recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ajan Suunta** oli 1932–1944 ilmunud Soome ajaleht, mis oli erakonna Isamaalise Rahvaliikumise (IKL) häälekandja.

Ajaleht avaldas kriitilisi artikleid ja väljamõeldisi ka Eesti kohta. Näiteks kirjutati 1933. aastal seal järgmist: "Eesti "seaduslik" valitsus ja keskerakonnad on ennast marksistidele ära müünud. Hinnaks olid Eesti Vabadussõjalaste Liit ning Eesti isamaaline rahvas". 16. aprillil 1934 keelas Tallinna 1. jaoskonna rahukohtunik selle ajalehe toomise Eestisse kahe aasta kestel. 22. detsembril 1936 teatas ajaleht, et 18 Eesti poliitikut, sealhulgas riigivanemaid, ministreid ja juhtivaid poliitikategelasi ning riigikogu juhatus, on riigivanem Konstantin Pätsile esitanud järjekordse märgukirja. See märgukiri sisaldanud veel kõvemat arvustust praeguste võimumeeste poliitika ja majanduslikkude sammude kohta kui eelmine; peale selle protesteeritakse seal rahva õiguste piiramise vastu. Riigivanem vastanud märgukirja esitajatele, et sel puhul, kui selle märgukirja sisu peaks avalikkuse ette ilmuma, nii nagu see esimene kord oli, ning kui rahvas peaks selle sisu teada saama, siis sel puhul vangistatakse kõik 18.

Peatoimetajad
-------------

* 1932–1935 Arne Somersalo
* 1935–1939 Rauno Kallia
* 1940–1944 Niilo Vapaavuori

Viited
------

1. ↑  Soome leht seisukorrast Eestis. Võitlus, 15. august 1933, nr. 68, lk. 3.
2. ↑  Soome lapualaste leht ei pääse Eestisse. Vaba Maa, 17. aprill 1934, nr. 88, lk. 3.
3. ↑  Soome lehe uus laimuvalang. Uus Eesti, 23. detsember 1936, nr. 348, lk. 4.
**Mürasummutusplaat** on suure tihedusega klaasvillast plaat, mida kasutatakse ruumide lagedes või seintes, et vähendada oluliselt järelkaja pikkust. Plaat annab eriti hea tulemuse just klassiruumides, auditooriumides, saalides ja aulates kõne ja muusika edastamisel, samuti kõikides muudes kohtades, inimtegevusest ja tehnoseadmete mürast põhjustatud mürataseme summutamisel.

Plaatide tüübid
---------------

Erinevate akustiliste vajaduste rahuldamiseks toodetakse plaate kolme tüüpi: Alpha, Beta ja Gamma. **Alpha** neelab helisid väga laial sagedusribal. **Beta**-plaatide helisummutus on suunatud kõrgetele sagedustele. **Gamma**-plaadid neelavad madalasageduslikke ja peegeldavad kõrgeid helisid. Neid kasutatakse tihti kombinatsioonis Alpha-plaatidega, näiteks auditooriumides või ruumides pindalaga üle 100 m², saavutamaks lektorite hääle mõjulepääsemist. Lai valik erinevate neeldumiskarakteristikutega plaate võimaldab leida iga konkreetse ruumi jaoks vajaliku lahenduse.

Muud omadused
-------------

* Vähendavad mürataset ruumis
* Erinevad pinnaviimistlusmaterjalid
* Kergekaalulised
* Kergelt töödeldavad
* Erinevad kinnitusvõimalused
* Mittepõlevad
* Niiskuskindlad
* On täiendavaks lisasoojustuseks

Nõudmised ruumidele
-------------------

Vastavalt standardile ei tohi õhumüra isolatsiooni indeks R'w klasside, õppekabinettide, auditooriumite ja eriklasside (muusikaklass, töökoda ja võimla) vahel nii horisontaal- kui ka vertikaalsuunas olla väiksem kui 60 dB ja löögimürataseme indeks L'n,w eriklassist teise eriklassi horisontaal-, vertikaal- kui ka diagonaalsuunas olla suurem kui 53 dB.

### Mürasummutusplaatide kasutamisel saadud mõõtmistulemused

Saadud õhumüra isolatsiooni indeksi tulemused jäävad vahemikku 63–79 dB. Saadud löögimüra isolatsiooni indeksi tulemused jäävad vahemikku 26–35 dB.

Paigaldamine
------------

Sõltuvalt liimitava materjali kvaliteedist ja kaalust kantakse liim pinnale "punktidena", 8–10 cm laiuste triipudena või kogu pinna ulatuses. Tuleb jälgida, et plaatide servadesse jääks igal juhul liimi. Jälgige, et liimi kasutatakse piisavalt. Värskele liimile, lõplikust asendist 5–10 cm kõrvale, asetatakse kohe plaadid ja liutatakse see surudes lõplikule kohale, kus see kergelt kinni koputatakse. Liim tagab kohe piisava algnakkuvuse ning üldjuhul ei ole isegi rippuvate materjalide kinnitamisel vaja eraldi toestust. Liimivuugi lõplik tugevus saavutatakse, tingimustest sõltuvalt, 1–5 ööpäeva jooksul.

Viited
------

1. ↑  "Mürasummutav ripplagi". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. september 2017. Vaadatud 22. mail 2017.
2. ↑  Master A plaat
3. ↑  "Majade probleemid". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. juuni 2017. Vaadatud 22. mail 2017.
4. ↑   Liim

Välislingid
-----------

* YIT
* Viljandi
* ERR
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ametist; perekonnanime kohta vaata Köster (perekonnanimi).* |

---

**Köster** on luterliku, õigeusu ja katoliku kiriku kirikuteener, kelle ülesandeks on abistada (osalt ka asendada) vaimulikke jumalateenistustel ja talitustel ning hoida kiriku vara. 

Luteri kiriku jumalateenistusel juhtis köster koguduse ühislaulu (varem eeslauljana, seejärel orelimängijana).

17. sajandil määrati köstrid ametisse igas kihelkonnas ning neid kasutati ka köstrikooli õpetajatena, 19. ja 20. sajandil olid köstrid ka kihelkonnakooli õpetajad. Nii köstri- kui kihelkonnakooli õpetajat nimetati ka **kösterkoolmeistriks**. 1897. aasta kirikuseaduse venekeelse väljaande 506. artikli järgi valiti köstri ametisse kihelkonnaõpetaja ja kiriku eestseisuste poolt inimesed, kes: "kirja tunnevad, kirikulaulu oskavad ja oma laitmatuse kohta tarviliku kindlustuse ette annavad".

Vaata ka
--------

* Kösterkoolmeister

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Köster** |

* Eesti õigeusu vaimulikud
**Melitopol** on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis, Melitopoli rajooni halduskeskus. Asub Molotšna jõe paremal kaldal. Alates märtsist 2022 on linn Venemaa okupatsiooni all.

Ajalugu
-------

Linn on asutatud 1784. aastal nogaide auuli kohale. 1816. aastani oli asula nimi **Kõzõl-Jar** ja seejärel linnaõiguste saamiseni 1842. aastal **Novoaleksandrovka**.

### Sõjategevus 2022. aastal

 *Pikemalt artiklis Melitopoli lahing*
* 28. aprillil 2022 purustasid tundmatud isikud Melitopoli lähedal raudteesilla.

Rahvastik
---------

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Melitopoli elanikest ukrainlasi 55,1%, venelasi 38,9%, bulgaarlasi 1,8%, krimmitatarlasi 1,0% ja valgevenelasi 0,8%.

Majandus
--------

Seal asuvad mootori-, tööpingi- ja ehitusmaterjalide tehased.

Viited
------

1. ↑  Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2022
2. ↑  Недалеко от Мелитополя разрушен железнодорожный мост в Крым - Zn.ua, 28.04.2022 (vaadatud: 28.04.2022)
3. ↑  Мелітополь Енциклопедія Cучасної України

Välislingid
-----------

* Melitopoli koduleht
* Fotod linnast
Arthur Robert Hone. Giulia Landonio tušijoonistus
**Arthur Robert Hone** (18. veebruar 1915 London – 9. juuni 1972 Tartu) oli romaani filoloog, kirjandusteadlane, muusikapedagoog. Ta oli rahvuselt inglane, kuid töötas Tartu Riiklikus Ülikooli õppejõuna ning sulandus aastateks Eesti kultuuriellu.

Ta lõpetas 1937. aastal Cambridge'i Ülikooli, kus oli õppinud romaani filoloogiat. Ta oli pärit töölisperekonnast ja astus üliõpilasena Suurbritannia Kommunistliku Partei liikmeks. 

Aastatel 1939–1941 oli ta Tartu Ülikoolis inglise keele ja prantsuse keele õppejõud. Saksa-Nõukogude sõja ajal viibis ta Nõukogude tagalas Tšeljabinskis, kus töötas algul vabrikutöölise, seejärel raamatukoguhoidjana. Pärast sõda õpetas ta Tartu Riiklikus Ülikoolis prantsuse, hispaania ja itaalia keelt ja kirjandust ning Tartu Muusikakoolis muusika ajalugu.

Isiklikku
---------

Tema abikaasad olid Aira Kaal ja Laine Hone.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–Ki.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk. 393

Kirjandus
---------

* Trivimi Velliste "Eestimaa inglane: Arthur Robert Hone meie kultuuris". Sirp ja Vasar 18. juuni 1982, lk 4
* Trivimi Velliste "Arthur Robert Hone, Eestimaa inglane" Rmt: "Meie Tartu", Tln: Perioodika, 1987, lk 65-68

Välislingid
-----------

* Arthur Robert Hone Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Robert Kaliňák (2015)
**Robert Kaliňák** (sündinud 11. mail 1971 Bratislavas) on Slovakkia sotsiaaldemokraatlik poliitik, alates 25. oktoobrist 2023 Slovakkia asepeaminister ja kaitseminister. Ta oli 4. aprillist 2012 kuni 12. märtsini 2018 Slovakkia siseminister.

Ta sündis aastal 1971 Bratislavas meremehest isa ja kooliõpetajast ema pojana. Pärast masinaehitustehnikumi lõpetamist astus ta aastal 1989 Bratislava Comeniuse ülikooli, mille õigusteaduskonna lõpetas aastal 1995. Sametrevolutsiooni ajal oli ta üliõpilasliikumise koordinatsioonikomitee liige. Aastal 1999 avas ta partneritega restoraniketi "Steam & coffee". Õige varsti pärast poliitikasse minekut lahkus ta ärimaailmast.

Ta oli aastal 1999 erakonna "Suund - Sotsiaaldemokraatia" asutajaliige. Aastast 2001 kuulus ta erakonna juhatusse, aastast 2004 oli erakonna aseesimees.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Martin Pado** | **Slovakkia siseminister**2006–2010 | Järgnev**Daniel Lipšic** |
| Eelnev**Daniel Lipšic** | **Slovakkia siseminister**2012–2018 | Järgnev**–** |
**Kompositsioonimeetod** ehk **kompositsioonitehnika** on muusikas õpetus, kunst ja oskus muusikaliste objektide muutmiseks, organiseerimiseks ja seostamiseks. Helilooja ehk komponist loob heliteose ehk kompositsiooni ühe või mitme kompositsioonimeetodi abil.

Nii nagu muutub muusika, muutuvad ka kompositsioonimeetodid. Kui näiteks 19. sajandi helilooja tegeles selliste mõistetega nagu duur-moll-süsteem, tonaalsus või muusika taktilis-meetriline jaotus, siis 20. sajandi heliloojad on tegelnud näiteks elektrooniliste tämbrite, müra, muusika seriaalse organiseerimise, muusikaliste parameetrite või minevikumuusika dekonstrueerimisega.

Muusika kompositsioonimeetodi ülesandeks on üldiselt tagada muusika käsitöönduslik kvaliteet, detailide ja terviku sobivus, aga ka muusika "tõesus", läbipaistvus, defineeritavus ühiskonna jaoks. Kompositsioonimeetodi sellist rolli on ka kritiseeritud. Näiteks Arnold Schönberg on pidanud uudsest kompositsioonimeetodist tähtsamaks uudset kõla: *"Ein neuer Klang ist ein unwillkürlich gefundenes Symbol, das den neuen Menschen ankündigt [---]"* (Uudne kõla on tahtmatult avastatud sümbol, mis kuulutab ette uut inimest [---])

Vaata ka
--------

* Muusika kompositsiooni- ja analüüsimeetodite loend
* Kompositsiooniõpetus

Viited
------

1. ↑  Schönberg, Arnold 1911: "Harmonielehre", Universal Edition, Wien, 1922. 479
**Berend von Gerten** (ka **Gertten**, **Garten**; maetud 1. märtsil 1627 Tallinna) oli Tartu ja Tallinna bürgermeister ning Kärkna mõisnik.

Elulugu
-------

Berend von Gerten oli pärit Hattingenist. 

XVI sajandi lõpul kolis ta Tartusse. 1591−1594 oli ta selle linna Suurgildi oldermann. 1594. aastaks oli temast saanud raehärra ja 1601. aastaks bürgermeister. 

Seejärel asus ta elama Tallinna. 1601. või 1608. aastal võeti ta Tallinna kodanikuks. 1608. aastal valiti ta raadi ja 1609−1626 oli ta bürgermeister.

Tema järeltulijad tõsteti 1643. aastal Rootsi valitsejate poolt aadliseisusse. ja kanti Rootsi rüütelkonna tituleerimata aadlisuguvõsana aadlimatriklisse nr 749 all rootsipärase nimekujuga von Gertten.

Kärkna mõis
-----------

1602. aastal läänistas Södermanlandi hertsog Karl talle Tartu lähedal Kärkna mõisa, mis tollal oli tuntud Vanamõisana. 1626. aastal kinnitas tema valdusõigust kuningas Gustav II Adolf. Lisaks mõisale läänistati talle mitu ümberkaudset küla. Tema perekonnanime järgi on tulnud mõisa eestikeelne nimi.

Vaata ka
--------

* Gertten
* Kärkna mõis

Viited
------

1. ↑  Lemm, Robert Arthur von. Dorpater Ratslinie 1319−1889 und das Dorpater Stadtamt 1878−1918. Marburg/Lahn: 1960, lk 68.
2. ↑  Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. III kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1927, lk 53jj
3. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877, lk 64 .
4. ↑  Rev. 1601, lk 43.
5. ↑  Baltisches historisches Ortslexikon. Teil 1. Estland (einschließlich Nordlivland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1985, lk 75 .
**Predikaatloogika** ehk **predikaatarvutus** on lauseloogika laienduste klass, kus lisaks lausesümbolitele ja konnektoritele on kasutusel vähemalt predikaadisümbolid, indiviidikonstandid, muutujad (indiviidimuutujad) ja kvantorid. Mõnikord nimetatakse predikaatarvutuseks aksiomatiseeritud predikaatloogikat. 

Predikaatloogika kasutab kvantifitseeritud muutujaid mitteloogiliste objektide asemel ning lubab kasutada lauseid, mis sisaldavad muutujaid. See tähendab, et selle asemel et kirjutada väide "Sokrates on mees" võib avaldisi kirjutada vormis "eksisteerib x nõnda, et x on Sokrates ja x on mees," kus "eksisteerib" on kvantor ning *x* on muutuja. See eristab seda lauseloogikast, mis ei kasuta muutujaid ega seoseid. Selles mõttes on lauseloogika predikaatloogika alus.

Teooria mingi teema kohta, näiteks hulgateooria, teooria gruppide kohta või formaalne teooria aritmeetika kohta rajatakse tavaliselt predikaatloogikale koos antud teooriaga seotud diskursuse universumiga (universaalse hulgaga, üle mille kvantifitseeritud muutujad ulatuvad) koos piiratud arvu funktsioonidega sellest domeenist iseendasse, piiratud arvu predikaatidega, mis sellel domeenil on defineeritud; ning hulga aksioomidega, mille paikapidavust nende kohta usutakse. 

Lihtsaim ja levinuim predikaatloogika süsteem on **esimese järgu loogika**, mida sageli nimetataksegi lihtsalt predikaatloogikaks. See eristab seda kõrgema järgu loogikast, milles võivad predikaadid või funktsioonid olla predikaatide argumendid, või milles on lubatud kvantifikatsioon üle predikaatide, funktsioonide või mõlema. Esimese järgu teooriates on predikaadid sageli seotud hulkadega. Interpreteeritud kõrgema järgu teooriates võivad predikaadid olla interpreteeritud kui hulkadest koosnevad hulgad.

Viited
------

1. ↑  Hodgson, Dr. J. P. E. "First Order Logic" (archive.org), Saint Joseph's University, Philadelphia, 1995.
2. ↑  Hughes, G. E. & Cresswell, M. J. *A New Introduction to Modal Logic* (London: Routledge, 1996), p.161.
3. ↑  A. Tarski, *Undecidable Theories* (1953), p.77. Studies in Logic and the Foundation of Mathematics, North-Holland
4. ↑  Mendelson, Elliott (1964). *Introduction to Mathematical Logic*. Van Nostrand Reinhold. Lk 56.
5. ↑  Black, Noah (2023). "Teise Ja Kõrgema Järgu Loogika". *Education Stanford*. Vaadatud 11. detsembril 2023.
**John Desmond Bernal** (10. mai 1901 Nenagh, Tipperary krahvkond, Iirimaa – 15. september 1971 London) oli Briti füüsik, filosoof ja poliitiline aktivist.

Bernal oli iiri-itaalia-juudi päritolu. Ta oli Londoni Ülikool]]is 1937–1963 füüsika ja 1963–1968 kristallograafia professor ning tegeles uurimistööga röntgenkristallograafia molekulaarbioloogiliste rakenduste vallas. 1937. aastal võeti ta vastu Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks.

Aastatel 1923–1933 oli John Bernal Suurbritannia Kommunistliku Partei liige. Pärast kohtumist Nõukogude teadusloolaste ja -filosoofide Nikolai Buhharini ja Boris Hesseniga Londoni konverentsil 1931. aastal sai Bernalist innukas Nõukogude Liidu ja Jossif Stalini toetaja, kelleks ta jäi elu lõpuni. 1930ndate alguses pooldas ta rahu, kuid muutis oma seisukohti Hispaania kodusõja mõjul ning 1939. aastal asus tööle sisejulgeoleku ministeeriumis. Lisaks üldisele tööle teaduse panuse tõstmiseks sõjategevuse suunamisel osales Bernal konkreetsetes uurimustes nagu Saksa pommitamiste mõju analüüs Inglise linnades ning Normandia rannikust põhjaliku ülevaate koostamine enne Normandia dessanti 1944. aastal. Pärast Teist maailmasõda osales Bernal rahuliikumises, toetades Nõukogude Liidu välispoliitilisi algatusi ja kritiseerides USA imperialismi, 1953. aastal anti talle Stalini rahupreemia.

Bernali tuntumate teoste hulka kuuluvad 1929. aastal ilmunud "Maailm, ihu ja kurat", milles ta kirjeldas kosmoseasunduste loomist, inimese keha ja mõistuse muutmist tehnoloogiliste vahenditega ning nende võimalikku mõju ühiskonnale (raamatut hindas kõrgelt üks tuntumaid ulmekirjanikke Arthur C. Clarke), 1939. aastal avaldatud "Teaduse ühiskondlik funktsioon", mida peetakse teaduse sotsioloogia varaseimaks näiteks, ning 1958. aastal trükki jõudnud "Teadus ühiskonna ajaloos", milles Bernal kirjeldas teaduse ja ühiskonna vastasmõju marksistliku teadusfilosoofia positsioonilt.

Tunnustus
---------

* 1937 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
* 1953 – Stalini rahupreemia
* 1958 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia välisliikmeks

Teoseid
-------

* "The World, the Flesh and the Devil" ("Maailm, ihu ja kurat", 1929)
* "The Social Function of Science" ("Teaduse ühiskondlik funktsioon", 1939)
* "Science in History" (1954; eesti keeles "Teadus ühiskonna ajaloos", 1962)

Isiklikku
---------

Tema poeg Martin Bernal (1937–2013) oli poliitikaajaloolane.

Välislingid
-----------

* Max Laosson "John Bernal teaduse olukorrast tänapäeva ühiskonnas" Sirp ja Vasar, 6. juuni 1958, lk 2
Julius Seljamaa
Julius Seljamaa hauasammas Rahumäe kalmistul. Arhitekt Karl Lüüs, kujur Ferdi Sannamees.  
Foto: 16.09.2011
**Julius Friedrich Seljamaa** VR III/2 (8. aprill 1883 Sindi – 17. juuni 1936 Tallinn) oli eesti ajakirjanik, riigitegelane ja diplomaat, Eesti Ajutise Maanõukogu sekretär ja abiesimees ning I Riigikogu liige.

Ta õppis 1899–1902 Riias õpetajate seminaris, oli 1902–1905 Taali ministeeriumikoolis õpetaja ja 1905–1909 selle juhataja, 1909–1914 Rakvere eestikeelse haridusseltsi III järgu algkooli juhataja.

Ta siirdus 1914 Peterburi, õppis 1915–1918 Peterburi ülikoolis õigusteaduskonnas, töötas Pealinna Teataja toimetuses ja Venemaa IV Riigiduumas ajakirjanikuna. Kuulus Venemaa asutava kogu koosseisu ning võttis selle lühikese tegutsemisa ajal eestlastest ainsana sõna. 

Ta oli 1917 Eesti Vabariiklaste Liidu ja Ajutise Maanõukogu liige, 1918–1921 Vaba Maa peatoimetaja.

Ta alustas diplomaatilist karjääri veebruaris 1918 Eesti esimese välisdelegatsiooni (1917–1918) liikmena, esindades koos Johan Laidoneriga Eestit Nõukogude Venemaal (esitaja). Ta osales 1919–1920 Eesti-Vene rahuläbirääkimistel. 1922–1928 oli ta saadik Lätis, 1925–1926 Leedus ja 1928–1933 Nõukogude Liidus.

Oktoobrist 1933 kuni juunini 1936 oli ta välisminister (1934. aastal lühikest aega ka peaministri asetäitja). Seejärel nimetati ta saadikuks Rooma, kuid suri maksavähki enne ametisse asumist. Maeti Tallinna Rahumäe kalmistule, peaallee äärde.

Tunnustus
---------

* Vabadusristi III liigi 2. järk, 1920
* Eesti Punase Risti I järgu II astme mälestusmärk, 1932
* Kotkaristi I klassi teenetemärk, 1934

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Julius Seljamaa Eesti biograafilises andmebaasis ISIK

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ants Piip** | **Eesti välisminister**21. oktoober 1933 – 2. juuni 1936 | Järgnev**Friedrich Akel** |

| * v
* r
Eesti välisministrid |
| --- |
| Kuni 1940. aastani | 
Jaan Poska • Ants Piip • Ado Birk • Karl Robert Pusta • Otto Strandman • Ants Piip • Aleksander Hellat • Friedrich Akel • Otto Strandman • Karl Robert Pusta • Ants Piip • Friedrich Akel • Aleksander Hellat • Hans Rebane • Jaan Lattik • Jaan Tõnisson • Mihkel Pung • August Rei • Ants Piip • Julius Seljamaa • Friedrich Akel • Karl Selter • Ants Piip |
| Eksiilis | 
August Rei • Aleksander Warma • August Koern • Elmar Lipping • Olev Olesk |
| Alates 1991. aastast | 
Lennart Meri • Jaan Manitski • Trivimi Velliste • Jüri Luik • Riivo Sinijärv • Siim Kallas • Toomas Hendrik Ilves • Raul Mälk • Toomas Hendrik Ilves • Kristiina Ojuland • Rein Lang • Urmas Paet • Keit Pentus-Rosimannus • Marina Kaljurand • Jürgen Ligi • Sven Mikser • Urmas Reinsalu • Eva-Maria Liimets • Urmas Reinsalu • Margus Tsahkna |
**Miroslav Lajčák** (sündinud 20. märtsil 1963 Popradis) on russiini päritolu Slovakkia diplomaat ja poliitik. 

Ta oli aastatel 2009–2010 ja 4. aprillist 2012 kuni 21. märtsini 2020 Slovakkia välisminister. Aastatel 2007–2009 oli ta kõrgeim esindaja Bosnias ja Hertsegoviinas.

Ta sündis aastal 1963 Popradis (asub praeguse haldusjaotuse järgi Popradi ringkonnas Prešovi maakonnas Slovakkias) russiini päritolu peres. Ta lõpetas Bratislavas Komenský ülikooli õigusteaduskonna. Seejärel sai ta Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riiklikust Rahvusvaheliste Suhete Instituudist Ph.D. kraadi rahvusvaheliste suhete alal.

Praegu on Lajčák Euroopa Liidu eriesindaja Belgradi-Priština dialoogis ja muudes Lääne-Balkani piirkondlikes küsimustes. Sellele ametikohale asus ta 2. aprillil 2020.

Välislingid
-----------

 Miroslav Lajčák – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ján Kubiš** | **Slovakkia välisminister**2009–2010 | Järgnev**Mikuláš Dzurinda** |
| Eelnev**Mikuláš Dzurinda** | **Slovakkia välisminister**2012–2020 | Järgnev**Ivan Korčok** |
**Estoplast** (ehk **Tehas "Estoplast"**, 1979. aastast **Katsetehas "Estoplast"**, 1988. aastast **Tootmiskoondis Estoplast**) oli Eesti NSV ettevõte, mis tootis plast- ja elektritarbeid. Estoplasti toodangusse kuulusid valgustis, elektriinstallatsioonitarbed (lülitid), plastmassist sanitaartehnika tooted, köögitarbed (kuivainete karbid, kokteilikõrred) ja mänguasjad. Toodangut eksporditi rohkem kui 20 riiki (põhiliselt sotsialistlikkesse riikidesse ja arengumaadesse).

Tehas asus Tallinnas aadressil Türi tänav 10. Ettevõttel oli tsehh Raplas ja saeveski Jõgisool.

1979. aastal töötas ettevõttes 1262 inimest, 1986. aastal 1222 inimest.

Estoplasti kunstnikuna töötades disainisid valgusteid Lilian Linnaks (1960–1962), Kristi Metusala (1965–1992), Riho Vahtra (1985–1988), Laine Linnas (1968–1997).

Ajaloost
--------

Estoplast asutati 1959. aastal käitistest Arba, Elektrometall ja Presto. Tehas oli algusaastatel Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu alluvuses, 1965. aastal läks NSV Liidu Elektrotehnika Tööstuse Ministeeriumi alluvusse. 

1986. aastal määrati tehase direktoriks Ülo Nugis, kes sai aru, et Moskva bürokraatia juhtimisel ettevõte kaugele ei jõua. Mööda minnes Eesti NSV parteinomenklatuurist, viis Ülo Nugis Mihhail Gorbatšovile suunatud kirja isiklikult NLKP Keskkomiteesse. 1988. aastal saabus Tallinna kõrgetasemeline Moskva komisjon. Tehases ringkäigu teinud komisjoni ettepaneku põhjal koostati NSV Liidu Ministrite Nõukogu poolt määrus, mis viis Estoplasti Eesti NSV Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi alluvusse, hiljem oli selle õigusjärglane Eesti NSV Riiklik Tööstuskomitee. Tehase Estoplasti üleliidulisest alluvusest vabanemine oli tähelepanuväärsemaid uutmisprotsessi võite Eestis.

1991. aastast kandis tehas nime Riiklik Aktsiaselts Estoplast. 1995. aastal RAS Estoplast erastati, aktsiad ostis AS Talinvest. 2003. aastal RAS Estoplast pankrotistus.

Tooteid
-------

* 1966 – lamp "Vana Toomas", autor Bruno Vesterberg
* 1973 – lamp "Pall", autor Lembit Ojason
* 
*

Viited
------

1. ↑  Valitsejate vastu. Tiit Made. Kirjastus Argo, 2013, lk 373.
2. 1 2  Tallinn. Lühientsüklopeedia. Tallinn: Valgus, 1979, lk 191.
3. 1 2  ENE, 2. köide, Tallinn: Valgus, 1987, lk. 621.
4. ↑  Margus Kruut. Estoplasti kadunud valgust meenutades. Postimees, 8. mai 2011.
5. ↑  Kai Lobjakas, KIRSTI METUSALA JA ESTOPLAST, ajakiri Pööning, talvenumber nr 4 (41) 2023
6. ↑  Valitsejate vastu. Tiit Made. Kirjastus Argo, 2013, lk 376-377.
E-codices csg-0053 front cover
**Evangelium Longum** on ladinakeelne illumineeritud perikoopide raamat, mis loodi umbes 894. aasta paiku Sankt Galleni kloostris. Raamatu tegijad on nimeliselt teada, need olid mungad Sintram (kirjutaja) ja Tuotilo (nikerdatud elevandiluutahvlitega ja vääriskividega panustatud metallpealisega juveliirne köide ja puust ümbris). Tänapäeval asub raamat Sankt Galleni raamatukogus Šveitsis kohaviida Codex Sangallensis 53 all.

Kirjeldus
---------

Ladinakeelne koodeks on formaadis 398×235 mm ja koosneb 154 pärgamendilehest. Lehed on stiilusega ühtlaselt joonitud, tekstivälja suurus on 275x145 kuni 275x165 mm ja igal lehel on 29 rida teksti. See on kirjutatud ühtlases elegantses hilises karolingide minusklis, niinimetatud Hartmuti minusklis, mis oli Sankt galleni kloostris kasutusel abt Hartmuti ajal (872-883). Iga lause algab kuldse maalitud initsiaaliga, mida võib ühel lehel olla 20-30. Stiili järgi oletatakse, et ka initsiaalid on teinud kirjutaja Sintram.

Pildid
------

* Lehekülg 6 suure initsiaaliga ja majuskelkirjas tekstigaLehekülg 6 suure initsiaaliga ja majuskelkirjas tekstiga
* Lehekülg 8 Matteuse evangeeliumi algusegaLehekülg 8 Matteuse evangeeliumi algusega
* Raamatu tagakaasRaamatu tagakaas

Viited
------

1. ↑  Cod. Sang: 53. - e-codices
Sõrmeregistriga varustatud leksikon
Sõrmeregistrile märgitud tähestik sõnaraamatu lõikel
**Sõrmeregister** ehk **pöidlaregister** (saksa keeles *Daumenregister*) on raamatu eeslõikesse tehtud sälgud ja neisse märgitud tähestik või mõni muu raamatu sisus orienteerumist abistav märgistus (numbrid, sõnad vm).

Sõrmeregistriga varustatakse eeskätt teatmeteosed, aga ka aadressi- ja telefoniraamatud, et mahukast raamatust oleks lihtsam soovitud kohta üles leida.

Poolümara kujuga õõnsused paiknevad raamatu eeslõikel tavaliselt raamatu algusest lõpu suunas ülalt alla kulgeva trepina; nende täpne arv ja asetus sõltub raamatu kõrgusest ja paksusest. Sõrmeõõnsused varustatakse põhjas registrisiltidega, millele on trükitud tähed või numbrid ja mis juhivad raamatu lehitseja selle tähe või numbriga seotud leheküljele.

Vaata ka
--------

* register
* sisukord

Viited
------

1. ↑  Raamatukogusõnastik
2. ↑  Thumb index. - Bookbinding and the Conservation of Books. A Dictionary of Descriptive Terminology
**Prits Liblik** (9. november 1944 Oldenburg, Saksamaa – 23. detsember 2012 Tallinn) oli eesti ettevõtja.

Ta oli Saaremaa spaahotellide ainuomanik ja seeläbi saare üks mõjukamaid ettevõtjaid.

Libliku eestvõttel on rajatud Saaremaale spaahotellid Saaremaa Valss (renoveeritud 1997), Meri (2000), Rüütli (2002) ja külalistemaja Merineitsi (2001). Merit ja Rüütlit käisid avamas ka sama nime kandnud Eesti presidendid.

Liblikule kuulunud AS Kuressaare Sanatoorium annab tööd veidi enam kui sajale inimesele.

2012. a. oktoobris ilmunud Äripäeva Rikaste TOP-is jagas Liblik 400.–407. kohta 5,6 miljoni euro suuruse varandusega.

2004. aastal kirjutas Äripäev, et Saaremaad valitsevad Vjatšeslav Leedo ja Prits Liblik, kelle nõusolekuta ei toimu saare ärimaailmas midagi olulist. Kui Saaremaal sooviti panna püsti uus äri, küsiti tavaliselt enne Libliku käest nõu. Liblik oli ka mees, kes lahendas Saaremaal tegutsevate firmade vahel tekkinud konflikte.

Pärast Tihemetsa sovhoostehnikumi ja EPA lõpetamist töötas Liblik Saaremaa autobaasis autojuhina, Saare Kaluris automajandi juhataja asetäitjana, Sõrve sovhoosi peainseneri ja direktorina ja ATK esimehena. Hiljem juhtis ta Saare Tootjate Liitu ning oli spaaäri kõrvalt ka Valjala Söödatehase ASi nõukogu esimees. Kuni viimase ajani oli ta ka Salme vallavolikogu esimees. Samuti on ta olnud EKP Kingissepa Rajoonikomitee I sekretär.

Prits Libliku poeg Tullio Liblik on edukas kinnisvaraettevõtja, kes laiemalt tuntuks sai maadevahetuse kohtuasjas. Poeg Ago Liblik (1967–2016) oli samuti ettevõtja.

Prits Liblik suri pühapäeval, 23. detsembril 2012 Tallinnas haiglas olles,.

Tunnustus
---------

* 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2010 Saare maavalitsuse teeneteplaat

Viited
------

1. ↑  Salme vald pidas aastapäeva koos kaitseliiduga, Meie Maa, 27. veebruar 2001
2. ↑  Kristin Aasma Suri Saaremaa mõjukamaid ärimehi Prits Liblik Õhtuleht, 27. detsember 2012
3. ↑  Suri suurärimees Prits Liblik, Meie Maa, 28. detsember 2012
Elvira Nabiullina (2013)
**Elvira** Sahhipzadovna **Nabiullina** (vene keeles Эльвира Сахипзадовна Набиуллина; tatari keeles Elvira Səxipzadə qızı Nəbiullina; sündinud 29. oktoobril 1963 Ufas) on tatarlasest Venemaa majandus- ja riigitegelane, alates 24. juunist 2013 Venemaa Föderatsiooni Keskpanga juht. 

2002. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik. 

2008–2012 oli Nabiullina majandusarengu minister ja 2012–2013 Venemaa presidendi abi.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1986 Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Ta õppis aspirantuuris rahvamajanduse ajaloo ja majandusteaduste kateedris.

Töökäik
-------

1991 sai Nabiullina NSV Liidu Teaduslik-Tööstusliku Liidu juhatuse alalise komitee direktoraadi peaspetsialist majandusreformi alal. 1992 nimetati see liit ümber Venemaa Tootjate ja Ettevõtjate Liiduks ning Nabiullinast sai selle direktoraadi peaspetsialist ja konsultant majanduspoliitika alal ning 1994 sama liidu ekspertinstituudi nõunik.

1994 sai temast Venemaa majandusministeeriumi majanduse reguleerimise riikliku valitsuse ülem ja majandusreformi osakonna juhataja asetäitja, 1995 Venemaa majandusministeeriumi majandusreformi osakonna ülema asetäitja, 1996 sama osakonna ülem ning majandusministeeriumi kolleegiumi liige. 1997 sai temast majandusministri asetäitja, 1998 Promtorgbanki juhatuse eesistuja asetäitja, 1999 lühikeseks ajaks Euraasia reitinguteenistuse tegevdirektor, samal aastal fondi Strateegiliste Uuringute Keskus asepresident (president oli German Gref). 2000 sai ta majandusarengu ja kaubanduse ministri esimeseks asetäitjaks (minister oli German Gref), 2003 Strateegiliste Uuringute Keskuse presidendiks. 2008 sai Venemaa G8 eesistujamaaks ja Nabiullina juhatas selle ettevalmistamise organiseerimiskomitee eksperdinõukogu.

24. septembril 2007 sai Elvira Nabiullina Venemaa majandusarengu ja kaubanduse ministriks. 12. mail 2008 nimetati see ministeerium ümber Venemaa majandusarenguministeeriumiks. 11. jaanuaril 2010 sai ta majandusarengu ja integratsiooni valitsuskomisjoni liikmeks.

Aastail 2012–2013 oli ta Venemaa presidendi Vladimir Putini abi. Alates 24. juunist 2013 on Nabiullina Venemaa Föderatsiooni Keskpanga juht, olles esimene naine sel ametikohal.

10. märtsil 2022 kirjutas ajaleht Kommersant, et Nabiullina on väidetavalt esitanud lahkumisavalduse, kuid president Putin on selle tagasi lükanud. 18. märtsil esitas Putin Vene keskpanga juhi Elvira Nabiullina kolmandaks ametiajaks parlamendile kinnitamiseks, Venemaa Riigiduuma arutab Nabiullina kandidatuuri 20. aprillil.

Tunnustus
---------

* 2002 orden "Teenete eest Isamaa ees" II klass
* 2006 orden "Teenete eest Isamaa ees" I klass
* 2011 Sõpruse orden
* 2012 orden "Teenete eest Isamaa ees" IV klass
* 2018 Austuse orden - suure panuse eest panganduse arendamisel ja kindlustamisel

Isiklikku
---------

Ta on abielus Jaroslav Kuzminoviga, kes on Venemaa Kõrgema Majanduskooli rektor, neil on poeg.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Elvira Nabiullina** |
**Tracy Lamar McGrady** (sündinud 24. mail 1979 Bartow's) on USA endine korvpallur. Seitsmel korral NBA tähtede mängule valitud McGrady on kahekordne NBA hooaja skoorikuningas (2002/03 ja 2003/04), kes valiti 2017. aastal ka korvpalli kuulsuste halli.

Keskkool
--------

McGrady hakkas tõsisemalt korvpalli mängima Auburndale'i keskkoolis, kus ta tõi oma eelviimasel aastal keskmiselt 23,1 punkti ja 12,2 lauapalli, 4 resultatiivset söötu ja 4,9 viskeblokeeringut mängus. Viimane keskkooliaasta möödus Mount Zion Christian Academys, kus tema keskmisteks näitajateks olid 27,5 punkti, 8,7 lauapalli, 7,7 tulemuslikku söötu, 2,8 vaheltlõiget ja 2 blokeeritud viset mängus.

NBA
---

Ülikooli vahele jätnud McGrady pani end kirja 1997. aasta NBA *draft'*i, kust ta valiti 9. valikuna Toronto Raptorsisse, kus mängis oma esimesed kolm hooaega. Noore mängumehe algusaastad Raptorsis polnud sugugi kerged – vähe mänguaega teeninud McGrady viskas esimesel hooajal keskmiselt vaid 7 ja teisel hooajal 9,3 punkti mängus. Kolmandaks hooajaks kerkis keskmine punktisaak juba 15,4 punktini.

Hooajast 2000/01 mängis ta Orlando Magicus, kus möödusid statistilises mõttes tema kõige silmapaistvamad aastad. Hooajal 2002/03 viskas McGrady karjääri parimad 32,1 punkti mängus ning sellele järgneval hooajal keskmiselt 28 punkti mängus. Mõlemal hooajal oli ta selle näitajaga kogu liiga parim skooritegija.

Hooajaks 2004/05 vahetati McGrady Houston Rocketsisse, kus ta mängis individuaalses plaanis viis küllatki edukat hooaega. Väljalangemismängudel McGradyt aga karjääri jooksul edu ei saatnud ja enamasti piirdus ta esimese ringiga. Viimastel hooaegadel vigastustega kimpus olnud McGrady vahetas lõpuaastail veel mitu korda klubi, kuid endist taset enam näidata ei suutnud.

26. augustil 2013 teatas Tracy McGrady, et lõpetab NBA karjääri. Pärast tippspordist taandumist töötab McGrady ESPN-i analüütikuna.

Saavutused
----------

* 7 korda valitud NBA tähtede mängule (2001–2007)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (2002, 2003)
* 3 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2001, 2004, 2007)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2005, 2008)
* 2-kordne NBA hooaja skoorikuningas (2003, 2004)
* NBA enim arenenud mängija (2001)
* Naismithi korvpalli kuulsuste hall (2017)

Isiklikku
---------

McGradyt kasvatasid ema Melanise Williford ja vanaema Roberta. Spordialadest meeldis McGradyle algul pesapall ja ta unistas isegi profiliigasse jõudmisest.

Välislingid
-----------

* Tracy McGrady – NBA.com
* Tracy McGrady – Basketball-Reference.com
**Edgar-Adolf Rajandi** (aastani 1935 **Edgar-Adolf Rosenstrauch**, 25. juuli 1902 Aegviidu – 17. juuli 1978 Tallinn) oli eesti filoloog ja nimeuurija.

Elulugu
-------

Edgar-Adolf Rajandi oli raudteelaste poeg ja Henno Rajandi isa.

Õppis Tallinna Raudtee Tehnikakoolis ja Tallinna Tehnikumis. Aastast 1922 oli triangulaator astronoomilis-geodeetilises ekspeditsioonis, aastast 1925 Tallinna linnavalitsuse teenistuses, oli statistik Tallinna Linna Statistikabüroos ja 1926–43 Tallinna Linnavalitsuse Statistikabüroo ja Perekonnaseisuameti perekonnaseisuametnik; tal on teeneid perekonnanimede korraldamise seaduse elluviimisel ning 1944 arhiivimaterjalide päästmisel.

Aastail 1945–1950 oli Vabariikliku Perekonnaseisu Keskarhiivi juhataja, 1951–63 mitmes asutuses rakenduskunstnikuna. Perekonnaseisuametnikuna hakkas koguma nimematerjali. Tema kogud sisaldasid u 10 000 ees- ja 50 000 eri kirjakujuga perekonnanime. Tegeles isikunimede uurimisega, esines sageli Emakeele Seltsi koosolekutel ja keelepäevadel. Kirjutanud üle 20 vastava artikli ja 1 monograafia, mis tõi talle rahvusvahelise tunnustuse. Ameerika Nimeühingu liige (1972).

Edgar Rajandi oli evangeeliumi kristlane.

Teoseid
-------

* Tänapäeva eesnimedest. // KK (1964) 5
* Meie perekonnanimede liigitamisest ja seletamisest (kaasautor H. Tarand). // KK (1966) 7
* Raamat nimedest. Tallinn, 1966
* Raamat nimedest. Nimeseadus. 3.tr. Tammerraamat 2011.
* Onomasti märkusi: Eesnimed tegusõnast olema (kaasautor H. Tarand). // Emakeele Seltsi aastaraamat 13 (1967)
* Rahvusvahelistest eesnimedest. // Emakeele Seltsi aastaraamat 13 (1967)
* Традиции и моды в употреблении личных имён. // Ономастика. M, 1969
* Eesti eesnimedast Mats Tõnissoni tähtraamatutes (kaasautor H. Tarand). // Emakeele Seltsi aastaraamat 16 (1970)
* Kask perekonnanimena ja perekonnanimedes. // Emakeele Seltsi aastaraamat 18 (1972)
* Eesti nimed läbi sajandite (kaasautor H. Tarand). // Keel, mida me uurime. Tallinn, 1976
* Mõtteid eesti isikunimede uurimisest. // Emakeele Seltsi aastaraamat 23 (1978).

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Usuinimeste argipäev. Rahvaleht, 15. juuli 1933, nr. 82, lk. 4.

Kirjandus
---------

* Keel, mida me harime. Tallinn, 1976, 210
* Ahven, H. Edgar Rajandi mälestuseks. // Emakeele Seltsi aastaraamat 24 (1978), 130–133.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Hilda Moosberg** (23. november 1903 Peterburi – 31. mai 1985 Tartu) oli eesti ajaloolane, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1951).

Haridus
-------

Ta õppis Peterburi Eesti Hariduse Seltsi Algkoolis 1913–18 ja lõpetas 1926 J. Marchlewski nimelise Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlikus Ülikooli Leningradis.

Moosberg oli NSV Liidu Teaduste Akadeemia Riikliku Materiaalse Kultuuri Ajaloo Instituudi aspirant 1933–36 ja ajalookandidaat (1936), NSV Liidu TA Ajaloo Instituudi doktorant 1949–52 ja ajaloodoktor (1953).

Töökäik
-------

Moosberg oli õppejõud Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlikus Ülikoolis 1930–36 ja NSV Liidu TA Arheoloogia Instituudi Leningradi osakonnas 1936–40. 1941. aastal tegutses ta Eestis Nõukogude okupatsioonivõimude tsensorina.

Tallinna Polütehnilises Instituudis oli ta krediidi ja finantsmajanduse kateedri rahvamajanduse ajaloo professor 1941. aasta kevadsemestril. 1940–41 oli ta Eesti NSV Riikliku Ajaloo- ja Revolutsioonimuuseumi direktor, sõja-aastail ajalooõpetaja Jaroslavli oblastis ja õppejõud Tomski Pedagoogilises Instituudis, 1945–55 Tartu Riikliku Ülikooli NSV Liidu ajaloo kateedri dotsent, 1956 professor ja 1952–63 kateedrijuhataja, hiljem konsultant-professor 1974. aastani.

Moosberg oli Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi direktori asetäitja 1947–52. 1951 valiti Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks ajaloo alal.

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Talurahva olukord Eestimaal 13.–14. sajandil, revolutsiooniline liikumine Eestis 20. sajandi algul ja töölisliikumise sidemed Venemaaga, Eesti ajaloo historiograafia probleemid. Ta osales 1937, 1938 ja 1939 arheoloogilistel väljakaevamistel Krimmis ja Doni ümbruses. Ta arendas Eesti NSV-s skandinavistika-alast tegevust. Tal on ligi 50 publikatsiooni, sealhulgas populaarteaduslikke artikleid.

Tunnustus
---------

* 1972, 1977 – Nõukogude Eesti preemia (kollektiivi liikmena)
* 1973 – Tööpunalipu orden
* 1974 – Tartu Riikliku Ülikooli medal
* 1983 – Eesti NSV teeneline teadlane
* 1983 – Eesti Teaduste Akadeemia medal

Viited
------

1. ↑  Ken Kalling, Erki Tammiksaar. Ajalugu. Arenguid ja järeldusi. Tallinn, 2008, lk 122.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli ajalugu 1632–1982. 3. kd. Tallinn 1982, lk 248–250
* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986, lk 86, 330
* Tartu Riikliku Ülikooli õppeteaduskoosseisu biobibliograafiline nimestik 1944–1980. Tallinn 1987, lk 40–41
* Neevalinnast Emajõelinna : mälestusi. Tallinn 1989, 116 lk
* ETBL 2. 2005
* Universitas Tartuensis 1632–2007. Tartu 2007, lk 468, 524, 620, 622, 623, 628

Välislingid
-----------

* Hilda Moosberg Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Laine Merikalju** (sündinud 3. detsembril 1928 Tallinnas) on eesti geograaf ja õpetaja.

Elulugu
-------

Laine Merikalju on riigiametniku tütar.

1948. aastal lõpetas ta Tallinna 8. Keskkooli, 1950 Tallinna Õpetajate Instituudi loodus-maateaduse osakonna, 1956 Tartu Ülikooli geograafiaosakonna (kaugõppes). Merikalju oli 1950–52 Tallinna Õpetajate Instituudi ja 1951–62 Tallinna Eelkoolikasvatuse Pedagoogilise Kooli (hilisem Tallinna Pedagoogiline Seminar) geograafia, loodusteaduse ja keemia õpetaja (1957–62 kohakaasluse alusel), 1957–2002 Eesti Geograafia Seltsi teadussekretär.

Teadustöö
---------

Laine Merikalju on avaldanud Eesti ja rahvusvahelise geograafiateaduse ülevaateid, kroonikat ja personaaliat, osalenud EGS terminoloogiakomisjoni töös erialaterminoloogia ja kohanimede korrastamisel. Ta oli Eesti Nõukogude Entsüklopeedia geograafia märksõnastiku üks koostajaid ja kaasautor.

Ta on olnud Eesti Geograafia Seltsi teadustöö koordinaator, konverentside jt (ka rahvusvaheliste) teadusürituste korraldaja, koolinoorte vabariiklike geograafiapäevade korraldamise algataja ning EGS-i algatatud õpilaste geograafiaolümpiaadide korraldajaid. Merikalju on esinenud geograafiaalaste ettekannete ja loengutega ning ülevaadetega EGS-i tegevusest, olnud 33 EGS-i aastaraamatu, teadustööde seeriate "Eesti Geograafia Seltsi Publikatsioonid", "Estonia" jm väljaannete toimetaja. ENSV TA Kodu-uurimise Komisjoni asutamise algatajaid (1957), korraldanud komisjoni ja EGS koostööd. Ta on avaldanud üle 40 teadustrükise.

Merikalju on EGS-i liige (1957, aastast 1993 auliige), Loodusuurijate Seltsi (1956) ja Eesti Kodu-uurimise Seltsi liige (1990).

Teoseid
-------

* Eesti Geograafia Selts 1955–1975. // Eesti Geograafia Seltsi aastaraamat]] 1975/76. Tallinn, 1977.
* Estonian Geographical Society (kaasautor E. Varep). // Estonia: Nature. Man. Economy. Tallinn, 1984.
* Eesti Geograafia Selts 1976–1985. // EGS-i aastaraamat 20 (1989).
* Русское географическое общество и Эстония: научные аспекты (kaasautorid O. Kurs, J.-M. Punning). // География на пороге третьего тысячелетия. Peterburi, 1995.
* Nelikümmend aastat Eesti Geograafia Seltsi. // EGS-i aastaraamat 31 (1998).
* Endel Varep ja Eesti Geograafia Selts. // Professor Endel Varep. Artikleid ja mälestusi. Tartu, 1999.
* Eesti Geograafia Selts (kaasautorid J.-M. Punning, S. Alumäe). Teadusseltsid ühiskonnas. Tallinn, 2000.
* Viktor Masing 11. IV 1925 – 18. III 2001. // EGS-i aastaraamat 33 (2001).
* Ants Raiki hea sõnaga meenutades. // Ants Raik. Tartu, 2001.
* Jaan-Mati Punning ja Eesti Geograafia Selts. // EGS-i aastaraamat 36 (2007).

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 13-14.

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Punning, J-.M. Eesti Geograafia Seltsi looja ja hoidja Laine Merikalju 75. // EGS aastaraamat 34 (2005), 181
* Maaring, E. Laine Merikalju käsikäes kodu-uurijatega. // Eesti Kodu-uurimise Seltsi, Eesti Muinsuskaitse Seltsi ja Eesti Genealoogia Seltsi aastaraamat 2008. Tallinn, 2009

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Kaarekujuliste niššidega siseruum ja keskosa toetanud neli sammast
Kolme kiriku ühine eesõu, sissekäik Johannese kirikusse on keskmine
**Gerasa Ristija Johannese kirik** on 6. sajandist pärinev Bütsantsi kirik Jordaanias Jerashis, üks Bütsantsi arhitektuuri näiteid ümarkiriku ruumiplaaniga ehitisest.

Kirjeldus
---------

Kirik on keskmine kolmest kirikust koosnevas ristkülikukujulises, ühise narteksiga kompleksis. Sissepääs kirikusse on läbi lääneküljes asuva kitsa sammastikuga piiratud eesõue.

Altariruumi viivate astmete ees on kiri, mille teatel ehitati kompleksi keskmine kirik piiskop Pauli ajal Thomase poja Theodorose annetuste eest ning sai katuse alla ning mosaiikidega kaunistatud 531. aastal.

Kiriku siseruum on mõõtudes umbes about 30 x 24 m ja põhiplaanilt Edela-Süürias Hauranis asuva Bosra katedraali (ehitatud 512–513) vähendatud koopia. See on ruudukujulises hoones paiknev ringikujuline, nelja hoburauakujulise kaarja nišiga ruum ja sama kujuga apsiid, millest viivad uksed kahte kõrvalruumi, mille kasutamine oli kahe kõrvalkirikuga ühine.

Selle kiriku ehitamisel kasutati palju *spolia*-detaile Rooma-aegsetelt ehitistelt. Ümmarguses ruumis moodustavad neli 2. sajandist pärit Korintose kapiteelidega sammast kiriku mõttelise ruudukujulise keskosa. Kiriku põrandast on leitud ehitusdetaile Zeusi pühamule viitavate raidkirjadega – tõend sellest, et Bütsantsi ajal kasutati templit kivimurruna.

Viited
------

1. ↑  Three Churches. - Art Destination Jordan. Jerash-Gerasa. - Universes in Universe

Välislingid
-----------

* Three Churches. - Art Destination Jordan. Jerash-Gerasa. - Universes in Universe
* Church of St. John the Baptist, Gerasa (Jerash). – vici.org (fotod)
Kaart
Karja tänav Rakveres
**Karja tänav** on tänav Rakveres, linna üks kesksemaid tänavaid. Kaugus Rakvere keskväljakust on linnulennul 1,1 km lõuna suunas.

Tänav on 1520 meetri pikkune ja laiusega 15–20 meetrit. Karja tänav on piiriks Kondivalu ja Õpetaja Heinamaa linnaosa vahel, läbib Seminari linnaosa ja ning jääb piiritänavaks Paemurru ja Kurikaküla linnaosa vahel.

Karja tänav algab Juhan Kunderi tänavalt ning ida poole kulgedes ristub järgmiste tänavatega: Kastani puiestee, Tartu tänav, Allika tänav, Aia tänav, Väike-Karja tänav, Viru tänav, Vabaduse tänav, Nisu tänav, Seminari tänav, Side tänav, Rägavere tee, Võidu tänav ja Ussikuninga tänav. Tänav lõpeb linna idapiiril, kus algab Rakvere valla Ussimäe küla.

Karja 11 asub 1870. aastatel väidetavalt tüüpfassaadi nr. 99 järgi ehitatud üks väheseid Rakveres säilinud venepäraseid kolmeaknalise tänavafassaadiga maja, muljetavaldava saelauadekooriga. 20. sajandi algul ehitati hoone ümber aktsiisivalitsuseks, praegu on see kortermaja.

Karja 13 asub aastatel 1870–1872 ehitatud puidust aadlielamu, mis rahvasuus on tuntud Parunimajana ja hoone taga asuv park Paruniaiana.

Ajalugu
-------

19. sajandil oli tänava nimi Karjamaa, kuna mööda seda ajasid linlased loomakarja ühiskarjamaale. Hiljem lühendatud nimega Karja tänavast sai 20. sajandi algul, kui Kondivalu piirkonda kolisid kroonuametnikud, Riia tänav ja aastast 1910 Peeter I tänav. 1920. aastatel Karja tänava nimi taastati.

Viited
------

1. ↑  Kohalike teede nimekiri Vaadatud 09.12.2020
2. ↑  Rakvere linnaosad
3. ↑  Geoportaal. Vaadatud 09.12.2020
4. ↑  Odette Kirss, Tänavanimed vahetuvad aegade tuules, Virumaa Teataja, nr. 168, 3 september 2020
5. ↑  Odette Kirss. "Jalutaja teejuht. Rakvere", Tallinn, Solnessi Arhitektuurikirjastus, 2007.
Karel Schwarzenberg
Karel Schwarzenberg
**Karel Schwarzenberg** (10. detsember 1937 Praha – 11. november 2023), täielik nimi saksakeelses kasutuses *Johannes Nepomuk Josef Norbert Friedrich Antonius Wratislaw Mena von Schwarzenberg*, oli Tšehhi poliitik, partei TOP 09 esimees.

Aadlipäritolu Schwarzenberg elas nii Šveitsis, Baierimaal, mitmel pool Tšehhis kui ka Viinis Schwarzenbergide palees, nimetades end Šveitsi passiga keskeurooplaseks (tal on nii Šveitsi kui ka Tšehhi Vabariigi kodakondsus).

Schwarzenberg sai keskhariduse Viinis ning õppis hiljem õigusteadust Viinis ja metsandust Münchenis. Õpingud jäid aga pooleli, sest ta pidi pärast kasuisa surma 1965. aastal hakkama haldama suguvõsa vara.

Juba nooruses toetas ta püüdlusi taastada Tšehhoslovakkias demokraatia. Pärast Praha kevade mahasurumist 1968. aastal hakkas ta toetama dissidente. 1989. aastal sai ta koos Lech Wałęsaga Euroopa Nõukogult Euroopa inimõiguste auhinna.

1990–1992 oli Schwarzenberg Václav Haveli kantsler. 2004. aastal valiti ta Praha 6. linnaosa esindajaks parlamendi ülemkojas. Mirek Topoláneki teises valitsuses oli ta 2007–2009 välisminister. Parteitu Schwarzenbergi nimetas valitsusse Roheline Partei, millele see ministrikoht vastavalt koalitsioonilepingule kuulus.

11. juunil 2009 sai Schwarzenberg uue partei TOP 09 esimeheks, saades 99,4% häältest ja jäädes ise hääletamisest kõrvale.

2013. aasta Tšehhi presidendivalimistel tuli ta Miloš Zemani järel teisele kohale. Ta sai esimeses voorus 23,4% ja teises 45,2% valijate häältest.

Välislingid
-----------

* Karel Schwarzenbergi veebileht (tšehhi ja inglise keeles)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karel Schwarzenberg** |
**Senec** (ungari keeles *Szenc*, saksa keeles *Wartberg*) on linn Slovakkias Bratislava maakonnas, Seneci ringkonna halduskeskus.

Geograafiline asend
-------------------

Senec asub Doonau madalikul, Bratislavast ligikaudu 22 km idakirdes.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1252. aastal. Kohalikku Püha Nikolai kirikut on ürikutes esimest korda mainitud 1323. aastal. 1333. aastast on andmed Senecis korraldatud iganädalaste turgude kohta. 1412. aasta on Senecist mainitud tollimaksu kogumise kohana. 15. sajandil ehitati Senecisse kindlustatud loss.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Seneci elanikest slovakke 78,0%, ungarlasi 11,37%, tšehhe 0,73%, ukrainlasi 0,31% ja venelasi 0,16%. Rahvus oli teadmata 8,05%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Ungari Mosonmagyaróvár, Ungari
* Ungari Kőszeg, Ungari
* Austria Parndorf, Austria
* Horvaatia Senj, Horvaatia
* Moldova Ialoveni, Moldova

Viited
------

1. ↑  Historia mesta Mesto Senec. Vaadatud 13. novembril 2023
2. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Senec at 1. 1. 2021 informácie Number of population by ethnicity in the municipality Hlohovec at 1. 1. 2021] Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 13. novembril 2023