improvisatsioonilisele teatrile tegeleb Rauno Kaibiainen ka visuaal-, varju-, devise- ja nukuteatriga. Ta on õpetanud improteatrit laagrites ja koolitustel igas vanuses inimestele, lisaks on ta andnud improteatri tunde näitleja eriala tudengitele TÜ Viljandi kultuuriakadeemias.

Kaibiainen on teinud kaasa teleseriaalides, filmides, reklaamides ja muusikavideotes ning dubleerinud animafilme.

Looming
-------

*

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Savoia hertsoginnast, hellenite kuninga abikaasa kohta vaata artiklit Anne-Marie.* |

---

Anne Marie
**Anne Marie, Savoia hertsoginna ja Sardiinia kuninganna** (27. august 1669 St Cloud' mõis – 26. august 1728 Torino, Savoia hertsogkond) oli Orléansi hertsogi Philippe I ja Henrietta Anne'i tütar.

10. aprillil 1684 abiellus Anne Marie Versailles's Savoia hertsog Vittorio Amedeoga (hilisem Sardiinia kuningas). Abielu sõlmiti kirja teel. Anne Marie sõitis oma abikaasa juurde ja 6. mail 1684 korraldati Savoia pealinnas Torinos teine pulmapidu, seekord mõlema abikaasa juuresolekul.

Sellest abielust sündisid

* Maria Adelaïde (1685–1712), Louis XV ema
* Maria Ana (1687–1690)
* Maria Luisa Gabriella (1688–1714)
* surnult sündinud tütar (1691)
* surnult sündinud poeg (1697)
* Vittorio Amedeo Giovanni Felipe (1699–1715), Piemonte prints
* Carlo Emanuele III (1701–1773), Savoia hertsog ja Sardiinia kuningas
* Emanuele Philiberto (1705–1705), Chablais' hertsog

1713 tehti Vittorio Amedeo Utrechti rahu tulemusena Sitsiilia kuningaks teenete eest Hispaania pärilussõjas. Seetõttu muutus abikaasade tiitel: neid hakati majesteetideks kutsuma. 1720 pidi ta Sitsiilia vahetama märksa vähem tähtsa Sardiinia kuningriigi vastu. Sitsiilia läks Saksa-Rooma keisrile Karl VI-le.

Kaks aastat pärast Marie Anne surma loobus Vittorio Emanuele Sardiinia troonist oma poja kasuks. Kaks aastat hiljem Vittorio Emanuele suri, jõudes vahepeal morganaatiliselt abielluda.

Aastatel 1714–1720 oli Anne Marie jakobiitide Inglismaa trooninõudleja James Stuarti pärija. Ta sai pärijaks 1. augustil 1714 pärast oma vanema õe Anne'i surma (Anne elas üle kõik oma lapsed) ja ta lakkas olemast pärija 31. detsembril 1720, kui Stuartile sündis poeg Charles Stuart.

Charles Stuartil polnud seaduslikke pärijaid ja sellepärast läks Inglismaa trooni taotlemise õigus pärast Stuarti surma Anne Marie järglastele. Siiski ei taotlenud ükski Anne Marie järglane reaalselt Inglismaa trooni.
**Vladimir Plehhanov** (sündinud 19. juulil 1941 Šipunova as.is Altai krais Venemaal) on Eesti füüsik.

Elulugu
-------

Vladimir Plehhanov on kolhoosniku poeg.

Lõpetas 1958 Krasnõi Jari keskkooli (Altai krai), 1968 TRÜ füüsika-osakonna optika ja spektroskoopia erialal, füüsika-matemaatika-kandidaat (1972, TRÜ), väitekiri "Низкотемпературное исследование электронных возбуждений в галоидных солях свинца", füüsika-matemaatika-doktor (1982, Eesti NSV TA Füüsika Instituudi (FI)), väitekiri "Свободные экситоны и экситон-фононное взаимодйствие в широкощелевых ионных кристаллах". Oli 1968–76 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi (aastast 1973 Eesti NSV TA Füüsika Instituut) nooremteadur, 1976–87 vanemteadur, 1987–91 spetsiaalse konstrueerimis- ja tehnoloogiabüroo "Desintegraator" teaduslabori juhataja, 1992–94 Rahvusvahelise Sotsiaalteaduste Rakendusliku Kõrgkooli LEX rakendusmatemaatika professor, 1993–94 ka rakendusmatemaatika osakonna juhataja, 1994–95 Informaatika ja Arvutustehnika Instituudi AS Arvutitehnika Kolledži teadusdirektor, 1995– arvutusmatemaatika professor, matemaatika ja füüsika osakonna juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimusi tahkisefüüsika mitmes valdkonnas: eksitoni seisundid isolaatorites, eksitonide ja footonite vastasmõju, tahkiste isotoopne käitumine, isotoopse mõju olemus ja piirid, kvantinformaatika ja kvantprotsessorid. Olulisemad tulemused: eksitoni seoseenergia isotoop-efekti avastamine (Wannieri-Motti eksitonmudel), autolokaliseeritud elektronide ja isolaatorite Vk-tsentri kvanthajumise eksperimentaalne avastamine, isotoopide korrastamatuse mõju foonon- ja eksitonseisunditele. Umbes 150 teaduspublikatsiooni, sh 4 monograafiat, 2 õpikut.

Teoseid
-------

* Электронные возбуждения и дефекты в кристаллах гидрида лития (kaasautor). // М, 1985
* Isotope effects in solid state physics. // Semiconductors and Semimetals 68 (2001)
* Applications of the isotopic effect in solids. Berlin-Heidelberg, 2004
* Giant isotope effect in solids. La Jolla, USA, 2004
* Elementary excitations in isotope-mixed crystals. // Phys. Rep. 410 (2005), 1–3
* Fundamentals and applications of isotope effect in solids. // Progress in Mat. Sci. 50, (2006) 3.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Vladimir Plehhanov Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Suuremõisa mõis** (saksa keeles *Magnushof*) oli riigimõis Vormsi kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Vormsi valda.

1604. aastal Vormsi saarele rajatud Suuremõisa esimene omanik oli lipnik Magnus Brümmer. Aastal 1604 läänistas Rootsi kuningas talle Bussby küla, kuhu ehitati väike mõis. 1625 ja 1645 mainitakse mõisat oma asutaja nimega *Magnushof*, ajuti ka küla järgi *Hof Busby*, *Bussby herrgård*; lisaks veel *Nyhof*, *Grossenhof* ´. Saare rootslaste murdes kinnistusid nimekujud *Storhovet* ehk suur mõis või lühidalt *Hovet* ehk mõis. 

Mõis oli hiljem XVII sajandil De la Gardie ja Königsmarcki perekondade omanduses. Aastal 1753 läksid Suuremõisa ja väike Söderbi mõis ehk kogu Vormsi saar Stackelbergide valdusse, kuni Venemaa keisririik selle aastal 1894 ära ostis. 1917. a revolutsiooni ajal saarele paigutatud Vene sõjavägi lõhkus mõisakompleksi, millest sai alguse selle allakäik.

Viited
------

1. ↑  Eesti kohanimede leksikon

Välislingid
-----------

* Vormsi-Suuremõisa mõis Eesti mõisaportaalis

Vormsi kirik
Vormsi kihelkond

**Kirik**: Vormsi  

**Mõisad**: 
Vormsi kirikumõis |
Suuremõisa mõis |
Söderbi mõis ehk Lõuna mõis