recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ellipsi lineaarne ekstsentrilisus (*e*)
Hüperbooli lineaarne ekstsentrilisus (*e*)
Ellipsi või hüperbooli **lineaarne ekstsentrilisus** (tähis *e*) on selle fookuste kaugus selle keskpunktist. 

Lineaarsel ekstsentrilisusel on pikkuse dimensioon. 

Et ringjoon on kokkulangevate fookustega {\displaystyle (F\_{1}=F\_{2}=M)} ellips, siis ringjoone korral {\displaystyle e=0}.

Ellipsi 
{\displaystyle {\tfrac {x^{2}}{a^{2}}}+{\tfrac {y^{2}}{b^{2}}}=1} puhul {\displaystyle e={\sqrt {a^{2}-b^{2}}}<a}. Kui {\displaystyle a=b}, siis {\displaystyle e=0} ja ellips on ringjoon. Kui {\displaystyle e} on ainult pisut väiksem kui {\displaystyle a}, st {\displaystyle b} on väike, siis on ellips väga lapik.

Hüperbooli {\displaystyle {\tfrac {x^{2}}{a^{2}}}-{\tfrac {y^{2}}{b^{2}}}=1} puhul {\displaystyle e={\sqrt {a^{2}+b^{2}}}} ning seetõttu hüperbooli puhul {\displaystyle e>a}.

Ekstsentrilisus
---------------

Ellipsi või hüperbooli ekstsentrilisus {\displaystyle \varepsilon } on lineaarse ekstsentrilisuse ja pikema pooltelje jagatis {\displaystyle e/a}.
**VEB Arena** (vene ВЭБ Арена) ehk **Arena CSKA** (vene Арена ЦСКА) on mitmeotstarbeline staadion Moskvas Pestšankal Hodõnka väljal. Staadion kuulub jalgpalliklubile Moskva CSKA. Staadion avati ametlikult 10. septembril 2016. 28. veebruarist 2017 kannab staadion sponsori Vnešekonompank (Välismajanduspank) järgi nime VEB Arena.

Staadion ehitati kohale, kus varem asus 2000. aastal suletud ja 2007. aastal lammutatud Grigori Fedotovi nimeline staadion, millel Nõukogude Liidu ajal mängis peamiselt Moskva AKSK (Armee Keskspordiklubi) duubelmeeskond. Suurte kohtumiste pidamine oli tollal raskendatud kõrvalasunud Hodõnka lennuvälja tõttu. Uue staadioni nurgakivi pandi 19. mail 2007. Staadioni ehitamisel esines mitmeid tööde peatamisi ja nii teatas Moskva linnapea ehituse valmimisest alles 30. juulil 2016. 

Esimene ilma pealtvaatajateta testmäng peeti staadionil 4. septembril 2016, kus ilma riikide koondistesse kutsutud mängijateta CSKA meeskond pidas sõpruskohtumise Moskva Torpedoga ja võitis tulemusega 3:0. Uue staadioni esimese värava autoriks märgiti Astemir Gordjušenko.

Staadioni ametlik avamine ja avamäng Groznõi Terekiga peeti 10. septembril. CSKA võitis 3:0 ning esimese ametliku värava autor oli Elevandiluuranniku koondislane Lacina Traoré.
Sõjaajaloo instituudi teadurid. Pildil esireas keskel instituudi ülem kindralleitnant Pavel Žilin
**Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia Punatähe ordeniga autasustatud Sõjaajaloo Teadusuurimisinstituut**  (vene keeles *Научно-исследовательский ордена Красной Звезды институт (военной истории) Военной академии Генерального штаба Вооружённых Сил Российской Федерации*) on sõjaajaloo teadusuurimisinstituut Moskvas. 

Sõjaajaloo instituut asutati 1966. aastal (**NSV Liidu Kaitseministeeriumi Sõjaajaloo Instituut**). Instituudi ülem aastatel 1966–1987 oli kindralleitnant Pavel Žilin. 

1977. aastal nimetati instituut ümber **NSV Liidu Kaitseministeeriumi Sõjateooria ja Sõjaajaloo Instituudiks**.
Instituudi eestvedamisel ilmusid 12-köiteline "История Второй мировой войны. 1939–1945 гг." (ilmus 1973–1982) ja 8-köiteline "Военная энциклопедия" (1976–1980). 

1992. aastal nimetati instituut ümber **Venemaa Föderatsiooni Kaitseministeeriumi Sõjaajaloo Instituudiks**.

2010. aastast on instituut Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia struktuuriüksus.

Välislingid
-----------

* Научно-исследовательский институт военной истории. vagsh.mil.ru
**Lõuna-Siber** (vene keeles Южная Сибирь) on piirkond Venemaal, Siberi lõunaosa. See on mägine ala, mille ulatus Lääne-Siberi lauskmaast kuni Zeja-Bureja madalikuni on üle 3000 km. Selle laius on 200–800 km. Lõunapiiriks arvatakse Venemaa riigipiir Kasahstani, Mongoolia ja Hiinaga.

Lõuna-Siberis vahelduvad mäeahelikud ja mägedevahelised nõod. Selles piirkonnas paiknevad Vitimi kiltmaa, Aldani mägismaa, Altai, Ida- ja Lääne-Sajaan, Kuznetski Alatau, Salair, Stanovoi mäestik, Jablonovõi ahelik. Piirkond on väga seismiline.

Lõuna-Siberis on mandriline paraskliima. Talv on külm (−32 °С, nõgudes −48 °С). Suvi on soe (+16 °С, nõgudes kuni +24 °С). Aastane sademete hulk väheneb läänest itta 600–400 mm. Suurimad jõed on Jenissei, Angara, Argun, Bija, Katun, Ob, Selenga, Šilka ja Tom. Suurimad järved on Baikali ja Teletsi järv ning Bratski ja Krasnojarski veehoidla.

Umbes 3/4 Lõuna-Siberi territooriumist hõlmavad mäetaiga lehise- ja tumeokasmetsad. Kõrgustel üle 2000–2500 m on mäetundra. Lõunanõlvadel ja nõgude põhjas on rohtla. Loomastikus esineb Siberi taiga ja Kesk-Aasia poolkõrbete liikide esindajad.

Vaata ka
--------

* Lääne-Siber
* Ida-Siber
* Kirde-Siber
Lindora laat 2010. aastal
Lindora laat
**Lindora laat** on Võru maakonnas Võru vallas Lindora külas igal aastal simunapäeval (28. oktoobril) peetav laat. 

Laadaplats asub Võrumaa ja Setumaa piiril, kohalike tähtsamate teede ristil. Ehkki pole täpselt teada, millal esimene Lindora laat oli, pärinevad esimesed kirjalikud teated 1893. aastast. Tollal peeti laata Lindora kõrtsi juures.

Lindora laat on olnud maarahva jaoks tähtis kauplemis- ja kohtumispaik. Kui varasemal ajal sai Lindoral kokku peamiselt lähiümbruse rahvas, siis praegusel ajal tullakse sinna ka mujalt Eestist ning uudistajaid on välismaaltki. Lindora laata teatakse kui lambalaata, sest varasemal ajal kaubeldi seal põhiliselt koduloomadega, eelkõige lammastega. Hiljem hakati müüma ka käsitöötooteid, aedvilju ning muud majapidamisest ülejäänud kraami. Lisaks kauplemisele on laat paigaks, kus kohtutakse sugulaste ning tuttavatega, vahetatakse uudiseid ning klaaritakse ka pooleliolevaid asju. Lindora laada omapäraks on siiani, et kauplemine algab varavalges ning lõunaks on suurem ost-müük juba läbi.

Kirjandus
---------

* Arthur Ruusmaa. "Lindora laadu aoluust". Võro-Seto tähtraamat. 2010

Välislingid
-----------

* Lindora laat
C.A.Ekman. Lalli tapab piiskop Henriku**"Piiskop Henriku surmalaul"** ehk "**Laul piiskop Henriku surmast"** (soome keeles "Piispa Henrikin surmavirsi**"**) on Soome rahvaluulekogumik ja keskajal sündinud laul või poeem, mis jutustab Uppsala piiskop Henriku surmast.

Loo tegevus toimub 1150. aastal ning see jutustab Rootsi ristiretkel kuningas Erik IX-t saatnud ja seejärel Soome jäänud piiskop Henriku saatusest. Uurimistööd on teose valmimisajaks pakkunud keskaega, vanim väljaanne on kirjutatud ilmselt 17. sajandil. Lisaks poeemile ning Päris-Soome ja Satakunta rahvapärimustele jutustab piiskop Henriku tegevustest ka varem, 13. sajandi lõpus Turu piiskopkonnas kirja pandud ladinakeelne pühakulegend "Legenda sancti Henrici".

Lugu Henriku surmast
--------------------

Piiskop oma kaaskondlastega olevat tulnud Lalli-nimelise talupoja tallu toiduaineid ja hobusele moona paluma. Neid vastu võtnud Lalli naine Kerttu oli teeliste suhtes ebasõbralik ja sallimatu, kuid Henrikul õnnestus siiski nii enda kui ka hobuse toiduvarudele natuke täiendust paluda, kõige eest korralikult ka tasudes. Kui Lalli saabus koju, väitis Kerttu mehele, et piiskop võttis toidumoona ja jättis kraami eest maksmata. Sellest raevu sattunud Lalli läks piiskoppi ja ta kaaskondlasi kirvega taga ajama. Piiskop aga oli näinud oma saatust ette ja aimas end varsti surevat. Ta palus kaaskondlastel peitu minna ja neil oma surnukeha hiljem ära viia. Kohta, kuhu härjad suutsid saani tema surnukehaga vedada, tuli ehitada Soome esimene kirik. Piiskopi viimane soov läks täide, Soome esimene kirik ehitati Nousiainenisse.

Lalli tappis piiskopi Köyliö järve jääl, selle põhjaosas Kirkkokari saare läheduses, lüües tal kirvega pea maha. Lalli tuli koju, piiskopi peakate peas ja sõrmus pöidlas. Kui ta peakatet ära hakkas võtma, tulid juuksed peast, ning kui ta proovis sõrmust sõrmest kätte saada, kukkus pöial otsast. Järgmisel suvel hakkas Lallit taga ajama kaelushiirteparv ja ta põgenes järve ääres kasvava puu otsa. Närilised hakkasid puutüve järama, nii et Lallil ei olnud muud võimalust, kui järve hüpata, kuhu ta lõpuks ka uppus. Järv sai nimeks Hiirejärv (Hiirijärvi).

Vaata ka
--------

* Henrik (Uppsala piiskop)
* Lalli

Viited
------

1. Legenda sancti Henrici. Pyhän Henrikin legenda.

Kirjandust
----------

* Heikkilä, Tuomas. *Legend Pühast Henrikust* (fi: *Pyhän Henrikin legenda*), Helsinki:Soome kirjanndusseltsi redaktsioon 1039;Soome kirjandusselts, 2005, ISBN=ISBN 978-951-607-861-1.
* Piiskop Henriku surmavärss

Välislingid
-----------

* Piiskop Henriku surmavärss (Piispa Henrikin surmavirsi). Köüliö-selts ry (Köyliö-seura ry).
**VHK Muusikakool** ehk **Vanalinna Hariduskolleegiumi Muusikakool** on muusikakool Tallinnas aadressil Uus tänav 32-34. Kooli juhataja on Karin Veissmann.

VHK Muusikakool on välja kasvanud Vanalinna Muusikamaja ringidest ja loodud 1991. aasta septembris.

Vanalinna Hariduskolleegiumi osana on muusikakooli eesmärk siduda huviharidus ja üldharidus terviklikuks, lapsekeskseks haridussüsteemiks. 

Õpperepertuaaris on peatähelepanu pööratud vaimulikule, vana- ja rahvamuusikale.

Eesti muusikakoolide õppekavades ette nähtud ühismusitseerimise tunnid on Vanalinna Muusikakooli põhiprogrammi osas (1.–7. õppeaasta) pühendatud eelkõige koorilaulule. Kooritunnid on muusikakooli õppekavas kesksed, loobumine kooritööst tähendab ühtlasi loobumist õpingutest Vanalinna Muusikakoolis. Muusikakooli vastu võetud õpilased liituvad Vanalinna Muusikamaja Tütarlastekoori ettevalmistuskooriga või Püha Miikaeli Poistekoori ettevalmistuskooriga.

Muusikakooli pedagoogilise kaadri komplekteerimisel on püütud õpetajateks kutsuda eelkõige tegevmuusikuid, kelle kaudu õpilastel tekiks kontakt ja elav suhe kontserdi- ja muusikaeluga.

Osakonnad ja erialad
--------------------

* Keelpilliosakond: viiul, vioola, tšello, kontrabass
* Klahvpilliosakond: klaver, klavessiin, orel
* Puhkpilliosakond: plokkflööt, flööt, oboe, fagott, trompet
* Kitarr
* Kannel
* Löökpillid (muusikakooli põhiprogrammi läbinud õpilastele)
* Teooriaosakond: solfedžo, harmoonia, muusikalugu, looming, muusikateadus, koorijuhtimine

Välislingid
-----------

* Koduleht
"Malemäng"| "The Chess Game" |
|  |
| Autor | John Singer Sargent |
|
|
|
| Valmimisaeg | 1907 |
|
|
| Liik | maal |
| Tehnika | õlimaal |
|
|
| Materjal | lõuend |
|
| Mõõtmed | 69,9 cm × 55,3 cm |
|
|
|
|
|
|
|
|
| Asukoht | Harvardi klubi New Yorgis |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|

"**Malemäng**" on ameerika maalikunstniku John Singer Sargenti (1856–1925) maal, millel on jäädvustatud idamaises koloriidis oja kaldal lesivaid maleharrastajaid.

Maal asub New Yorgi Harvardi klubis. Maali hinnatakse 12,5 miljonile USA dollarile.

Sargent oli kirglik maletaja. Oma reisidel oli tal alati kaasas malekomplekt. Maali "Malemäng" lõi Sargent 1907. aastal ühel suvereisil Põhja-Itaalias Valle d'Aosta piirkonnas. Rekvisiidid ja idamaised kostüümid oli tal Londonist kaasa võetud. Kunstiteadlased on kindlaks teinud, et maalil kujutatud mees oli Sargenti lakei Nicola d'Inverno. Maalil kujutatud naise osas kindlat seisukohta ei ole. On arvatud, et see võis olla kunstniku üks õe- või vennatütardest.

Sargenti maal "Magus jõudeolek"
Samasse ajaperioodi (umbes 1907) kuulub Sargenti veel teinegi malemängijaid kujutav maal "Magus jõudeolek".

Viited
------

1. 1 2  The Chess Game. jssgallery.org
Ilmakaared eesti keeles
Kompass
Ilmakaared eesti ja soome keeles
**Ilmakaared** on suunad, mille abil saab orienteeruda looduses või kaardil. 

Enamikus maailma keeltes on originaalsed sõnad ainult nelja põhiilmakaare tähistamiseks: põhi, ida, lõuna, lääs, mille vahele jääb hulk liitnimedega vahekaari. Näiteks põhiilmakaared põhi (inglise *north* või saksa *Nord*), ida (*east* või *Ost*), lõuna (*south* või *Süd*), lääs (*west* või *West*) ja vaheilmakaared: NE või NO, SE või SO, SW, NW. Erandeiks on näiteks eesti, soome, vepsa, liivi, vadja ja bretooni keel, kus on kasutusel kaheksa erinimelist ilmakaart.[*viide?*]

Eesti keeles
------------

* **Põhi** (N)
* kirre (NE)
* **ida** (E)
* kagu (SE)
* **lõuna** (S)
* edel (SW)
* **lääs** (W)
* loe (NW)

Teistes keeltes
---------------

Soome: *pohjoinen* (N), *koillinen* (NE), *itä* (E), *kaakko* (SE), *etelä* (S), *lounas* (SW), *länsi* (W), *luode* (NW).

Vepsa: *pohjoine* (N), *homendezbok* (NE), *päivnouzm* (E), *longibok* (SE), *suvi* (S), *ehtbok* (SW), *päivlaskm* (W), *öbok* (NW).

Liivi: *púoi* (N), *ida* (NE), *uomug*, tuulena *maagor* (E), *lõõnag* või *lüünag* (SE), *jedāl* (S), *lānš* või *läntš* (SW), *vest*, ka *ūdag*, tuulena *vežgor* (W), *lúod* (NW).

Vadja: *põhja* (N), *cirre* (NE), *itä* (E), *kaakko* (SE), *lõunaz* (S), *etelä* (SW), *länsi* (W), *luvvõ* (NW).

Eesti-, soome-, vepsa-, vadja- ja liivikeelsete ilmakaarte nimetuste kõrvutamine lubab saada mõninga ettekujutuse muistse Läänemere ja Vienamere (Valge mere) peamistest laevateedest. 

Praegu kasutatavad eestikeelsed ilmakaarte nimetused on paika pandud Eesti Kirjanduse Seltsi 1910. aastal ilmunud trükises "Maateaduse-sõnad".

Lääne-Euroopas kasutavad tänapäevani muistseid vahekaari bretoonid: *Norzh* (N), *Biz* (NE), *Reter* (E), *Gevred* (SE), *Su* (S), *Mervent* (SW), *Kornôg* (W), *Gwalarn* (NW).

Ilmakaarte vasteks võib pidada ka Vahemere maade tuulesuundi, kuna laevanduses on nad vastastikku asendatavad.[*viide?*]

Vana-Kreeka: *Boreas* (N), *Kaikias* (NE), *Euros* (E), *Apeliotes* (SE), *Notos* (S), *Lips* (SW), *Zephyros* (W), *Skiron* (NW).

Vana-Rooma: *Aquilo* (N), *Caurus* (NE), *Eurus* (E), *Volturnus* (SE), *Auster* (S), *Africus* (SW), *Favonius* (W), *Thrascius* (NW).

Navigatsioon
------------

Tuulteroosi kujutis portugali kartograafi Pedro Reineli kaardil (1504)
Navigatsioonis kasutatakse 32 traditsioonilist põhi- ja vahekaart mõistega rumb: N (Noord), NNNO, NNO, ONNO, NO, NONO, ONO, OONO, O (Oost), OOZO, OZO, ZOZO, ZO, OZZO, ZZO, ZZZO, Z (Zuid), ZZZW, ZZW, WZZW, ZW, ZWZW, WZW, WWZW, W (West), WWWN, WNW, NWNW, NW, WNNW, NNW, NNNW, N, iga jaotise väärtus 11,25 kraadi.

Vaata ka
--------

* Kompass

Viited
------

1. ↑  Rumb Merevikis

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ilmakaar** |

 Antiik
**Maleturniiri kategooria** (inglise keeles *tournament category*) on maleturniirile antav kategooria, mis sõltub sellel turniiril osalenud mängijate keskmisest ELO-reitingust.

Madalaim kategooria (I kategooria) antakse meistritaseme turniirile, mille osalejate keskmine ELO-reiting jääb vahemikku 2251–2275. Kõrgeimale kategooriale (XXIII kategooria) vastab turniir, mille osalejate keskmine reiting jääb vahemikku 2801–2825. Sellise tasemega turniir peeti esmakordselt 2014. aastal Saint Louises (kuue tippmängijaga Saint Louise maleturniir, mille Fabiano Caruana võitis maailmameister Magnus Carlseni ees).

Maleturniiride kategooriad
--------------------------

| Kategooria | ELO-reiting |
| --- | --- |
| I | 2251–2275 |
| II | 2276–2300 |
| III | 2301–2325 |
| IV | 2326–2350 |
| V | 2351–2375 |
| VI | 2376–2400 |
| VII | 2401–2425 |
|  VIII  | 2426–2450 |

| Kategooria | ELO-reiting |
| --- | --- |
|
| IX | 2451–2475 |
| X | 2476–2500 |
| XI | 2501–2525 |
| XII | 2526–2550 |
|  XIII  | 2551–2575 |
| XIV | 2576–2600 |
| XV | 2601–2625 |
| XVI | 2626–2650 |

| Kategooria | ELO-reiting |
| --- | --- |
| XVII | 2651–2675 |
|  XVIII  | 2676–2700 |
| XIX | 2701–2725 |
| XX | 2726–2750 |
| XXI | 2751–2775 |
| XXII | 2776–2800 |
| XXIII | 2801–2825 |
Séamus Coleman 2015. aastal Evertoni särgis
**Séamus Coleman** (sündinud 11. oktoobril 1988 Killybegsis) on Iirimaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Premier League'i klubis Everton ja on Iirimaa jalgpallikoondise kapten.

Enne jalgpalli juurde asumist mängis ta gaeli jalgpalli. Jalgpallurikarjääri alustas ta kodumaal Sligo Roversis.

2009. aastal liitus ta Evertoniga. Esimese hooaja Inglismaal mängis ta põhiliselt laenul esiliiga klubis Blackpool, aidates klubil kindlustada pääs Inglismaa kõrgliigasse. Evertoni põhikoosseisu on ta kuulunud alates hooajast 2010–11. 2014. aastal valiti ta Evertoni aasta mängijaks. Hooajal 2013–14 valiti ta Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu.

Iirimaa jalgpallikoondises tegi Coleman debüüdi 8. veebruaril 2011 mängus Walesi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. oktoobril 2016 MM-i valikmängus Gruusia vastu. Ta kuulus Iirimaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Pärast seda, kui Robbie Keane koondisekarjääri lõpetas, sai Coleman 2016. aasta septembris koondise kapteniks.

Välislingid
-----------

 Séamus Coleman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Everton F.C. kodulehel

| * v
* r
Iirimaa koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Westwood
* 2 Coleman
* 3 Clark
* 4 O'Shea
* 5 Keogh
* 6 Whelan
* 7 McGeady
* 8 McCarthy
* 9 Long
* 10 Keane (c)
* 11 McClean
* 12 Duffy
* 13 Hendrick
* 14 Walters
* 15 Christie
* 16 Given
* 17 Ward
* 18 Meyler
* 19 Brady
* 20 Hoolahan
* 21 Murphy
* 22 Quinn
* 23 Randolph
* Treener: O'Neill

 | Iirimaa |
**Illüüria kuningriik** oli Austria keisririigi kroonimaa aastatel 1816–1849, Napoleoni Illüüria provintside järglasriik, mille Austria Kuuenda koalitsiooni sõjas tagasi vallutas ja vastavalt Viini kongressi lõppaktile taastas. Selle halduskeskus oli Ljubljana (ametlikult saksa: *Laibach*).

Pärast 1848. aasta revolutsioone kuningriik kaotati ning lahutati Austria kroonimaadeks: Krain, Kärnten ja Austria Rannikumaa.

Geograafia
----------

Prantsuse Illüüria provintsid koosnesid Krainist ja Lääne-("Ülem-")Kärntenist, samuti Aadria mere äärsetest territooriumitest Görz ja Gradisca, Trieste ja Istria poolsaar. Need hõlmasid ka Dalmaatsia ranniku ja Horvaatia kuningriigi maad Sava jõest lõunas. Osa territooriume Aadria mere ääres oli Habsburgide monarhia Veneetsialt annekteerinud 1797. aasta Campo Formio rahuga. Pärast Provintside lõpetamist eraldas Austria valitsus Dalmaatsia ja liitis Ida-("Alam-")Kärnteni sellele, millest sai Illüüria kuningriik.

Kuningriigi territoorium hõlmas tänapäeva Sloveenia lääne- ja keskosa, s.o Krain pealinna Ljubljanaga ja Sloveenia Rannikumaa (Goriška ja Sloveenia Istria), tänapäeva Austria Kärnteni liidumaa ja Sloveenia Kärnten, samuti mõned territooriumid Loode-Horvaatias (tänapäeva Istra maakond ja Kvarneri lahe saared Krk, Cres ja Lošinj) ja Kirde-Itaalias (Trieste ja Gorizia provintsid). Aastal 1822 taasühendati Tsiviil-Horvaatia Sava paremkalda ja Rijeka vahel Habsburgide Horvaatia kuningriigiga.

Ajalugu
-------

Illüüria kuningriik moodustati võitlemaks Ungari kuningriigi territoriaalsete pretensioonidega ja Venemaa keisririigi mõjuga, kuid kui Ungari annekteeris Tsiviil-Horvaatia ja Rijeka, kaotas see oma tähtsuse. Endiste Prantsuse võimude tehtud õigus- ja haldusreformid muutsid sügavalt nende territooriumite haldusstruktuure, nii pidas Austria keiserlik valitsus paremaks grupeerida enamus neist eraldi haldusüksusteks, võimaldades aeglast sulandumist Austria õigus-, kohtu- ja haldussüsteemi.

Illüüria kuningriik loodi ametlikult 3. augustil 1816. Algul koosnes see nii Sloveeni maadest kui ka Horvaatia kuningriigi territooriumist. Kuid juba 1820. aastate alguses taastati Napoleoni-eelne Horvaatia kuningriik, millesse arvati ka osa Illüüria kuningriigi territooriumist.

Laiendatud Illüüria kuningriigi kaart, *Zemljovid Slovenske dežele in pokrajin* ("Sloveeni maade ja provintside kaart")
1848. aasta Rahvaste kevadel edendasid sloveenid ettepanekut arvata Alam-Steiermark Illüüria kuningriiki, nii saaks enamuse Sloveeni maadest ühendada ühte haldusüksusesse ja Ühendatud Sloveenia idee oleks seega saavutatud. Peter Kozler lõi sellise laiendatud Illüüria kuningriigi kaardi, mis muutus hiljem tähtsaks rahvuslikuks sümboliks Sloveenia rahvuslikus teadvuses. Kuid keiser lükkas ettepaneku tagasi. Illüüria kuningriiki mainiti järk-järgult üha vähem ja viimast korda ametlikult aastal 1849 kroonimaana Austria märtsipõhiseaduses.

Vaata ka
--------

* Illüüria
* Illüüria liikumine
Kaali linnuse laotud kuivmüür
Ringmüür
Vall
Rauasulatuskoht
Kruse joonis
**Kaali kindlustatud asula** avastati 1970. aastal Kaali meteoriidikraatri nõlval Saaremaal.

Kraatri kirdenõlval poolkaares paiknenud muinasaegne asula oli piiratud 110 m pikkuse ja 2 m paksuse paekividest laotud kuivmüüriga. Seda on säilinud umbes 2,2 meetri kõrgusena. Hooned olid ehitatud vastu müüri. Neist tuli kaevandi põhjal päevavalgele 3,8 m laiune paekivivundament, mis oli rajatud terrassina tasandatud pinnale. Asula pindala ei olnud suur, vaid mõnisada ruutmeetrit. Vanimad leiud kultuurkihist on keraamika, valuvormide katked, luust kaksiknööp ja muud. Leiud on pärit 8.–6. sajandist eKr. Linnusemüürid, millest lahtikaevatud osa konserveeriti ja eksponeeriti, võivad kuuluda ka 3.–4. sajandisse pKr, samuti nagu enamik keraamikat ning ülemisest kihist saadud hõbeaare. Viimane koosnes kaelavõrust, kahest spiraalkäevõrust ja sipraalsõrmusest. Nende sattumine asulasse võib aga seotud olla juba Kaali järve kui muistse ohvripaigaga.

Kirjandus
---------

* Friedrich Kruse: Necrolivonica. Dorpat 1842, (Tab. 62. Bauerberge (Ma-lin) auf den Inseln Mohne und Ösel - KaliJerw, Pilt)
* Marika Mägi. Kaali ja kultuurmaastik. Meteoriiditabamuse kajastusi arheoloogias ja folklooris. Tallinn, 2003.

Välislingid
-----------

* Kaali kindlustatud asula kultuurimälestiste riiklikus registris
Elektrooniline köögikaal
**Kaal** on seade keha massi mõõtmiseks kehale harilikult mõjuva raskusjõu kaudu. Lihtsaimat tüüpi kangkaaludel toimub mõõtmine mõõdetava massi tasakaalustamisega ühe või mitme teadaoleva massi ehk kaaluvihi vastu. Kangkaalude abil saab massi mõõta korrektselt ka erineva gravitatsioonivälja puhul. Vedrukaalu, mille tööpõhimõte seisneb jõu mõjul deformeerunud vedru pikkuse mõõtmisel, kasutamisel sõltub näit aga gravitatsioonist, olles sama massi korral maakera poolusel ja ekvaatoril erinev.

Võrdõlgseid kangkaale võib leida tänapäeval veel mõnest laborist. Tehnilisi mõõtmisi tehakse peamiselt mittevõrdõlgsete kangkaaludega, mille õlgade suhe on kas muutumatu (näiteks 1:10 detsimaalkaal, 1:100 sajandikkaal, 1:200, 1:500, 1:1000) või muutuv (liikuva vihiga kaalud, margapuu). Massi määramisel kasutatakse ka kaale, mis põhinevad kvartsniidi või spiraalvedru väändenurga (torsioonkaal), vedeliku rõhu (hüdrauliline kaal) või elektrijuhi takistuse mõõtmisel. Laborites kasutatakse analüütilisi kaale väikeste ainekoguste massi mõõtmiseks. Nendel kaaludel on mõõtealus läbipaistvas klaasustega kambris, et vältida ruumi õhuvoolude toimet kaalumisprotseduurile. Kaalumine uuematel analüütilistel kaaludel toimub elektromagnetilisel jõu kompenseerimise põhimõttel. Veelgi väiksemate ainekoguste kaalumiseks kasutatakse mikrokaale, millega on võimalik mõõta mikrogrammi suurusi masse. Kvartskristallmikrokaal mõõdab massi tänu kvartskristalli piesoelektrilistele omadustele.

Ajalugu
-------

Kangkaalude komplekt koos raskustega
Tõendeid kangkaalude olemasolu kohta võib leida juba I–III aastatuhandest eKr. Lihtsat mittevõrdõlgset kaalu, margapuusarnast bismarit, hakati laialdaselt kasutama ligikaudu aastal 400 eKr. Esimeseks vedrukaaluks peetakse Richard Salteri 1770. aastal loodud kaalu. Suurbritannias võeti vedrukaalud laialdaselt kasutusse pärast 1840. aasta postireformi (Uniform Penny Post), kui R. W. Winfield leiutas "küünlajalg-kaalu" kirjade ja pakkide kaalumiseks. Postitöötajate töö muutus tänu sellele palju tõhusamaks, sest uue kaaluga sai kaaluda palju kiiremini kui kangkaaludega. 1940. aastatel võeti kasutusse elektroonilisi seadmeid, mis muutsid vedrukaalude lugemise täpsemaks. Koormusandurid, väikesed sõlmed, mis muudavad rõhku (või jõudu) digitaalsignaaliks, olid olemas juba 19. sajandi lõpus, aga võeti kasutusele alles 20. sajandi lõpus, kuna muutusid piisavalt täpseks, et võtta laiemasse kasutusse .

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2014. Vaadatud 24. juunil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. 1 2
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kaalud** |
Sebastien Lefebvre
**Gaëtan-Jean Sébastien Lefebvre Pépin** (rohkem tuntud kui **Sebastien *Seb* Lefebvre;** sündinud 5. juunil 1981) on prantsuse-kanada muusik, kes on eelkõige tuntud rütmikitarristi ja taustalauljana bändis Simple Plan. 

Lefebvre kasvas üles Lavalis, Québecis ja töötas kojamehena oma endises keskkoolis.

Varasem elu
-----------

Lefebvre kasvas üles Lavalis koos oma vanemate ja kolme õe-vennaga. Tal on vanem vend Jay, kellega nad on väga lähedased, ning kaks nooremat õde, Andrée-Anne ja Héloise. Vend Jay on ära märgitud ka Simple Plani albumitel ja saate "Man of the Hour" kodulehel, kus teda tänatakse bändi pideva toetuse eest. 

Lefebvrede vanemad lahutasid, kui Seb käis keskkoolis. Hiljem abiellusid mõlemad vanemad uute elukaaslastega, albumil "Simple Plan" tänab Seb oma nelja vanemat. Sebi ema, Lorraine Pépin, töötab laste psühholoogina ja sotsiaaltöötajana Ida-Montrealis, tema isa Jean Lefebvre aga inimõiguste alal Québecis.

"Man of the Hour"
-----------------

"Man of the Hour" on taskuhäälingu saade *(podcast)*, mida juhivad Lefebvre ja Simple Plani kodulehe tegija, fotograaf ja filmimees Patrick Langlois. 

Saade sai kõrvalprojektina alguse, kui Lefebvre, Langlois ja Jaret Reddick otsustasid teha bändi. Nad ei olnud ühtegi lugu veel lindistanud, kuid T-särgid ja muud bändi promoks vajalikud asjad olid juba tehtud. Bändiga tegelemiseks neil aga aega piisavalt ei jätkunud, see-eest nende iTunes'i saatest "Man of the Hour" kujunes välja pikaaegne raadio- ja taskuhäälingu saade.

Vaata ka
--------

* Simple Plan
* Pierre Bouvier
* David Desrosiers
* Chuck Comeau
* Jeff Stinco

Viited
------

1. ↑  Sebastien Lefebvre Vaadatud 22. jaanuaril 2019

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sébastien Lefebvre** |

* Simple Plani ametlik koduleht
**Vǎlko Velev Červenkov** (*Вълко Велев Червенков*; 6. september 1900 – 21. oktoober 1980) oli Bulgaaria poliitik, peaminister 1950. aastast kuni 17. aprillini 1956 ja Bulgaaria Kommunistliku Partei Keskkomitee liige.

Isiklikku
---------

Vǎlko Červenkov oli abielus Elna Dimitrovaga, kelle vend oli Georgi Dimitrov, kommunistliku liikumise juhtorgani Kominterni juhtiv tegelane, Bulgaaria poliitik, Bulgaaria Rahvavabariigi peaminister 1946. aastast kuni oma surmani 1949. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Vasil Kolarov** | **Bulgaaria peaminister**1950–1956 | Järgnev**Anton Jugov** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
**Ilmar Kimm** (1. märts 1920 Petrograd – 24. oktoober 2011) oli eesti maalikunstnik.

Ilmar Kimm sündis Petrogradis Punaarmee komandöri perekonnas. Ta õppis aastatel 1927–1935 Leningradis eesti koolis ja 1936–1939 Ülevenemaalise Kunstiakadeemia kunstikeskkoolis. Aastatel 1939–1941 õppis ta Ülevenemaalises Kunstiakadeemias. Aastal 1941, pärast teise maailmasõja puhkemist, läks ta Leningradi üliõpilaste partisanisalka, sügisel 1941 mobiliseeriti Punaarmeesse. Sai Velikije Luki all lahingus raskesti haavata ja demobiliseeriti. Jätkas aastal 1944 kunstiõpinguid, lõpetas 1948. aastal Ilja Repini nimelise kunstiinstituudi Leningradis. 

Ta töötas aastatel 1948–1951 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis maaliõppejõuna. Aastatel 1952–1988 töötas Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis õppejõuna: aastast 1954 oli dotsent, aastast 1965 professor. Aastatel 1963–1983 oli ta maalikateedri juhataja ja 1983–1988 oli ta konsultantprofessor. Aastast 1951 oli ta Kunstnike Liidu liige.

Tunnustus
---------

* 1960 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1973 – Kristjan Raua preemia ("Komnoored 1941. aastal" (õli))

Viited
------

1. ↑  Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996
**Salo** on eesti ja soome perekonnanimi.

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Salo 75 mehel ja 61 naisel. Perekonnanimede levikult on Salo meeste puhul 1220. ja naiste puhul 1811. kohal.

Perekonnanime Salo kandja on keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus on 44). Kõige levinum on perekonnanimi Salo vanuserühmas 25–29, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,75. Perekonnanimi Salo on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 1,79.

19. sajandi algul pandi perekonnanimi Salo Otepää ja Palamuse kihelkonnas.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus senised nime kandjad seda perekonnanime ei muutnud. Küll aga vahetati perekonnanimed Brisk, Krabba, Sabbal, Saksmann, Salomon, Schober, Schoberg, Spiegel, Urgard nime Salo vastu.

Nime kandjaid
-------------

* Aulike Salo (1968–), Eesti jurist, kohtunik

Viited
------

1. 1 2  Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Salo.
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Salo.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Salo.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Salo.
5. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Salo.
**Salomon Armand Magloire Kalou** (sündinud 5. augustil 1985 Oumés) on Elevandiluuranniku jalgpallur. Kaloud kasutatakse ründajana, aga ta mängib tihti ka vasakul äärel, kust saab mugavalt parema jalaga lüüa.

Aastatel 2003–2006 mängis Kalou Hollandi klubis Rotterdami Feyenoord. Hooajal 2004–2005 valiti ta Hollandi kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks. Aastatel 2006–2012 mängis ta Londoni Chelseas, kellega tuli hooajal 2009–2010 Inglismaa meistriks ja hooajal 2011–2012 Meistrite Liiga võitjaks. Aastatel 2014–2020 mängis ta Bundesliga klubis Hertha BSC. 2020. aasta juulis liitus ta Brasiilia kõrgliiga klubiga Botafogo.

Koondisekarjäär
---------------

2005. aastal soovis Kalou saada Hollandi kodakondsust, millega oleks ta saanud esindada Hollandi jalgpallikoondist, kuid ei Hollandi kodakondsust talle ei antud.

Debüüdi Elevandiluuranniku rahvuskoondises tegi Kalou 6. veebruaril 2007 sõprusmängus Guinea vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 21. märtsil sõprusmängus Mauritiuse vastu.

2008. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste esimeses alagrupimängus 21. jaanuaril lõi ta värava Nigeeriale. 3. veebruaril toimunud veerandfinaalmängus Guinea vastu lõi Kalou kaks väravat. Elevandiluurannik jäi turniiril lõpuks neljandaks, kui kolmanda koha mängus kaotati Ghanale.

2010. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus 25. juunil lõi ta värava Põhja-Koreale.

2012. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste teises alagrupimängus 26. jaanuaril lõi ta värava Burkina Fasole. Elevandiluurannik jõudis finaali, kus penaltiseeris kaotati Sambiale.

2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel tuli ta Elevandiluuranniku koondisega Aafrika meistriks.

Ta kuulus Elevandiluuranniku koondisse veel ka 2010. 2013. ja 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ning 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Elevandiluuranniku olümpiakoondisse.

Kalou teatas koondisekarjääri lõpetamisest 2017. aasta jaanuaris.

Saavutused
----------

### Chelsea

* Inglismaa meister (1): 2009–10
* FA Cup (4): 2006–07, 2008–09, 2009–10, 2011–12
* Football League Cup (1): 2006–07
* FA Community Shield (1): 2009
* UEFA Meistrite Liiga (1): 2011–2012

Viited
------

1. ↑  "Ivorian Salomon Kalou retires from international football after AFCON exit". Kickoff. 25.1.2017. Vaadatud 30.6.2017

Välislingid
-----------

 Salomon Kalou – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Elevandiluuranniku koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Barry
* 2 Viera
* 3 Boka
* 4 K. Touré
* 5 Zokora
* 6 Bolly
* 7 Akpa Akpro
* 8 Kalou
* 9 Tioté
* 10 Gervinho
* 11 Drogba (c)
* 12 Bony
* 13 Ya Konan
* 14 Diomandé
* 15 Gradel
* 16 Gbohouo
* 17 Aurier
* 18 Djakpa
* 19 Y. Touré
* 20 Dié
* 21 Sio
* 22 Bamba
* 23 Mandé
* Treener: Lamouchi

 | Elevandiluurannik |
Staré Hory mäestiku asukoht Slovakkias (tähistatud halliga)
Donovaly
**Staré Hory mäestik** (Slovaki *Starohorské vrchy*, ungari *Óhegyi-Tátra*) on mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Fatra-Tatra piirkonnast. Selle regiooni kõrgeim tipp on Kozí chrbát (1330,4 m). Madalaim koht asub Hroni orus (330 m).

Selle mäestiku aladele jääb osaliselt Banská Bystrica linn. Küladest asuvad mägedest Baláže, Harmanec, Kordíky, Králiky, Riečka, Staré Hory, Špania Dolina ja Tajov. Osaliselt jäävad selle aladele ka mäestiku suurim turismikeskus Donovaly, Motyčky ja Moštenica. Suurim jõgi on Bystrica.

Mäestiku edelaosas eristatakse geomorfoloogilise üksusena Kordíky alangut, kus asuvad paljud mäestiku külad ja ka Banská Bystrica linna mägedesse jääv osa. Alangu madalaim koht asub selle idaosas (420 m).

Loodus on mäestikus suuremalt jaolt puutumata. Mäed on kaetud metsaga, valdavad kuusikud, aga madalamates kohtades ka harilik pöök. Banská Bystrica ümbruses on metsad maha raiutud, Donovaly ümbruskonda mõjutab turism, aga Staré Hory sa Špania Dolina piirkonnas leidub jälgi varasemast mäetööstusest. Seal on mitu kaitseala ja loodusmälestist, suur osa mägedest jääb Suur-Fatra rahvusparki.

Geoloogia
---------

Geoloogiliselt koosneb suur osa mäestikust kerkinud kristalsetest kivimitest, lõunaosas moodustuvad nad vähemal määral ka nende peale nihkunud kattekihist. Lääneosas leidub ka jälgi neovulkanismist. Kohati paljanduvad kattekihi kriidiajastu llubjakivid ja mergel ka mäestiku kirdeosas. Mägede idaosa ja äärmine lääneosa koosnevad Triiase ja Juura lubjakivist ning dolomiidist. Banská Bystricast põhjas esineb Paleosoikumi kiltasid ja liivakivi.

Mäestikust on avastatud mitmeid koopaid, ent need on üldiselt väikesed.

Asend
-----

Staré Hory mäestik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:

* põhjast piirab seda Suur-Fatra
* Idast piirab seda Madal-Tatra
* lõunast piirab seda Zvoleni nõgu
* läänest piirab seda Kremnica mäestik.

Viited
------

1. ↑  KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. Geomorfologické členenie Slovenska. Bratislava : Štátny geologický ústav Dionýza Štúra, 2011

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Staré Hory mäestik** |

* Infot piirkonna kohta, fotod (*tšehhi keeles*)
**Mulla veerežiim** on nähtuste kompleks, mis on seotud vee mulda tungimise, seal liikumise ja kaoga mullast aasta jooksul. Seda määravad mulla osakeste füüsilised omadused ja suurused. Mulla poorsus määrab mulla veekinnihoidmise võimalusi. Kui kõik poorid on veega täis, siis muld on veega küllastatud.

Mulla veerežiimi mõjutavad tegurid on reljeef, kliima, mulla koostis, põhjavee seis ja taimkate.

Kui Eestis aasta keskmine sademete hulk (550–650 mm) ületab aurumist (umbes 300 mm), siis Eesti muldadele on iseloomulik peamiselt läbiuhtumise tüüpi veerežiim.

Mulla veerežiimi reguleerimisvõtted
-----------------------------------

Kui mulla veerežiim inimtegevuse jaoks ei sobi, siis võib seda reguleerida. Selleks kasutatakse järgmisi meetodeid: 

* pinnaprofileerimine
* kuivendamine
* niisutamine
* kombineeritud meetmed
* mulla aktiivveemahutavuse suurendamine - sügavkobestamine
* lume ja lume sulavee kogumine
* võimalikult varajane külv
* rullimine
* multšimine

Viited
------

1. 1 2 3  Muld (konspekt)
2. ↑  "Environmental Terminology and Discovery Service (ETDS)". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2015. Vaadatud 20. augustil 2011.
**Saaremaa praostkond** oli luteri kiriku praostkond Eestis. See eksisteeris 1890. aastast kuni 1. jaanuarini 1950. Saaremaa praostkonna ja Saarte-Lääne praostkonna Hiiumaa koguduste ühinemisel moodustus Saarte praostkond.

20. sajandi alguses olid Saaremaa praostkonna kirikukihelkonnad Kuressaare kreisis Saaremaal: Karja kihelkond, Kuressaare linna khk, Püha kihelkond, Valjala kihelkond, Pöide kihelkond, Jaani kihelkond, Mustjala kihelkond, Kärla kihelkond, Kihelkonna kihelkond, Anseküla kihelkond, Jamma kihelkond, Kaarma kihelkond, Muhu kihelkond, Ruhnu kihelkond.

EELK Saaremaa praostkonnas oli 1939. aastal 13 kogudust:

* Anseküla Maarja kogudus
* Jämaja Kolmainu kogudus
* Kaarma Peeter-Pauli kogudus
* Karja Katariina kogudus
* Kihelkonna Mihkli kogudus
* Kuressaare Laurentiuse kogudus
* Kärla Maarja-Magdaleena kogudus
* Muhu Katariina kogudus
* Mustjala Anna kogudus
* Pöide Maarja kogudus
* Püha Jakobi kogudus
* Saaremaa Jaani kogudus
* Valjala Martini kogudus

Viited
------

1. ↑  Lindanisa Adress-kalender 1910 aasta peale, 1910, lk 78-79
Tokyo Sexwale (2011)
**Mosima Gabriel "Tokyo" Sexwale** (sündinud 5. märtsil 1953 Orlando Westis (tänapäeval Soweto)) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik ja ettevõtja.

Tokyo Sexwale on venda rahvusest. Ta on pärit Godlieve ja Frank Sexwale kuuelapselisest perekonnast. Keskkooli lõpetas ta 1972. aastal. Hüüdnime Tokyo sai ta seetõttu, et ta tegeles karatega. Juba keskkooliõpilasena osales ta poliitilises tegevuses, toetades Aafrika Rahvuskongressi ja olles Musta Teadvuse Liikumise (Black Consciousness Movement) ja Lõuna-Aafrika Üliõpilaste Liikumise (South African Students' Movement) liige. Ülikooli ärinduse alal lõpetas ta Svaasimaal. 1975. aastal sõitis ta Nõukogude Liitu, kus sai Moskvas ja Simferopolis poliitilist ja sõjalist väljaõpet. 

1976. aastal pöördus ta Lõuna-Aafrika Vabariiki tagasi. 1977. aastal ta vahistati ja mõisteti 1978. aastal 18 aastaks vangi. Vanglast vabanes ta ennetähtaegselt 9. juunil 1990. 1990. aasta septembris valiti ta Aafrika Rahvuskongressi Gautengi piirkonna täitevkomiteesse ning ta oli Aafrika Rahvuskongressi juhatuse avalike suhete osakonna juhataja. 1991. aasta septembris sai ta Aafrika Rahvuskongressi Gautengi piirkonna juhatajaks.

7. maist 1994 kuni 19. jaanuarini 1998 oli ta Tokyo Sexwale Gautengi provintsi peaminister.

1998. aastal lahkus poliitikast ja asus tegutsema eraettevõtluses. 

2007. aasta detsembris valiti ta Aafrika Rahvuskongressi Rahvusliku Täitevkomitee liikmeks. 10. mail 2009 sai ta elamumajanduse ministriks. President Jacob Zuma vabastas ta ministriametist 9. juulil 2013.

Viited
------

1. ↑  Tokyo Sexwale a Man with Many Secrets Liberty Voice, 2. august 2013
2. ↑  Mosima Gabriel (Tokyo) Sexwale South African History Online
3. ↑  South Africa. Provinces rulers.org
4. ↑  Tokyo Sexwale Biography, Wife, Honours Information Cradele
5. ↑  Tokyo Sexwale sacked by South Africa's Jacob Zuma BBC News, 9. juuli 2013
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Taani poliitikust; norra meresõidukapteni kohta vaata artiklit Erik Eriksen (kapten).* |

---

Erik Eriksen
**Erik Eriksen** (20. november 1902 Ringe – 7. oktoober 1972 Esbjerg) oli 1950–1953 Taani peaminister. 

Erik Eriksen oli ametilt talupidaja.

Ta sai 1950 Taani liberaalse partei Venstre juhiks ja sama aasta 30. oktoobril peaministriks. Ta moodustas Venstre ja Konservatiivse Rahvapartei vähemusvalitsuse, Erik Erikseni valitsuse. See püsis kuni 1953. aasta Taani parlamendivalimisteni.

Erikseni peamine saavutus oli 1953. aasta parlamendivalimistega koos korraldatud 1953. aasta Taani referendum, millel võeti vastu Taani põhiseaduse muudatused. Selles muudeti pärimisseadust nii, et Taani kuningatrooni võisid pärida ka naised. Ühtlasi tähendas see, et kuningas Frederik IX, kel oli kolm tütart, surma järel pärib trooni Margrethe II, mitte kuninga vend Knud. Taani parlament muudeti ühekojaliseks ja seda suurendati 179 liikmeni.

Venstre liige, endine peaminister Knud Kristensen lõi Venstrest lahku ja asutas oma erakonna Sõltumatu Partei. Liberaalsete jõudude killustatuse tõttu saavutasid 1953. aasta parlamendivalimistel võidu Sotsiaaldemokraadid, kelle liider Hans Hedtoft moodustas järgmise valitsuse.

Eriksen jätkas opositsiooniliidrina, aga tema liit konservatiividega takistas koostööd erakonnaga Radikaalne Venstre. 1965 astus Eriksen erakonna juhi kohalt tagasi ja tema järglaseks sel kohal sai Poul Hartling.

1956. ja 1961. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president. 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Hans Hedtoft** | **Taani peaminister**30. oktoober 1950 – 30. september 1953 | Järgnev**Hans Hedtoft** |
| Eelnev**Nils Herlitz** | **Põhjamaade Nõukogu president**1956 | Järgnev**Lennart Heljas** |
| Eelnev**Gísli Jónsson** | **Põhjamaade Nõukogu president**1961 | Järgnev**Karl-August Fagerholm** |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2014 |  |

**Erik Haula** (sündinud 23. märtsil 1991 Poris) on Soome jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis New Jersey Devils keskründajana.

Jäähokit hakkas Haula mängima Soome klubis Ässät. 2009. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i *draft* '​is 182. valikuna. Aastatel 2010–2013 mängis Haula Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas. Hooaja 2012–13 lõpus debüteeris ta American Hockey League'i klubis Houston Aeros. NHL-is tegi ta Wildi meeskonnas debüüdi 29. novembril 2013 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Esimese värava lõi ta liigas 18. jaanuaril 2014 mängus Dallas Starsi vastu. Aastatel 2014–2017 mängis ta kolm hooaega Wildi põhikoosseisus.

Aastatel 2017–2019 mängis ta kaks hooaega Vegas Golden Knightsi ridades, jõudes 2018. aastal klubiga Stanley karika finaali. 2019. aasta juunis siirdus ta Carolina Hurricanesi. 2020. aasta veebruaris liitus ta Florida Panthersiga. 2020. aasta detsembris sõlmis ta üheaastase lepingu Nashville Predatorsiga.

2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Boston Bruinsiga. Vaatamata tagasihoidlikule algusele tegi ta 2021/22 NHL-is oma paremuselt teise hooaja (18+26). 2022. aasta juulis kaubeldi Haula Bruinsist Pavel Zacha vastu New Jersey Devilsi.

2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Haula Soome jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  "Panthers acquire Haula, Wallmark, Luostarinen, Priskie from Carolina". Florida Panthers. 24.2.2020. Vaadatud 5.8.2020
2. ↑  "Predaotrs sign Erik Haula to one-year contract". Nashville Predators. 23.12.2020. Vaadatud 25.12.2020
3. ↑  "Bruins announce free agent signings and transactions". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 24.10.2021
4. ↑  "Zacha traded to Bruins by Devils for Haula". National Hockey League. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022.

Välislingid
-----------

* Erik Haula NHL.com lehel
* Erik Haula lehel hockeydb.com

| * v
* r
New Jersey Devils |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jonathan Bernier **·** Mackenzie Blackwood **·** Akira Schmid **·** Vítek Vaněček |
| 
**Kaitsjad**: Kevin Bahl **·** Ryan Graves **·** Dougie Hamilton **·** John Marino **·** Damon Severson **·** Jonas Siegenthaler **·** Brendan Smith |
| 
**Ründajad**: Nathan Bastian **·** Jesper Boqvist **·** Jesper Bratt **·** Erik Haula **·** Nico Hischier **·** Alexander Holtz **·** Jack Hughes **·** Curtis Lazar **·** Michael McLeod **·** Timo Meier **·** Dawson Mercer **·** Ondřej Palát **·** Jahor Šaranhovič **·** Tomáš Tatar **·** Miles Wood |
Katedraal
**Saint-Dié-des-Vosges** [sän die de voož] on linn Prantsusmaa kaguosas Grand Esti piirkonnas Vosgesi departemangus.

Saint-Dié-des-Vosges'i plaan ja teda ümbritsevad vallad

Ajalugu
-------

Linn tekkis kloostri ümber, mille asutas 7. sajandil püha Deodatus Neversist. Klooster oli alates 10. sajandist väga tuntud, muuhulgas prominentsete vaimulike poolest, kellest Giovanni de' Medici sai Leo X nime all isegi paavstiks. Kloostri juhtkonnas oli mitmeid Lotringi dünastia liikmeid. Teisalt klooster ja Lotringi dünastia rivaalitsesid võimu pärast linna üle. Kloostrile oli antud hulk privileege, sealhulgas müntida raha.

15. sajandi lõpus rajati kloostrisse üks esimesi Lotringi trükipresse ning 1507 tootis Martin Waldseemüller suure gloobuse ja maailma kaardi, kus oli esmakordselt peal sõna "Ameerika".

Linna laastasid suured tulekahjud 1065, 1155, 1554 ja 1757. 15.–17. sajandil rüüstati linna korduvalt ka sõdades. Pärast viimast tulekahju ehitati linn üles suuresti punasest liivakivist. Üksikuid hooneid on säilinud ka varasemast ajast, isegi 12. sajandist. Ka praegune katedraal on 12. sajandil ehitatud.

Kultuur
-------

* Katedraal
* Püha Martini kirik
* Tour de la Liberté
* Usine Claude et Duval (arhitekt Le Corbusier)
* Camp celtique de la Bure

Kõrgkoolid
----------

Tehnikaülikool
Tehnikaülikool (*Institut universitaire de technologie*, IUT)

* Elektrotehnika
* Elektroonika
* Informaatika
* Internet
* Kommunikatsioon

Sõpruslinnad
------------

* Arlon (Belgia)
* Cattolica (Itaalia)
* Crikvenica (Horvaatia)
* Friedrichshafen (Saksamaa)
* Lowell (Ameerika Ühendriigid)
* Meckhe (Senegal)
* Ville de Lorraine (Kanada)
* Zakopane (Poola)

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Saint-Dié-des-Vosges** |

* Linna koduleht (prantsuse keeles)
* Tehnikaülikool (prantsuse keeles)
**Pradžnja** ehk **mõistmine** (sanskriti keeles *prajñā*; paali keeles *pañña*; tiibeti keeles *shes rab*; hiina keeles 般若 *banruo*, 智慧 *zhihui*; jaapani keeles *hannya*, *chi’e*) on India õpetustes, eriti budismis, nii meeleharjutus kui ka selle tulemusel tekkinud teadvuse kõrgeim seisund.

Mõistmine koos kõlbluse ja mõtlusega on üks budismi kolmest alusmõistest. Kaheksaosalises tees on mõistmine õige vaate ja õige kavatsuse ühisnimetajaks.

Mahajaana
---------

Mahajaanas on mõistmine tähtsaim kuue ületava toimingu seas; ületav mõistmine (*prajñāpāramitā*) annab ka teistele ületavatele toimingutele nende ületava väärtuse. 

Mõistmine viitab eelkõige tühjuse mõistmisele ehk arusaamisele, kuidas asjad tegelikult on.

Mahajaanas esineb mõistmine sageli koos kaastundega. Vadžrajaanas on mõistmine ja kaastunne ühtsed ning seda sümboliseerib mees- ja naispooluse ühendus.

Vadžrajaana
-----------

Vadžrajaanas on pradžnja ehk mõistmine budade, bodhisattvate, idamite ja teiste mütoloogiliste kujude naiselik aspekt, mis esindab mõistmist ja mille ikonograafiliseks sümboliks on kelluke. 

Mõned pradžnjad, näiteks Tārā, Vadžravarahī ja Kurukullā, esinevad ka iseseisvalt, toimides bodhisattva või idamina. 

Raevukad pradžnjad on daakinid.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
**Jüri Männiste** (23. veebruar 1938 – 7. veebruar 2012) oli eesti arstiteadlane, kirurg.

Ta lõpetas Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Ülikoolis õppimise ajal oli ta üliõpilaste teadusliku ühingu kirurgiaringi aktiivne liige. Edasi järgnes töö kirurgina Tallinnas, Kallaveres, Tõnismäe Keskhaiglas ja kiirabihaiglates. Aastatel 1968–1976 oli ta ka Tallinna Pedagoogilise Instituudi vanemõpetaja. Kandidaadiväitekirja "Alajäsemete kroonilise veenipuudulikkuse sündroomi diagnostiliste meetodite võrdlev hindamine" kaitses ta 1968. aastal. Männiste doktoritöö, mille ta kaitses 1972. aastal, käsitles jäsemete ja vaagna magistraalveenide tromboosi kirurgilist ravi.

Aastatel 1984–1987 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli hospitaalkirurgia kateedri professor. 1987. aastal määrati ta Eesti NSV tervishoiuministeeriumi peakirurgiks, selles ametis oli Männiste kuus aastat. Seejärel töötas ta kuni 2003. aastani Tallinna Kivimäe Haigla kopsukirurgia osakonna juhatajana, hiljem kirurgina erahaiglas Fertilitas.

Ta on avaldanud mitu monograafiat ("Fleboloogia", "Biliopankreatoloogia", "Kasuistika abdominaalkirurgias: kirurgi tingportree", "Eestlase skelett ehk luu ja nahk ajaloo kiirteel", "Suhtlemine meditsiinis", "Eakapital") ja 17 luulevihikut.

Ta on 200 teadusartikli, 50 populaarteadusliku ja 2 õppefilmi autor. Männiste eestvedamisel anti välja kuus numbrit ajakirja "Violetta & Mimi contre La Tuberculose" (tuberkuloos ja teised kopsuhaigused).

Ta oli teadlaste kollektiivi liige, kellele 1982. aastal anti ENSV teaduspreemia veresoontekirurgia meetodite arendamise ja juurutamise eest aastatel 1960–1981. Aastatel 1987–1992 oli ta rahvusvahelise organisatsiooni Eurosurgery alalise komitee ja teadusnõukogu liige.

Tunnustus
---------

* 2007 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk