recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Kuld** | 2022 |  |

**Joonas Aleksanteri Nättinen** (sündinud 3. jaanuaril 1991 Jämsäs) on Soome jäähokimängija, kes mängib keskründajana Rootsi kõrgliigaklubis HV71.

Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2008–09 Espoo Bluesi meeskonnas.

2009. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i *draft* '​is 65. valikuna.

2011. aastal suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse, liitudes AHL-i klubiga Hamilton Bulldogs. NHL-is tegi ta Canadiensi meeskonnas debüüdi 17. jaanuaril 2014 mängus Toronto Maple Leafsi vastu.

2014. aasta juunis naasis Nättinen Euroopasse, liitudes Rootsi kõrgliiga klubiga MODO Hockey. Hooajal 2015–16 hakkas ta JYP Jyväskylä meeskonda kuuludes mängima taas Soome kõrgliigas. 2018. aastal võitis ta JYP-ga jäähoki Meistrite Liiga. Finaalis võitis JYP Rootsi klubi Växjö Lakersi tulemusega 2:0 ja Nättinen oli üks kahest JYP-i väravalööjast.

2018. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Nižnekamski Neftehimik. 2019. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Vitjaziga. 2020. aasta augustis liitus ta Tšerepovetsi Severstaliga, kus mängis kaks hooaega.

2022. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu äsja Rootsi kõrgliigasse tõusnud HV71-ga.

Soome jäähokikoondise koosseisus tuli ta 2022. aastal olümpiavõitjaks.

Viited
------

1. ↑  "Olympic gold medalist signs for HV71". HV71. 3. juuni 2022. Vaadatud 3. juunil 2022.

Välislingid
-----------

* Joonas Nättinen KHL.ru lehel
* Joonas Nättinen NHL.com lehel
* Joonas Nättinen hockeydb.com lehel
**Elektrisignaal** on ajas muutuv elektriline suurus (enamasti elektrivool või -pinge), mis kannab informatsiooni, vaadeldaval juhul andmeid, mida saab töödelda, salvestada ja edastada. Elektrisignaale edastatakse elektrijuhtide kaudu või elektromagnetlainete vahendusel.

Elektrisignaali peamised liigid on analoogsignaal, diskreetsignaal ja digitaalsignaal.

Analoogsignaali pinge muutub katkematult, pidevalt. Analoogsignaaliks on näiteks helisagedussignaal mikrofoni väljundis, mispuhul signaali pinge on igal hetkel võrdeline, s.o analoogne (samaväärne, vastav) seda muutumist põhjustava helirõhu muutumisega. Enamiku ümbritseva maailma sündmuste muutumine on pidev.

Analoogsignaaliks võib olla aeglaselt muutuv alalispinge, näiteks temperatuurianduri väljundis. Vahelduvpinge korral on signaali informatiivseks parameetriks vahelduvpinge amplituud, sagedus või faas (vt Modulatsioon).

Diskreetsignaal saab muutuda üksnes kindlate astmete kaupa, nii et signaalipingel on lõplik arv järjestikuseid väärtusi. Kui need väärtused väljendatakse kahendkoodis, saadakse digitaalsignaal.

Vaata ka
--------

* Signaal (tehnika)
* Analoogsignaal
* Diskreetsignaal
* Digitaalsignaal
* Raadiosignaal
* Signaalitöötlus
Kuremaa loss õhtusäras (2022)
Kuremaa lossi fuajee
**Kuremaa loss** ehk **Kuremaa mõisa peahoone** on Kuremaal asuv klassitsistlikus stiilis Oettingenide perekonnale kuulunud mõisahoone.

Hoone ehitati aastail 1836–1843 Tartu arhitekti Emil Julius Straussi projekti järgi. Hoone sarnaneb väga ühe teise sama arhitekti projekteeritud mõisahoonega, nimelt Suure-Kõpu mõisa peahoonega. Algselt oli ehitise keskosa ja tiivad kahekorruselised ning neid ühendavad hooneosad on ühekorruselised, 1935. aastal ehitati kogu hoone kahekorruseliseks. 1986. aastal toimunud tulekahjus sai hoone tugevasti kannatada, seetõttu oldi sunnitud puitkonstruktsioonid lammutama. Ehitis taastati 1987. aastal.

Hoone riigistati 1919.

1921. aastal asutati seal Kuremaa Karjakasvatuse Kool. Samas hoones tegutsenud kool kandis hiljem veel nimetusi Kuremaa Zootehnikum, Kuremaa Loomakasvatustehnikum, Kuremaa Põllumajandustehnikum, Kuremaa Sovhoostehnikum ja Kuremaa Põllumajandustehnikum. 2004. aastal aga liideti Põllumajandustehnikum Luua Metsanduskooliga, koolitegevus Kuremaal lõppes ning 2005. aastal anti endise kooli varad Jõgeva valla omandusse.

Kuremaa lossituba
-----------------

Lossis on üks ruum kohandatud muuseumiks, kus tutvustatakse Kuremaa piirkonna ajalugu ja tänapäeva. Enamik väljapanekutest on seotud Kuremaal antud põllumajandusliku haridusega.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 16.07.2013)

Välislingid
-----------

* Kuremaa loss kultuurimälestiste riiklikus registris
* Kuremaa mõisaloost
* Kuremaa mõisast Mõisaportaalis
**Ida päästekeskus** on Siseministeeriumi haldusalasse kuuluva Päästeameti struktuuriüksus, mis tegutseb Ida- ja Lääne-Virumaal ning mille tegevusvaldkonda kuulub päästetööde korraldamine, päästeala ennetustöö, riiklik tuleohutusjärelevalve ja kriisireguleerimine.
Keskuse kontor asub Jõhvis Rahu tänav 38.

Ida päästekeskusesse kuulub 11 päästekomandot:

* Kiviõli päästekomando Turu tänav 1, Kiviõli
* Iisaku päästekomando Vilkuri tänav 1, Iisaku
* Jõhvi päästekomando Rahu tänav 38, Jõhvi
* Kohtla-Järve päästekomando Lai tänav 7, Kohtla-Järve
* Kunda päästekomando Staadioni tänav 4, Kunda
* Narva päästekomando Vahtra tänav 3, Narva
* Narva-Jõesuu päästekomando Koidu tänav 3, Narva-Jõesuu
* Rakvere päästekomando Fr. R. Kreutzwaldi tänav 5A, Rakvere
* Sillamäe päästekomando Kesk tänav 1A, Sillamäe
* Tapa päästekomando Pikk tänav 18A, Tapa
* Väike-Maarja päästekomando Ebavere, Väike-Maarja

2006. aastani oli tegutsev Harjumaa Päästeteenistus, mis nimetati siis ümber ümber Päästeameti kohalikuks täidesaatvaks riigivõimu volitusi omavaks asutuseks Põhja-Eesti Päästekeskuseks. Tartumaa Päästeteenistus, Võrumaa Päästeteenistus, Valgamaa Päästeteenistus, Viljandimaa Päästeteenistus, Põlvamaa Päästeteenistus ja Jõgevamaa Päästeteenistus korraldati ümber Päästeameti Lõuna-Eesti Päästekeskuseks. Päästeameti kohalikud täidesaatva riigivõimu volitusi omavad asutused Ida-Viru Päästeteenistus ja Lääne-Viru Päästeteenistus korraldati ümber Päästeameti Ida-Eesti Päästekeskuseks. Päästeameti kohalikud täidesaatva riigivõimu volitusi omavad asutused Hiiumaa Päästeteenistus, Järvamaa Päästeteenistus, Läänemaa Päästeteenistus, Pärnumaa Päästeteenistus, Raplamaa Päästeteenistus ja Saaremaa Päästeteenistus korraldati ümber Päästeameti Lääne-Eesti Päästekeskuseks.

2011. aastani oli päästekeskus eraldi asutus väljaspool Päästeameti struktuuri ja see kandis nime *Ida-Eesti Päästekeskus*.

Viited
------

1. ↑  Ida regiooni päästekomandod, www.rescue.ee, (vaadatud 01.05.2021)
2. ↑  Päästeasutuste ümberkorraldamine, RTL 2006, 4, 76
3. ↑  RT I, 29.12.2010, 147
**Renê Rodrigues Martins** (mängijanimega **Renê**; sündinud 14. septembril 1992 Picoses) on Brasiilia jalgpallur, vasakkaitsja. Ta mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Internacional.

Renê alustas profikarjääri 2012. aastal Brasiilia kõrgliiga klubis Sport do Recife. 2014. aastal võitis ta klubiga Pernambuco osariigi meistrivõistlused Campeonato Pernambucano. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 22. augustil 2015 võõrsilmängus Figueirense vastu.

2017. aastal suundus ta Flamengosse. Kohe sama aasta kevadel võitis ta klubiga Rio de Janeiro osariigi meistrivõistlused Campeonato Carioca. Flamengo särgis lõi ta Brasiilia kõrgliigas esimese värava 5. oktoobril 2018 võõrsilmängus Corinthianse vastu. 2018. aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Ta tuli 2019. aastal Flamengoga Brasiilia meistriks ja võitis lisaks Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused. Brasiilia meistriks tuli ta Flamengoga ka 2020. aastal. Kui 2018. aastal oli Renê Flamengo põhiline vasakkaitsja, hakkas alates 2019. aasta teisest poolest mängima enam Filipe Luís.

2022. aasta aprillist siirdus ta Internacionali.

Saavutused
----------

Sport
* Copa do Nordeste: 2014
* Campeonato Pernambucano: 2014

Flamengo
* Campeonato Brasileiro Série A: 2019, 2020
* Campeonato Carioca: 2017, 2019, 2020, 2021
* Copa Libertadores: 2019
* Recopa Sudamericana: 2020

Viited
------

1. ↑  "Flamengo e Internacional acertam a transferência do lateral Renê". extra.globo.com. 10.4.2022. Vaadatud 28.6.2022

Välislingid
-----------

* Renê Rodrigues Martins Soccerway lehel
René Jules Dubos
**René Jules Dubos** (20. veebruar 1901 Saint-Brice-sous-Forêt – 20. veebruar 1982 New York) oli prantsuse-ameerika mikrobioloog ja rohelise ideoloogia arendaja.

Ta sündis ja kasvas Île-de-France'is. Tema isal oli nii kodukülas kui ka ümberkaudsetes külades lihapoode. Dubos lõpetas algul keskkooli ja siis Pariisis Riikliku Agronoomiainstituudi. 1927 asus ta tööle USA-sse ja võttis hiljem ka USA kodakondsuse.

Ta pühendas suurema osa oma elust bakteriaalsete haiguste empiirilisele uurimisele ning sellele, et analüüsida keskkonna ja sotsiaalsete olude mõju inimeste heaolule.

Ta eraldas pinnases elavatest mikroorganismidest antibakteriaalseid aineid ja see viis paljude antibiootikumide avastamisele. Ta uuris tuberkuloosi ja kopsupõletikku, omandatud immuunsust ja organismi vastupanu nakkusele. Suurem osa tema teaduskarjäärist möödus Rockefelleri Meditsiiniuuringute Instituudis, mis hiljem nimetati ümber Rockefelleri Ülikooliks, ainult aastail 1942–1944 töötas ta Harvardi ülikoolis meditsiiniteaduskonnas võrdleva patoloogia ja troopilise meditsiini professorina.

Teda peetakse loosungi "Mõtle globaalselt, tegutse lokaalselt" autoriks. Sellega tahetakse öelda, et ülemaailmseid majandusprobleeme saab lahendada üksnes siis, kui arvestatakse kohalikke ökoloogilisi, majanduslikke ja kultuurilisi erinevusi. Esimest korda sõnastati see lause 1978, kuus aastat pärast seda, kui Dubos oli 1972 olnud ÜRO inimkeskkonna konverentsil nõunik.

1979 rõhutas Dubos, et ökoloogiliselt jätkusuutlik käitumine peab algama kodust. Ta uskus, et maailmas tuleb kehtestada kord, kus "looduslikud ja sotsiaalsed üksused säilitavad või saavad tagasi oma identiteedi ja suhtlevad ometi üksteisega arenenud sidesüsteemi kaudu".

Dubos pälvis 1948 Albert Laskeri meditsiini alusuuringute auhinna pinnasebakterite antibiootiliste omaduste avastamise eest ja 1969 Pulitzeri auhinna mitteilukirjanduse kategoorias.

Tunnustus
---------

* 1954 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
* 1979 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks

Teosed
------

* René Dubos. "*So Human an Animal: How We Are Shaped by Surroundings and Events*". New York 1968: Charles Scribner's Sons; 1998 kordustrükk Transaction Publischers New Brunswick, *Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 18.09.2013) (inglise keeles)*
* Barbara Ward, René Dubos. "*Only One Earth: The Care and Maintenance of a Small Planet*". Suffolk 1972: Penguin Books.
Harku valla lipp
**Harku valla lipp** oli Eesti haldusüksuse Harku valla lipp.

Lipp on kinnitatud Harku Vallavolikogu poolt 25. mail 2006.

Lipu kirjeldus
--------------

Kangas on jagatud horisontaalselt kaheks võrdseks väljaks, ülemine on valge ja alumine sinine. Valge laiu keskel on Harku valla vapp. Lipu soovitatav sinine toon Pantone värvitabeli järgi on PMS 300 C.

Lipu normaalmõõtmed on 105x165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.

Põhjendus
---------

Kanga laidudel on kasutatud valla vapilt pärinevat sinist ja valget värvi. Valge on vapi hõbedase asendus värv. Sinine sümboliseerib valla mereäärset asukohta ja taevaavarust, kui ka valla elanike tulevikupüüdlusi. Valge märgib ustavust, puhtust ja nooruslikku sihikindlust. Vapil olev valge (hõbedane) rist on kristliku maailma üks peamisi sümboleid ning see tähistab piirkonna (valla) kultuuri alustõdesid ja ajaloolist järjepidavust. Neljaks jaotatud vapikilbi esimesel väljal olev (põhja)täht viitab valla asukohale Eesti mandriosa põhjakaldal.

Lipu kasutamise kord
--------------------

1. Valla lipp heisatakse:
	* Alaliselt Harku vallamaja ees.
	* Ajutiselt valla ajaloolistel pidupäevadel ja muudel tähtsündmustel, suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega, samuti muudel avalikel üritustel.
2. Valla lipu heiskamise otsustab vallavalitsus ning lipu heiskamise võib teha kohustuslikuks üksnes vallale kuuluvatel hoonetel, rajatistel või maa-aladel.
3. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigi-, maakonna-, teise omavalitsuse- või muu lipuga, asub valla lipp lippude poolt vaadatuna teistest lippudest vasakul.
4. Igaühel on õigus kasutada valla lippu, järgides käesoleva määruse sätteid ja head tava.
5. Valla lippu võib valmistada üksnes vallavalitsuse loal.

Lipu ajalugu
------------

Harku Vallavalitsuse tellimusel esitas Riigikantselei Heraldikanõukogu 8. veebruariks 2005 Harku vallale viis erinevat vapi ja lipu kavandit. Kuni 24. veebruarini samal aastal, said vallaelanikud nende hulgast valida oma lemmikud. Kahe enim hääli saanud kavandi hulgast valib vallavolikogu Harku vallale vapi ja lipu.

Kavandite koostamisel pidas Harku vallavanem Sulev Roos olulisteks märksõnadeks valla põhjapoolset asendit, mere lähedust ja pankrannikut.

Vaata ka
--------

* Harku valla vapp
* Harju maakond

Välislingid
-----------

* Harku valla sümboolika valla kodulehel
* Harku valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Johannes René Beermann** (31. august 1903 Strelna, Peterburi kubermang – 13. jaanuar 1997 Inglismaa) oli eesti advokaat.

Ta lõpetas aastal 1922 Tallinna Linna Saksa Poeglaste Gümnaasiumi, 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Estonia vilistlane.

Ta oli aastail 1928–1930 vandeadvokaat Walter Kraffti abi, aastatel 1930–1935 vandeadvokaat Eduard von Nottbecki abi, 1935–1940 vandeadvokaat Paides. 

1941. aastal asus ta järelümberasujana Saksamaale, oli seal kohtunik, hiljem teenis Saksa sõjaväes. 1947. aastal asus ta Inglismaale, 1950. aastail oli Glasgow' ülikooli lektor.

Isiklikku
---------

Tema isa oli Gustav Johannes Beermann oli luterlik vaimulik Tbilisis, Tsarskoje Selos ning Kadrina Katariina koguduse ja Ilumäe koguduse õpetaja (ja Viru praostkonna praost); onu Christoph Wilhelm Beermann oli luterlik vaimulik Tbilisis, Strelnas, Oranienbaumis ning Järva Peetri koguduse õpetaja (ja Järva praostkonna praost). Vanaisa Gustav Beermann oli Põltsamaa kihelkonna kooliõpetaja ja kirikute ehitusmeister, teine vanaisa Gustav Hüsemann oli Tbilisi linnakoguduse ja Taga-Kaukaasia sõjaväe ringkonnaõpetaja.

Viited
------

1. ↑   
geni.com
2. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk. 237
3. ↑
**Majandustsükliks** nimetatakse majandusteaduses tegeliku kogutoodangu ehk tegeliku tasakaalu perioodilist kõikumist ümber potentsiaalse tootmismahu. Ühe majandustsükli jooksul läbib majandusaktiivsus tõusu- ja langusfaasi ja sama mustri kordumine tähistab uue tsükli algust. Ühte majandustsükli faasi võib nimetada ka konjunktuuriks.

Majandustsüklite uurimisega tehti algust juba 18. sajandi lõpul ja 19. sajandi esimesel poolel, mil majandusteaduse klassikalise koolkonna esindajad pöörasid põhilist tähelepanu kapitalistliku majandussüsteemi võimele iseeneslikult saavutada nõudluse ja pakkumise tasakaal ning seda säilitada. Sellest perioodist on teatakse ka Adam Smithi poolt formuleeritud nähtamatu käe teooria. Hiljem on majandusteadlased uurinud nii tsüklite kordumist ajas, nende kestust, tsüklite põhjusi, seda, milline peaks olema majanduspoliitika tsükli erinevais faasides jne. 

Majandustsüklite klassifikatsioonid on aja jooksul muutunud, kuna tsüklite uurimiseks kasutatavaist meetodid ja uurimise eesmärgid muutuvad. Teoreetilises kirjanduses eristatakse majandustsükleid kõige sagedamini nende pikkuse ning neid esilekutsuvate algpõhjuste järgi. Lähtutakse näiteks sellest, kas antud riigi või piirkonna potentsiaalne majanduskasv tsükli jooksul muutub. Sellest lähtuvalt eristatakse lühi- ja pikaajalisi majandustsükleid. Pikaajaline majandustsükkel võib kesta kümneid aastaid ja lühiajalised tsüklid on seotud ajutise ja lühiajalise välis- ja/või sisemaisenõudluse muutumisega antud riigi toodangu järele. Lühiajalise majandustsükli läbimisel ei toimu sellist tootmissisendite ümberpaiknemist, lisandumist või vähenemist, mis põhjustaksid antud riigi või piirkonna potentsiaalse kasvutaseme muutumist.

Viited
------

1. ↑  Korotayev, Andrey V. & Tsirel, Sergey V.(2010). A Spectral Analysis of World GDP Dynamics: Kondratiev Waves, Kuznets Swings, Juglar and Kitchin Cycles in Global Economic Development, and the 2008–2009 Economic Crisis. *Structure and Dynamics*. Vol.4. #1. P.3-57.
Renāte Blumberga Balti Assamblee preemia üleandmisel, 2013
**Renāte Blumberga** (sündinud 26. veebruaril 1971) on liivi päritolu Läti ajaloolane, etnoloog ja kultuuriloolane, kes keskendub liivi keele, liivlaste ajaloo ja kultuuri uurimisele ja tutvustamisele.

Ta on õppinud läänemeresoome keeli Läti Ülikoolis ja Helsingi Ülikoolis. 
1993. aastal lõpetas ta Läti Ülikooli ajaloo- ja filosoofiateaduskonna bakalaureuseõppe, 1997. aastal sai sealsamas magistrikraadi tööga "Dzīvesstāsts – etniskās identitātes pētījuma avots" ("Elulugu – etnilise identiteedi uurimise allikas"). Seppo Suhoneni toel sai ta stipendiumi Helsingi Ülikoolis soome keele oskuste täiendamiseks (1998–1999). Aastail 1998–2001 oli ta Läti Ülikooli ajaloo õppekava doktorant, 2002. aastal kaitses ta doktoriväitekirja Soome arhiivides leiduvate liivi etnograafiliste materjalide teemal ("Etnogrāfiskie materiāli par lībiešiem Somijas avotu krātuvēs").

Ta on töötanud Läti Ülikooli ajaloo instituudis (2004–2010). 

Ta on vanemteadur Läti Ülikooli liivi instituudis, mis asutati 21. septembril 2018.

Monograafia "Lībieši dokumentos un vēstulēs: Somijas zinātnieku ekspedīcijas pie lībiešiem" ("Liivlased dokumentides ja kirjades: Soome teadlaste ekspeditsioonid liivlaste juurde", 2006) eest pälvis Renāte Blumberga Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia Läti ergutuspreemia.

Ta on üks koguteose "Liivlased: ajalugu, keel ja kultuur" (Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2011) koostajatest ja toimetajatest koos Tapio Mäkeläineni ja Karl Pajusaluga.

Tunnustus
---------

* 2013: Balti Assamblee teaduspreemia

Viited
------

1. 1 2  Renāte Blumberga saidil livones.net
2. 1 2  Lembit Vaba, "Lätlased avastavad liivlasi", Keel ja Kirjandus, 1, 2007, lk 71–72.
3. ↑  Valts Ernštreits, "Põliskeelte aasta – Üks tähtis aasta liivlaste elus", Sirp, 9. august 2019.
4. ↑  Lembit Vaba, "Kõigekülgne kogumik liivi kultuurist ja keelest[*alaline kõdulink*], Keel ja Kirjandus, 7, 2012, lk 549–556.
5. ↑  "Renāte Blumberga receives Baltic Assembly Prize for Science", Latvijas Republikas Saeima, 07.10.2013
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sportlasest; poliitiku kohta loe artiklist Marti Kuusik.* |

---

**Hugo-Maksimilian Kuusik** (ka **Mart Kuusik**; 9. detsember 1877 Harjumaa – 24. august 1965 Battle Ground, Washington, USA) oli Eesti päritolu sõudja.

Kuusik võistles 1912. aasta Stockholmi olümpiamängudel Venemaa lipu all ja võitis meeste ühepaadil kolmanda koha. Seni pole üheselt selge, kas kolmanda koha võitnud sportlased said pronksmedali või mitte.

Noorukina siirdus ta paremate töötingimuste otsingutel Peterburi, kus lülitus kohalikku seltsiellu ja oli spordiseltsi Kalev asutajaliige (1900).

1900. aastatel siirdus ta Inglismaale õppima ja sai Oxfordi Ülikoolist inseneridiplomi.

Pärast õpingud naasis Kuusik Venemaale ja jätkas sõudetreeninguid. Ta osales paljudel ülevenemaalistel ja rahvusvahelistel regattidel. Ta tuli kolm korda Venemaa meistriks (1910, 1911 ja 1913).

Sõudjana kogus Kuusik kuulsust juba Oxfordis ülikooli võistlustel. 1908. aastal võitis ta Amsterdamis mitteametlike maailmameistrivõistluste regati ning 1909 ja 1910 Hollandi lahtised meistrivõistlused, mida tol ajal peeti mitteametlikeks Euroopa meistrivõistlusteks. Oma viimase võistlussõidu tegi Kuusik 1914. aastal Aa jõel Lätis.[*viide?*]

Stockholmi olümpiamängudel jagas ta kanadalase Everard Butleriga 3.–4. kohta. Sealjuures võitis ta ülekaalukalt eelvõistlused, kuid kaotas poolfinaalis hilisemale hõbemedalistile Polydore Veirmanile Belgiast, sest tema oma paat purunes ja võistelda tuli võõra paadi ja aerudega. Võisteldi paarikaupa, võitja pääses järgmisse ringi.

1913. aastal saavutas Kuusik võidu, millest kõneles toona kogu maailm – ta alistas inglased nende oma kodus, mida ei olnud suutnud teha ükski välismaalane 60 aasta jooksul.

Pärast Oktoobrirevolutsiooni arreteeris Tšekaa Kuusiku, kuid Eesti diplomaatide abiga õnnestus ta vanglast vabastada. Ta naasis Eestisse, kus ta mõnda aega oli klubi V.S. Sport poksitreener.

Kuusik lahkus Eestist 1920. aastatel USA-sse Washingtoni osariiki, kus leidis endale alalise elupaiga ning rajas kodu ja perekonna. 

Ta on maetud Washingtoni osariigi Clarki maakonna Park Hilli kalmistule.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Nõo kiriku maakivist ja tellistest hoone
Nõo Kolmainu kiriku ikonostaasi kuninglikud uksed
Maarja rõõmukuulutamise stseen kuninglikel ustel
**Nõo Püha Kolmainu kirik** on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Nõo vallas Nõo alevikus.

Koguduse ajaloost
-----------------

Nõo kogudus asutati 1852. aastal eestlastest õigeusklikele, kes enne kuulusid Tartu Püha Georgi (Jüri) kogudusse. Teenistuseks kasutati üüriruume. 1890. aastal oli koguduses 525 ja 1938. aastal 160 liiget. 1962. aastal liitusid kogudusega äsja suletud Elva koguduse peamiselt venelastest liikmed. Tänapäeval kuulub kogudusse 40–60 liiget.

Nõo kirik
---------

Arhitektuuriliselt tähelepanuväärne, lääne pool kellatorniga, lubjatud maakividest ja punastest tellistest historitsistlik kirik valmis 1873. aastal. Nelitise kõrval on ristküliku kujuline apsiid ja nelitise kohal on kaheksatahuline paarisakendega tambuur suure sibulkupli ja nelja sibulpeadega nurgatorniga. Nõo kiriku sisearhitektuur on lihtne, historitsistlik kujusein-ikonostaas pärineb 19. sajandi lõpust.

Nõo Püha Kolmainu Kiriku juures tegutseb Nõo Püha Kolmainu kogudus.

Vaata ka
--------

* Nõo vald
* Nõo Püha Kolmainu kogudus
* Elva Peetri ja Pauli kogudus

Kirjandus
---------

* "Mitut usku Eesti IV. Valik usundiloolisi uurimusi: õigeusu eri". Toimetaja Liina Eek. Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu, 2015; lk 13-28
* Jaanus Plaat, Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 468-471

Viited
------

Välislingid
-----------

* Nõo Püha Kolmainu kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Nõrava** on küla Harju maakonna Kose vallas.

Küla lõunaosa on soine. Sinna jäävad Landja raba, Naisteraba, Leva soo ja Põlendraba. Samas asub ka Leva järv. Osa soodest ka kaitstud Mahtra looduskaitseala koosseisus.

Küla lõunapiiril jookseb Tuhala jõgi.

Külas asub kolm arheoloogiamälestist (kultuskivi, kivikalme ja kalmistu "Kalmemännik").

Nõrava külas on tegutsenud kool.

Külas tegutses Oru-Nõrava prügila.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Pärandkultuuri objekt: Koolikoht (338:KOO:001)

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Bornhöhe jutustusest; telelavastuse kohta vaata artiklit Kuulsuse narrid (telelavastus); komöödiafilmi kohta vaata artiklit Kuulsuse narrid (film).* |

---

"**Kuulsuse narrid**" on esimene osa Eduard Bornhöhe 1892. aastal ilmunud satiirilisest jutustusest "Tallinna narrid ja narrikesed". 

Jutustuses kujutab Bornhöhe mõningaid omaaegseis ühiskondlik-olustikulistes tingimustes veidruseni muutunud inimtüüpe, kes on tühised, haledad ja naeruväärsed – olgu nende narrusteks siis kuulsus, raha või armastus. Jutustus kirjeldab kahe saamatu, kuid kõrgelennuliste unistustega mehe, leiutaja Jaan Tatika ning luuletaja Saalomon Vesipruuli elu ja tegevust 19. sajandi lõpu Tallinnas. Mõlemad peategelased on saanud eesti kultuuris arhetüüpseteks, neid kasutatakse sageli võrdkujudena.

Eduard Bornhöhe: "Üheksateistkümmendama aastasaja lõpul olid Jaan Tatikas ja Salomon Vesipruul ilma kahtlemata kõige suuremad vaimukangelased Tallinnas — kui mitte terve maailma, siis ometigi kumbki ühe inimese silmis, ja need inimesed olid nemad ise."

Teose kuulsusele on tublisti kaasa aidanud samanimeline telelavastus, mis valmis Eesti Televisioonis 1982. aastal. Telelavastuses mängisid Eesti tippnäitlejad: peaosades olid Urmas Kibuspuu (Tatikas) ja Jüri Krjukov (Vesipruul), autor Bornhöhed mängis lavastaja Ago-Endrik Kerge.

2023. aasta 9. jaanuaril esilinastus samanimeline film.

Viited
------

1. ↑  Eduard Bornhöhe. Tsitaat.
2. ↑  "FOTOD | Komöödiafilmi „Kuulsuse narrid" esilinastus meelitas kohale mitmed tuntud näod!". *Kroonika*. 9. jaanuar 2023. Vaadatud 9. jaanuaril 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikitekstides on artikliga seotud alliktekste: **Tallinna narrid ja narrikesed/1** |

* Telelavastus "Kuulsuse narrid" (1982) ETV arhiivis
* Illustratsioon Eduard Bornhöhe jutustusele "Kuulsuse narrid". Eesti Kunstimuuseum SA. Natalie Mei, 1940.
**Kuuni järv** (ka *Kunijärv*, *Pärsti järv*, *Pärsti Suurjärv*) on looduslik järv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Pärsti külas, Epra–Sürgavere–Klaassepa tee ligidal.

Kirjeldus
---------

Kuuni järve pindala on 17,2 ha, suurim sügavus 6 m ja keskmine sügavus 3,6 m, asudes 92,6 m kõrgusel merepinnast. Järves asub üks saar pindalaga 0,06 ha. Järve veevahetus on 2 korda aastas. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Limnoloogilise tüübi järgi on Kuuni järv hüpertroofne ehk ülirohketoiteline järv.

Kuuni järv asub põhja-lõuna suunal. Järve põhjatippu suubub Kirjusilla oja, mis saab alguse Pärsti järvest, lõunapoolsest otsast voolab välja Valuoja.

Kaladest leidub järves särge, latikat , roosärge, ahvenat ja haugi.

Järv on avalikult kasutatav veekogu.

Vaata ka
--------

* Valuoja
* Auksi-Karula järved
* Pärsti järv

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Kuuni järv Eesti looduse infosüsteemis
2. ↑  Kuuni järv keskkonnaportaalis

Välislingid
-----------

* Kuuni järv Eesti looduse infosüsteemis
* Kuuni järv keskkonnaportaalis
**Ülempreester Dimitri Hodov** (26. september 1940 Kazanovka, Tula oblast – 3. jaanuar 2021) oli Venemaa ja Eesti õigeusu preester.

Ta sündis 1940. aastal Kazanovkas Tula oblastis. 1956. aastal lõpetas ta põhikooli, misjärel asus tööle põllumajanduses. 1958. aastast töötas Hodov kaevandusmasinate masinistina ja elektrilukksepana Tula oblasti kaevandustes. Aastatel 1961–1964 teenis ta Nõukogude armee sidevägedes. Seejärel pöördus tagasi tööle kaevandustesse, lisaks õppis ta Klimovski mäetehnikumis.

Aastatel 1970–1974 õppis ta Moskva Vaimulikus Seminaris. Moskva Vaimuliku Akadeemia rektor piiskop Vladimir pühitses Hodovi jaanuaris 1974 diakoniks ja 31. märtsil 1974 preestriks. 

29. juulil 1974 määras Tula metropoliit Juvenalius Hodovi teenima Tula eparhiasse Mišnevo Issanda Ristimise kirikusse (Suvorovi rajooni Tula oblastisse). 

26. jaanuaril 1979 viidi Hodov üle Tallinna eparhiasse metropoliit Aleksiuse alluvusse. Ta teenis Jaama Püha Nikolause kogudust ja oli surmani Kuremäe kloostri vaimulik.

Dimitri Hodov suri 3. jaanuaril 2021 koroona tagajärjel.

Isiklikku
---------

Ta abiellus 1973. aastal Niina Tšugunkinaga. Neil sündis 1974. aastal tütar Antonina, kes pühitseti 2016. aastal Kuremäe kloostris Anastassia nime all nunnaks.

Välislingid
-----------

* Dimitri Hodovi nekroloog (vene keeles)
**Majanduslikult mitteaktiivne rahvastik** ehk **majanduslikult passiivne rahvastik** on osa riigi või muu haldusüksuse (nt maakonna, linna või valla) rahvastikust, kes ei ole hõivatud ega töötud.

Majanduslikult mitteaktiivse rahvastiku hulka kuuluvad kõik alla 15-aastased lapsed ning need 15-aastased ja vanemad inimesed, kes ei ole majanduslikult aktiivsed, sealhulgas:

* mittetöötavad õpilased ja üliõpilased
* mittetöötavad pensionärid (vanadus-, töövõimetus- või muu pensioni saajad)
* rasedus- ja sünnitus- või lapsehoolduspuhkusel olevad lapsevanemad
* kodused isikud, sealhulgas tasustamata majapidamisülesannetega tegelevad koduperenaised ja mittetöötavad omastehooldajad
* puude või pikaajalise haiguse tõttu mittetöötavad isikud
* mittetöötavad kinnipeetavad
* oma varast elatuvad rantjeed
* heitunud

OECD ja Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) käsitluse ja definitsioonide kohaselt on majanduslikult aktiivne rahvastik (mis omakorda jaguneb hõivatuteks ja töötuteks) ja majanduslikult mitteaktiivne rahvastik üksteist välistavad kategooriad, mis kokku moodustavad kogurahvastiku. Tööturustatistikas ei saa isik samal ajal kuuluda mitmesse hõiveseisundisse.

Statistikaamet on defineerinud majanduslikult mitteaktiivset rahvastikku ka kui "isikud, kes ei soovi töötada või ei ole selleks võimelised". Sellise määratluse puuduseks on, et hõiveseisundite kategooriad ei ole rangelt üksteist välistavad. Näiteks heitunu on Statistikaameti definitsiooni kohaselt "mittetöötav isik, kes sooviks töötada ja oleks valmis töö olemasolu korral ka kohe tööle asuma, kuid ei otsi aktiivselt tööd, sest on kaotanud lootuse seda leida." Samas loeb Statistikaamet heitunud isikud majanduslikult mitteaktiivsete isikute hulka. Samuti võivad pensioniealised isikud soovida ja olla võimelised töötamist jätkama, kuid kui nad ei ole hõivatud, loetakse nad mitteaktiivse rahvastiku hulka.

Vaata ka
--------

* Rahvastik
* Tööealine rahvastik

Viited
------

1. ↑  OECD glossary of statistical terms. Economically inactive population
2. ↑  Diana Beltadze. Sotsiaalmajanduslik seisund ja tööränne
3. ↑  "Statistikaamet. Statistika andmebaas. Rahvaloendus REL2000". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. jaanuar 2015. Vaadatud 8. jaanuaril 2015.
4. ↑  International Labour Organisation. Overview and topics of labour statistics
5. ↑  "Statistikaamet. Koolinurk. Sõnastik". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. jaanuar 2015. Vaadatud 8. jaanuaril 2015.
6. ↑  "Statistikaamet. Statistika andmebaas. Tööturg. Mõisted". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2015. Vaadatud 8. jaanuaril 2015.
7. ↑  "Statistikaamet. Tööturg. Tööturu kontekstis enim kasutatavad mõisted". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. jaanuar 2015. Vaadatud 8. jaanuaril 2015.

Välislingid
-----------

* International Labour Organisation. Overview and topics of labour statistics
**Peter Ernst Wilde** (24. märts 1732 Woedtke – 28. detsember (vkj 17. detsember) 1785) oli baltisaksa arst ja literaat, kes tegutses Põltsamaal. Koos August Wilhelm Hupeliga andis ta välja esimest eestikeelset ajakirja "Lühhike öppetus". Valgustusmeelse inimesena tegeles Wilde ka laiemalt rahvaharidusliku tegevusega, seda küll vaid saksa keeles, sest erinevalt Hupelist ta eesti keelt ei osanud.

Õppis Königsbergis usuteadust, 1749 Halles usuteadust, 1751 Königsbergis arstiteadust. Dr. med. 1765 (Greifswald).

1765 läks Kuramaale, sealt Riiga, 1766 Põltsamaale.

Ta koostas ka raamatu "Arsti ramat nende juhhatamisseks kes tahtwad többed ärraarwada ning parrandada" saksakeelse originaali.

Teoseid
-------

* Lief- und Curländische Abhandlungen von der Landwirtschaft 1770
* Von der liefländischen Pferdezucht, und einigen bewärthen Pferdecuren 1770
* Von der liefländischen Pferdezucht, und einigen bewährten Pferdecuren. Anno 1774 1774
* Liefländische Abhandlungen von der Arzeneywissenschaft 1782

Välislingid
-----------

* Peter Ernst Wilde Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA

* Peter Ernst Wilde saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
**Veljo Kalep** (12. detsember 1934 Pumbioja, Vändra kihelkond, Pärnumaa – 26. november 2012 Toronto) oli eesti insener ja sportlane.

Ta lõpetas 1953. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja õppis aastatel 1953–1956 Tartu Riiklikus Ülikoolis. 1966. aastal lõpetas ta tööstus- ja tsiviilehituse erialal TPI ning 1990. aastal sildade projekteerimise täiendusõppe Toronto Ülikoolis. 

Aastast 1960 oli ta Pärnu ehitusettevõtetes insener. 

Ta taotles sotsiaaldemokraatliku partei loomist (saates sellekohase kirja Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumile 1975. aastal) ja kritiseeris üheparteisüsteemi. 

Veljo Kalep arreteeriti 1980. aastal ning oli vangilaagris kuni aastani 1984.

1987. aastal emigreerus ta koos perega Kanadasse ning asus Ontario provintsis ametisse insenerina.

Kalep oli aktiivne kirjasaatja ja avaldas kommentaare mitmetes Eesti ajalehtedes. Samuti on tuntud tema sõudealased kirjutised kunagises sõudespordi häälekandjas Eesti Sõudja.

Sportlase ja sporditegelasena
-----------------------------

Ta hakkas sõudma 1950. aastal Mihkel Leppiku juhendamisel.

* oli viiel korral NSV Liidu meistrivõistluste finaalis
* tuli üheksal korral Eesti NSV meistriks:
	+ ühepaadil 1953, 1955–1959 ja 1962
	+ paarisaerulisel roolijaga kahepaadil 1953
	+ roolijaga kahepaadil 1967. aastal
* 1957 Pärnu Jõu esimees
* 1958 Pärnu Kalevi sõudetreener
* 1955–1973 Sõudespordisektsiooni/-föd-i presiidiumi liige
* 1989 Argonaut Rowing Club'i rivistuses Kanada seenioride meister

Viited
------

1. 1 2 3  Üheksakordne Eesti sõudemeister lahkus 77-aastaselt. Postimees online, 04.12.2012. Vaadatud 05.12.2012
2. ↑  Arvo Pesti 2009. *Tuna* 1: 160
3. 1 2  In Memoriam Veljo Kalep 12.12.1934-26.11.2012. Eesti Sõudeliidu koduleht. Vaadatud 05.12.2012

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Valedetektor** ehk **polügraaf** on seade, millega mõõdetakse inimesel mitut füsioloogilist näitajat (vererõhku, südame löögisagedust, hingamissagedust ja naha elektrijuhtivust), samal ajal kui talle esitatakse küsimusi. Eesmärgiks on välja selgitada, kas inimene valetab.

Valedetektoriseanss algab tavaliselt eelvestlusega, mille käigus luuakse küsitleja ja küsitletava vaheline side ning saadakse eelinfot kontrollküsimuste jaoks. Seejärel selgitab küsitleja valedetektori kasutamise eesmärki, rõhutades, et selle abil on võimalik välja selgitada valetamist ning et tähtis on vastata ausalt. Järgneb sageli "*stim test*": küsitletaval palutakse meelega valetada, mille järel küsitleja teatab, et valedetektor tabas vale ära. Seejärel algab testküsitlus.

Mõned küsimused on neutraalsed ("Kas te olete 35-aastane?"), mõned on kontrollküsimused, millele vastates enamik inimesi valetab ("Kas te olete kunagi raha varastanud?"). Ülejäänud küsimused on need, mis küsitlejat tegelikult huvitavad. Eri tüüpi küsimusi esitatakse vaheldumisi. Valedetektoritest loetakse edukalt läbituks, kui füsioloogilised reaktsioonid on tõenäolist valetamist eeldavate küsimuste korral suuremad kui asjakohaste küsimuste korral. Kui see nii ei ole, siis püüab küsitleja panna küsitletavat panna üles tunnistama pärast testi ("Teie olukord läheb ainult hullemaks, kui me seda asja selgeks ei räägi"). Ka ülestunnistuse saamine on testi eesmärk.

Valedektoritestide usaldusväärsus on olnud ägeda vaidluse objektiks. Mõned väidavad, et test on 70 kuni 90 protsendil juhtudest usaldatav, kriitikute arvates aga ei ole tegu mitte testiga, vaid küsitlemistehnikaga, mida põhimõtteliselt pole võimalik standardiseerida ning mille usaldatavust pole võimalik kindlaks teha. Valedetektori ebausaldatavuse tõenduseks on mainitud, et selle abil ei ole õnnestunud paljastada spioone, näiteks Aldrich Amesi.

On kirjeldatud mitmeid meetodeid valedetektoritesti edukaks läbimiseks. Nendest kõige tähtsam on mitte üles tunnistada. Samuti võib mitme meetodi abil suurendada füsioloogilisi reaktsioone kontrollküsimuste ajal. Kui Amesilt küsiti, kuidas tal õnnestus valedetektoritest edukalt läbi teha, siis ta vastas, et oma Nõukogude partnerite nõuandel ta lihtsalt lõdvestus.

Viited
------

1. ↑
Peter Forsberg 2016. aastal
**Peter Mattias "Foppa" Forsberg** (sündinud 20. juuli 1973 Örnsköldsvik, Rootsi) on endine Rootsi elukutseline jäähokimängija ja endine Modo Hockey peadirektori assistent. Hüüdnimedega "Peeter Suur" ja "Foppa" oli Forsberg tuntud oma jäänägemise ja füüsilise mängu poolest ning teda peetakse üheks kõigi aegade suurimaks mängijaks. Kuigi tema karjääri lühendasid püsivad vigastused, on ta 2021. aasta seisuga NHL-is kõigi aegade mängupunktide arvestuses kõigi aegade üheksas ja mängus söötudes viies, jäädes alla Wayne Gretzkyle ja Mario Lemieux'le. Bobby Orr ja Connor McDavid. 2017. aastal valiti Forsberg ajaloo 100 parima NHL-i mängija hulka.

Tema 19-aastase profikarjääri hulka kuulub 13 aastat National Hockey League'i, kus ta võitis Colorado Avalanche'iga kaks Stanley karikas, samuti mitmeid individuaalseid autasusid, sealhulgas Harti mälestustrofee 2003. aastal. 2017. aasta lõpu seisuga -18 hooajal on ta NHL-i põhihooajal kõigi aegade enimmüüdud Rootsi punktiküttide poolest seitsmes. Enne oma lühiajalist tagasitulekuhooaega 2011. aastal ei saanud Forsberg kordagi negatiivset pluss-miinus reitingut, mis andis talle karjääri üldhinnanguks +238.

Koos tema kahe Stanley karika meistritiitliga NHL-is on ta Triple Gold Clubi liige ja ainus rootslane, kes on võitnud kõik kolm võistlust kaks korda. 2013. aastal võeti ta IIHF Hall of Fame ja 2014. aastal valiti ta Hockey Hall of Fame.

Välislingid
-----------

* Nicklas Lidström NHL.com lehel
**Parisnik** oli varem hangeldaja, sahkerdaja üldine nimetus.

Parisnik oli eeskätt hobusekaupmees, kes rändas laadalt laadale. Eestis olid parisnikud peamiselt venelased (nagu rändkaubitsejad üldse). Sageli kasutasid parisnikud hobusemüügil petuvõtteid, mis olid rahvusvaheliselt kujunenud, sellest ka nimetus (vene keeles on *барышник* 'liigkasuvõtja'; 'sahkerdaja', 'hangeldaja'; see on tulnud vene sõnast *барыш* 'vaheltkasu').

Parisnike tegevus lõppes Eestis valdavalt 20. sajandi keskpaiku, kui kadusid hobuselaadad.

Lisaks **hobuseparisnikele** on olnud levinud ka **kalaparisnikud** ja **metsaparisnikud**.

Metsaparisnike uus laine
------------------------

Ebaeetilise metsamüügi kontekstis kasutatakse sõna "metsaparisnik" ülekantud tähenduses kasuahne metsakaupmehe kohta ka tänapäeval. Seda on pruukinud oma artiklites näiteks metsakonsulent Ülle Läll ning ajakirjanik ja suhtekorraldaja Urmas Glase , kunstnik Peeter Laurits , Eesti Rohelised, kultuurilehe Sirp peatoimetaja Kaarel Tarand jt. Seda on mainitud isegi Tartu Ülikooli sotsiaalteaduslike rakendusuuringute keskuse (RAKE) 2018. aasta uuringus "Sihtrühmade ootused metsanduse arengukavale: analüüs metsanduse arengukava alusuuringusse".

Ajalehe Vooremaa ajakirjanik Helve Laasik on väitnud metsaparisnikke iseloomustades: 

> „Lisaks on mõjutanud avalikku arvamust kiire kasumi peal väljas olnud, tihti 1990. aastate algul metallikaubandusest tulnud metsaparisnikud. Oma hariduselt ega mõttelaadilt pole nad sageli metsamehed."
> 
> 
>  – Helve Laasik (Vooremaa, 7. jaanuar 2008) 
> 
>

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat vaadatud 18.06.2020
2. ↑  Eesti etümoloogiasõnaraamat vaadatud 18.06.2020
3. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 202.
4. ↑  Sõna "parisnik" Eesti keele seletav sõnaraamat. Vaadatud 18.06.2020.
5. ↑  Vastulause artiklile "Surve all metsaomanikud müüvad aina rohkem maad" Järva Teataja, 12.02.2020.
6. ↑  Urmas Glase. Metsa tulevik keerleb ruletilauas Blogi Glase Heietused, 03.04.2019.
7. ↑  Peeter Laurits. Metsakalmistu. ERR Kultuur, 26.03.2017.
8. ↑  Peeter Laurits. Peeter Laurits: me topime metsa põlevkivikateldesse ja kutsume kõike seda väärindamiseks Uued Uudised, 01.01.2020.
9. ↑  Krister Kivi. Rohelise 9 varjundit Erakonna Eesti Rohelised koduleht, 01.03.2019.
10. ↑  Kaarel Tarand. Üürikorter vääriselupaigas Sirp, 11.06.2021.
11. ↑  Sihtrühmade ootused metsanduse arengukavale: analüüs metsanduse arengukava alusuuringusse. Tartu Ülikooli sotsiaalteaduslike rakendusuuringute keskuse (RAKE) uuring. Tartu, 2018.
12. ↑  Helve Laasik. Lemeksi juht kontserni müügimõtteid ei hau Vooremaa, 07.01.2008.

Välislingid
-----------

* Hobuseparisnikud - ärimehed .... Eesti Naine 24. juuni 2015
* Laadalelled. Eduard Vilde
**Mart Lätte** (sündinud 17. jaanuaril 1983) on Eesti diplomaat, riigiametnik ja ajaloolane.

Haridus
-------

Lätte lõpetas 2006. aastal Tartu Ülikoolis ajaloo eriala bakalaureuseõppe ja 2009. aastal ajaloo magistriõppe *cum laude*, kaitstes väitekirja "Eestlaste sõjalised kohustused keskajal" (juhendaja Anti Selart). Nimetatud magistritöö eest pälvis ta 2010. aastal Lennart Meri teadustöö auhinna. Mart Lätte on alates 2002. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Lätte on õppinud ka Tartu Ülikooli ajaloo doktorantuuris, uurides Anti Selarti juhendamisel sõjapidamist Vana-Liivimaal 13.–15. sajandil, kuid õpingud katkesid.

Tööalane tegevus
----------------

Ajaloolasena on Lätte uurinud peamiselt Vana-Liivimaa sõjandusajalugu. Samuti on ta olnud mitmete ajalooteoste sisuline toimetaja, toimetades nii eesti kui ka välisautorite kirjutisi.

Ta töötas aastatel 2006–2007 Tartu Kutsehariduskeskuses õpetajana. 2008. aastal sai temast Eesti Sõjamuuseumi teadur.

Seejärel on ta töötanud kaitseministeeriumis ja välisministeeriumis, muuhulgas aastatel 2018–2021 konsulina Eesti peakonsulaadis Venemaal Peterburis. 6. juulil 2021 pidas Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgeolekuteenistus Lätte Peterburis 1,5 tunniks kinni, väites, et ta peeti kinni ajal, mil ta võttis Venemaa kodanikult vastu salastatud materjale. Eesti välisministeerium lükkas esitatud süüdistused tagasi ja nimetas seda provokatsiooniks. 7. juulil teatas Venemaa välisministeerium, et kuulutab Lätte soovimatuks isikuks ja andis talle 48 tundi aega riigist lahkumiseks.

Viited
------

1. 1 2  CV: Mart Lätte Eesti Teadusinfosüsteem (vaadatud 6.07.2021)
2. ↑  Liikmete nimekiri Eesti Üliõpilaste Selts (vaadatud 7.07.2021)
3. ↑  Mart Lätte e-kataloogis ESTER (vaadatud 6.07.2021)
4. ↑  Mart Lätte, 2009. Sõjaretked keskaegsel Liivimaal. Horisont 3: 28
5. ↑  Tõestamistoimingud Välisministeerium (vaadatud 6.07.2021)
6. ↑  FSB pidas Peterburis kinni Eesti konsuli Mart Lätte ERR Uudised, 6.07.2021.
7. ↑  Venemaa saadab kinnipeetud Eesti konsuli riigist välja ERR Uudised, 7.07.2021.

Välislingid
-----------

* Mart Lätte Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Peter Heinrich Schwabe** (6. aprill/17. aprill 1784 Tallinn – 11. november/23. november 1846 Jüri) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis Tallinna gümnaasiumis, aastatel 1803–1806 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja pärast seda Göttingeni ülikoolis. Ordineeriti 4. juulil 1809 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1809–1810 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. Aastatel (kutsuti 29. oktoobril/10. novembril 1810, introdutseeriti 19. veebruaril/3. märtsil 1811) 1811–1846 oli ta Jüri koguduse õpetaja. Sai 3. veebruaril/15. veebruaril 1845 Ida-Harju praostkonna praostiks.

Schwabe oli tegev Toomvaestekooli, pastorite leskedekassa ja vaestekassa juures. 1818. aastast luges eestikeelse Piibli korrektuuri (sai selle eest ka honorari, Piibel ilmus aastal 1822 Peterburis). Aastast 1822 oli ta Tallinna pastorite raamatukogu juhataja. Aastatel 1822–1823 koostas ta Gresseli eestikeelset kalendrit.

Isiklikku
---------

Tema isa Joachim Gottlieb Schwabe oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, vanaisa Johann Heinrich Schwabe oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, vanavanaisa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, poeg Johann Andreas Schwabe oli Õpetatud Eesti Seltsi bibliograaf.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
**Park** oli hotell Tartus Toomemäe pargis aadressil Vallikraavi tänav 23, hooneni viivad juurdepääsud Juhan Liivi ja Vallikraavi tänavalt. 

Hoone ehitati Tartu linnaarhitekti Arnold Matteuse 1940. aastal valminud projekti järgi Noorte Meeste Kristlikule Ühingule matkakoduks, sõja tõttu valmis see alles 1943. aastal. Hoone paikneb küll miljööväärtuslikul alal, kuid pole muinsuskaitse all.

Matteus valis ka hotelli kaunistanud kunstiteosed. Nende seas oli mitme tuntud kunstniku loomingut, nagu Elmar Kitse maal "Tartu vaade Toomelt" (1957), Aleksander Vardi maal "Tartu vaade" (1957), Anton Starkopfi marmorkuju "Naine vaasiga" (1957) ja Varmo Pirgi maal "Tartu motiivil" (1943). Hooneesisel haljasalal asub Juhan Paberiti skulptuur "Õppiv tütarlaps".

Hotell suleti 1. oktoobrist 2015. Hotell Park oli Tartu vanim järjepidevalt töötanud majutusasutus, selles oli sulgemise eel 19 numbrituba ja töötas seitse inimest. Hotelli viimane juhataja oli Eve Veede.

Hotelli Park on oma teostes kirjeldanud Jüri Aarma, Hellar Grabbi, Kärt Hellerma, Jaak Juske, Jaan Kross, Mihkel Mutt, Karl Martin Sinijärv, Vaino Vahing ja Enn Vetemaa. Kuna teiste tuntud kultuuritegelaste seas peatus hotellis ka Vene kirjanik Aleksandr Solženitsõn, on Tartu linna kaasava eelarve raames soovitud Pargi hotelli juurde Solženitsõni mälestuskivi paigaldamist. 1964. aastal peatus hotellis Soome Vabariigi president Urho Kaleva Kekkonen, kelle järgi pandi nimi ta numbritoale.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Hotell Park Tartu Linnaraamatukogu andmebaasis "Tartu ilukirjanduses"
4. ↑
5. ↑

Välislingid
-----------

* Hotelli koduleht
* Kertu Kula. Tartu vanima hotelli hoone tulevik on lahtine Postimees, 26. oktoober 2015
* Raimu Hanson. Hotelli Park suured maalid lähevad oksjonile Postimees, 20. oktoober 2015
* Kertu Kula. Tartu vanim hotell sulgeb uksed Postimees, 18. september 2015
* Aime Jõgi. Administraator läks vahel väga närvi Postimees, 7. veebruar 2012
* Hotell Park Tartu Linnaraamatukogu andmebaasis "Tartu ilukirjanduses"
**Valea Viilori kindluskirik** (rumeenia *Biserica evanghelică din Valea Viilor*) on kindluskirik Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Sibiu maakonna Valea Viilori vallas Valea Viilori asulas. 

Kiriku ehitasid 14. sajandil Transilvaania saksid gooti stiilis basiilikana. Arheoloogilistel kaevamistel 1970. aastal leiti kiriku põhjaküljelt mingi varasema kiriku jäänused, kuid sellest pole midagi rohkemat teada. 15. sajandi lõpu ja 16. sajandi alguse ehitustöödega sai kirik tänasega sarnase väljanägemise ja mahu.

Barokne altar on pärit 1779. aastast (meister Stephan Folbarth) ja kantsli kõlaräästas 1746. aastast. Liivakivist ristimiskivi on pärit 16. sajandi I poolest. Üks kirikupink aastast 1528 esindab stiililist üleminekut gootikalt renessansile. Orel (meister Melchior Achs) on pärit aastatest 1807–1808, oreliprospekt on kullatud 1826. aastal.

Kirikuhoone pealöövi lael on kaitsekorrus, kooritornil on isegi kolm kaitsekorrust. Ka kirikuhoone põhja- ja lõunasissepääs on tugevdatud kaitseehitistega (langevõre jms). Kooris asub kaev. Kiriku ansamblisse kuuluvad ka välised kindlusehitised (ringmüür, neli torni, sealhulgas üks väravatorn jpm), mis kokku moodustavad linnuse.

Kirik on pühitsetud Peetrusele. 1939. aastal oli luteri koguduses 928 inimest, 2004. aastal aga ainult 20 inimest.

Kiriku ansambel (rumeenia *Ansamblul bisericii evanghelice fortificate*) on Rumeenia kultuurimälestis nr SB-II-a-A-12582.

Valea Viilori kindluskirik ja seda ümbritsev hiliskeskaegne asula on UNESCO maailmapärandi osa Rumeenias asuvast pärandist ja selle objektist nr 596.

Pildid
------

Fotod: Robert Treufeldt, 19. mai 2011

* Loodevaade kirikule väljastpoolt müüriLoodevaade kirikule väljastpoolt müüri
* Kindluskiriku läänevaadeKindluskiriku läänevaade
* Vaade peatornist itta kooritornileVaade peatornist itta kooritornile
* Kooritorni põhjakülje mašikuliiKooritorni põhjakülje mašikulii
* Põhjakülje kirikuukse langevõrePõhjakülje kirikuukse langevõre

Viited
------

1. ↑  Valea Viilori luteri kindluskirik lehel *Biserici.org*. Rumeenia keeles
2. ↑  Sibiu maakonna kultuurimälestised. Rumeenia keeles

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Valea Viilori kindluskirik** |