recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Futa Helu** (17. juuni 1934 Lotofoa küla, Foa saar, Haʻapai saarestik, Tonga kuningriik – 2. veebruar 2010) oli Tonga filosoof, ajaloolane ja haridustegelane. 

Helu õppis filosoofiat Austraalia empiristi John Andersoni juures ning asutas 1963. aastal õppeasutuse ‘Atenisi Instituut (tonga keeles Ateena, austusest Vana-Kreeka filosoofide, eriti Herakleitose vastu). Algul andis instituut haridust riigiteenistujatele, 1964. aastal sai sellest kõrgkool ning 1975. aastal ülikool.

Helu kirjutas mitu raamatut Vana-Kreeka filosoofiast ja Vaikse ookeani lõunaosa kultuuridest. 1990.–2000. aastatel pooldas Helu Tonga üleminekut absoluutselt monarhialt konstitutsioonilisele, mistõttu kannatas tema loodud instituut riiklike repressioonide all (muuhulgas ei võetud selle lõpetajaid mõnd aega riigiteenistusse).

Viited
------

1. ↑  "ʻIlaisa Futa-ʻi-Haʻangana Helu — 17 June 1934 – 2 Feb 2010". *'Atenisi Institute*. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2010. Vaadatud 3. veebruar 2010.

Kirjandus
---------

* I. F. Helu "Thinking in Tongan society" 1982
* I. F. Helu "Fakahola talanoa: Ko e ngaahi lea ohi" 1985
* I. F. Helu "Herakleitos of Ephesos" 1995
* I. F. Helu "Critical essays: Cultural perspectives from the Southseas" 1999
* I. Campbell & E. Coxon (eds) "Polynesian paradox: Essays to honour his 70th birthday" 2005

Välislingid
-----------

* ʻAtenisi Instituudi koduleht
* Järelehüüe Futa Helule
* "Tongan Ark" 2012. aasta dokumentaalfilm 'Atenisist ja Futa Helu filosoofiast
* Intervjuu Futa Heluga
Eesti loodusfotograaf Sven Začek
Fotograafid üritust jäädvustamas
**Fotograaf** (kõnekeeles ka *piltnik*) on inimene, kes teeb fotoaparaadiga fotosid ehk pildistab. 

**Kutseline fotograaf** on enamasti saanud vastava erihariduse kutse- või kõrgkoolis või erialakursustel ning töötab fotograafina, esineb näitustel ja tema teoseid avaldatakse mitmesugustes väljundites. Kutseliste fotograafide seas on näiteks albumeid välja andvaid fotokunstnikke, moe-, reklaami-, loodus-, pressifotograafe jne.[*viide?*]

**Harrastusfotograaf** pildistab peamiselt oma lõbuks.

Eesti fotograafid
-----------------

1839. aastal tutvustati Pariisis esimest laiemalt levinud fotomenetlust – dagerrotüüpiat. Järgmisel aastal jõudis selleks vajalik tehnika ka Eestisse ning tehti esimesed fotod. 1844. aastal alustas Eestis dagerrotüüpide tegemist Charles Borchardt, kes oli arvatavasti esimene Eestis püsivamalt tegutsenud fotograaf. Teda peetakse ka seni teadaolevalt vanima, arvatavalt umbes 1850. aastal Eestis valmistatud ja tänini säilinud dagerrotüübi autoriks.

Esimesed Eesti soost fotograafid olid Reinhold Sachker ja Jakob Jobso (Jakob Livenström), ühe esimese eestlasest fotograafina saavutas tänapäevani ulatuva tuntuse aga 20. sajandi alguses tegutsenud Johannes Pääsuke.

Eesti tuntumate portreefotograafide seas on näiteks Kaupo Kikkas, loodusfotograafide seas Remo Savisaar, Sven Začek ja Urmas Tartes, teadusfotograafide seas Heiti Paves, droonifotograafide seas Kaupo Kalda, toidufotograafide seas Katrin Press, pulmafotograafide seas Annika Metsla ja fotokunstnike seas Peeter Laurits.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Fotograaf** |

* Fotograafia
* Eesti fotograafide loend
* Välismaa fotograafide loend

Viited
------

1. ↑  Kadi Sikka ja Vilve Asmer. Dagerrotüüpia teavik MTÜ Eesti Fotopärand, 2015.
2. ↑  Vilve Asmer: Esimestest piltnikest Eestimaal ja nende fotodest Eesti kultuuriloolises arhiivis (1844-1900).
Ben Chiarot 2021. aastal Montreal Canadiensi mängijana
**Ben Chiarot** (sündinud 9. mail 1991 Hamiltonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Detroit Red Wings.

Juuniorina mängis Chiarot Ontario Hockey League'i (OHL) klubides Guelph Storm, Sudbury Wolves ja Saginaw Spirit.

2009. aastal valis Atlanta Thrashers ta NHL-i *draft* '​is 120. valikuna. Enne profikarjääri algust NHL-is mängis Chiarot aste madalamal American Hockey League'i (AHL) klubides. 2011. aastal kolis Atlanta Thrashers Kanadasse ja tegutses edasi nime all Winnipeg Jets. NHL-is tegi Chiarot Jetsi meeskonnas debüüdi hooajal 2013/14. Püsivalt asus ta Jetsi meeskonnas mängima alates järgmisest hooajast. 3. jaanuaril 2015 lõi ta mängus Toronto Maple Leafsi vastu oma esimese värava NHL-is.

2019. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Montreal Canadiensiga. 2021. aastal jõudis ta Canadiensiga Stanley karika finaali, kus kaotati Tampa Bay Lightningile.

2022. aasta märtsis kaubeldi Chiarot Canadiensist Florida Panthersi, kus mängis vaid hooaja lõpuni.

2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Detroit Red Wingsiga.

Viited
------

1. ↑  "First NHL Goal: Chiarot contributes to Jets win over Maple Leafs". hockeysfuture.com. 9. jaanuar 2015. Vaadatud 29. jaanuaril 2015.
2. ↑  "Three-year contract for defenceman Ben Chiarot". Montreal Canadiens. 4. juuli 2019. Vaadatud 4. juulil 2019.
3. ↑  Canadiens, Montreal (16. märts 2022). "Ben Chiarot traded to Florida Panthers". National Hockey League. Vaadatud 16. märtsil 2022.
4. ↑  "Chiarot signs four-year, $19 million contract with Red Wings". *NHL.com*. 13. juuli 2022. Vaadatud 13. juulil 2022.

Välislingid
-----------

* Ben Chiarot NHL.com lehel
* Ben Chiarot hockeydb.com lehel

| * v
* r
Detroit Red Wings |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Ville Husso **·** James Reimer |
| 
**Kaitsjad**: Ben Chiarot **·** Shayne Gostisbehere **·** Justin Holl **·** Olli Määttä **·** Jeff Petry **·** Moritz Seider **·** Jake Walman |
| 
**Ründajad**: J. T. Compher **·** Andrew Copp **·** Alex DeBrincat **·** Robby Fabbri **·** Christian Fischer **·** Klim Kostin **·** Dylan Larkin **·** David Perron **·** Michael Rasmussen **·** Lucas Raymond **·** Daniel Sprong **·** Joe Veleno |
Pärtel Piirimäe 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Pärtel Piirimäe** (sündinud 10. mail 1972) on eesti ajaloolane, kes on keskendunud varauusaegse riikluse ja ideedeajaloo uurimisele ja õpetamisele. Alates 2017. aastast on ta Tartu Ülikooli mõtteloo professor.

Alates 2006. aastast on Piirimäe Ajaloolise Ajakirja peatoimetaja.

2007. aasta 10. jaanuaril kaitses Piirimäe Cambridge'i ülikoolis doktoritöö teemal "Õiglane sõda teoorias ja praktikas: Rootsi sõdade õigustamine suurvõimu perioodil". Tema juhendaja oli Peter Burke.

Alates 2008. aastast oli ta ajaloo ja arheoloogia instituudi uusima aja ajaloo õppetooli dotsent.

Poliitiline tegevus
-------------------

Pärtel Piirimäe kuulus aastatel 1993–2012 Reformierakonda. Ta on alates aastast 2023 erakond Eesti 200 liige.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 381 häält ning ei osutunud valituks.

Tunnustus
---------

* 2021 Tartu Ülikooli aumärk

Teoseid
-------

* *Maaisandad, seisused ja maapäev: Vana-Liivimaa riiklusest Wolter von Plettenbergi perioodil (1494-1535)*. Magistritöö. Juhendaja Jüri Kivimäe. Tartu, 1998. Käsikiri Tartu Ülikooli Raamatukogus.
* *Inimene, ühiskond, kultuur. 2, Keskaeg ja varauusaeg: XI klassi ajalooõpik*. Kaasautor. Koostaja: Helmut Piirimäe. Tallinn: Koolibri, 2000. 2. trükk aastal 2005.
* *The Just War in Theory and Practice. Legitimations of Sweden's Conflicts during the Great Power Period*. Doktoritöö. Juhendaja Peter Burke. Cambridge, 2007.

Isiklikku
---------

Pärtel Piirimäe isa oli ajaloolane Helmut Piirimäe ja ema on kunstiajaloolane Krista Piirimäe. Ka tema abikaasa Eva Piirimäe ja vend Kaarel Piirimäe on ajaloolased. Tema vend Kristjan Piirimäe on hüdrobioloog ja õde Triinu Peters on põllumajandusteadlane.

Piirimäe tegeleb pikamaajooksuga. 2011. aastal lõpetas ta Frankfurdi maratoni ajaga 2:47:57. 2021. aastal lõpetas ta Tallinna Maratoni poolmaratoni distantsi tulemusega 1:19:21.

Kuulub Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Viited
------

1. ↑  Delfi. (2023). Riigikogu valimiste tulemused 2023. Delfi, 6. märts. Kasutatud 12.03.2023,
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.
3. ↑  marathon100.com

Välislingid
-----------

* Pärtel Piirimäe Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Pärtel Piirimäe Uusima aja õppetooli kodulehel
Montmartre'i kalmistu
**Montmartre'i kalmistu** (prantsuse keeles *cimetière de Montmartre*; ametliku nimega **Cimitière du Nord**) on surnuaed Prantsusmaal Pariisis. Hõlmab 11 hektari suuruse ala Pariisi põhjapoolses osas. Asub Pariisi XVIII ringkonnas. Ajaloomälestis.

Kalmistu avati 1. jaanuaril 1825 Pariisi lähistel. 1860. aastast jääb Pariisi linna piiresse. Tänapäeval on Montmartre'i kalmistul 20 000 hauda. Aastas korraldatakse umbes 500 matust.

Montmartre'i kalmistule maetud tuntud isikuid
---------------------------------------------

* Adolphe Charles Adam, prantsuse helilooja
* Edgar Degas, prantsuse maalikunstnik
* Léo Delibes, prantsuse helilooja
* Léon Foucault, prantsuse füüsik
* Heinrich Heine, Saksamaa luuletaja
* Joseph Kosma, Prantsusmaa helilooja
* Marie-Pierre Kœnig, Prantsusmaa marssal
* Wacław Niżyński, Venemaa balletitantsija
* Jacques Offenbach, Prantsusmaa helilooja
* Carle Vernet, prantsuse maalikunstnik
* Jean-Baptiste Vuillaume, prantsuse keelpillimeister
Zaharia Stancu
**Zaharia Stancu** [zahar'ia st'anku] (7. oktoober 1902 Salcia, Teleorman – 5. detsember 1974 Bukarest) oli rumeenia kirjanik.

Ta debüteeris 1927. aastal luulekoguga "Poeme simple" ("Lihtsad luuletused"), mis võitis kirjandusauhinna.

Teise maailmasõja ajal oli ta Ion Antonescu fašistlikule valitsusele vastuseisu eest Târgu Jiu poliitvangide laagris.

Aastail 1946–1952 ja 1958–1968 oli Stancu Bukaresti Riikliku Teatri direktor. Ta oli ka Rumeenia Akadeemia liige aastast 1955 ning Rumeenia Kirjanike Liidu president aastail 1966–1974.

Stancu avaldas aastail 1926–1944 kuus luulekogu. Tema esimene oluline romaan "Desculț" ("Paljajalu") ilmus 1948. Stancu tuntumaid romaane on veel "Șatra" (1971, eesti keeles "Mustlaslaager", rumeenia keelest tõlkinud Natalie Alver, Tallinn: Eesti Raamat, 1978). 

Eesti keeles on ilmunud ka tema autobiograafiline romaan "Ce mult te-am iubit" (1970; "Kuidas ma sind küll armastasin!", tõlkinud L. Kangur, Aleksei Šehtman, Tallinn: Eesti Raamat, 1974).

Välislingid
-----------

* Venera E. Dumitrescu, "In Memoriam – Zaharia Stancu (1902–1974)". *Observatorul*, 11. juuli 2002.
**Barań** on linn Valgevenes Viciebski oblastis Orša rajoonis. Allub administratiivselt Orša  linnale. Leedu keeles *Baranis*. 

Linnas asuvad kaks keskkooli ja lütseum, lisaks veel muusikakool ja laste spordikool. Barańis on kultuurimaja ja raamatukogu. 

Tööstusettevõtetest on linnas masinaehitus, toiduainetetööstus ja kergetööstus. Tähtsaimaks ettevõtteks on tehas nimega «Лёс», kus toodetakse raadiotehnikat. Lisaks asub linnas sanatoorium «Лёс».

Ajalugu
-------

Linna mainitakse esimest korda aastal 1518 kui Ostrogskite valduses olevat küla. Asulasse rajati toona "kuulihoov", kus valmistati kahuritele kuule. Aastal 1598 rajas nende alade isand Krzysztof Radziwiłł uue Barańi alevi ja asustas küla elanikud sinna ümber. Sellest ajast peale kirjutatakse Barańi külast kui *Старая Барань*i ehk vana Barańi nimelisest paigast.
Aastal 1704 ehitati Barańi asulasse uniaatide kirik.

Aastal 1772 läks alev esimesel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Radziwiłłide mõis konfiskeeriti ja Barańist sai küla. XIX sajandil kuulusid need alad Barzovidele ja Mjanžynskitele. Aastal 1872 rajati asulasse tärklisevabrik, aastal 1873 saekaater. Aastal 1882 omandas asula riiginõunik Popov, kes rajas sinna kõrtsi ja veski. Aastal 1906 avati asulas tehasekool.

1924. aastal liideti Barań Valgevene NSV-ga, aastal 1935 sai sellest töölisasula. Teises maailmasõjas hukkus asulas 42 inimest. Asulast sai ametlikult linn aastal 1972.

Pilte
-----

* Barańi uniaatide kirikBarańi uniaatide kirik

Barańi elanikke
---------------

* Uładzimir Korban - Valgevene satiirik

Viited
------

1. ↑  Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов,

Välislingid
-----------

* Tałačyn
* Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
* Barań YouTube'is
* Barań YouTube'is - pikem video
**Jelgavkrasti** on küla (*vidējciems*) Lätis Limbaži piirkonnas Liepupe vallas. Küla asub merepinnast 25 meetri kõrgusel Liepupe jõe kaldal, Riiast 69, endisestpiirkonnakeskusest Salatsist 34 ja valla keskusest Mustkalnist 6 kilomeetri kaugusel.

Küla kujunes Liepupe mõisa maadele. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda.

Tänapäeval asub Jelgavkrasti Via Baltica ääres, külas asub motell ja ambulatoorium. Jelgavkrastis asuvad Liepupes pagrieziensi bussipeatus ja kaks Jelgavkrasti bussipeatust.

Liepupe kirik jääb Jelgavkrasti külla, ka asuvad seal endise Liepupe kirikumõisa hooned. Liepupe kirik ja kabel, lisaks veel Liepupe linnamägi on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.

Külas kasvavad Liepupe kirikumõisa pärn, Liepupe kalmistu männid, Liepupe kirikuaia männid ja Liepupīte pajud on looduskaitse all.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Liepupe valla asulad |
| --- |
| 
Augštūja **·**  Dunte **·**  Duntes skola **·**  Jelgavkrasti **·**  Kumpani **·**  Ķurmrags **·**  Lembuži **·**  Liepupe **·**  Melbārži **·**  Mētagmuiža **·**  **Mustkalni** **·**  Porkas **·**  Prinkas **·**  Zaķi **·**  Tūja **·**  Tūjasmuiža |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jelgavkrasti** |
Harilik puuvõõrik
**Puuvõõriku ürdiks** (*Visci herba*; *Visci albi herba*) nimetatakse hariliku puuvõõriku värskeid või kuivatatud noori oksi koos lehtede, õite ja viljadega (harvem kasutatakse **puuvõõriku vilju ja lehti** (*Visci albi fructus et stipes*)).

Puuvõõriku ürti kasutatakse väga erinevatel eesmärkidel ja valmistusviisidel nii töönduslikult kui ka kodumajapidamises.

Kogumine
--------

Droogi kogutakse sügisel või ka suvel ja talvel.

Keemiline koostis
-----------------

Puuvõõriku keemiline koostis ja toime olenevad puuliigist, kellel puuvõõrik kasvab. Puuvõõriku ürdis leidub glükoproteiide – lektiine umbes 11% (mistellektiin I, mistellektiin II, mistellektiin III), mistellektiine I, II ja III, lignaane, flavonoide, kardiosteroide, rasvõli.

Toimed ja näidustused
---------------------

Traditsiooniliselt on puuvõõriku ürti kasutatud  kardioloogiliste ja onkoloogiliste näidustustega patsientidel. 

Ürt tugevdab immuunsüsteemi, langetab vererõhku (20 kuni 30 mmHg võrra).

Puuvõõrik võib olla näidustatud ka hüsteeria, peavalu ja ateroskleroosi korral.

Puuvõõrikupreparaadid
---------------------

Euroopas müüakse puuvõõriku ürti mitmesuguste prepraatidena: Iscador, Eurixor, Helixor, Isorel, Vysorel, ja ABNOBAviscum jpt. 

Kuna puuvõõriku keemiline koostis ja toime olenevad puuliigist siis on ära toodud puuvõõriku peremeestaim, nii on männipuuvõõriku ekstraktil Helixor® P immunomodulatoorsed ja kasvajavastased toimed. Kasutatakse peamiselt maliigse nahamelanoomi, luuvähi, neeruvähi ja rinnavähi korral.

Raali arvates saab tänapäeval lugeda vähktõve korral põhjendatuks üksnes tööstuslike preparaatide süstimist. Süsteravim suurtes annustes veeni süstituna võib aga südamelihasele mürgiselt mõjuda.

Ajalugu
-------

Ravimtaimena kasutatakse puuvõõrikut alates antiikajast. Hippokratese järgi aitas puuvõõrik verel hüübida. 

Rahvameditsiinis on puuvõõrikut tarvitatud vererõhu langetamiseks, rasedusaegse verejooksu peatamiseks ja kopsutuberkuloosi korral, samuti langetõve, köha, astma ja mõnede teiste seisundite korral.

Antroposoofilises meditsiinis on puuvõõrik vähivastane preparaat. Antroposoofilise meditsiini rajaja Rudolf Steineri eestvedamisel oli puuvõõrik alates 1917. aastast saadaval vähivastase preparaadina ka apteekides.

Aleksander Heintalu järgi on puuvõõriku tee kasutusalad alkoholism, arterite skleroos, emakaverejooks, kopsuverejooks, kramptõbi, spasmid, mao ja seedekulgla äkkvalud (haavandilised kasvajad), veenipõletik, hemorroidid ja närvivalud, sealhulgas kolmiknärvi valud. Kasvajate puhul kasutatakse seda sümptomaatilist abiainena.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", lk 959, 2010, Eesti Entsüklopeediakirjastus
2. ↑  *Mistletoe products from Helixor*, vaadatud 12. aprillil 2017
3. ↑  Aleksander Heintalu, Anneli Sihvart. *Vigala Sassi taimeravi*, Pegasus 2012s, lk 113–114.

Kirjandus
---------

* Max Wichtl (toim). *Herbal Drugs and Phytopharmaceuticals: A Handbook for Practice on a Scientific Basis*, Third expanded and completely revised edition, medpharm Scientific Publishers – CRC Press 2004, lk 650–652.

Välislingid
-----------

* Mistletoe-Pharmacy
|  |  |
| --- | --- |
| Š | š |

**Š** (**š**) (hääldus: šaa) on ladina kirja täht, mis esineb bosnia, eesti, liivi, leedu, läti, karjala, tšehhi, soome, sotho, põhjasaami, inarisaami, slovaki, sloveeni, horvaadi, serbia, vadja ja vepsa keeles.

Š-tähe võttis esimesena kasutusele Jan Hus 15. sajandil tšehhi tähestikus. Ljudevit Gaj võttis š-tähe 1830. aastal kasutusele ka horvaadi keele kirjutamisel.

Eesti ja soome keeles kasutatakse š-tähte ainult võõrsõnade kirjutamisel ja võõrnimedes. Tähe š kasutusele võtu ettepanek tehti Eestis hiljemalt 1900. aastal (Ansomardi), lõpliku heakskiidu sai š 1918. a ilmunud "Eesti keele õigekirjutuse-sõnaraamatus".

Täht leiab kasutamist ka kirillitsas kirjutatavate keelte translitereerimisel ladina kirja, vastab ш-tähele.

Arvutikasutajad asendavad š-tähe vahel tähekombinatsiooniga **sh**; sellist kirjaviisi on esinenud küll vanas eesti kirjasõnas (gooti kirjas **ſh**), kuid tänapäeval pole selle kasutamine õigustatud.

Viited
------

1. ↑  Tähestiku ajalugu EKI teatmikus

Tähestikutähed

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | B | (C) | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O | P | (Q) | R | S | Š | Z | Ž | T | U | V | (W) | Õ | Ä | Ö | Ü | (X) | (Y) |
Ķoņi mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 61
**Ķoņi mõis** (saksa keeles *Königshof*, varem *Nauküll*, läti keeles *Ķoņu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Põhja-Ruhja kihelkonnas. 

Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Valmiera piirkonnas Ķoņi vallas Ķoņis.

Kööna mõisa paju ümbermõõduga 7,15 meetrit on looduskaitse all.

Ajalugu
-------

Mõis rajati aastal 1561 küla juurde, mis kandis nime *Nouwenkull*. Aastal 1599 läks mõis Hans Köningi valdusse, kelle järgi sai ka praeguse nime. Hiljem oli see Ruhja mõisa kõrvalmõis.

Paul I kinkis mõisa kindral Germannile. See pantis aastal 1818 mõisa 30 000 hõberubla ja 52500 paberrubla eest Jacob von Mensenkampfile.

Aastal 1826 päris mõisa tema poeg Carl Justus von Mensenkampff. Aastal 1879 omandas mõisa ülejäänud Carl Justuse pärijatelt Ernst von Mensenkampff.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 11 ja 3/4 adramaad ning sellele allus 280 mees- ja 333 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus (koos Ternēja, Ruhja ja Jurata mõisaga) 50 ja 3/8 adramaad, aastal 1688 aga 11 ja 1/4 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid 8 ja 1/8, aastal 1757 aga 11 ja 3/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 12 ja 1/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 12 ja 1/9, aastal 1881 aga 4 ja 20/80, lisaks allus mõisale 15 ja 6/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: *Ungurin* ja *Pesikk*.

Viited
------

1. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
2. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 124
3. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 192-193.
4. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 242.
5. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 122.
6. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 190.

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von. *Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 124 .

Ruhja kirik
Põhja-Ruhja kihelkond

**Kirik**: Ruhja Püha Bartholomäuse kirik  

**Mõisad**: Põhja-Ruhja kirikumõis | Araksti mõis | Dīķeri mõis | Jaunmuiža mõis | Ķoņi mõis | Kürble mõis | Laatre mõis | Lode mõis | Ternēja mõis | Ööbiku mõis
**Rosneft** (vene keeles *Роснефть*), täisnimega **OAO Naftakompanii Rosneft** on Venemaa suurim naftakompanii.

2010. aasta 1. aprilli seisuga kuulus 75,16% ettevõtte aktsiatest riigiettevõttele Rosneftegaz, 13,48% Sberbankile, 9,44% naftakompaniile Razvitije. Viimase puhul on tegemist Rosnefti poolt kaudselt sajaprotsendiliselt kontrollitava ettevõttega.

Rosneft on lülitatud Venemaa strateegilise tähtsusega ettevõtete ja organisatsioonide nimekirja. Päevane naftatoodang 2006. aastal oli ettevõtte enda andmetel 1,6 miljonit barrelit. Tõestatud naftavarude suuruseks hinnati ligi 16 miljardit barrelit.

Rosneft tõusis Venemaa juhtivaks naftatootjaks ja -töötlejaks pärast Jukose varade omandamist riiklikul sundmüügil. 

Rosnefti direktorite nõukogu esimees on Igor Setšin, tegevjuht Sergei Bogdantšikov.

2011. aastal sõlmisid Rosneft ja BP 16 miljardi dollari väärtuses aktsiavahetuslepingu, mille käigus Vene riiklik naftafirma Rosneft sai 5% BP ja BP 9,5% Rosnefti aktsiatest, lisaks BP poolt varem omandatud 1,2% aktsiatele. Ettevõtted on leppinud kokku ka kolme litsentsitud Vene arktilise mandrilava ploki uurimise ja arendamise asjus, mille piirkond on pindalalt ja perspektiividelt võrdne Suurbritannia osaga Põhjamerest. Kokkulepet kinnitati ametlikult paar tundi pärast seda, kui BP tegevjuht Bob Dudley kohtus Venemaa peaministri Vladimir Putiniga.

Viited
------

1. ↑  "www.rosneft.ru". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. mai 2010. Vaadatud 11. aprillil 2010.
2. ↑  BP Venemaal suure au sees, E24.ee, 15.01.2011

Välislingid
-----------

* Rosnefti veebileht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib raamatust; raamatutegelaste kohta vaata artiklit kilplased (tegelased)* |

---

"**Kilplased**" on Friedrich Reinhold Kreutzwaldi jutukogu.

Kreutzwald sai oma teosele ainest saksa kirjandusest. Nimelt olid 19. sajandil Saksamaal levinud kirjatööd, mis pilkasid mingi Saksamaa piirkonna elanikke ning nende võimeid ja kombeid. Kreutzwald võttis Schilda linna kohta käiva paskvilli, jutustas ümber ja pani omalt poolt poole juurde ning andis enda nime all välja. Saksakeelne sõna *das Schild* tähendab kilpi ja sellest tekitas Kreutzwald sõna "kilplased". Raamatu tegelased ja nende elujuhtumid jätsid rahva teadvusesse nii sügava jälje, et "kilplane" hakkaski eestlastele tähendama rumalat, kes enne teeb ja siis mõtleb ning kelle teod lähevad seetõttu tühja. 

Teos ilmus eesti keeles 1857. aastal (esmatrüki täielik pealkiri: "Kilplaste imevärklikud, väga kentsakad, maa-ilmas kuulmata ja tännini weel üleskirjutamata jutud ja teud: Kalkuni keelest Maakeele tõlgitud ja meie külade komblikuks mõnes tükis ümbersolgitud"). 

Eno Raua lastepärane ümberjutustus "Kilplased" on ilmunud 1962 ja 2000.

Koomiksina ilmus teos 1977. aastal. 2003. aastal ilmus kirjastuses Tiritamm Otfried Preussleri "Meil Kilplas". 2004. aastal ilmus kirjastuses Varrak jutukogu "Kilplased".

Vaata ka
--------

* Kilplala

Viited
------

1. ↑  L.Epner, Kr.Metste, S.Olesk. Vanem eesti kirjandus. Tallinn, 2005. ISBN 9985-0-1652-1

Välislingid
-----------

 Kilplaste jutud ja teud – alliktekstid Vikitekstides
* Andres Langemets, "Eestlased ja kilplased" ("Kilplaste" 2004. aasta kordustrüki arvustus) – Eesti Päevaleht/Arkaadia 26. märts 2004, lk 12–13
* Ede Schank, "Friedrich Reinhold Kreutzwald "Kilplased"" – Eesti Ekspress 15. aprill 2004, lk B8
* Aivar Kull, "Welcome to Kilpla!" ("Kilplaste" 2004. aasta kordustrüki arvustus) – Postimees 22. aprill 2004, lk 16
**Kabile** (vanasti ka **Kabele**) on küla (*vidējciems*) Lätis Kuldīga piirkonnas. Kabile valla halduskeskus. Kabile asub merepinnast 90 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Kuldīgast 29 ja Riiast 119 km kaugusel.

Küla on ajalooallikates mainitud juba 1253. aastal. Vanad nimekujud on *Cabillen (Cabyllen), Cab(e)le, Kabilwen, Kabillen, Kabele*. Tänapäevane asula on tekkinud Kabile mõisa juurde. Nõukogude perioodil kujunes sellest kohaliku kolhoosi keskasula. Külas asub bussipeatus, seal on ka raamatukogu.

Kabiles kasvav tamm ümbermõõduga 4.2 meetrit on looduskaitse all. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Kabile mõisakompleks (pesuköök, tall, ait, teenijate maja ("Ķēķis"), elumaja seal asuva ahju ja lae dekoratiivribadega, häärber, mõisavalitseja maja).

Kabile lähistel Vecdudeni talus on sündinud läti filosoof Jēkabs Osis (Jakob Ohse).

Aastal 2015 oli külas 340 elanikku, aastal 2018 oli elanikke 330, aastal 2020 aga 338.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
3. ↑  IS Mantojums
4. ↑
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
6. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

| * v
* r
Kabile valla asulad |
| --- |
| 
Galamuiža **·**  Jaunā muiža **·**  **Kabile** **·**  Kalnansi **·**  Kāņmuiža **·**  Leiši **·**  Pusgaldiņi **·**  Vecā muiža **·**  Višļi |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kabile** |
**Phayao provints** on 1. järgu haldusüksus Tais. See asub riigi põhjaosas ning piirneb kirdes Laosega.

Provints jaguneb 9 ringkonnaks (*amphoe*).

Phayao provintsis on 5 rahvusparki.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Phayao provints** |

* 

Tai provintsid

Amnat Charoeni • Ang Thongi • Ayutthaya • Bangkok • Bueng Kan • Buri Rami • Chachoengsao • Chai Nati • Chaiyaphumi • Chanthaburi • Chiang Mai • Chiang Rai • Chon Buri • Chumphoni • Kalasini • Kamphaeng Pheti • Kanchanaburi • Khon Kaeni • Krabi • Lampangi • Lamphuni • Loei • Lop Buri • Mae Hong Soni • Maha Sarakhami • Mukdahan Nakhon Nayoki • Nakhon Pathomi • Nakhon Phanomi • Nakhon Ratchasima • Nakhon Sawani • Nakhon Si Thammarati • Nani • Narathiwati • Nong Bua Lam Phu • Nong Khai • Nonthaburi • Pathum Thani • Pattani • Phangnga • Phatthalungi • Phayao • Phetchabuni • Phetchaburi • Phichiti • Phitsanuloki • Phrae • Phuketi • Prachin Buri • Prachuap Khiri Khani • Ranongi • Ratchaburi • Rayongi • Roi Eti • Sa Kaeo • Sakon Nakhoni • Samut Prakani • Samut Sakhoni • Samut Songkhrami • Saraburi • Satuni • Sing Buri • Si Sa Keti • Songkhla • Sukhothai • Suphan Buri • Surat Thani • Surini • Taki • Trangi • Trati • Ubon Ratchathani • Udon Thani • Uthai Thani • Uttaraditi • Yala • Yasothoni
Ajakiri **Tallinn** ("**Таллинн**") on venekeelne eesti kultuuriajakiri, mis keskendub ajaloole, eesti ja vene kirjandusele, kunstile, aga käsitleb ka filosoofia, ajaloo ja muude humanitaarteaduste teemasid.

Ajakiri, ilmus esmakordselt 28. novembril 1978 ja ilmus kuni 1991 aastani Eesti NSV Kirjanike Liidu ja Kultuuriministeeriumi väljaandel. Aastatel 1991–1995 ajakiri ei ilmunud. Uuesti hakkas ilmuma 1995. aastal (väljaandjaks MTÜ Ajakiri Tallinn). Ajakiri ilmub kuus korda aastas. Avaldab peamiselt Eestis elavate vene kirjanike loomingut, eesti kirjanduse venekeelseid tõlkeid, maailmakirjandust, kirjanduse, teatri, filmi ja kujutava kunsti käsitlusi.

Ajakirja peatoimetaja oli aastatel 1978–1981 Ants Saar, 1983–1990 Olaf Utt ja 1990–1992 Arvi Siig.

Praegu on peatoimetaja Nelli Abašina-Melts.

1996. aastast ilmub ka venekeelne ajakirja Tallinn raamatusari, milles on avaldatud Juri Lotmani, Boriss Tuchi jt teoseid

Vaata ka
--------

* Raduga
* Vana Tallinn (raamatusari)
* Võšgorod (ajakiri)

Välislingid
-----------

* nr 1/2 2011 täistekst.
* НЕЛЛИ АБАШИНА: ЖУРНАЛ "ТАЛЛИНН" ЖИВ!,
* "Таллинн" - 20 лет спустя.

Viited
------



1. ↑  "Tallinn - ajakiri". *Eesti Entsüklopeedia*.
Jukase vesiveski
**Šķēde vald** (läti keeles *Šķēdes pagasts*) on vald Lätis Salduse piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Gaiķi ja Jaunlutriņi vallaga, Tukumsi piirkonna Vāne vallaga ning Kuldīga piirkonna Vārme ja Kabile vallaga.

Valla pindala on 87,9 km². 2021. aasta seisuga elas seal 453 inimest. Aastal 2011 elas vallas 603 lätlast, 8 venelast, 2 valgevenelast, 4 ukrainlast, 3 poolakat ja 12 leedulast. Valla keskuseks on Šķēde küla. Vallavanem on Valdis Gūtmanis (ühine Lutriņi ja Jaunlutriņi vallaga).

Valla aladel asusid Sārcene mõisa (*Gut Sahrzen*), Šķēde mõisa (*Gut Scheden*) ja Zutēni mõisa (*Gut Sutten*) maad.

Aastal 1945 moodustati Kabile vallas Viesturi külanõukogu, aga aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Viesturi külanõukoguga likvideeritav Mežgaļi külanõukogu. Aastal 1956 liideti Viesturi külanõukogu kolhoosi Grauds maad Kabile külanõukoguga, ent Kabile külanõukogu kolhoosi Dzirkstele ja Vāne külanõukogu kolhoosi Spartaks maad liideti Viesturi külanõukoguga.  Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks, ühtlasi sai see uue nime Šķēde vald. Aastal 2009 arvati vald Salduse piirkonda.

Suuremad jõed on Ēda jõgi ja selle lisajõed Pormale ning Krieviņupe.

Valla serva jääb Šķēde paljand. Looduskaitse all on Šķēde Veskijärv, Šķēde Juureoksa tamm, Šķēde Linnaserva tamm, Šķēde pärn, Šķēde Jäme tamm, Zemzari tamm, Ezeriņi tamm, Namiķi tamm, Zutēni tamm, Zābaki tamm, Dīķkalēji vaher ja Šķēde Lüüsitamm, lisaks veel arvukalt nimetuid põlispuid.

Vallas on seitse küla. Valla keskuses Šķēdes (*vidējciems*) oli 2022. aastal 197 elanikku. Üks küla on staatusega *skrajciems*: Sārcene 39 elanikuga aastal 2006. Muud külad on staatusega *mazciems*: Ķinguti 15 elanikuga aastal 2005, Laukmuiža 10 elanikuga aastal 2005, Velliņi, Vidzeri ja Zutēni 17 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited
------

1. ↑  Pilsētu (blīvi apdzīvotu) un lauku (reti apdzīvotu) teritoriju iedzīvotāju skaits reģionos, pilsētās, novados un pagastos (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) – Teritoriālā vienība, Laika periods un Rādītāji, vaadatud 22.12.2022.
2. ↑  Ethnic composition of Latvia 2011
3. ↑  Saldus novads, vaadatud 8.09 2022
4. ↑  Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
6. ↑  Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.

Välislingid
-----------

 Šķēde vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Salduse piirkonna haldusüksused

* Blīdene vald
* Brocēni linn
* Ciecere vald
* Ezere vald
* Gaiķi vald
* Jaunauce vald
* Jaunlutriņi vald
* Kursīši vald
* Lutriņi vald
* Nīgrande vald
* Novadnieki vald
* Pampāļi vald
* Remte vald
* Ruba vald
* Salduse linn
* Salduse vald
* Šķēde vald
* Zaņa vald
* Zirņi vald
* Zvārde vald
* Vadakste vald
**Poiseuille seadus** (ka *Hageni-Poiseuille seadus*) määrab vooluhulga vedeliku laminaarsel (keeristeta) voolamisel ümmarguse ristlõikega pikas sirges torus (ka kapillaaris):

{\displaystyle V={\frac {\pi \,r^{4}}{8\,\eta \,\Delta p\,l}},}
kus

{\displaystyle V} on vooluhulk, s.o ajaühikus toru ristlõiget läbiva vedeliku ruumala, ühik kuupmeeter sekundis (m3/s);
{\displaystyle r} on toru siseraadius (m);
{\displaystyle l} on toru pikkus (m);
{\displaystyle \Delta p=p\_{1}-p\_{2}} on rõhulang torus (Pa); siin on {\displaystyle p\_{1}} vedeliku rõhk toru alguses ja {\displaystyle p\_{2}} rõhk toru lõpus);
{\displaystyle \eta } on vedeliku dünaamiline viskoossus (Pa·s).
Kui raadiuse asemel on antud toru läbimõõt {\displaystyle d}, siis avaldub võrrand kujul

{\displaystyle V={\frac {\pi \,d^{4}}{128\,\eta \,\Delta p\,l}}.}
Oluline on tähele panna vooluhulga suurt sõltuvust toru läbimõõdust; näiteks selle kahekordistamisel kasvab vooluhulk 16-kordselt.

Seadus on järeldus Stokesi seadusest ja selleni jõudsid teineteisest sõltumatult Gotthilf Hagen aastal 1839 ja Jean Léonard Marie Poiseuille 1838. Esmakordselt avaldas võrrandi Poiseuille 1840. aastal.

Vaata ka
--------

* Stokesi seadus

Viited
------

1. ↑  ENE 7. köide, 1994
**Hardi Mets** (sündinud 11. jaanuaril 1952 Tallinnas) on eesti autosportlane ja purjetaja. 

Ta lõpetas 1984 Tallinna kaugõppekeskkooli. Koolipõlves tegeles Ottomar Kase käe all lauatennisega. Autosporti harrastas 1976–1991 Arvo Kippasto, Valter Hännikäineni ja Jüri Kuuse juhendamisel. 

Ta tuli 1979 ja 1980 koos Udo Metsaga autorallis Volga klassis ja 1983 meeskondlikus talirallis NSVL-i meistriks ning võitis 1981, 1983 ja 1986 NSVL-i meistrivõistlustel autorallis 10. klassis ja 1987 spetsiaalautode klassis hõbeda ning 1989 spetsiaalautode klassis pronksi. 

Hardi Mets on tulnud 1982–1983 autorallis 10. klassis ja 1987 spetsiaalautode klassis ning absoluutarvestuses Eesti meistriks, võitnud 1977–1986 erinevatel autospordialadel Eesti meistrivõistlustel veel 5 kulda ja 4 hõbedat. Ta on kuulunud 1979–1984 Eesti NSV ja ka NSVL-i koondisse. 

1988–2000 harrastas Hardi Mets avamerepurjetamist, võitis 1988–97 Aare Kööbi meeskonnas Eesti meistrivõistlustel 4 kulda, 4 hõbedat ja 1 pronksi. Ta on olnud 2006–2013 OÜ Hotman Holding ja 2008–2017 OÜ Trendgold juhatuse liige. 

Hardi Metsa vend oli autosportlane ja lauatennisist Udo Mets.

Tunnustus
---------

* Purjetamises meistersportlane (1986)
* Autospordis suurmeister (1986)
* Kalevi auliige (1986)

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Kinnemondide suguvõsavapp
**Kinnemond** oli šoti päritolu Rootsi aadlisuguvõsa, mille liikmetele kuulus maavaldusi ka Eesti aladel.

Rootsi asunud Kinnemondid põlvnesid Šotimaa Fife'i piirkonna Kinninmonti klannist (*Clan Kinninmont*).

Kinninmontide Callange'i (rootsi allikais *Calensk*) valdusest pärit vennad John (Johan), Patrick ja Thomas suundusid 1620. aastatel palgasõduritena Rootsi teenistusse ning tegid kõik edukat karjääri. Esimesena jõudis Rootsi tõenäoliselt John, keda on mainitud juba 1621. aastal leitnandina Mansfeldi Philippi rügemendis. Patrickut on Rootsis esmamainitud 1624. aastal lipnikuna Alexander Leslie Södermanlandi rügemendis ning Thomast 1628. aastal lipnikuna Johan Banéri Östergötlandi jalaväerügemendis.

Suguvõsa naturaliseeriti ja introdutseeriti Rootsi rüütelkonda 1650. aastal nr. 505 all.

Johan Kinnemond sai lääniks *Enneberg*i mõisa Liivimaal, mis tema surma järel läks vend Thomase omandusse. Thomasele kuulus ka Vändra mõis, mille omanikuks sai ta abielu kaudu ooberst James Scotti (suri 1635) tütre Christinaga.

Kinnemondide suguvõsa suri meesliinis välja 1677. aastal kui Thomas Kinnemondi ooberstleitnantist poeg Patrick hukkus Stettini piiramisel.

Suguvõsa liikmeid
-----------------

Nöteborgi komandandi Johan Kinnemondi ja tema abikaasa Christina Ulfsparre hauatähis Lofta kirikus Kalmari läänis.
* Johan Kinnemond (suri 1638), Rootsi sõjaväelane (ooberst), Pillau ja Nöteborgi komandant
* Patrick Kinnemond (suri 1639), Rootsi sõjaväelane (ooberst), Anklami komandant, hukkus Seisshübeli piiramisel
* Thomas Kinnemond (suri 1657), Rootsi sõjaväelane (ooberst), Augsburgi linnapea, Koporje, Nyeni ja Dünamünde komandant, Vändra mõisnik
* Patrick Kinnemond (suri 1677), Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant)

Välislingid
-----------

* Kinnemond nr. 505
**Valga Põhikool** on põhikool Valga linnas aadressil Kungla tänav 16.

Endise Valga Poeglaste Gümnaasiumi hoone aadressil J. Kuperjanovi tänav 10, mida kasutas Valga Põhikool õppehoonena kuni 2012. aastani
Endise Valga Poeglaste Gümnaasiumi hoone aadressil J. Kuperjanovi tänav 10, mida kasutas Valga Põhikool õppehoonena kuni 2012. aastani
Wortex RP's on prg Narkovedu! Minge ilusti kohale ja vaadake ette, Alex MCall Reageerib sellele ja paneb kõigile kuuli ju

Valga linnavolikogu 27. mai 2011. aasta istungil võeti vastu "Valga linna üldharidusvõrgu korralduse arengukava aastateks 2011–2015". Sama aasta oktoobris otsustas hariduse arengukava elluviimiseks moodustatud komisjon muuta Valga Gümnaasiumi tegutsemise vormi nii, et 1. septembril 2012 pidi Valga Gümnaasium jätkama ainult gümnaasiumiklassidega koolina. Valga Gümnaasiumi põhikooliklassid liideti Valga Põhikooliga. Seejuures peeti kõige otstarbekamaks, et Valga Gümnaasium, mis seni tegutses aadressil Kungla tänav 16, koliks hoonesse aadressil J. Kuperjanovi tänav 10. Esialgu jätkas Valga Põhikool eri asukohtades ja õppetöö toimus isegi kahes vahetuses, sest kooimajas aadressil Kungla tänav 16 toimusid renoveerimistööd. Kungla tänava õppehoone avati pärast renoveerimist pidulikult 1. septembril 2013. Esimese kahe klassi kaheksa klassikomplekti jätkasid õppetööd koolimajas aadressil Vabaduse tänav 13 ja kolmandatest üheksandate klassideni Kungla tänava hoones.

Tunnustus
---------

* 2009 kauni kooli auhind

Viited
------

1. ↑  Valga linna üldharidusvõrgu korralduse arengukava aastateks 2011–2015. Riigi Teataja.]
2. ↑  Valga Linnavalitsus. Koolivõrgu korrastamine www.valgalv.ee Kasutatud 8.06.2012.
3. ↑  Ajalugu. Valga Põhikooli veebisait.
4. ↑  Valga Põhikooli Vabaduse tänava hoone saab õpilassõbraliku kujunduse. Head Uudised.] 29. august 2013.

Välislingid
-----------

* Valga Põhikool
* President Ilves andis Valga Põhikoolile kauni kooli auhinna
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on filmiliigist; Eesti filmistuudio kohta vaata Multi Film* |

---

Lühianimatsioon "Sprite Fright"
**Animafilm** ehk **animatsioonfilm** (vananenud termin *multifilm*) on animatsioonil põhinev film. Animafilmi tegijat nimetatakse **animaatoriks**.

Ladina sõna "anima" tähendab eesti keeles 'hinge, elu' ja animeerimine tähendab eesti keeles 'hingestamist, elustamist'; niisiis on animafilm elutute asjade või piltide justkui elustamisega tehtud film, mille tulemusena need hingetud asjad hakkavad elama.

"Animafilm" on samatähenduslik sõnaga "multifilm". Kui Eestist ida pool on neid kaaderhaaval tehtud filme nimetatud multifilmideks, siis lääne pool nimetatakse neid animafilmideks.

Animafilmi alamliikideks on joonisfilm, nukufilm, arvutianimatsioon ehk raalmultikas, kollaaž, objekt-animatsioon, piksilatsioon. 

Iga elutu asi, mida inimene nihutab, seda liikumist samal ajal kaaderhaaval pildistades, võib olla animafilmi osa.

Vaata ka
--------

* Fantasmagorie
* Eesti animafilmide loend

Viited
------

1. ↑   Autorite kollektiiv, 2014. Hariduse ja kasvatuse sõnaraamat. Eesti Keele Sihtasutus. Lk 43
Vaimastvere mõisa ait
**Vaimastvere mõis** (saksa keeles *Waimastfer*) oli mõis Tartumaal Laiuse kihelkonnas, selle kõrvalmõis oli Tirma. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb kunagine mõis Jõgeva maakonda.

Mõisa härrastemaja oli ühekorruseline puumaja, Eesti Vabariigi ajal peeti seal kooli. 1995. aastal maja põles ja taastati ümber ehitatuna. Säilinud on ka maakividest ait.

Ajalugu
-------

Vaimastvere mõisa on esmamainitud 1552. aastal. 1750. aastal omandas selle Christoph Jacob Schwartz, kuid pärast tema surma 26.08.1756. läks valdus 1775. aastal pettuse teel major Georg Friedrich von Hoyningen-Huenele. Schwartzi lese ja laste kaebuse põhjal otsustas Senat mõisa siiski 1779. aastal tagastada. 1796. aastal ostis selle asekuberner Balthasar von Campenhausen, kellest sai hiljem Venemaa välisminister. Hiljem kuulus Vaimastvere von Steinheilidele, Grünewaldtidele ja 1842. aastast maamarssal Alexander von Oettingenile. Mõisa viimased omanikud olid 1849. aastast von Braschid.

Viited
------

1. 1 2 3  Alo Särg "Jõgevamaa mõisad ja mõisnikud" Tallinn: Argo, 2012, lk 72-73
2. ↑  Tiit Lääne, Teekond läbi Vaimastvere, veebiviide, vaadatud 22. jaanuar 2013

Kirjandus
---------

* Alo Särg "Jõgevamaa mõisad ja mõisnikud" Tallinn: Argo, 2012.
* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 251 .

Laiuse kirik
Laiuse kihelkond

**Kirik**: Laiuse kirik  

**Mõisad**: Jõgeva mõis | Kaave mõis | Kivijärve mõis | Kurista mõis | Kärde mõis | Laius-Tähkvere mõis | Laiuse mõis | Laiuse kirikumõis | Leedi mõis | Mõra mõis | Pakaste mõis | Reastvere mõis | Ripuka mõis | Rääbise mõis | Tirma mõis | Vaimastvere mõis | Võikvere mõis
**Eduard Kook** (ka **Eduard Eeda Kook**, **Eeda Kook**, **Eedar Kook**; 13. veebruar 1912 Tartu – 19. mai 1991 Tallinn) oli eesti farmatseut ja luuletaja.

Ta lõpetas 1939. aastal Tartu ülikooli farmatseudina ning töötas seejärel aastatel 1939–1940 keemiatehases Orto laborijuhatajana ja 1940–1941 Tõnismäe apteegi ja labori juhatajana. Aastatel 1944–1946 oli ta apteekide peavalitsuse vaneminspektor ja seejärel kuni 1949. aastani Tartu ülikooli farmakoloogia-keemia kateedri assistent. Hiljem oli ta muu hulgas meditsiini teadusliku raamatukogu peabibliograaf (1967–1971) ja ajakirja Nõukogude Eesti Tervishoid toimetaja (1971–1972). Et ta oli Saksa okupatsiooni ajal nõukogudevastaseid luuletusi kirjutanud, ei olnud tal võimalik teaduskraadi kaitsta.

Luuletusi hakkas ta kirjutama juba koolipõlves. Ta tõlkis ka nii luulet kui ka proosat eelkõige saksa ja vene keelest.

Arst ja arstiteadlane Leida Kook oli Eduard Koogi abikaasa.

Akadeemiliselt kuulus korporatsiooni Fraternitas Liviensis. Korporatsiooni lauluraamatu "Lemmiklaulud" (1938) üks koostajatest ning mitmete laulude sõnade autor või seadja.

Luulekogud
----------

* "Päikesesse! Kimp luulet 1930–1934" (1934)
* "Tuhkapäev" (1979)
* "Varjukaetis" (1983)
* "Viidipäev" (1989)

Viited
------

1. 1 2 3  "Eduard Kook" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 18. mai 2015. Vaadatud 13. mail 2015.

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
**Ales Bialiatski** (õige nimi **Aljaksandr Viktaravitš Bjaljatski**, Аляксандр Віктаравіч Бяляцкі, sündinud 25. september 1962 Karjala ANSVs, NSV Liidus) on Valgevene inimõiguslane, inimõiguste keskuse "Viasna" ("Kevad") esimees, poliitvang, Nobeli rahupreemia laureaat aastal 2022. 

Ta on Valgevene Rahvarinde Minski piirkonna esimees ja Maksim Bogdanovitši nimelise kirjandusmuuseumi direktor. 

Bialiatski oli vangistuses kaks korda: aastatel 2011–2014 ning uuesti alates 2021. aastast. 3. märtsil 2023 mõisteti Ales 10 aastaks vangi.

Biograafia
----------

Ta lõpetas 1984. aastal Gomeli Riikliku Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna filoloogi erialal, valgevene ja vene keele ning kirjanduse õpetajana. 

Töötas õpetajana Leltšitski rajoonis Gomeli oblastis. Ta teenis ajateenistuses Sverdlovski lähedal suurtükiväe tankitõrjelennuki divisjonis soomustraktori mehaanik-juhina. 

Aastatel 1986–1989 aspirantuuris õppides oli ta mitteametliku noorte kirjanike partnerluse "Tuteishya" asutajatest. 1987. aastal allkirjastas ta Minski linnavolikogule avalduse korraldada esmakordselt esivanemate mälestuspäeval massiüritus "Dzjadi", millest sai ka totalitarismi perioodil represseeritute mälestuspäev. Osalemise eest Dziadi-88 päeva tähistamisel võeti ta haldusvastutusele. 

1988. aastal osales ta ka Valgevene martüroloogiaühingu loomisel, mis on üks esimesi Valgevene inimõigusorganisatsioone. Ta oli ühiskondliku organisatsiooni Valgevene Rahvarinne korralduskomitee liige, selle juhatuse sekretär (1996-1999) ning aseesimees (1999-2001). 

1989. aastal lõpetas ta aspirantuuri Valgevene Teaduste Akadeemia Kirjandusinstituudis ja töötas Valgevene Kirjanduse Ajaloo Muuseumi nooremteadurina. 1990. aastal oli ta üks seltsi "Valgevene katoliku kogukond" organisaatoritest.

Viited
------

1. ↑  Amnesty International tunnistas Bjaljatski meelsusvangiks
2. ↑  Valgevene kampaaniamees Ales Bialiatski ja kaks inimõiguste rühmitust võitsid 2022. aasta Nobeli rahupreemia
3. ↑  Ales Bjaljatski - õige valik
4. ↑  Ta taaselustas ja valgevenestas katoliku kiriku, valmistas ette Poola preestreid Valgevenes töötamiseks. Ales Bialiatski ja tema katoliiklik aktivism 90ndatel
**Cieszyn** (Tšehhi keeles *Těšín*, saksa keeles *Teschen*, ladina keeles *Tessin*) on linn Lõuna-Poolas Sileesia vojevoodkonnas, Cieszyni maakonna keskus.

Linna pindala on 28,61 km², kõrgus merepinnast 249–378,5 m, rahvaarv 2013. aasta andmeil 36 119 ja rahvastiku tihedus 1262 in/km². Linnas ja seda ümbritsevates omavalitsustes on Poola keskmisest oluliselt kõrgem protestantide osakaal, Cieszynis paikneb ka üks Poola tuntumaist ajaloolistest luteri kirikutest, ent valdav on siiski roomakatoliiklus. Alates 2018. aastast on linnapea Gabriela Staszkiewicz.

Cieszyni asutamisaastaks loetakse 810. aastat, ehkki daatum põhineb kaudsetel järeldustel. Linnaõigused sai asula 1220. aastal, 13. sajandi lõpust oli see Cieszyni hertsogkonna keskus. Cieszyni linnusest on peaaegu puutumatult säilinud linnuse romaani ümarkirik, Poola üks vanemaid ehitismälestisi Cieszyni Püha Nikolause kirik. Ajalukku on linn läinud ka Austria pärilussõja lõpetanud Cieszyni rahulepingu sõlmimise kohana. Pärast esimest maailmasõda jagati varem ühtne Cieszyn Tšehhoslovakkia (nüüdne Tšehhi Vabariik, mille poolele jääb Český Těšín) ja Poola vahel.

Vaata ka
--------

* Mnisztwo

Viited
------
**Karva** (ka **Korva**) on küla (*mazciems*) Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas. 

Küla asub valla keskusest Alsviķist 10, piirkonna keskusest Alūksnest 18 ja Riiast 185 kilomeetri kaugusel; merepinnast 122 meetri kõrgusel. Külas asub Karva bussipeatus. Küla on tekkinud varasema Karva mõisa juurde. 

Karvat läbib Vaidva jõgi. Jõel asub küla kohal kärestik, millel asus varem vesiveski. 1960. aastatel rajati kärestikule väike hüdroelektrijaam.

Külas kasvav Karva pärn on looduskaitse all. Karva mõisa magasiait, tall ja mõisavalitseja maja on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija

| * v
* r
Alsviķi valla asulad |
| --- |
| 
Aizupītes **·**  **Alsviķi** **·**  Celenski **·**  Čuksti **·**  Kaltiņi **·**  Karva **·**  Krogaskols **·**  Nēķene **·**  Pullans **·**  Rezaka **·**  Silaktis **·**  Strautiņi **·**  Tūja |