recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Isikukultus** on üksikisiku, tavaliselt riigijuhi põhjendamatult suur austamine ning tema võimete ja teenete ülehindamine.

Isikultus saab võimalikuks riigis kus on kehtestatud süsteem, mis kasutab ära massimeedia ja propaganda võimalusi, et rõhuda inimeste patriotismile, idealiseerida ja ilustada riigijuhi isikut. Isikukultuse saavutamiseks võib korraldada riigi poolt organiseeritud meeleavaldusi, paraade, kultuuriüritusi, mis näitavad juhti kangelasena, keda teised jumaldavad. Isikukultus sarnaneb apoteoosiga, kuid selle saavutamiseks kasutatakse moodsaid ühiskonnaga manipuleerimise tehnikaid. Tavaliselt kasutatakse seda ühe partei süsteemiga ja totalitaarsetes riikides.

Isikukultusega kaasneb autoriteedi pimesi kummardamine ja tema teenete ülehindamine. Isikukultus on rahvale sisendatud ega olene kummardatava isiku tegelikest võimetest ja teenetest.

Isikukultust ilmnes juba Vana-Roomas ja Bütsantsis (nt Rooma ja Bütsantsi keisrite jumalustamine). 20. sajandil ilmnes isikukultust kõige enam NSV Liidus (Jossif Stalini isikukultus), Saksamaal (Adolf Hitleri isikukultus) ja Hiinas (Mao Zedongi isikukultus). Tänapäeval eksisteerib isikukultus Põhja-Koreas, alates 2000. aastatest on üha rohkem kõneldud ka Vladimir Putini isikukultusest Venemaal.

Vaata ka
--------

* apoteoos
* karismaatiline võim
* kultus

Viited
------

1. ↑  Putini isikukultus levib. Delfi, 17.06.2002
2. ↑  M. Kamps. Neljandik venemaalastest tunnetab riigis Putini isikukultust. - Postimees, 16. november 2011
3. ↑  A. Mäe. Putini isikukultus Peterburis ületab igasugused piirid. - Virumaa Teataja, 19. september 2014
**Bergeni toomkirik** (ka *Bergeni katedraal*) on kirik Norras Bergenis. Bergeni toomkirik on Bjørgvini piiskopkonna peakirik. Bergeni toomkirikut on esmamainitud seoses 1181. aasta sündmustega.

Ajalugu
-------

Bergeni toomkiriku sisevaade
Algselt kasutati pühale Olavile pühitsetud väikest kirikut ilmselt kohaliku kihelkonnakirikuna. Kuningas Sverre saaga kohaselt leidis 1181. aastal kirikus varju kuningas Sverre Sigurdsson.

13. sajandi alguses anti kirik lähedal asunud Frantsisklaste mungakloostri käsutusse. Frantsisklaste kirik põles 1248. ja 1270. aastal. Pärast viimast tulekahju toetas kuningas Magnus Lagabøte heldelt kiriku taastamist. Pärimuse kohaselt maeti kuningas pärast surma sellesse kirikusse, kuid tema haua asukohta pole suudetud kindlaks teha.

1463. aastal põles kirik uuesti, kuid seda ei taastatud täielikult enne 1550. aastaid.

1537. aastal viidi Taanis ja Norras läbi reformatsioon ning Bergeni Püha Olavi kirikust sai Bjørgvini piiskopkonna toomkirik. Vastset toomkirikut parandati ja laiendati ning sinna paigaldati Bremenist toodud orel.

Bergeni toomkirik põles uuesti 1623. ja 1640. aastal. 1623. aasta tulekahju järel sai kirik tänapäevani säilinud põhikuju.

Aastail 1624–1903 asus toomkiriku tornis vahimees, kelle ülesandeks oli märgata tulekahjusid. Kirikutornis asusid ka tulekustutamiseks vajalikud vahendid.

1665. aastal sai kirikutorn tabamuse suurtükist. Suurtükikuul asub siiani tornimüüris.

1880. aastatel Christian Christie juhtimisel toimunud taastamistööde käigus eemaldati kiriku rokokoosisustus ning kirikule anti tagasi tema keskaegne ilme.

Välislingid
-----------

* Bergeni toomkirikust Bergeni tutvustuses (inglise k)
* Bergeni toomkiriku ajalugu (inglise k)
* Vaade Bergeni toomkirikule linnulennult
Kukersiit ehk Eesti põlevkivi
**Kukruse lade** (läti keeles *Kukruzes*, vene keeles *Кукрузеский*) on ordoviitsiumi ladestu ülemordoviitsiumi ladestiku vanim eristatud regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade) Eestis. Seda hakkas esimesena eristama Friedrich Schmidt aastal 1879. Lade on nime saanud Kukruse asula järgi Toila vallas Ida-Virumaal. Lademe stratotüüp asub Kukrusel kinnikasvanud kraavis, lademe laiendatud stratotüübiks on aga Savala puurauk.

Kukruse lademel lasub Kesk-Ordoviitsiumi ladestiku Haljala lade ja selle all lamab Uhaku lade. Lademe vanus on 460,9...458,2 miljonit aastat. Koos Uhaku, Lasnamäe ja Aseri lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Purtse alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Sandby lade.

Litostratigraafiliselt vastavad sellele Loode-Eestis Pihla kihistu, Põhja-Eestis Viivikonna kihistu, milles on eristatud Kiviõli, Maidla ning Peetri kihistikud, Lõuna-Eestis aga Dreimani kihistu, lisaks veel Kriaunose kihistik. Lade on esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda Dalby kihistu lubjakivi.

Lademe avamusala ulatub Põhja-Eestis Pakri lahest Viivikonnani, läbides Paldiski, Klooga, Kiviõli, Kohtla-Nõmme ja Jõhvi. Lade paljandun näiteks Põhja-Eesti panga lääneosas, moodustades ülemise osa Osmussaare pangal ja Suur-Pakri pangal.

Lade koosneb Osmussaare-Mehikoorma joonest kirde pool kukersiidist ja lubjakivist, osaliselt ka merglist. Lääne-Eestis koosneb lade lubjakivist ja merglist. Lademe paksus 4...25 meetrit. Selle fossiilide fauna on ordoviitsiumi lademetest kõige rikkalikum.

Uhaku ja Kukruse lademete vaheline piir on globaalses stratigraafias piiriks Darriwili ja Sandby lademete vahel.

Viited
------

1. ↑  Stratigraafia Komisjon: "Stratigraafia terminoloogia"
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri.
4. ↑  Ordovician of the Siljan District, Sweden Jan Ove R. Ebbestad& Anette E.S. Högström
5. ↑  Kalle Suuroja *Põhja-Eesti klint Eesti looduse sümbol*, Tallinn 2006, lk. 50
6. ↑  Kukruse Stage L. Hints Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3
7. ↑  "Ordoviitsiumi stratigraafia Rahvusvahelise stratigraafiakomisjoni Ordoviitsiumi alamkomisjoni lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2020. Vaadatud 15. detsembril 2018.

Ordoviitsiumi regionaalsed lademed Eestis

Pakerordi  **·** 
Varangu **·** 
Hunnebergi **·** 
Billingeni **·** 
Volhovi **·** 
Kunda **·** 
Aseri **·** 
Lasnamäe **·** 
Uhaku **·** 
Kukruse **·** 
Haljala **·** 
Keila **·** 
Oandu **·** 
Rakvere **·** 
Nabala **·** 
Vormsi **·** 
Pirgu **·** 
Porkuni  

vanemad lademed  nooremad lademed
**"Kukkuv õun"** on Kuku raadio teadussaadete sari. 

Esimene saade jõudis eetrisse 2000. aasta juunis. 

Saate loojaks oli Merlis Nõgene, kes tegi saadet kuni 2003. aasta septembrini. Kuni 2015. aasta alguseni oli saatejuht Margus Maidla. Hiljem on saatejuht olnud Marek Strandberg. Saateid on teinud ka Arko Olesk.

Saade käsitleb peamiselt loodusteaduslikke teemasid. Osa saatest kulub teadusuudiste vahendamisele, ülejäänud aja jooksul esinevad stuudiosse kutsutud saatekülalised. "Kukkuvas õunas" on üles astunud kümned nimekad teadlased ülikoolidest ja teadusasutustest, näiteks Erkki Truve, Endel Lippmaa, Raivo Vilu, Valdek Mikkal, Enn Kasak, Laurits Leedjärv, astronoom Tõnu Viik, Indrek Kolka ja Mihkel Jõeveer.

Saade sisaldab intervjuusid teadlaste ning teaduspoliitikute ja -ametnikega. Saade on eetris pühapäeviti kell 15.05–16.00.

Tunnustus
---------

2013. aastal pälvis saade Eesti teaduse populariseerimise auhinna audiovisuaalse ja elektroonilise meedia kategoorias.

Viited
------

1. ↑  Haridus- ja teadusministri käskkiri 2013. a konkursi tulemuste kinnitamise kohta
Kalmistu värav (2014)
Hauakivid kalmistul (2014)
Eduard von Tolli mälestuskivi (2014)
**Kukruse mõisa kalmistu** on kalmistu Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kabelimetsa külas Toila vallas Ida-Viru maakonnas.

Kirjeldus
---------

Kalmistu jääb Kukruse mõisa südamest linnulennult umber 1,1 km kaugusele lõunaedelasse. Kalmistule on maetud arvatavasti 16 lahkunut.

Ajalugu
-------

Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Tollid, tõenäoliselt ajavahemikul pärast mõisa ostmist 1762. aastal kuni Christoffer Friedrich von Tolli surmani 1767. aastal. Seega oleks Kukruse mõisa kalmistu üks esimesi mõisakalmistuid Eestis.

Teiste andmete järgi toimus kalmistul esimene matus alles 1827. aastal.

Kalmistul paiknes ka kabel, mis on tänaseks hävinenud.

### Eduard von Tolli mälestuskivi

1908. aastal püstitati kalmistule Ida-Siberi meres 1902. aastal kadunuks jäänud polaaruurija Eduard Gustav von Tolli mälestuskivi. Eduard oli ise pärit Linnamäe mõisast Urvaste kihelkonnast Võrumaalt, kuid Kukruse mõisa omanik oli tema lellepoeg Hermann Georg von Toll, kes lasigi püstitada Eduardi mälestuseks kivi.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1767 – Christoffer Friedrich von Toll (1698–1767)
* 1841 – Friedrich von Toll (1781–1841)
* 1876 – Robert von Toll (1802–1876)

Viited
------

1. 1 2  Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Lk 66

Kirjandus
---------

* Valdo Praust. "Kukruse mõis (*Kuckers*)". // Virumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2005. Lk 63
* Alo Särg. "Kukruse (*Kuckers*)". // Ida-Virumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2006. Lk 48
* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kukruse mõisa kalmistu** |

* Kukruse mõisa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Kultuurimälestis nr 13893 "Kukruse mõisa allee matusepaigaga, 19.saj."
* Kukruse mõisa kalmistu ajaloomälestiste kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
* Kukruse mõisa kalmistu ajaloomälestiste kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
* Kukruse mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
* Kukruse mõis ja selle kalmistu SA Kukruse Polaarmõisa kodulehel
**Óscar Arístides de la Renta Fiallo** (22. juuli 1932 Santo Domingo, Dominikaani Vabariik – 20. oktoober 2014 Kent, Connecticut, Ameerika Ühendriigid), tuntud ametialaselt kui **Oscar de la Renta**, oli üks maailma tuntumaid moeloojaid.

Elutee
------

Óscar de la Renta sündis 22. juulil 1932 Dominikaani Vabariigis Santo Domingos seitsmelapselises peres ainukese pojana. Ta ema Carmen María Antonia Fiallo oli Dominikaani päritolu ja isa Óscar Avelino de la Renta Puerto Rico päritolu. Perekond oli mõjukas. 

De la Rentat kasvatati katoliiklikus vaimus. 18-aastaselt suundus ta Hispaaniasse Madridis asuvasse San Fernando kuninglikku akadeemiasse maalimist õppima. Lisaraha teenimiseks tegi ta ajalehtedesse ja moemajade jaoks moejoonistusi. 

1956. aastal nägi USA suursaadiku John Davis Lodge’i abikaasa Francesca Lodge ta kleidikavandeid ning palus oma tütrele kleidi luua. Kleit jõudis sama aasta ajakirja Life esikaanele. De la Rentas tekkis moe vastu huvi ning ta hakkas koostööd tegema mõjukamate Hispaania moemajadega. Ta kohtus tollase Hispaania tuntuma moekunstniku Cristóbal Balenciagaga, kellest sai ta mentor. 1961. aastal suundus de la Renta Pariisi, et jätkata Antonio del Castillo käe all Lanvini moemajas.

1963. aastal liitus de la Renta Ardeni moemajaga New Yorgis ning 1965. aastal Ameerika moemajaga Jane Derby. Sama aasta augustis, pärast Derby surma asus ta seda juhtima. 1960. aastatel sai ta rahvusvaheliselt tuntuks kui üks moedisainereid, kes riietas Jacqueline Kennedy. 1977. aastal tuli de la Renta välja oma parfüümiga "Oscar", millele lisandusid hiljem aksessuaarid ja kodukaubad.

Aastatel 1993–2002 aastal disainis de la Renta kõrgmoekollektsiooni Balmaini moemajas ning oli esimene Dominikaani päritolu moelooja Prantsusmaa moemajas. 2006. aastal keskendus Oscar de la Renta bränd pulmamoele.

2006. aastal diagnoositi de la Rental vähk. Ta suri 20. oktoobril 2014 oma kodus Ameerika Ühendriikides Connecticuti osariigis Kentis 82 aasta vanuses.

Oscar de la Renta nimeline moemaja jätkab ka praegu avaliku elu, teiste seas filmitähtede ja kuningapere liikmete riietamist.

Viited
------

1. ↑  Cathy Horyn, Enid Nemy (20. oktoober 2014). "Oscar de la Renta, Who Clothed Stars and Became One, Dies at 82". *The New York Times*. Vaadatud 15. märtsil 2021.
2. ↑  Rosemary Feitelberg (7. november 2013). "Oscar de la Renta Sits for Q&A at the Design Leadership Summit". *wwd.com*. Vaadatud 15. märtsil 2021.
**Rodions Kurucs** (sündinud 5. veebruaril 1998 Cēsises) on Läti elukutseline korvpallur, kes mängib 2021. aastast NBA klubis Milwaukee Bucks.

Karjäär Euroopas
----------------

Kurucs alustas profikarjääri Riia VEFis, kelle esindusmeeskonnas tegi ta debüüdi hooajal 2014/15, kui mängis Läti meistriliiga, VTB Ühisliiga ja EuroCupi kohtumistes.

2015. aastal sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga FC Barcelona ning mängis kuni 2018. aastani selle noorte-, duubel- ja esindusmeeskonnas.

Karjäär NBA-s
-------------

Kuigi Kurucs andis end esialgu üles 2017. aasta NBA *draft*'iks, otsustas ta hiljem siiski loobuda ning osales järgmise, 2018. aasta *draft*'is, kust ta valiti 40. valikuga Brooklyn Netsi. 

Debüüthooajal kogus ta Netsis keskmiselt 8,5 punkti ja 3,9 lauapalli mängus. Järgmisel, 2019/20. hooajal langesid tema keskmised näitajad 4,6 punkti ja 2,9 lauapallini mängus.

14. jaanuaril 2021 vahetati Kurucs mitme klubi vahelise tehingu käigus Houston Rocketsisse ja 19. märtsil 2021 edasi Milwaukee Bucksi.

Saavutused
----------

* Hispaania karika võitja (2018)
* Kolmekordne Läti meister (2011, 2013, 2014)

Rahvuskoondis
-------------

Kurucs tegi debüüdi Läti koondises 2018. aastal.

Välislingid
-----------

* Rodions Kurucs – NBA.com
* Rodions Kurucs – Basketball-Reference.com
**Georg von Polenz**, ka **Polentz** (umbes 1478 – 28. aprill 1550 Balga) oli Pomesaania ja Samlandi piiskop ning üks reformatsiooni läbiviijaid Preisimaal, hariduselt jurist.

Polenz pärines vanast Saksimaa aadliperekonnast ja sündis Gärtitzis Dresdeni lähedal. 1496–1498 õppis ta õigusteadust Leipzigi ülikoolis, seejärel Bolognas. Seejärel oli ta lühikest aega ka paavst Julius II erasekretär. Siis tõmbas teda aga sõjameheelu ning ta oli mõnda aega keiser Maximilian I teenistuses Itaalias. Seal tutvus ta 1509. aastal Albrecht von Hohenzollerniga, kellega ta peagi sai heaks sõbraks. Kui tollest sai Saksa ordu kõrgmeister, võttis ta Polenzi Preisimaale kaasa, kus too astus 1512. aastal Saksa ordu liikumeks, kelleks ta jäi kuni 1525. aastani. Esialgu oli ta Albrechti teenistuses kantsleri ja sekretärina, 1516. aastal nimetati aga Königsbergi linnusekomtuuriks (*Hauskomtur*). 1519. aastal kinnitati Polenz Samlandi piiskopiks ja aastatel 1521–1523 oli ta ka Pomesaania piiskopi kohusetäitjaks.

1522–1525, kui Albrecht oli Saksamaalt Poola-vastast abi otsimas, oli Polenz Preisimaa regendiks. Sel ajal tutvus ta protestantliku reformaatori Johann Briessmanniga, kes peagi ka tema uue usu pooldajate hulka võitis. 1523. aasta jõulude ajal alustas Polenz samuti salaja protestandiks hakanud Albrechti vaikival nõusolekul Preisimaal reformatsiooni, pidades mitu evangeelset jumalateenistust ja asudes luterlikku kirikukorraldust koostama. 1524. aasta 28. jaanuaril viis ta läbi luterliku kirikukorralduse Samlandi piiskopkonnas. Sama aasta sügisel kutsus paavst Clemens VII teda seetõttu enda ette vastust andma, kuid tänu Albrechti kaitsele õnnestus tal sinnaminekut vältida. Lisaks surus Polenz uut kirikukorraldust peale ka frantsiskaani munkadele, keda ta 1524. aastast taga kiusama asus. Sama aasta lihavõtete ajal toimus Königsbergis kloostrirüüstamine, mille järel mungad linnast lahkusid. Seejärel muutus see peagi täielikult evangeelseks linnaks.

Kui kõrgmeister Albrecht Preisimaa 1525. aastal sekulariseeris, sai Polenzist hertsogiriigi usuelu sisuline juht. Ta koostas ja viis läbi esimese evangeelse kirikukorralduse aastatel 1525–1529. Samaaegselt loobus ta täielikult igasugusest ilmalikust võimust ja andis piiskopkonna valdused üle hertsogile.

Polenzil olid seosed ka Liivimaaga, eriti sealse reformatsiooni kulminatsiooniajal, aastatel 1525–1530, mil ta toetas luterlikku Riia linna ja eriti selle sündikut Johann Lohmüllerit. Tema soosingul saadeti Riiga ka usu-uuendaja Briessmann.

Polenz abiellus kaks korda, 1525. ja 1527. aastal.

Kirjandus
---------

* *Die Bischöfe des Heiligen Römischen Reiches. 1448 bis 1648*. Toimetaja Erwin Gatz. Berliin, 1996. S. 546–547
* Carl Alfred von Hase: Georg von Polentz. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 26. Duncker & Humblot, Leipzig 1888, S. 382–385.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Günther von Bünau** | **Samlandi piiskop**1519–1550 | Järgnev**Joachim Mörlin** |
| Eelnev**Hiob von Dobeneck** | **Pomesaania piiskop(administraator)**1521–1523 | Järgnev**Erhard von Queis**


 |
**Alfred Pisuke** (3. oktoober 1926 Valga – 7. aprill 2009 Stockholm) oli eesti viiuldaja ja dirigent.

Esimest korda esines ta Valga Säde teatri laval 13-aastaselt. Ta mängis Valga Omakaitse orkestris, mobiliseeriti 1944. aastal aga Saksa lennuväe abiteenistusse.

Saksamaalt põgenes Pisuke läbi Taani Rootsi, kuhu jäi elu lõpuni. Seal jätkas ta ka viiuliõpinguid. 1955. aastal sai stipendiumi, millega täiendas end Nathan Milsteini käe all Siena Muusikaakadeemias Itaalias. Järgmisel aastal andis ta Stockholmis esimese soolokontserdi.

Alfred Pisuke töötas Rootsi Raadio meelelahutusorkestris, seejärel Raadio Sümfooniaorkestris. Ta harrastas ka ansamblimängu ning oli sagedane solist muusikaõhtutel Stockholmi Eesti Majas. Alfred Pisuke tutvustas Eesti viiulimuusikat, eriti Eduard Tubina ja Kaljo Raidi loomingut, tehes ka esiettekandeid. Klaveril saatis teda kaua Hilma Nerep-Mossin, viimastel aastatel Klarika Kuusk.

Pärast 1991. aastat taastas ta sidemed Eestiga, olles varem esinenud ka USA ja Kanada eestlaste ees. Tänapäeva Eesti muusikast väärib mainimist koostöö Ester Mäega tema viiuliloomingu tutvustajana Stockholmis.

Alfred Pisuke kuulus pikka aega Eesti Kultuuri Koondise juhatusse.

Tunnustus
---------

* 2007 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  TLÜAR väliseesti isikud

Välislingid
-----------

* Suri viiuldaja Alfred Pisuke, ERR, 19. mai 2009
* Suri viiuldaja Alfred Pisuke, Eesti Elu, 19. mai 2009
**Alfred Papmehl** (22. mai 1890 Peterburi – 10. mai 1975 Lübeck) oli baltisaksa-inglise päritolu viiuldaja ja muusikapedagoog.

Ta alustas viiuliõpinguid 12-aastaselt. Aastal 1908 asus ta õppima Peterburi konservatooriumi, pärast lühikest sõjaväeteenistust õppis ta aastatel 1912–1914 Müncheni Muusikaakadeemias ja täiendas ennast aastatel 1914–1916 Petrogradis Leopold Aueri juures.

Aastal 1917 siirdus ta Tallinna, kus andis viiulitunde ja esines solistina (klaverisaatjateks olid tal Vladimir Padva, Sigrid Antropoff-Hörschelmann ja Paul Indra) ning ansamblistina (näiteks trios Raymond Bööcke ja Valentine Riivesega, aga ka heategevus- ja sümfooniakontsertidel (dirigendid Raimund Kull ja Nikolai Goldschmidt) Tartus, Valgas ja Viljandis.

Ta alustas pedagoogitegevust eraõpetajana, seejärel õpetas lühikest aega Ella Hirschi muusikakoolis ja aastatel 1919–1941 Tallinna Konservatooriumis (olles aastast 1938 professor). Tema õpilasteks olid Rudolf Palm, Emil Laansoo, Raivo Erendi, Kurt Brinkman, Arved Jakobi ja Harri Külvand. Ta oli tegev solistina ja kammeransamblites.

Ta lahkus aastal 1941 Saksamaale, ta tegutses pedagoogina Posenis ja Wismaris ning aastast 1955 Lübeckis. Ta on andnud soolokontserte Saksamaal ja Rootsis ning on loonud viiulipalu.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Antonina Papmehl (neiuna Semeljova, 1902–1976) oli pianist, nende poeg Vassili Papmehl (1925–1989) oli viiuldaja ja Bad Segebergi muusikakooli direktor.

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 2. köide: *N–Y.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 76.
**Alfred Johannes Tanimäe** (a-ni 1935 **Alfred Johannes Tanilov**; 16. juuni 1914 Tartu – 5. veebruar 2009 Tartu) oli eesti üliõpilastegelane ja väliseesti (Austraalia) majandustegelane.

Elu
---

Tanimäe lõpetas 1933. aastal Tartu Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Ta õppis Tartu Ülikoolis matemaatikat 1934–1940 ja majandust 1942–1944, kuid mõlemad stuudiumid jäid lõpetamata. Teenis 7. Jalaväerügemendis (lipnik, 1935). Ta oli 1939–1940 ajakirja Tänapäev ärijuht. Ta osales Teises maailmasõjas Saksa sõjaväes 1944. aastal. 

Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale ja läks sealt 1949. aastal Austraaliasse. 

Ta töötas Austraalias mitme ettevõtte finants- ja tegevdirektorina.

1964. aastal valiti Tanimäe Austraalia Eesti Seltside Liidu esimeheks.

1995. aastal pöördus tagasi Eestisse ja elas Tartus.

Organisatsioonid
----------------

Astus 1934. aasta sügissemestril Eesti Üliõpilaste Seltsi (EÜS) ja oli 1938. aasta sügissemestril selle esimees. Oli 1938–1939 Üliõpilasseltside Liidu esimees.

Valiti 3. detsembril 2005 EÜS-i auvilistlaseks.

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk, tegevuse eest eestluse säilitamisel võõrsil

Isiklikku
---------

Tema tütar oli pediaater ja arstiteadlane Tiina Talvik.

Viited
------

1. ↑  Tiina Talvik – 65. Kliinikumi Leht, aprill 2003
2. 1 2 3 4  Auvilistlased Eesti Üliõpilaste Selts
3. ↑  Alfred Tanimäe Teenetemärkide kavalerid
Alfred Rõude (Kaarel Liimand, 1935)
**Alfred Ferdinand Rõude** (kuni 21.03.1938 **Alfred-Ferdinand Veitmann**; 15. aprill 1896 Sassi küla, Keila vald, Harjumaa – 9. september 1968) oli eesti kunstikoguja.

Alfred Rõude sündis taluniku peres. 1908. aastal lõpetas ta Lehola (Kulna) vallakooli ning õppis järgmised kolm aastat Keila Rahvahariduse seltsi koolis. Keskhariduse omandas Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi kolledži eragümnaasiumis, mille lõpetas 1926. aastal. Sama aasta sügisel asus õppima Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, kuid oli sunnitud õpingud veidi enne lõpetamist pooleli jätma. Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Majanduslikel põhjustel oli Rõude sunnitud ennast ise elatama juba 15. eluaastast, mil töötas Keila Kaubatarvitajate Ühistu kaupluses õpipoisina. 1917–1921 töötas Keilas ja Tallinnas raudteeametnikuna. 1922–1924 Põllutööministeeriumi statistika osakonnas ametnikuna. Ülikoolis õppimise ajal elatas end juhutöödega olles näiteks 1930–1931 Eesti Rahva Muuseumis tööl assistendina. 1931–1934 oli Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi ametnik ning järgmised kolm aastat Postimehe ametnik ning ärijuhi abiline.

1937. aastal kolis Rõude Tallinna, kus asus tööle Postimehe Tallinna kontori juhatajana. 1940. aastal korraldas raamatukaupluse Nõukogude raamat loomist ning oli selle juhatajaks. 1941. aastal töötas antikvariaatide vanemrevidendina ja raamatuantikvariaadi Püramiid ärijuhina. Saksa võimu ajal vallandati töölt kui poliitiliselt mitteusaldatav ning kuni 1944. aastani töötas Stantsimis- ja Pressimistööstuses Tehnola varustusametnikuna. 1944. aasta septembrist töötas Riiklikus Kirjastuskeskuses hulgimüügikontori juhatajana ning aastatel 1950–1952 venekeelsete raamatute hulgimüügibaasi direktorina.

Tema kogumistegevus algas 1926. aastal ühe Eduard Wiiralti 1920. aasta linoollõikemapiga ja selle intensiivseim järk langeb 1920. aastate II poolest kuni 1940. aastate algupoolele, ehkki kogu täienes ka hiljem. Wiiralti looming kujuneski tema kogus keskseks. 1933 astus ta Pariisis elava kunstnikuga kirjavahetusse ning temast sai Wiiralti esindaja kodumaal. 1936 korraldas ta Wiiralti näituse Tallinnas ja Tartus ning 1937 Helsingis. Wiiralt saatis oma teoste tiraažid kodumaale, kus tal oli Rõudega kokkulepe, et igast teosest võib ta ühe endale jätta, ülejäänud tuleb realiseerida. Rõude saatis müügitulu Pariisi kunstnikule ning omandas samas üle 3000-eksemplarise Wiiralti teoste kogu.

Pärast tema surma 1968. aasta 9. septembril jäi kogu tema abikaasa Alide Rõude (26.05.1895–14.09.1979) valdusse, kes kinkis selle Eesti Kunstimuuseumile. Kogu koosnes 12 203 kunstiteosest, arhiivist ja raamatukogust, millele lisanduvad teosed, mis muuseum omandas juba varem, 1950. aastate teisest poolest, kas kultuuriministeeriumi kaudu või kogujalt endalt.

Alfred Rõude on maetud Rahumäe kalmistule, tema hauakivi valmistas skulptor Juhan Raudsepp.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Kunstikoguja Alfred Rõude hauakivi kultuurimälestiste riiklikus registris
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vallast; perekonnanime kohta vaata artiklit Laas (perekonnanimi)* |

---

Laas
Laasi valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
**Laas** (itaalia: *Lasa*) on vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 50 km Bolzanost läänes. Valla pindala on 110,1 km².

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3983 inimest. 2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 98,09% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 1,67% itaalia keelt ja 0,4% ladiini keelt.

Vallas on järgnevad *frazione*-d (alljaotused, peamiselt külad ja asundused): Allitz (Alliz), Eyrs (Oris), Tanas ja Tschengls (Cengles).

Laas (Lasa) külgneb järgmiste valdadega: Mals, Martell, Prad, Schlanders, Schluderns ja Stilfs.

Laas on tuntud puhta valge marmori poolest, mida kaevandatakse mägedes külast lõuna pool, ja mida on ehitamisel kasutatud ülemaailmselt, sealhulgas Victoria memoriaali juures Londonis.

Laas seisab ühel suurimal koonilisel rusukuhilal Alpides, tuntud kui Gadriamure, mis kerkib kitsast orust Allitzi küla kohas. See kuhil võib olla katastroofilist päritolu ja tekkinud mäe kokkuvarisemisel praeguse Gadriatali kohal. Kuhil blokeerib Vinschgau peaoru ja surub Etschi jõe selle lõunaküljele, kus seda lõikab kuristik, mis paljastab 7300 aastat vanu maetud palke. Kuhil toetab nüüd niisutatavaid puuviljaaedu.

* Kandlwaal Laasis, vana niisutuskanal*Kandlwaal* Laasis, vana niisutuskanal
* Laasi kihelkonnakirikLaasi kihelkonnakirik
* Laasi raudteejaamLaasi raudteejaam
* Tschenglsburgi lossTschenglsburgi loss

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Laasi vald** |

* Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Laatre külast; Laatre aleviku kohta vaata artiklit Laatre.* |

---

**Laatre** on küla Mulgi vallas Viljandimaal. 

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Abja valda.

Külas asub Vanamõisa järv. Külas on olnud Laatre mõis.

Ajalugu
-------

1919. aastani kuulus Laatre mõis (saksa keeles *Moiseküll*) ja Laatre vald Volmari maakonda Põhja-Ruhja kihelkonda Lätimaal. Seejärel on Laatre kuulunud Halliste kihelkonda.

Vaata ka
--------

* Mõisaküla postijaam
* Laatre raudteejaam
* Laatre vald
* Mõisaküla
* Rajangu vald
* Abja rajoon
* Viljandi rajoon
* Abja külanõukogu
* Laatre koorejaam

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Laatre küla ajalugu, Laatre külaselts

Mulgi valla asulad

**Linnad:** Abja-Paluoja • Karksi-Nuia • Mõisaküla   

**Alevikud:** Halliste • Õisu   

**Külad:** Abja-Vanamõisa • Abjaku • Ainja • Allaste • Atika • Ereste • Hirmuküla • Hõbemäe • Kaarli • Kalvre • Kamara • Karksi • Kulla • Kõvaküla • Laatre • Lasari • Leeli • Lilli • Maru • Metsaküla • Morna • Mulgi • Muri • Mõõnaste • Mäeküla • Naistevalla • Niguli • Oti • Penuja • Polli • Pornuse • Põlde • Päidre • Päigiste • Pärsi • Pöögle • Raamatu • Raja • Rimmu • Räägu • Saate • Saksaküla • Sammaste • Sarja • Sudiste • Suuga • Tilla • Toosi • Tuhalaane • Umbsoo • Univere • Uue-Kariste • Vabamatsi • Vana-Kariste • Veelikse • Veskimäe • Äriküla • Ülemõisa
**Looduslik laasumine** on taimedel esinev protsess, mille korral taimel toimub laialdane lehtede kadumine või eemaldumine.

Loodusliku laasumise põhjused
-----------------------------

### Loomade tegevuse tagajärjel

Loomade tekitatud kahju esineb taimel näritud või söödud lehtede näol ja seda põhjustavad enamasti kitsed, põdrad ja jänesed ehk üldisemalt herbivoorid.

### Haiguste tagajärjel

Peamised haigused ja seened, mis põhjustavad taimedel laasumist, on antraknoos (*Anthrax nosos*), jahukasteliselaadsed (*Erysiphales)* ja õunapuu-kärnitõbi, mis tekib seente *Venturia inaequalis* tulemusena.

### Putukate tegevuse tagajärjel

Lehtede eemaldumist põhjustavad putukad on putukkahjurid. On erinevat tüüpi putukkahjureid, kelle eesmärk on erinev, aga mõju sarnane. Putukad, kes söövad puul lehti, ei mõjuta puud nii palju nagu tüvekahjurid, sest kui lehtedest toituv putukas sööb ainult lehe ära, siis võib puule uus leht kasvada. Tüvekahjuri eesmärk on elada ja tegutseda puu koore all ning selle mõjul võivad puud ära kuivada, mille korral pole enam puu võimeline lehti või oksi juurde kasvatama. Peamised laasumise põhjustajad on *Pseudococcidae,* võrgendilestlased (*Tetranychidae)* ja kilptäilised (*Coccoidea*).

### Reostunud vee või pinnase tagajärjel

Kui maapind või vesi, millest taim toitained kogub, on reostunud, siis võib juhtuda, et taim ei ole võimeline reostunud toitainetest saadud energiast lehti ega oksi kasvatama ja tekib laasumine. Üldiselt on laasumisele tundlikumad rohttaimed ja puude vastupanu sellele on suurem. Põhjus seisneb selles, et puud hoiavad toitaineid ja energiat tüves ja okstes, mis võimaldab esmase kahju tekkel uusi lehti kasvatada. Kõige levinum keemiline kahjustus on herbitsiidide äravool, kus põllutöödel herbitsiide kasutades lekib kahjulikk

e keemilisi aineid vette või pinnasesse.

Viited
------

1. 1 2 3  Larum, Darcy (25. juuli 2022). "Effects Of Defoliation – What To Do For Defoliated Plants In The Garden". *gardeningknowhow.com*. Vaadatud 21. detsembril 2022.
2. ↑  Miller, Luke (30. aprill 2022). "Top 10 Tree Diseases (And What to Do About Them)". *familyhandyman.com*. Vaadatud 21. detsembril 2022.
3. ↑  Vanzile, Jon (4. august 2021). "Why Leaf Drop Occurs on Houseplants and What to Do About It". *thespruce.com*. Vaadatud 21. detsembril 2022.
4. ↑  "The Problem of Runoff". *pesticidestewardship.org*. Vaadatud 21. detsembril 2022.
Glenn Murray 2012. aastal Crystal Palace'i särgis
Murray 2012. aastal Brighton & Hove Albioni särgis
**Glenn Murray** (sündinud 25. septembril 1983 Maryportis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa esiliiga klubis Nottingham Forest.

Ta alustas klubikarjääri 2002. aastal Workingtonis. 2004. aastal mängis ta Ameerika Ühendriikides, USL Second Divisioni klubis Wilmington Hammerheads. Pärast seda suundus ta tagasi Inglismaale ja ongi mänginud ainult Inglismaa klubides. Ta mängis esmalt tugevuselt kuuenda liiga klubis Barrow. Mõni aeg hiljem liitus ta viienda liiga klubiga Carlisle United, kellega jõuti hooajaks 2005–06 neljandasse ja hooajaks 2006–07 juba kolmandasse liigasse. Seejärel mängis ta poolteist hoolaega veel neljanda liiga klubis Rochdale ja liitus 2008. aasta jaanuaris kolmanda liiga klubiga Brighton & Hove Albion, kuhu jäi kuni hooaja 2010–11 lõpuni. Sama hooaeg oli tema karjääri seni kõige edukam, kui ta lõi liigas 22 väravat, olles liigas sel hooajal parima väravaküti arvestuses teisel kohal.

2011. aasta mais sõlmis ta kolme aasta pikkuse lepingu esiliiga klubiga Crystal Palace. Kui esimesel hooajal lõi ta liigas veel ainult kuus väravat, siis hooajal 2012–13 koguni 30 väravat. Pärast Inglismaa praeguse esiliiga Championshipi loomist 2004. aastal pole seni keegi kunagi ühel liigahooajal enam väravaid löönud. Crystal Palace lõpetas hooaja viienda kohaga ja kindlustas järgmiseks hooajaks tänu võitudele üleminekumängudel pääsu Premier League'isse. Vigastuse tõttu jäi ta hooaja 2013–14. Premier League'is lõi ta oma esimese ja selle hooaja ainsa värava 2. märtsil 2014 penaltist mängus Swansea City vastu. Hooaja 2014–15 esimese poole veetis ta laenul esiliiga klubis Reading, lüües kaheksa väravat. Crystal Palace'i meeskonnas lõi ta hooajal 2014–15 Premier League'is seitse väravat. 2015. aasta septembris sõlmis ta lepingu teise Premier League'i klubiga, Bournemouthiga.

Hooaja 2016–17 oli ta laenul esiliigas mängivas Brighton & Hove Albionis. Ta tegi taas hiilgava hooaja, lüües esiliigas 23 väravat. Brighton & Hove Albion sai liigas teise koha ja kindlustas edasipääsu Premier League'isse. 2017. aasta jaanuaris sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. Hooajal 2017–18 lõi ta Premier League'is 12 väravat. Järgmisel hooajal ühe võrra enam, 13 väravat. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Watford. 2021. aasta veebruaris sõlmis ta püsiva lepingu Nottingham Forestiga.

Saavutused
----------

Carlisle United
* Football League Two: 2005–06

Brighton & Hove Albion
* Football League One: 2010–11

Viited
------

1. ↑  "Crystal Palace swoop for Brighton striker Glenn Murray". BBC Sport. 24.5.2011. Vaadatud 5.12.2018
2. ↑  Swansea City 1–1 Crystal Palace". BBC Sport. 2.3.2014. Vaadatud 5.12.2018
3. ↑  "Glenn Murray: Bournemouth sign Crystal Palace striker for £4m". BBC Sport. 1.9.2015. Vaadatud 5.12.2018

Välislingid
-----------

 Glenn Murray – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Dynamint** oli Eesti tüdrukuteansambel. 

Ansambel alustas triona, kuid varsti jäädi tegutsema duetina, kus laulsid Mari-Liis Aasmäe ja Taisi Pettai. Algkoosseisu kuulus ka Evelin Liivamägi. Dynaminti saksakeelne veebileht lõpetas eksisteerimise koos ansambliga.

Ajalugu
-------

2003. aasta lõpus alustati produtsent Priit Seäski juhtimisel projekti "Halley Superstaar". Projekti võitjatest moodustati ansambel Dynamint. Kolme tüdruku esimene salvestatud lugu oli "Klubi Paradiis", mis avaldati TopTeni albumil "Kevadhitt 2004". 2004. aasta suvel esines ansambel Tivoli Tuuril. Albumil "Sügishitt 2004" avaldati Dynaminti teine lugu "Jätke võtmed väljapoole". 5. oktoobril 2004 tuli välja Dynaminti esimene album "Dynamint".

Jaanuaris 2005 teatas bändi liige Evelin Liivamägi, et lahkub ansamblist kooli tõttu. Bänd jätkas kahe liikmega.

2005. aasta juulis tuli välja tüdrukute teine album pealkirjaga "7". 
Vladimir Adaritšev ja Andrei Pokutni, t.A.T.u. produtsendid kirjutasid ansamblile mõned uued laulud.

Märtsis 2006 esines ansambel esimest korda väljaspool Eestit – Berliinis klubis Qdorf Club.

1. juunil 2006 tuli välja nende kolmas album "Hoia ja keela". 2007. aastal tuli välja kogumik "Best of".

Albumid
-------

* "Dynamint" (2004)
* "7" (2005)
* "Hoia ja keela" (2006)
* "Best of" (2007)
**Naissaare madal** on madal Tallinna lahes, Naissaarest umbes 3,5 km kirdes.

Naissaare madala kõrval asub Littergrundi madal.

Naissaare madala geoloogiline ehitus on suurel määral seotud mandrijää tegevusega. Madala põhilise osa moodustab mitmesuguse litoloogilise
koostisega moreen, mille pealmine osa kuulub stratigraafiliselt Järva kihistusse. See on saviliivmoreen, mis sisaldab kohati suurel hulgal veeriseid ja munakaid, eriti madala keskosas. Peeneteralisem materjal on ära kantud (peliit ja aleuriit mere sügavamasse piirkonda, liiv ja kruus madala nõlvadele). Aluspõhja kivimid jäävad sügavamale ega paljandu merepõhjas, selle asemel paljandub madala jalamil mitmes kohas voolava konsistentsiga savi.

Naissaare madal on takistuseks kõrgete lainete levikul Tallinna lahte.

Naissaare madala põhjaloomastik on väga liigivaene võrrelduna ümbritsevate alade põhjaelustikuga. Kalade kudemisalasid seal ei esine.

Viited
------

1. ↑  "Naissaare liivamaardla ..." (2006), lk 6
2. ↑  "Naissaare liivamaardla ..." (2006), lk 9
3. ↑  "Naissaare liivamaardla ..." (2006), lk 13
4. ↑  "Naissaare liivamaardla ..." (2006), lk 19

Kirjandus
---------

* Tallinna Tehnikaülikooli Meresüsteemide Instituut, 2006, NAISSAARE LIIVAMAARDLA MÄEERALDISTEST NAISSAARE 1 JA 2 KAEVANDAMISE KESKKONNAMÕJU HINDAMINE (PDF)
Dylan Bronn 2018. aasta MM-il
**Dylan Daniel Mahmoud Bronn** (sündinud 19. juunil 1995 Cannes'is) on Prantsusmaal sündinud Tuneesia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Salernitana ja Tuneesia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis AS Cannes, mille meeskonnas mängis ta aastatel 2013–2016 Prantsusmaa madalamates liigades.

Hooajal 2016–2017 mängis Bronn Prantsusmaa esiliigaklubis Chamois Niortais. Seejärel liitus ta Belgia kõrgliigaklubiga Gent. 2020. aasta jaanuaris liitus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Metz.

2022. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Salernitanaga.

Tuneesia jalgpallikoondises tegi Bronn debüüdi 28. märtsil 2017 sõprusmängus Maroko vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus 23. juunil Belgia vastu. Bronn kuulus Tuneesia koondisse ka 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, kus saavutati neljas koht, ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Tema isa on sakslane ja ema Tuneesia päritolu.

Viited
------

1. ↑  "DYLAN BRONN È UN NUOVO GIOCATORE DELLA SALERNITANA" (itaalia). Salernitana. 12. august 2022. Vaadatud 15. augustil 2022.

| * v
* r
Tuneesia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ben Mustapha
* 2 S. Ben Youssef
* 3 Benalouane
* 4 Meriah
* 5 Haddadi
* 6 Bedoui
* 7 Khaoui
* 8 F. Ben Youssef
* 9 Badri
* 10 Khazri
* 11 Bronn
* 12 A. Maâloul
* 13 Sassi
* 14 Ben Amor
* 15 Khalil
* 16 Mathlouthi (c)
* 17 Skhiri
* 18 Srarfi
* 19 Khalifa
* 20 Chaalali
* 21 Nagguez
* 22 Hassen
* 23 Sliti
* Treener: N. Maâloul

 | Tuneesia |

| * v
* r
Tuneesia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Mathlouthi
* 2 Ifa
* 3 Talbi
* 4 Meriah
* 5 Ghandri
* 6 Bronn
* 7 Msakni (c)
* 8 Mejbri
* 9 Jebali
* 10 Khazri
* 11 Khenissi
* 12 Maâloul
* 13 Sassi
* 14 Laïdouni
* 15 Ben Romdhane
* 16 Dahmen
* 17 Skhiri
* 18 Chaalali
* 19 Jaziri
* 20 Dräger
* 21 Kechrida
* 22 Ben Saïd
* 23 Sliti
* 24 Ali Abdi
* 25 Ben Slimane
* 26 Hassen
* Treener: N. Maâloul

 | Tuneesia |
Dylan Moran
**Dylan William Moran** (sündinud 3. november 1971) on iiri koomik, stsenarist ja näitleja. Tema tuntuim töö on Bafta auhinnaga autasustatud telesari "Black Books" (2000–2004), milles ta mängis üht peaosa.

Ta jättis 16-aastaselt kooli pooleli ja alustas 1992. aastal tööd koomikuna. 1993. aastal võitis ta Edinburghi festivalil Perrier' aasta uustulnuka auhinna.

1998. aastal mängis ta peaosa BBC komöödiasarjas "How Do You Want Me?" ja 2000. aastal lõi telesarja "Black Books". Esimese hooaja kuuest osast kirjutas Moran kolm ja kehastas kõigis tegelaskuju Bernard Black.

Moran on korduvalt käinud esinemas Eestis.

Osaline filmograafia
--------------------

* *How Do You Want Me?* (telesari 1998) – Ian Lyons
* *Notting Hill* (1999) – Rufus the Thief
* *Black Books* (telesari 2000, 2002, 2004) – Bernard Black
* *The Actors* (2003)
* *Shaun of the Dead* (2004) – David
* *A Cock and Bull Story* (2006) – doktor Slop
* *Run Fatboy Run* (2007) – Gordon
* *The Decoy Bride* (2011) - Charley
* *Good Vibrations* (2012) - Pat
* *Calvary* (2014) - Michael Fitzgerald

Viited
------

1. 1 2 3  «Kulutada 100 eurot piletitele, et vaadata purupurjus koomikut...» Dylan Morani etteaste Tallinnas tegi paljud kurvaks, Postimees, 29. märts 2023

Välislingid
-----------

* Dylan Moran andmekogus IMDb (inglise)
Bobô (2014)
**Deyvison Rogério da Silva** (enam tuntud kui **Bobô**; sündinud 9. jaanuaril 1985 Gravatás) on endine Brasiilia jalgpallur (ründaja).

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Corinthians, mille meeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2003. aastal. 2005. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks.

Aastatel 2006–2011 mängis ta Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş. Kuue hooaja jooksul lõi ta Türgi kõrgliigas 58 väravat. Hooajal 2008–09 tuli ta Beşiktaşega Türgi meistriks, lisaks võitis ta neljal korral klubiga Türgi karikavõistlused.

2011. aastal naasis ta lühikeseks ajaks Brasiiliasse, mängides Cruzeiros.

2012. aastal liitus ta Türgi kõrgliigaklubiga Kayserispor. Hooajal 2012–13 lõi ta Türgi kõrgliigas 18 väravat, millega oli liigas paremuselt kolmas väravakütt.

2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Grêmio.

2016. aasta augustis sõlmis ta lepingu Austraalia kõrgliigaklubiga [Sydney FC|Sydney]]. Hooajal 2016–2017 lõi ta Austraalia kõrgliigas 15 väravat. Samal hooajal tuli ta klubiga Austraalia meistriks nii põhihooajal kui ka finaalseerias. Hooajal 2017–2018 oli Bobô 27 väravaga liigas suurim väravakütt. Kuigi põhihooaeg võideti samal hooajal 14-punktilise eduga, kaotati finaalseeria poolfinaalis Melbourne Victoryle lisa-ajal 2:3. Hooajal 2017–18 valiti Bobô liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja Sydney hooaja parimaks mängijaks.

Hooajal 2018–2019 mängis ta Türgi kõrgliigas Alanyaspori ridades, kuid märkimisväärselt edu saavutada ei suutnud. Hooajal 2019–20 mängis ta India kõrgliigaklubis Hyderabad. 2020. aasta teises pooles mängis ta Brasiilia esiliigaklubis Oeste. 2021. aastal naasis ta Sydneysse. Jalgpallurikarjääri lõpetas ta pärast hooaega 2021/22.

Saavutused
----------

Corinthians
* Campeonato Brasileiro Série A: 2005

Beşiktaş
* Süper Lig: 2008–09
* Türkiye Kupası: 2005–06, 2006–07, 2008–09, 2010–11
* TFF Süper Kupa: 2006

Sydney FC
* A-League'i Premiership: 2016–2017, 2017–2018
* A-League'i Championship: 2016–17
* FFA Cup: 2017
Jason Akeson, 2022
**Jason Akeson** (sündinud 3. juunil 1990 Orleansis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliiga klubis Kölner Haie ründajana paremäärel.

Aastatel 2008–2011 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Kitchener Rangers. 2008. aastal tuli ta klubiga OHL-i meistriks. Hooajal 2010–11 oli Akeson liigas Tyler Toffoli kõrval liiga hooaja resultatiivseim mängija (24+84), jäädes Toffoliga jagama Eddie Powers Memorial Trophyt. Lisaks pälvis Akeson sel hooajal resultatiivseimale paremründajale antava Jim Mahon Memorial Trophy, kõige spordimehelikumale mängijale antava William Hanley Trophy ja Leo Lalonde Memorial Trophy.

2011. aasta märtsis sõlmis ta Akeson lepingu NHL-i klubiga Philadelphia Flyers. Esimesel kahel hooajal mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Flyersi noorteklubis Adirondack Phantoms, olles mõlemal hooajal Phantomsi resultatiivseim mängija. NHL-is debüteeris Akeson Flyersi meeskonnas 27. aprillil 2013 põhihooaja viimases mängus Ottawa Senatorsi vastu. Hooajal 2013–14 mängis ta jällegi põhiliselt Phantomsis, kuid valiti Flyersi meeskonda NHL-i väljalangemismängudes. Flyers kaotas sel hooajal esimeses ringis New York Rangersile, kuid Akeson sai seitsmes mängus kirja kokku kaks väravat ja ühe väravasöödu.

2015. aasta juulis sõlmis Akeson üheaastase lepingu Buffalo Sabresiga. Sabresis ta NHL-is mängida ei saanudki, mängides hooajal 2015–16 ainult AHL-i klubides Rochester Americans ja Binghamton Senators.

2016. aasta septembris liitus ta KHL-i klubiga Vladivostoki Admiral, kuid naasis paar kuud hiljem Binghamton Senatorsi. Hooaja 2017–18 alguses mängis ta AHL-i klubis Syracuse Crunch. 2017. aasta detsembris siirdus ta Rootsi kõrgliiga klubisse Mora IK.

2018. aasta juulis sõlmis Akeson lepingu Kölner Haiega.

Välislingid
-----------

* Jason Akeson NHL.com lehel
* Jason Akeson hockeydb.com lehel
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2017 | jäähoki |

**Jason Demers** (sündinud 9. juunil 1988 Dorvalis, Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Kaasani Ak Bars.

Aastatel 2004–2008 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubides Moncton Wildcats ja Victoriaville Tigres.

2008. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i *draft* '​is 186. valikuna. Pärast ühte hooaega American Hockey League'is (AHL) San Jose Sharksi noorteklubis Worcester Sharks debüteeris Demers NHL-is 1. oktoobril 2009 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 15. novembril mängus Chicago Blackhawksi vastu. Debüüthooajal sai ta NHL-is kirja neli väravat ja 17 väravasöötu.

Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis Demers Soome kõrgliigas Oulun Kärpät.

2014. aasta novembris kaubeldi Demers Dallas Starsi. 2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Florida Panthersiga, kus mängis ühe hooaja. Aastatel 2017–2021 mängis ta NHL-is Arizona Coyotesi ridades.

2021. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Kaasani Ak Barsiga.

2013. aastal võitis Demers Kanada võistkonnaga Spengleri karika. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Demers Kanada jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  "https://www.ak-bars.ru/news/21676". ak-bars.ru. 20.12.2021. Vaadatud 10.2.2022

Välislingid
-----------

* Jason Demers NHL.com lehel
* Jason Demers hockeydb.com lehel
**Kurglased** (*Gruidae*) on lindude klassi kureliste seltsi kuuluv perekond.

Kurglased on laialt levinud. Nad puuduvad Antarktikas, Lõuna-Ameerikas, Madagaskaril, Uus-Meremaal ja paljudel Vaikse ookeani saartel. Kurglaste mitmekesisus on kõige suurem Ida-Aasias, kus elab 8 liiki kurglasi. Aafrikas elab alaliselt 5 liiki ja aastavahetuse aegu saabub kuues talvituma.

Mõned kurglased on tüüpilised rändlinnud ja rändavad igal aastal tuhandeid kilomeetreid, teised ei rända üldse.

Kurglased ei lasku puu otsa ja ehitavad pesa üksnes maapinnale. Kurn koosneb 1-2 tähnilisest munast. Poegi kasvatavad mõlemad vanemad ja pojad jäävad vanemate juurde kuni järgmise pesitsushooajani. Pesitsemise ajal elavad kured paaridena, aga väljaspool seda kogunevad salkadesse ja isegi parvedesse, mis mõnikord võivad üsna suured olla.

Kured söövad mitmekesist toitu. Nende menüü sõltub aastaajast ja sellest, mida parajasti saada on. Nad söövad väikseid roomajaid, kalu ja kahepaiksid, samuti putukaid, teravilja, marju ja rohttaimi. Richard Roht kirjeldas raamatus "Kodus ja metsas", kuidas kass Otu ründas sookurge, lootes ta maha murda, aga lõpuks pidi põgenema, sest kurg ajas teda taga ja tahtis ta ise nahka panna.

Enamikul kurglastel on keerukad paarimisrituaalid, mida nimetatakse tantsuks.

Kured on häälekad linnud. Nad suudavad kuuldavale tuua suurt hulka erisuguseid häälitsusi ja hüüdeid. Nad hakkavad häält tegema juba varsti pärast koorumist ja see on madal nurruv kutsehüüd oma vanematele, ühtlasi palve süüa anda. Juba tibuna omandavad nad seejärel hoiatushüüu ja hüüu "tahan lennata", mis mõlemad säilivad täiskasvanud linnul.

Kurgede rände jälgimiseks neid märgistatakse. Minevikus neid rõngastati metallist rõngastega, hiljem värviliste rõngastega. Koostöö Saksamaa ja Hispaania kureuurijatega võimaldas hakata kurgi raadiomärgistama. Aastaks 2000 oli Eestis märgistatud ligi 50 sookurge, neist 35 nii värvilise kui metallrõngaga ja 9 kurepoja selga oli pandud raadiosaatja.

Süstemaatika
------------

Kurglaste sugukonda kuulub 15 retsentset liiki kahes alamsugukonnas ja neljas perekonnas:

* *Balearicinae* (alamsugukond)
	+ Kroonkurg *Balearica*
		- Paabu-kroonkurg *Balearica pavonina*
		- Lõuna-kroonkurg *Balearica regulorum*
* *Gruinae* (alamsugukond)
	+ Kurg *Grus*
		- Sookurg *Grus grus*
		- Kisakurg *Grus americana*
		- Munkkurg *Grus monacha*
		- Mägikurg *Grus nigricollis*
		- Õnnekurg ehk jaapani kurg *Grus japonensis*
		- Paradiisikurg *Grus paradisea*
		- Neitsikurg *Grus virgo*
		- Lottkurg *Grus carunculata*
	+ *Leucogeranus*
		- Valgekurg *Leucogeranus leucogeranus*
	+ *Antigone*
		- Kanada kurg *Antigone canadensis*
		- Idakurg *Antigone vipio*
		- Saaruskurg *Antigone antigone*
		- Austraalia kurg *Antigone rubicunda*

Viited
------

1. 1 2 3  "Loomade elu", 6. kd. lk. 183
2. ↑  Heino Lees. "Eesti rekordid: Eesti rekordite raamat 5". Tartu Ülikooli Kirjastus 2004, lk. 51

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kurglased** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kurglased**
 |
**Hermann Johann Heitzig** (9. august / 19. august 1682 Tallinn – 25. september / 6. oktoober 1740 Kose) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 2. juulil 1703) Kieli ja (immatrikuleeriti 13. juulil 1705) Jena ülikoolis. Ordineeriti 14. detsembril / 25. detsembril 1710 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1710–1740 (kutsuti 4. novembril / 15. novembril) Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja; Eestimaa konsistooriumi erakorraliseks assessoriks sai 15. märtsil / 26. märtsil 1715; Ida-Harju praostkonna abipraostiks sai 3. augustil / 14. augustil 1721, praostiks aastal 1740.

Heitzig oli aastal 1721 ilmunud eestikeelse kodu- ja kirikuraamatu üks autoreid. Ta aitas Heinrich Gutsleffil eesti keelde tõlkida Johann Anastasius Freylinghausen vagadusteost "Jummala Nou...". Ta oli pietistlike tõekspidamistega, pooldas August Hermann Francke õpetust ja oli tema ideede toetaja Eestimaal.

Isiklikku
---------

Tema tütre Hedwig Dorothea abikaasa Samuel Nauhausen oli Nissi ja Kadrina Katariina koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007