recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Liina Tennosaar** (sündinud 23. mail 1965 Tallinnas) on eesti näitleja. 

Ta lõpetas 1986. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (12. lend). 

Aastatel 1986–1988 töötas ta Vanemuise teatris, 1988–1993 Endla teatris ja 1996–2001 Vanalinnastuudios. 

Tennosaare väljapaistvamad tööd draamalaval on olnud Epu osa Priit Pedajase lavastuses "Epp Pillarpardi Punjaba potitehas", proua Itami osa Merle Karusoo lavastuses "Täieline Eesti vabariik", Josie Hogani osa Priit Pedajase lavastuses "Saatuse heidikute kuu" (tunnustatud Ants Lauteri preemiaga) jpm. 

Ta on muu hulgas mänginud filmides "Tants aurukatla ümber", "Püha Susanna ehk Meistrite kool", "Sügis" (Juuli Vispel), "Sügisball" jm. 

Alates 2001. aastast on ta vabakutseline näitleja.

Tunnustus
---------

* 1993 Ants Lauteri nimeline auhind

Isiklikku
---------

Liina Tennosaare isa oli Kalmer Tennosaar, ema Sirje Tennosaar. 

Liina Tennosaar on olnud abielus näitleja ja laulja Heino Seljamaaga, kellega neil on ühine poeg Jass Seljamaa, ning näitleja Sten Zuppinguga, kellega neil on ühine tütar Epp. Alates 2008. aastast elab Liina Tennosaar koos näitleja Egon Nuteriga.

Välislingid
-----------

* Liina Tennosaar, Õhtuleht, 22. märts 2008
* Liina Tennosaar andmebaasis IMDb
* Elu ühes päevas: Liina Tennosaar, Eesti Ekspress, 1. detsember 2005
* Liina Tennosaar: "Enda meelest olen ilus vanainimene.", Õhtuleht, 22. märts 2008
* Liina Tennosaar vigastas jalga: libisesin katuselt, aga alla ei kukkunudki, Õhtuleht, 7. august 2017
**Raadio 3** ( **praegune** Retro FM**) oli Sky Media raadiogruppi kuuluv Eesti kommertsraadiojaam, mis Raadio 3 nime all läks esimest korda eetrisse 16. mail 2005. Raadio 3 asus tööle senise Super FM European Hit Radio lainepikkusel.** 

Saatekava oli Eesti oludele ja kohaliku publiku maitsele kohandatud versioon AC- (Adult Contemporary) formaadist, mis kujunes välja 1970. aastate lõpus USAs. Oma sihtrühmana määratles jaam 30–50-aastasi aktiivseid eesti keelt kõnelevaid raadiokuulajaid.

Raadiojaamal on umbes 190 000 kuulajat (2020).

2013. aastast kannab raadiojaam nime **Retro FM**. Jaam on keskendunud 1980. ja 1990. aastate populaarsematele poplugudele. Igal tööpäeval kella 6–10 läheb eetrisse hommikuprogramm "Retro Hommik", mida juhivad 2014. aasta meesraadiohääleks nimetatud Rauno Märks ja 2021. aastast ka naissaatejuht Maris Kõrvits.[*viide?*] Külalisena lööb kaasa melomaan Olav Osolin, kes tööpäeviti kell 8.40 tutvustab läbi päevaloo rubriigi muusikaajaloo sündmusi ja Vladas Radvilavičius, kes kell 9.05 algavas rubriigis teeb "Netivalvur Vladasena" ülevaate kõige kuumemast interneti teemast. Nädalavahetuseti on saatekavas erimuusika saated.

Sagedused
---------

* Tallinn 97,8 MHz
* Tartu 98,6 MHz
* Pärnu 98,3 MHz
* Rakvere 98,5 MHz
* Saaremaa 95,4 MHz
* Viljandi 97,9 MHz
* Türi 98,1 MHz
* Varbola 98,0 MHz
* Virtsu 88,2 MHz

Vaata ka
--------

* Eesti raadiojaamade loend

Viited
------

1. ↑  Raadio kroonika. Eesti Ringhäälingumuuseum. Vaadatud 04.05.2012.
2. ↑  Raadio 3 alustas tööd (pressiteade)[*alaline kõdulink*]. Vaadatud 04.05.2012.
3. ↑  Raadio 3 hakkab kerget rokki mängima[*alaline kõdulink*]. Delfi Majandus (viitega BNSile) 01.10.2004. Vaadatud 04.05.2012.
4. ↑  Raadioauditooriumi ülevaade suvekuudel 2010. TNS EMOR koduleht. Vaadatud 04.05.2012.

Välislingid
-----------

* Raadio 3 veebileht
* Kirsti Timmer juhib Raadio 3 hommikuprogrammi. Eesti Päevaleht, 1. märts 2007
* Raadio 3 lasi saatejuhid lahti. Elu24, 5. märts 2010
Väinamere asend
Jää Väinamerel päikesetõusu ajal
**Väinameri** (varasema nimega **Muhu väin**) on käärulise rannajoonega madal saarterikas Läänemere osa, mis paikneb Lääne-Eesti saarte (Saaremaa, Hiiumaa, Muhu, Vormsi) ning mandri vahel.

Väinamere pindala on umbes 2200 km². Saari ja mandrit eraldavad üksteisest väinad: Voosi kurk eraldab mandrit ja Vormsit, Hari kurk Vormsit ja Hiiumaad, Soela väin Hiiumaad ja Saaremaad, Väike väin Saaremaad ja Muhut ning Suur väin Muhut ja mandrit. Üle Väikese väina ehitati 1894-1896 Saaremaad ja Muhu saart ühendav 3,6 km pikkune tammtee. Läbi Väinamere idaosa, mida tunti Moonsundi nime all, kulges varem tähtis, kuid keeruline meretee Soome lahe ja Liivi lahe vahel. Selle ohtlikkusele viitab Suure väina sissepääsu juures asuva Viirelaiu saare keskajast pärinev nimi Paternoster (meieisapalve algussõnad ladina keeles).

Madala ja väikese veeväljaga Väinamere hüdroloogilised tingimused erinevad tunduvalt saartest läände jääva mere omadest. Siin on nõrgem lainetus, suurem veetemperatuuri aastane kõikumine, väiksem vee soolsus ja läbipaistvus ning paksem ja püsivam jääkate kui avameres.

Sõjasadama rajamise tõttu Rohukülla süvendati Esimese maailmasõja eel läbi väinade kulgevaid laevateid. Need tööd olid mahult suurimad taolised Tsaari-Venemaal üldse. Suurematele laevadele on Väinameri liiga madal, keskmine sügavus on ainult viis meetrit. Vaid Kesselaiu ja Muhu vahel ulatub sügavus 24 meetrini. Üle Väinamere kulgevad parvlaevaliinid, mis ühendavad suuremaid saari nii mandriga kui ka omavahel. Keerulised navigatsioonitingimused ja vahelduv maastikupilt on teinud Väinamere populaarseks purjetajate seas (Muhu väina regatt). Väinamere peamine püügikala on räim, teatud tähtsus on veel ahvenal ja tuulehaugil.

Väinamere saared
----------------

 *Pikemalt artiklis  Väinamere saared*
Auklaid, Öakse laid, Saarnaki laid, Hanikatsi laid
Harilaiu põhjaosa
 Kakrarahu
Väinameres on üle 300 saare. Neid nimetatakse laidudeks, rahudeks ja karedeks. Laiud on suuremad saared, kus taimkattes esinevad peale niitude veel kadastikud, puisniidud ja metsad. Niitudega väiksemad saared on rahud ja väikesed kivised saarekesed on kared.

Väinamere saared on noored, vabanenud mere alt Limneamere staadiumi kestel. Vanimaks saareks on Kesselaid, mille kõrgemad osad tõusid üle merepinna umbes 5000 aastat tagasi. Saarnaki ja Kaevatsi arengulugu on kestnud umbes 2000 aastat.

Vaata ka
--------

* Kassari laht
* Väinamere hoiuala
* Väinamere linnuala
* Väinamere loodusala

Viited
------

1. 1 2  Urve Sepp. "Väinamere saared" – "Lääne-Eesti rannikualade loodus". Tallinn: Valgus, 1970, lk 17–25.

Välislingid
-----------

* Pildid, artiklid
Daniel Candeias 2023. aastal Kocaelispor särgis
**Daniel João Santos Candeias** (sündinud 25. veebruaril 1988 Fornos de Algodreses) on Portugali jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Alanyaspor.

Ta alustas klubikarjääri Portos, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. Klubi põhimeeskonnas mängis ta ainult hooajal 2008–09.

Klubikarjääri jooksul on ta mänginud paljudes riikides üle Euroopa: pärast Portost lahkumist Portugali kõrgliiga klubides Rio Ave, Paços de Ferreira, Nacional ja Portimonense, Hispaania esiliiga klubis Recreativo de Huelva ja kõrgliiga klubis Granada, Saksamaa esiliiga klubis 1. FC Nürnberg, Prantsusmaa esiliiga klubis FC Metz, Türgi kõrgliiga klubis Gençlerbirliği ning Šotimaa kõrgliigas Rangersis.

Rangeris mängis ta aastatel 2017–2019. 2018. aastal valiti ta Rangersi aasta mängijaks.

Aastatel 2003–2011 mängis Candeias Portugali noortekoondistes.

Saavutused
----------

Porto
* Primeira Liga: 2008–09
* Taça de Portugal: 2008–09

Välislingid
-----------

 Daniel Candeias – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |
| --- |
| **Sylvester Tallinn** |
| **Tegev:** | 2001–2008 |

**Sylvester Tallinn** (ka **Tallinna Sylvester**; **Cargohunters/Tallinna Kalev**) oli aastatel 2001–2008 Tallinnas tegutsenud Eesti võrkpalliklubi.

Ajalugu
-------

Sylvesteri võrkpallimeeskond oli enne suurtoetaja saamist nimega TTÜ/Maardu, kus peatreeneriks oli Vladimir Wedenski. Hooaja 2000/01 alguses sai klubi peatreeneriks Laimons Raudsepp, kes jäi peatreeneriks kuni 2007/08 hooaja lõpuni. Hooajast 2001/2002 sai klubi suurtoetajaks Sylvester ning sellega seoses muutis ka meeskond nime. Hooajal 2006/07 leiti uus peatoetaja AS Cargohunters, kelle nime all mängima hakati. Hooajaks 2007/08 naasti varasema Sylvesteri nime juurde. Suurtoetaja puudumise tõttu järgnevaks hooajaks (2008/09) eelarvet kokku ei saadud ning klubi sellisel kujul tegevust ei jätkanud. Kokkuleppele jõuti Tallinna Tehnikaülikooliga ning Sylvesteri klubi baasil loodi TTÜ võrkpallimeeskond.

Klubi osales Eesti meistriliigas, kus saadi korra teine koht ja neljal korral kolmas koht. Kahel hooajal (2002/03–2003/04) võeti osa tugevuselt kolmandas euroliigas, CEV Cupil, kus saadi mõlemal korral otse alagrupiturniirile, mis lõpetati nelja meeskonna konkurentsis kolmandana ning jäädi sellega jagama 29. kohta. Eesti karikavõistlustel jõuti parimal korral 2005. aastal finaali, mida võita ei suudatud.

### Nimetused

| Aastad | Nimetus |
| --- | --- |
| ...–2001 | TTÜ/Maardu |
| 2001–2006 | Sylvester Tallinn |
| 2006–2007 | Cargohunters/Tallinna Kalev |
| 2007–2008 | Sylvester Tallinn |

Tulemused
---------

| Hooaeg | Eesti meistrivõistlused | Eesti karikavõistlused | Balti liiga | Osalemine Eurosarjades |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001/02 | 3 | veerandfinaal | – | – |
| 2002/03 | 3 | veerandfinaal | – | **3**CEV Challenge Cup alagrupp |
| 2003/04 | 2 | poolfinaal | – | **3**CEV Challenge Cup alagrupp |
| 2004/05 | 3 | veerandfinaal | – | – |
| 2005/06 | 3 | 2 | 8 | – |
| 2006/07 | 5 | veerandfinaal | 8 | – |
|
| 2007/08 | 4 | poolfinaal | 9 | – |

Viited
------

1. ↑  Peep Pahv: TTÜ/Maardu vahetas treenerit Õhtuleht, 01.11.2000.
2. ↑  EVF tutvustas algavat hooaega Delfi, 20.09.2001.
3. ↑  Alver Kivi, Märt Roosna: Ka võrkpallis tuleb Tartu ja Tallinna vägikaikavedu Eesti Päevaleht, 04.10.2006.
4. ↑  Märt Roosna: Selver avab põneva vollehooaja Eesti Päevaleht, 26.09.2007.
5. ↑  1 küsimus Sylvesteri peatreenerile Eesti Päevaleht, 19.03.2008.
6. ↑  Sylvester lööb käed TTÜ-ga ja elab edasi Eesti Päevaleht, 30.04.2008.
7. ↑  Sylvester lõpetas kolmandana Delfi, 09.12.2002.
8. ↑  Andres Kalvik: Sylvester kimbutas Kreeka suurklubi Eesti Päevaleht, 10.11.2003.
9. ↑  Meeste karikavõitja on Tartu Pere Leib Delfi, 18.12.2005.

Välislingid
-----------

* Sylvester Tallinn Volleybox
Reet Eru Harju-Madise kirikus  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 14. august 2020
**Reet Eru** (sündinud Undusk 18. septembril 1957 Valgas) on eesti vaimulik.

Ta lõpetas Juuru Keskkooli 1975, Kehtna Näidissovhoostehnikumi 1979 (hüdromelioratsiooni erialal), Väimela Sovhoostehnikumi 1991 (zootehnikuna), Eesti Metodisti Kiriku Teoloogilise Seminari 2002. 

Usuteaduse Instituudi pastoraalseminari läbis ta Harju-Madise koguduse juures 2003/2004. Samas instituudis tegi ta ka magistrikraadi diakoonia erialal 2007–2011.

Ta on ristitud 1997, konfirmeeritud 1999 Kadrina koguduses. Eru ordineeriti õpetajaks 2004.

Eru tegutses Ida-Harju vikaarõpetajana 2004–2005, Tapal õpetajana 2005–2012, Tamsalu Lunastaja koguduse hooldajaõpetajana 2010–2012, Harku ja Murru vangla kaplanina 2011–2018, Lääne-Harju vikaarõpetajana ja Harju-Madise hooldajaõpetaja alates 2019. Jaanuarist 2020 on ta Harju-Madisel vaimulik.

Tunnustus
---------

* Justiitsministeeriumi vanglate peakaplani hinnaline kingitus 2016
* EELK aukiri 2017.

Isiklikku
---------

Tal on kaks poega.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Juune Holvandus, Reet Eru: siin ma seisan ja teisiti ma ei oska, Eesti Kirik, 9. jaanuar 2013
Pluuto astroloogiline sümbol
Pluuto astroloogiline sümbol
**Pluuto** kuulub tänapäeva Lääne astroloogias transtsendentaalsete planeetide hulka ning teeb Maalt vaadatuna sodiaagile ringi peale umbes 246 aastaga.

Pluuto on seotud inimhinge sügavaimate soppide ja kõigega, mis silma eest varjus: näiteks psühholoogia, geoloogia ja salaluurega, aga ka tuumaenergiaga. Pluuto on vaimne tahe, mis aitab isiksusel muutuda, kui inimene on mõistnud, milles ta on liiga jäik. Pluuto on inimese nii psüühiline kui ka füüsiline taastumisjõud, aga ka võimuiha, äärmuslikkus, kirg ja armukadedus. 

Pluuto asend sünnikaardis näitab valdkondi, millesse inimene ei tohiks mingil juhul pealiskaudselt suhtuda ning kus tal on vaja elu jooksul täielikult muutuda, et võimuiha asenduks vastutusega. Pluuto valdkond toob paratamatult kaasa kriise ja ekstreemsusi, midagi võetakse pöördumatult käest, nähtavale tulevad inimese varjatud motiivid ja allasurutud hirmud, mille teadvustamine aitab tal areneda ja end uuesti üles ehitada. 

Inimkehas on Pluuto seotud reproduktiivelundite, jämesoole ja pärasoolega.

Pluuto valitseb Skorpioni märki ja on seotud 8. astroloogilise majaga.

Mütoloogia
----------

Kreeklaste Hades (roomlaste Pluto) oli allmaailma, surnute riigi jumal. Pärast isa Kronose troonilt tõukamist jagas Hades koos vendade Poseidoni (Neptunus) ja Zeusiga (Jupiter) universumi omavahel ära. Hadese riiki kardeti väga, sest see oli koht, kust tagasi enam ei tuldud. Erandina tohtisid surnute riigist sisse-välja käia vaid üksikud isikud, nende hulgas jumalate käskjalg Hermes, kes saatis surnuid üle Styxi jõe Hadese riiki. 

Kuna inimesed kartsid Hadest väga, on temast säilinud väga vähe müüte.

Hadese hirmutavat poolt mahendati hiljem sellega, et ta võrdsustati rikkuse jumala Plutoniga.

Vaata ka
--------

* Pluuto (astronoomiline käsitlus)

Viited
------

1. ↑  "Astroschmid.ch, Pluuto". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuli 2017. Vaadatud 12. juulil 2017.
2. ↑  Howard Sasportas "Astrologische Häuser und Aszendenten", Ulm, 1997, lk 462-463
3. ↑  "Astrowiki.de, astromeditsiin". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. juuli 2017. Vaadatud 16. juulil 2017.
4. ↑  Astrowiki.de, Pluuto
Mary Pinchot Meyer John F. Kennedy 46. sünnipäeva peol 29. mail 1963 presidendi jahi "Sequoia" pardal
**Mary Eno Pinchot Meyer** (14. oktoober 1920 New York – 12. oktoober 1964 Washington) oli Ameerika Ühendriikide seltskonnategelane ja kunstnik.

Mary Pinchot Meyeri isa Amos Pinchot oli jurist, kes toetas vasakpoolset ajakirja The Masses ja oli üks Progressiivse Partei juhtfiguure. Ema Ruth Pinchot oli ajakirjanik.

Juba Vassari Kolledžis õppides oli Mary Pinchot Meyer vasakpoolsete ja patsifistlike vaadetega. Ta astus Ameerika Tööparteisse (American Labor Party) ja Föderaalne Juurdlusbüroo avas tema kohta toimiku. Kolledži lõpetamise järel töötas ta ajakirjanikuna United Press Internationalis.

1944. aastal tutvus Mary USA Mereväe leitnandi Cord Meyeriga, nad abiellusid 19. aprillil 1945. Nende esimene poeg Quentin sündis 1945. aastal ja teine poeg Michael 1947. aastal. Seejärel jäi Mary Pinchot Meyer koduseks ja tegeles ka kunstiõpingutega. Nende kolmas poeg Mark sündis 1950. aastal. Samal aastal kutsuti Cord Meyer tööle Luure Keskagentuuri. 1954. aasta suvel said Mary Pinchot Meyer ja Cord Meyer endale uued naabrid. Nende Washingtoni Georgetowni linnaosas asuva maja lähedale ostsid häärberi senaator John F. Kennedy ja tema naine Jacqueline Kennedy. Mary Pinchot Meyer ja Jacqueline Kennedy said peagi sõbrannadeks. 18. detsembril 1956 jäi Mary Pinchot Meyeri ja Cord Meyeri üheksa-aastane poeg Michael auto alla ja sai surma. 1958. aastal lahutasid Mary Pinchot Meyer ja Cord Meyer abielu.

1962. aasta jaanuaris sai Mary Pinchot Meyerist John F. Kennedy armuke. Alates 1962. aasta aprillist sai ta Timothy Learylt LSD-d, mida nad tarvitasid ka koos John F. Kennedyga.

Pärast John F. Kennedy mõrva helistas Mary Pinchot Meyer 1. detsembril 1963 Timothy Learyle ja ütles: "Nad ei suutnud teda enam kontrollida. Ta muutus liiga kiiresti. Nad on kõik kinni mätsinud. Ma tahan sind näha. Ma kardan."

Mary Pinchot Meyer mõrvati 1964. aasta 12. oktoobril umbes kell 12:20 keskpäeval oma kodu lähedal Washingtonis Georgetowni linnaosas. Teda tulistati kaks kord püstolist, esimene lask pähe. Mary Pinchot Meyer suri silmapilkselt. Kahtlusalusena peeti kinni 25-aastane afroameeriklane Ray Crump. Mõrvarelva ei leitud kunagi. Kuid süütõendeid ei olnud ja 29. juulil 1965 mõisteti Crump kohtus õigeks. Mary Pinchot Meyeri mõrv jäi lahendamata.

Mary Pinchot Meyeri tapmist on püütud seostada president John F. Kennedy mõrvaga. Peter Janney avaldas 2012. aastal raamatu "Mary's Mosaic", milles ta väitis, et Mary Pinchot Meyeri mõrvas Luure Keskagentuur.

Viited
------

1. ↑  Mary Pinchot Meyer Spartacus Educational
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
**Heeder** on viljakoristusmasina osa, mis koosneb lõikeaparaadist ja lõigatud vilja edasitoimetavaist seadmeist.

Heedri põhiosad on haspel, eesmised vikatid, külgvikatid ja tallad.

Vilja lõikamine toimub eesmiste ja külgmiste vikatite abil ning lõigatud vili suunatakse haspli abil heedri lauale. Järgnevalt liigutab tigukonveier selle heedri tsentrisse, kust liigub vili edasi viljavõtumasinasse läbi kallaku.

Kombain CX8090 koos heedriga
Heedri tallad kinnituvad heedri põhjale ja liiguvad mööda maapinda viljavõtu ajal. Vastavalt maapinna ebatasasusele tallad avanevad või sulguvad, et hoida ühtlast kõrgust viljavõtu ajal.

Heedrit transporditakse selleks ettenähtud käruga. Käru on loodud selleks, et seda saaks vedada ka viljavõtumasin üksikult. Heeder ühendatakse viljavõtumasina kallakuga, ehk kallak sõidetakse heedri ühendus kohta sisse ja tõstetakse kärult maha. Lukustamine toimub läbi heedri kallakus oleva võlli, mille küljes on lukusti (hammas). Kui heeder on käru pealt maha tõstetud tuleb ühendada heedri kardaan, hüdro liides ja pistik heedri kallakuga. 

Heedrikäru
Kardaan käitab tigukonveieri, eesmised vikatid ja haspli. Läbi hüdrostaatika käitatakse haspli ja heedrilaua liigutamine ja külgmised vikatid. Kogu heedrit juhitakse läbi kombaini ja seda teostab kombainer (juht).

Viljavõtumasina kallakusse on paigaldatud *revers mootor,* et liigutada tigukonveierit ja hasplit vastupäeva, kui on tekkinud ummistus. *Revers* mootori rakendumisel hakkab tigukonveier vedama heedri laual olevat vilja tsentrist kaugemale ja haspel lükkab seda heedri laualt kaugemale.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Aleksander Jurich, 1924**Aleksander August Jurich** (ka **Alex**; 23. november 1880 Humala küla, Harjumaa – 1945 Saksamaa) oli eesti fotograaf ja kunstnik.

Elukäik
-------

Lõpetas 1901. aastal Tallinnas keskkooli. Tegutses Tallinnas eduka päevapiltnikuna oma ateljees Pikal tänaval. Üks tema erihuve oli näitlejate pildistamine ja joonistamine. Jäädvustas Draamateatri, Estonia teatri ja Draamastuudio Teatri näitlejaid lavakostüümides.

Postkaart loodud Aleksander Jurichi poolt, kujutades Eesti esimest Buddha munka Vend Vahindrat
Kunstniku kutseoskuse omandas 1912. aastal Berliinis Brasche ateljees maalikunsti erialal ja 1915–1916 August Weizenbergi ateljees skulptuuri alal. Õppis kunstnike Albu ja Gustav Mootse juures graafikat. Käis enesetäiendusreisidel Inglismaal, Saksamaal, Hollandis, Itaalias, Prantsusmaa ja Aafrikas.

Looming
-------

Jurich on loonud õlimaale, pastellportreid, söe- ja sulejoonistusi.

Ta oli Eesti Kunstnikkude Liidu liige. Esines EKL-i kunstinäitusel 1925. aastal ja Organiseerimatute näitustel.

Viited
------

1. ↑   geni.com
2. 1 2 3
3. ↑  Talts, Mait (2008). ""The First Buddhist Priest on the Baltic Coast": Karlis Tennison and the introduction of Buddhism in Estonia" (PDF). *folklore.ee*: lk 91.
**Sandra** on naisenimi. Nime Sandra nimepäev on 19. aprillil.

Päritolu
--------

Sandra on inglise päritolu naisenimi. Sandra on lühivorm nimest Alessandra.

Nime levik
----------

### Lätis

Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Sandra 8316 inimesel.

### Eestis

2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Sandra 2237 naisel. Sandra on keskmiselt 16 aasta vanune (mediaanvanus on 15).

Kõige populaarsem on eesnimi Sandra vanuserühmas 10–14, kus neid on 10 000 elaniku kohta 52,37.

Kõige rohkem on Sandra-nimelisi sündinud juulis, kokku 219.

Kõige populaarsem on eesnimi Sandra Jõgeva maakonnas, kus sellenimelisi on maakonna 10 000 elaniku kohta 19,96.

Nime kandjad
------------

### Inimesed

#### Eesti päritolu inimesed

Eesti laulja Sandra Nurmsalu
* Sandra Nurmsalu, laulja

* Sandra Vabarna, eesti torupillimängija

* Sandra Ashilevi, näitleja

* Sandra Uusberg, näitleja

#### Väljastpoolt Eestit pärit inimesed

* Sandra Bullock, USA näitleja

* Sandra Lauer, saksa laulja

### Muu

* Sandra küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas

* Sandra matkarada Pärnumaal

Viited
------

1. 1 2  "Nimede statistika". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.01.2020. Vaadatud 15.11.2018.
2. ↑  "Behind The Name". Vaadatud 15.11.2018.
3. ↑  Personvārdu datu bāze
4. ↑  "Loodusega Koos". Vaadatud 15.11.2018.
Tom Moore circa 1940
**Sir Thomas Moore** (30. aprill 1920 – 2. veebruar 2021), tuntud kui Kapten Tom (inglise Captain Tom), oli Briti sõjaväelane. 

Ta sai tuntuks eaka eruohvitserina, kes algatas oma 100. sünnipäeva puhul rahakogumiskampaania Briti riiklikule tervishoiuteenistusele 2020. aasta koroonapandeemia ajal.

Moore'i plaan oli oma sajandaks sünnipäevaks läbida aias sada 25 meetri pikkust ringi ning koguda 1000 naelsterlingit, kuid see eesmärk täitus juba esimese 24 tunniga. 16. aprilliks, mil 100 ringi täis sai, oli ta kogunud üle 12 miljoni naelsterlingi. Oma sajandaks sünnipäevaks 30. aprillil oli ta kogunud üle 30 miljoni naelsterlingi.

24. aprillil jõudis ta koos laulja Michael Balliga Suurbritannia singliedetabeli tippu lauluga "You'll Never Walk Alone". 99 aasta ja 359 päeva vanuselt oli Tom Moore vanim inimene, kes seda saavutanud on.

Viited
------

1. ↑  The Captain Tom Foundation
2. ↑

Välislingid
-----------

* 99-aastane Briti veteran kogus miljoneid tervisetöötajate aitamiseks Postimees.ee, 16. aprill 2020
Uno Leiese haud**Uno Leies** (6. oktoober 1931 Narva – 13. september 1988 Tallinn) oli eesti lastekirjanik, teatrilavastaja ja telerežissöör.

Õppis Tallinna 20. keskkoolis ning aastatel 1946–1950 Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumis. 

Esimeseks töökohaks sai Eesti Projekt, kus töötas ehitustehnikuna. Töö kõrvalt õppis V. Kingissepa nimelises Draamateatri õppestuudios. Aastatel 1953–1960 töötas näitleja ja lavastajana Eesti NSV Riiklikus Nukuteatris ning 1961. aastast režissöörina Eesti Televisioonis.Lisaks lastelavastustele tegi ETVs saatesarjad "Taat tõi võidu ja "Terekäsi."

Oli Eesti Teatriliidu (1955) ja Kirjanike Liidu liige (1973).

Looming
-------

Kirjutanud luulet väikelastele ja nukunäidendeid. Loonud üle 500 telelavastuse, sh lastelavastuse "Nõiakivi". Lisaks lastelavastustele tegi ETVs saatesarjad "Taat tõi võidu ja "Terekäsi." Tema näidenditest on enamlavastatud (sh väljaspool Eestit) "Vihavaenlased ja "Buratino lendab Kuule".

Vabal ajal joonistas karikatuure, mida avaldati ka ajakirjas Pikker. 1982. aastal sai Õhtulehe karikatuurivõistlusel ergutuspreemia. Kirjutanud ka humoreske ja värsse.Surres jäi tal pooleli lasteseriaali "Naljahammas..."käsikiri.

Isiklikku
---------

Tema isa oli sõjaväelane. 1960. aastal abiellus Aino Raidiga.

Teoseid
-------

### Luulekogud

* "Harjavars on pikem mehest" (1963)
* "Muti metroo" (1965)
* "Tillukesi killukesi" (1966)
* "Loomade olümpiaad" (1968)
* "Kasetohust kaabu" (1970)
* "Atsi patsid" (1970)
* "Kuri Muri" (1982)

### Telelavastused

* "Tipp ja Täpp" (1965–1981)
* "Hunt Kriimsilm" (1968–1987) ("Hunt Kriimsilma üheksa ametit "oli eetris kuni 1991)
* "Liiklusinspektor Buratino lood" (1977–1979)
* "Mängutare" (1979)
* "Vembu ja Tembu" (1983–1984)
* Oh seda eeslit! (1984)
* "Vaat kus lops!" (1985)
* "Tammetõru seiklused" (1988)

### Näidendikogumik

* "Lõbus nukupere" (1971)

Tunnustus
---------

* 1982 – Õhtulehe karikatuurivõistluse "Tõkestame neile tee" – ergutuspreemia

Viited
------

1. ↑  Pikker 1979 nr 06
2. ↑  Sirp ja Vasar, 3 detsember 1982
**Otto Mamberg** (ka **Otto Evald Mamberg**; pseudonüümiga -erg; 16. veebruar 1904 Paide – 23. august 1984 Stockholm, Rootsi) oli eesti rakenduskunstnik ja karikaturist.

Otto Mamberg sündis 16. veebruaril 1904 Paides ehitusettevõtja pojana. Perekonnas oli viis poega ja üks tütar. Algul õppis Paides, kuid kui pere kolis Tallinna, õppis edasi Tallinna Reaalkoolis. Pärast kooli lõpetamist õppis 1926. aastal Tartu Ülikoolis õigusteaduskonnas, kus kuulus Sakala korporatsiooni. 

Seejärel töötas Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisuse (ETK) rahandusosakonnas ning pärast seda kindlustusseltsides kuni kodumaalt lahkumiseni. 

1944. aastal siirdus Otto Mamberg Soome kaudu Rootsi. Rootsis kuulus ta Järvakate Ühingusse ja oli selle esimees. Stockholmis asuvas Rootsi Loodusmuuseumis (*Naturhistoriska Riksmuseet*) leiutas ta tehnilise menetluse tušijoonistuste paberile ülekandmiseks. Rootsis töötas ta aastaid kindralstaabi kaardijoonistajana ja oli mitme suurkirjastuse koosseisus. 

Enne emigreerumist joonistas ta karikatuure Eestis väljaannetele Päevaleht, Esmaspäev, Kratt, Rahvaleht ja Agu. Rootsis jätkas karikatuuride joonistamist, need ilmusid väljaannetes Åhlén & Åkerlund, Semic Press ja Eesti Päevaleht Rootsis. Tema karikatuure ilmus ka mõnes väljaandes USA-s ja Kanadas Võitlejas .

Kujundatud raamatud
-------------------

* Arnold Kokk. "Maarjamaalt marjamaale (valimik vestekroonikat 1947-1984)", 128 lk, Boreas 1984
* Elmar Õun. "Meri ja maa", 216 lk, Välis-Eesti & EMP (Stockholm) 1977

Viited
------

1. ↑  "Eesti biograafiline andmebaas ISIK". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. veebruar 2017. Vaadatud 20. veebruaril 2017.
2. ↑  TLÜAR väliseesti isikud
3. ↑  "Karikatuur". *Võitleja = The Combatant*. November 1977.
4. ↑  Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet, 31 august 1984 (lk 3)
**Muinaslinnus** oli nooremale- ja hilisele rauaajale iseloomulik linnus.

Eestis rajati muinaslinnused peamiselt puust, kuna eestlased ei osanud lubjamörti valmistada. Need koosnesid peamiselt vallidest ja vallikraavidest. Kuna linnuseid ehitati nii Eesti saartele (Saaremaa ja Muhu saar) ja mandrile, siis on vallide ehituseks kasutatud erinevaid materjale. Tüüpilised ehitusmaterjalid on murtud paas, raudkivid, kruus, liiv ja muld.

Muinaslinnused Eestis
---------------------

Eesti muinaslinnused on rühmitatud neljaks. Nendeks on neemiklinnused, kalevipoja sängid, mägilinnused ning ringvall-linnused.  

Muinaslinnuseid hakati rühmitama 19. sajandi lõpul, kuid suurema hoo sai see 1920. ja 1930. aastatel. Linnuseid rühmitatakse peamiselt nende väliskujusid ja asukohti arvestades. Üheks peamiseks lähtekohaks on suhe algse loodusliku reljeefiga. Muinaslinnuste seos algse reljeefiga on eriti hästi näha Lõuna-Eestis, kus muinaslinnuste looduslikuks aluseks olid sealsed iseloomulikud moreenkünkad ja -seljandikud. Põhja-Eestis paiknesid need tihti kõrgematel jõeorgude kaldamoodustistel, mille jõepoolne külg oli kõrgem, välimine läks aga sujuvalt laugjalt madalaks. Lääne-Eesti looduslikuks alusteks on madalad aluspõhjadel- või moreenkõrgendikel. 

Looduslik pinnavorm ei ole ise veel linnus. Algse pinnavormi ümberkujundamine nõudis suuremahulisi töid. Vallikraavide rajamisel tõsteti muld mäe äärtele, kujundades arvestatavaks valliks, mille kõrgus varieerus Eesti piires suuresti (0,5-9 m). Vallide kõrgusest kujunes üks rühmitamise element ja linnuseid jagatakse madalate ja kõrgete vallidega muinaslinnusteks.

Väliste kindlustustööde käigus võisid tekkida ka sisuliselt uued pinnavormid, nagu näiteks Lõhavere linnamägi.

Suuremal osal Eesti kindlatel muinaslinnustel, mida oli praegustel andmetel 131, esinesid vallid, vallikraavid, järsud nõlvad ning tasandatud õuealad.

Välisilmelt on ebakindlad linnusekohad mitmekesised, üsna lamedatest künkakestest ja kõrgete mäekupliteni. Teise kategooria moodustab soosaartele rajatud pelgupaikadest. Praegustel andmetel on ebakindlaid linnusekohti 60 kandis.

Vaata ka
--------

* linnamägi
* ordulinnus
* piiskopilinnus

Viited
------

1. ↑  Evald Tõnisson. Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20. Tartu-Tallinn
2. ↑

Välislingid
-----------

* Linnuste nihe. Uurimus Eesti linnustevõrgustikus 11. sajandil toimunud muudatusest ning selle ühiskondlikest tagamaadest ja mõjudest
**Osvald Jungberg-Noormägi** (**Oswald August Otto Jungberg**; 16. november 1880 Tartu – 8. oktoober 1937 Tallinn) oli eesti maalikunstnik.

Ta sündis 1880. aastal Tartus kaupmehe perekonnas. (Sageli on ekslikult kasutusel sünniaeg 20. november 1881.)

Jungberg-Noormägi õppis Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja kunsti õppis Tartu Saksa Käsitööliste Seltsi joonistuskoolis R. J. von zur Mühleni juures. Oli 1898–1905 Peterburis A. L. Stieglitzi kunsttööstuskoolis vabakuulaja. Täiendas end K. Manovski juures ja 1912 Pariisis Academie Julianis. Omandas Peterburis 1909 KA juures joonistamisõpetaja elukutse.

Töötas Tallinnas joonistamisõpetajana 1912–1914 Tallinna Linna Tütarlaste Kommertskoolis, hiljem pikemat aega Tallinna Linna I Tütarlaste Gümnaasiumis ja 1932–1933 Vene Ühisgümnaasiumis. 

Joonistas ka karikatuure, mida avaldati väljaannetes Naer ja Lõbu (1906) ja Meie Mats (1911). Tema juugendlikke joonistusi avaldati veel väljaannetes Lasteleht, Linda (1904–1905), Tervis, Kodu (1908–1909 ja 1920–1922) ja Virulane. Tema maaliloomingust on kõige rohkem hinnatud portreemaale.

Osales Vabadussõjas. Oli üks Eesti Kunstnikkude Liidu asutajatest (1923). Kirjutanud raamatud „Kunstnik ja modell" (1923) ja „Itaalia renaissance" (1923).

Ta on kavandanud Tallinna Linna Tütarlaste Gümnaasiumi lipu.

Oswald Jungberg-Noormägi on maetud Tartu Maarja kalmistule.

Näitused
--------

* 1910 – esmaesinemine Eesti Kunstiseltsi näitusel Tallinnas
* 1923 – Eesti Kunstnikkude Liidu näitused
* 1932 – EKKKÜ näitus

Isiklikku
---------

Tema onu oli skulptor August Weizenberg.

Viited
------

1. ↑  Päevaleht 1930 29. nov - Osvald Jungberg 50 aastane
2. 1 2  "Osvald Jungberg-Noormägi". *Eesti Kirik, nr. 41*. 14. oktoober 1937. Vaadatud 02.10.2018.
Vene vägede rivistus Mailly laagris (oktoober 1916)
**Vene ekspeditsioonikorpus Prantsusmaal ja Kreekas** (vene keeles Экспедиционный корпус Русской армии во Франции и Греции) oli Venemaa Keisririigi väeüksus, mis saadeti Esimeses maailmasõjas sõdima Läänerindele Prantsusmaale ja Makedoonia rindele Kreekasse.

1915. aastal taotles Prantsusmaa, et Vene väed saadetaks läänerindele võitlema koos nendega. Kõrgeima ülemjuhataja peakorteri staabiülem Mihhail Aleksejev oli Vene vägede saatmise vastu, Nikolai II nõustus lõpuks saatma brigaadi suuruse väeüksuse. Esimene Vene brigaad maabus Marseille's 1916. aasta aprillis.

Teine brigaad saadeti sõdima Põhja-Kreekasse Makedoonia rindele. Peagi järgnesid kolmas ja neljas brigaad. Teine ja neljas brigaad saabusid Makedoonia rindele augustis ja novembris 1916. Kolmas brigaad lahkus Prantsusmaale 1916. aasta augustis.

Prantsusmaa Vene ekspeditsioonikorpuses teeninud eestlasi

Viited
------

1. ↑  Henri Maurel, The Volunteers of the Russian Expeditionary Corps in the Moroccan Division during the Second Battle of Marne
Kenny Agostino 2023.
Kenny Agostino 2017. aastal Bruinsi särgis
**Kenneth Tyler Agostino** (sündinud 30. aprillil 1992 Morristownis, New Jerseys) on USA jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Nižni Novgorodi Torpedo ründajana vasakäärel.

Aastatel 2010–2014 mängis ta Yale'i Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2013. aastal tuli ta Yale'i Ülikooli võistkonnaga USA ülikoolide meistriks.

2010. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i *draft* '​is 140. valikuna. 2013. aasta märtsis müüs Penguins Agostino mängijaõigused Calgary Flamesis. 2014. aasta märtsis sõlmis ta Flamesiga kaheaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 21. märtsil 2014 mängus Nashville Predatorsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 4. aprillil mängus Florida Panthersi vastu. Hooajal 2015–16 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Flamesi noorteklubis Stockton Heat, saades samal hooajal Flamesi meeskonnas NHL-is jääle vaid kahes mängus.

2016. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu St. Louis Bluesiga. Ka hooajal 2016–17 mängis Agostino põhiliselt AHL-is, seekord Bluesi noorteklubis Chicago Wolves. AHL-is oli ta resultatiivseim mängija (24+59) ning pälvis John B. Sollenberger Trophy ja hooaja kõige väärtuslikumale mängijale antava Les Cunningham Award. Samal hooajal valiti ta AHL-i tähtede mängule ja liiga sümboolsesse koosseisu. Bluesi meeskonnas mängides jäi tema arvele seitsme mänguga üks värav ja kaks väravasöötu.

2017. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Boston Bruinsiga. Sarnaselt kahe eelneva hooajaga sai Agostino hooajal 2017–18 enam mänguaega AHL-is ja Bruinsis jäi tema arvele viis mängu. Hooajal 2018–19 mängis Agostino NHL-is Montreal Canadiensi ja New Jersey Devilsi ridades ning sai neis klubides kirja vastavalt 2+9 ja 4+9. 2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu Toronto Maple Leafsiga. Aastatel 2019–2021 mängis ta enamus ajast AHL-is Toronto Marliesi võistkonnas. NHL-is sai ta Maple Leafsis meeskonnas väljakule vaid ühes mängus.

2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu Torpedoga.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 1.6.2021)
2. ↑  КЕННИ АГОСТИНО - В «ТОРПЕДО»!. hctorpedo.ru. 1.6.2021. Vaadatud 1.6.2021

Välislingid
-----------

* Kenny Agostino NHL.com lehel
* Kenny Agostino hockeydb.com lehel
**Kaunissaari** (rts *Fagerö*, eesti keeli ka *Vagrina*) on saar Soome lahes Uusimaa maakonnas Sipoo vallas. 

Saar paikneb Helsingi lähistel ja on populaarne puhkusepaik. Seal asub 60 kohaga paadisadam. Saare rannad on kivised ja kaljused. Kaunissaaril on viis laagriplatsi, mujal on lõkke tegemine keelatud. Suvisel ajal peab mandri ja saare vahel ühendust laev Christina.

1728. aastal omandas Fagerö Magnus Otto Nordenberg. Koos oma venna Carl Fredrikuga rajasid nad saarele, mis oli seni olnud hülgepüügi keskus, seebivabriku. Nad asutasid sinna ka laevatehase, lubjavabriku, trükikoja, veski ja rauasulatusahju. Samuti valmis korralik sadam. Vennad unistasid sellest, et rajada saarele vabakaubandustsoon, kuid Helsingi linna vastuseisu tõttu see ei teostunud.

Teise maailmasõja ajal oli saar üks Eesti pagulaste Soome toimetamise tugipunkte, mis seetõttu sai ka pagulastelt eestikeelse nime Vagrina.

Telkijad Kaunissaari metsas

Viited
------

1. ↑  Eero Haapanen, *Põgenemine üle Soome lahe*, lk. 122
2. ↑  Kaunissaari
3. ↑  Mikko Huhtamies: "Utopian koordinaatit", Pohjolan Atlantis: uskomattomia ideoita Itämerellä, lk. 70–87. John Nurmisen säätiö, 2014. ISBN 978-952-9745-42-5.
**Roar Ljøkelsøy** (sündinud 31. mail 1976 Orkdaldis) on Norra suusahüppaja. 

Ljøkelsøy oli pikka aega maailmakarikavõistlustel kesktasemel hüppaja. Mika Kojonkoskeni saamisel Norra suusahüppajate peatreeneriks hakkasid Ljøkelsøy tulemused paranema. Esimese maailmakarikavõistluste etapi võitis ta 26-aastasena 25. jaanuaril 2003.

Maailmakarikavõistluste 2003-2004 hooajal Ljøkelsøy võitles Janne Ahoneniga maailmakarika üldvõidu nimel kuni viimase etapini, kuid jäi siiski 10-punktise vahega teiseks. Sama seis kordus ka järgmisel hooajal, kuid siis oli Ahonen kogu hooaja teistest kõvasti üle.

2004. aastal Ljøkelsøy tuli Planicas suusalennu MM-il nii individuaalselt kui ka meeskondlikult maailmameistriks. Sama kordus ka kaks aastat hiljem Kulmis. 2005. aasta suusatamise maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis sai ta suurel mäel hõbemedali ja meeskonnavõistluses pronksmedali. 2006. aasta olümpiamängudel Torinos võitis ta pronksmedali nii normaalmäel kui ka meeskonnavõistluses. 2007. aasta MM-il Sapporost viis ta koju suurelt mäelt pronksi ja meeskonnavõistluse hõbeda.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2006 Torinos
	+ Pronks pronksmedal suurel mäel
	+ Pronks pronksmedal meeskonnavõistluses normaalmäel

### Maailmameistrivõistlustel

* 2005 Oberstdorfis
	+ Hõbe hõbemedal suurel mäel
	+ Pronks pronksmedal meeskonnavõistluses suurel mäel
* 2007 Sapporos
	+ Hõbe hõbemedal meeskonnavõistluses suurel mäel
	+ Pronks pronksmedal suurel mäel

### Suusalennu maailmameistrivõistlustel

* 2004 Planicas
	+ Kuld **maailmameister** lennumäel
	+ Kuld **maailmameister** meeskonnavõistluses lennumäel
* 2006 Kulmis
	+ Kuld **maailmameister** lennumäel
	+ Kuld **maailmameister** meeskonnavõistluses lennumäel

### Maailma karikavõistlustel

  

#### Maailma karikas

* 2. koht: 2004, 2005

#### Maailma karikasarja etapivõidud

Roar Ljøkelsøy on maailmakarikavõistluste etappidel osalenud 303 korral (seisuga 15. jaanuar 2008) ja jõudnud poodiumile 32 korda, millest 11 on olnud kõige kõrgemal astmel.

| Jrk. nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2003  | 25. jaanuar  | Sapporo  |  Jaapan | suur mägi |
| 2. | 2003  | 6. detsember  | Trondheim  |  Norra | suur mägi |
| 3. | 2003 |  20. detsember | Engelberg  |  Šveits | suur mägi |
| 4. | 2004  | 24. jaanuar  |  Sapporo  |  Jaapan | suur mägi |
| 5. | 2004  | 25. jaanuar  | Sapporo  |  Jaapan | suur mägi |
| 6. | 2004  |  7. veebruar | Oberstdorf  |  Saksamaa | lennumägi |
| 7. | 2004 | 12. märts  | Lillehammer  |  Norra | suur mägi |
| 8. | 2004  | 14. märts  |  Oslo |  Norra | suur mägi |
| 9. | 2005  | 29. jaanuar  | Zakopane  |  Poola | suur mägi |
| 10. | 2005  | 6. veebruar  | Sapporo  |  Jaapan | suur mägi |
| 11. | 2006  |  22. jaanuar | Sapporo  |  Jaapan | suur mägi |

Välislingid
-----------

* Roar Ljøkelsøy koduleht
* Roar Ljøkelsøy FIS-i kodulehel
Jelena Obraztsova (2000)
**Jelena Vassiljevna Obraztsova** (Елена Васильевна Образцова; 7. juuli 1939 Leningrad – 12. jaanuar 2015 Leipzig) oli vene ooperilaulja, metsosopran.

Elulugu
-------

Aastatel 1948–1954 laulis ta Leningradi Pioneeride Palee lastekooris.
1954–1957 õppis Taganrogi lastemuusikakoolis.
1958 astus ta Leningradi Riiklikku Konservatooriumi. 
1962 saavutas esikoha üleliidulisel Mihhail Glinka nimelisel vokalistide konkursil.
1963 debüteeris ta Moskva Suure Teatri laval Modest Mussorgski ooperis "Boriss Godunov".

1964 sai temast Suure Teatri solist.
Juba samal aastal esines ta Milano La Scala teatris, pälvides itaalia publiku ja meedia tähelepanu.

1975 esines ta esimest korda USA-s, misjärel kinnistus tema roll maailma ooperitähena.
San Franciscos laulis ta duetti koos Luciano Pavarotti ja Joan Sutherlandiga. 

Ta on laulnud paljudel rahvusvahelistel muusikafestivalidel Euroopas ja Ameerikas.

Aastatel 1973–1994 oli ta Moskva konservatooriumi õppejõud, alates 1984. aastast professor.

Oma lemmiklavapartneriteks pidas ta Vladimir Atlantovit ja Placido Domingot. 

2000. aastatel juhtis ta Peterburis omanimelist kultuurikeskust, kus töötas noorte artistidega. Moskvas tegutseb Obraztsova-nimeline heategevusfond, mis toetab muusikakunsti.

Tunnustus
---------

* 1976 Nõukogude Liidu rahvakunstnik
* 1976 Lenini preemia
* 1990 sotsialistliku töö kangelane.
* 2014 Balti Täht

Viited
------

1. ↑  "Культурный Центр Елены Образцовой". // startvocal.ru. Originaali arhiivikoopia seisuga 19.02.2012. Vaadatud 8. jaanuar 2012. `{{cite web}}`: tundmatu tühi parameeter: `|datepublished=` (juhend)
2. ↑  "Фонд Елены Образцовой". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. jaanuar 2015. Vaadatud 13. jaanuaril 2015.
3. ↑  "Образцова, Елена Васильевна". // dic.academic.ru. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. veebruar 2012. Vaadatud 1. august 2012. `{{cite web}}`: tundmatu tühi parameeter: `|datepublished=` (juhend)

Välislingid
-----------

* Suri metsosopran Jelena Obraztsova
**Marta Kivi** (23. jaanuar / 5. veebruar 1912 Kakuna, Saaremaa – 23. august 2020 Rapla) oli eesti õpetaja. Ta oli alates 10. detsembrist 2018 Eesti vanim elanik ja teadaolevalt ajaloo vanim saarlane.

Ta alustas kooliteed 1919. aasta sügisel Tornimäe 4-klassilise algkoolis, kus tema õpetaja oli ta isa Anton Kivi. 4. klassi alustas ta Uuemõisa algkoolis, kus lõpetas 1925. aastal ka 6. klassi. Pärast Uuemõisa kooli lõpetamist asus ta Haapsalus õppima Läänemaa Õpetajate Seminaris. Seminari lõpetamisele 1932. aastal järgnes kaheaastane õpetajana töötamise kohustus. Marta esimeseks töökohaks sai 1932. aastal avatud Tumala kool.

Peale Tumala kooli oli Marta Kivi õpetaja veel Kuressaares, Audlas ja ka mandril, kuid 1944. aasta sügisel, pärast koolidirektorist isa Anton Kivi surma sai temast Tornimäe Mittetäieliku Keskkooli direktor. Peale algklassides õpetamise andis Marta ka eesti ja saksa keele tunde. Tema käe all tegutsesid nii kooli kui ka rahvamaja laulukoorid ning muusikaõpetust ja laulmist andis ta ka kogu koolile.

Isiklikku
---------

Tema isa Anton Kivi oli õpetaja ja koolijuhataja Tornimäe koolis. Marta vanem vend Aleks oli samuti koolijuhataja ja küüditati Venemaale. Teine vend Boris oli Teise maailmasõja ajal Nõukogude armee ohvitser, aastatel 1947–1952 Tornimäe kooli direktor, aastatel 1951–1963 Leisi Keskkooli direktor ja alates 1963. aastast kuni pensionile minekuni Kingissepa Keskkooli direktor.

Viited
------

1. ↑  Marta Kivi Geni
2. ↑  Eesti vanim elanik on Marta Kivi Postimees, 13. detsember 2018
3. ↑  "Maailma vanim saarlane: MARTA KIVI 106 Saarte Hääl, 9. veebruar 2018". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. detsember 2018. Vaadatud 14. detsembril 2018.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Anna Kütt** | **Vanim eesti naine**10. detsember 2018 – 23. august 2020 | Järgnev**Illa Toompuu** |
| Eelnev**Anna Kütt** | **Vanim eestlane**10. detsember 2018 – 23. august 2020 | Järgnev**Illa Toompuu** |
**Buxhoevedeni Rist** on Volker von Buxhoevedeni poolt 27. oktoobril 2008 kodanikualgatuse korras asutatud aumärk, mida antakse välja Liivimaa (Riia) piiskopi Albert von Buxhoevedeni (u 1165 – 1229) mälestuseks.

Aumärgi asutamine oli suhtekorralduslikult halvasti ette valmistatud, mistõttu see sai laiema avalikkuse silmis algusest peale valdavalt negatiivse suhtumise osaliseks[*viide?*]. Seni väga piiratud hulgal välja antud aumärgi mõistlikkust on seatud selle kriitikute poolt kahtluse alla põhjendusel, et piiskop Albert oli Liivimaa ja Eestimaa vallutamise ja ristiusustamise peaorganisaator[*viide?*]. Katsed selle aumärgi mainet parandada on seni osutunud edutuks.

Aumärgi saajad
--------------

* Priit Herodes
* Philippe Jourdan
* Toomas Peek
* Peep Pillak
* Vello Salo
* Tiit Salumäe
* Jaan Tamm
* Urmas Viilma

Vaata ka
--------

* Buxhoeveden

Välislingid
-----------

* Lehte Ilves "Rist kinnitab Eesti Euroopa külge" Lääne Elu
* Eesti Muinsuskaitse Seltsi selgitus
* "Piiskop Alberti mälestuseks hakatakse aumärki välja andma" Postimees, 27. oktoober 2008
* Erkki Bahovski "Vabastaja Albert" Postimees, 28. oktoober 2008
* Peep Pillak "Buxhoevedeni Rist Vello Salole" Eesti Elu, 1. august 2010
**Moldava nad Bodvou** (kuni 1927. aastani **Moldava**, ungari keeles *Szepsi*, saksa keeles *Moldau an der Bodwa*) on linn Slovakkias Košice maakonnas Košice-okolie ringkonnas.

Geograafiline asend
-------------------

Moldava nad Bodvou asub Košice nõos Ungari piirist 8 km kaugusel, Košicest ligi 23 km edelas.

Ajalugu
-------

Küla on esmamainitud 1255. aastal. Ürikutes on Moldavat linnaks nimetatud juba 1317. aastal. 1629. aastal kinnitati Moldava linnaprivileege.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Moldava nad Bodvou elanikest slovakke 52,39%, ungarlasi 28,11%, mustlasi 15,27%, tšehhe 0,27%, ukrainlasi 0,19% ja russiine 0,12%.

Sõpruslinnad
------------

* Poola Brzozów, Poola
* Rumeenia Cristuru Secuiesc, Rumeenia
* Ungari Edelény, Ungari
* Ungari Encs, Ungari
* Ungari Karcag, Ungari
* Ungari Budapesti XVIII ringkond (Pestszentlőrinc-Pestszentimre), Ungari
* Ungari Siklós, Ungari
* Ungari Tarcal, Ungari
* Tšehhi Tišnov, Tšehhi

Viited
------

1. ↑  Dejiny mesta Moldava nad Bodvou. Vaadatud 26. novembril 2023
2. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Moldava nad Bodvou at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 26. novembril 2023
Pesapuu (2020. aastal)
**Rõuge vaatetorn Pesapuu** on metallist vaatetorn, mis asub Rõuge Ööbikuorus. See valmis 10. oktoobril 2016.

Vaatetorn on 30 meetrit kõrge ning välimuselt meenutab ta kahe linnupesaga puud, mille tipus asub "kuldmuna". Torn on pilkupüüdev ka öösel, kui süttivad vaateplatvorme ja "kuldmuna" valgustavad erivärvilised tuled.

Rõugel on ka omalaadne traditsioon – iga sündinud vallakodaniku auks värvub "kuldmuna" õhtuhämaruses kas siniseks või roosaks, vastavalt sündinud ilmakodaniku soole (sinine valgus – sündis poiss, roosa valgus – sündis tüdruk).

Torni tipust avanevad maalilised vaated Ööbikuorule ja ülejäänud Võrumaale.

Teostus
-------

Idee autor on arhitekt Karmo Tõra, rajatise ehitasid peatöövõtjana Via Betoon Eesti OÜ ja alltöövõtjana Roadservice OÜ. Vaatetorni ehitust rahastasid Keskkonnainvesteeringute Keskus Euroopa Liidu Ühtekuuluvusfondist ja siseriiklikust keskkonnaprogrammist 138 255 euroga ning Rõuge vald 123 788 euroga.

Tunnustus
---------

* Võrumaa Turismiliidu tunnustus UMA TEGU 2016
* Lõuna-Eesti Turismi tänukiri
* Konkursi "Ehe Lõuna-Eesti 2016" silmapaistev nominent Parima turismiobjekti kategoorias

Rõuge vana vaatetorn
--------------------

Rõuge vana tuulegeneraatoriga vaatetorn 2009. aastal
Enne praeguse torni ehitust asus samal kohal 2006. aastal valminud 24-meetrine puutorn, mis oli Eestis ainulaadne tipus asetseva horisontaalpöörlemisega tuulegeneraatori poolest. Generaatori võimsus oli 3 kW ning see ühendati Ööbikuoru keskuse vooluvõrku, et anda taastuvenergiat nii keskusele kui ka kooli suunduva jalgtee valgustuseks. Generaatori näol sai Rõuge Energiapark täiendust olemasolevatele seadmetele ning samuti täitis see eesmärki propageerida ja demonstreerida taastuvenergia kasutamist.

Vana torn lammutati kasutuskõlbmatuks tunnistamise järel 2015. aasta kevadel.

Viited
------

1. ↑  "Rõuge vaatetorn Pesapuu". *puhkaeestis.ee*. Vaadatud 31.03.2017.
2. ↑  "Rõuge Ööbikuorg saab uue vaatetorni ja värskendatud külastuskompleksi". *kik.ee*. 07.10.2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.04.2017. Vaadatud 31.03.2017.
3. ↑  "ÖÖBIKUORU VAATETORN "PESAPUU"". *Rõuge vald*. Vaadatud Vaadatud 31.03.2017. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)
4. ↑  "Ööbikuoru vaatetorn". *Rõuge energiapark*. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.04.2017. Vaadatud Vaadatud 31.03.2017. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)
5. ↑  "Rõuges avatakse Võrumaa kõrgeim vaatetorn". *pealinn.ee*. 06.10.2016. Vaadatud 01.04.2017.
**Fotorealism** on kujutava kunsti suund, mis tekkis 1960. aastate lõpus USA ida- ja läänerannikul ning levis 1970. aastatel üle maailma. See on maalistiil, mille puhul kunstnik tugineb fotodele.

### Stiil

Fotorealismi žanri teoseid iseloomustab uskumatu usutavus ja pisimate detailide kujutamine. Fotorealistid kasutavad oma töödes fotosid, imiteerivad neid ja suurendavad fotograafilise pildi mõju. Fotorealistlik maal on võimatu ilma fotograafiata. Fotorealistid ei reprodutseeri originaalfotot täielikult, vaid püüavad luua midagi tõelisemat. Kunstnikud kogusid teavet kaamerate ja fotode abil. Tulemuseks oli foto koopia, kuid tavaliselt palju suurem kui originaal. Tavaliselt teevad autorid originaalfoto ise. Kunstnikud eelistavad kujutada tavalisi linnamaastikke või igapäevaste asjade natüürmorte. Tehnika valdamise demonstreerimiseks valib kunstnik sageli keerukad pilte. Need sisaldavad peegeldusi, klaaskonstruktsioone või paljusid linnapildi geomeetriliselt täpseid detaile.

### Ajalugu

Fotorealism tekkis 1960. aastate lõpus New Yorgi ja California kunstnike seas ning levis paar aastat hiljem Euroopasse. Sõna „fotorealism" võttis kasutusele Louis K. Meisel 1968. aastal. Samuti koostas ta selle sõna definitsiooni ning selgitas välja ka fotorealistide peamised omadused, sealhulgas fotograafia kasutamine piltide lõuendile ülekandmisel ja valmis töö fotograafiline täpsus. Fotorealistid rõhutasid hoolika tööga iga pildi väärtust ja akadeemiliste meetodite tähtsust. 

1990. aastatel viisid täiustatud tehnikad ja digitaaltehnoloogia veelgi täpsemate maalideni, sealhulgas kolmemõõtmelisuse illusioonini. Sellisel kujul hakati fotorealismi nimetama hüperrealismiks. Kaasaegsed kunstnikud suhtuvad originaalfotosse suurema vabadusega ega kopeeri seda alati täpselt.

### Fotorealism Eestis

Fotorealism tuli Eestisse 1970. aastal. Järgmise kümnendi jooksul muutus fotorealism Eestis ülipopulaarseks. Kunstnikud pöörasid suurt tähelepanu modernsusele. Tuntud Eesti fotorealistid: Olev Subbi, Aili Vint. Tänapäeval see kunstisuund on samuti populaarne. 

Fotorealism

### Fotorealismi kuulsad esindajad

* Richard Estes. Linnapiltide meister ja fotorealistide esimese põlvkonna esindaja.
* Duane Hanson. Kuulus skulptor, realistike elusuuruste inimfiguuride autor.
* Ben Schonzeit. Kunstnik, kes loob suureformaadilisi natüürmorte.

### Allikaid

* 
* 
* 
*