recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kulno Kala** (14. juuli 1936 Võhma – 29. märts 2021 Tallinn) oli eesti ajaloolane ja pedagoog. 

Ta lõpetas 1955. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena. Ta kaitses Eesti NSV Teaduste Akadeemias 1970. aastal väitekirja "Eesti NSV elektrifitseerimise ajalugu" ning sai kandidaadikraadi.

Ta töötas aastatel 1962–1992 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis. Ta tegeles peamiselt tööstusajalooga, mistõttu tema tööd on kasutatavad ka peale NSV Liidu kokkuvarisemist. 

Kala töötas alates 1992. aastast ajalooõpetajana. Ta oli Pelgulinna Gümnaasiumi ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetaja.

Teoseid
-------

* Eesti NSV elektrifitseerimise ajalugu: 19. sajandi lõpust 1965. aastani. Tallinn 1974
* Eesti ajalugu ärkamisajast kuni tänapäevani (koos Aili Aarelaiu, Jüri Anti, Küllo Arjakase, Silvia Õispuu, Mart Laari, Toomas Karjahärmi ja teistega). Tallinn 1992. ISBN 5-440-01260-5

Isiklikku
---------

Tema tütar on ajaloolane Tiina Kala.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2008. Vaadatud 21. jaanuaril 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Kirjandus
---------

* "Kala, Kulno". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A-Ki. Tallinn 2000. Lk 527

Välislingid
-----------

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Abdou-Lakhad Diallo** (sündinud 4. mail 1996 Tours'is) on Prantsusmaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Katari kõrgliigaklubis Al-Arabi ja Senegali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Monacos, millega liitus ta 2011. aastal. 2014. aasta märtsis sõlmis ta klubiga esimese profilepingu. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta debüüdi sama aasta 14. detsembril mängus Marseille Olympique'i vastu. Hooajal 2015–16 mängis ta laenul Belgia kõrgliigaklubis Zulte Waregem. Hooajal 2016–17 tuli ta Monaco meeskonnas Prantsusmaa meistriks.

2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Mainz. 2018. aasta juunis liitus ta Dortmundi Borussiaga, kuhu jäi samuti üheks hooajaks.

2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Paris Saint-Germain. 2022. aasta septembris läks ta üheks hooajaks laenule Saksamaa kõrgliigaklubisse RB Leipzigi.

2023. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Katari kõrgliigaklubiga Al-Arabi.

Aastatel 2011–2019 mängis Diallo Prantsusmaa noortekoondistes. 2021. aasta märtsis debüteeris ta Senegali jalgpallikoondises. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 1. septembril 2021 MM-i valikmängus Togo vastu. 2022. aastal tuli ta Senegali koondisega Aafrika meistriks.

Tema noorem vend Ibrahima Diallo on samuti jalgpallur.

Saavutused
----------

Monaco
* Ligue 1: 2016–17

Paris Saint-Germain
* Ligue 1: 2019–20, 2021–22
* Coupe de France: 2019–20, 2020–21
* Coupe de la Ligue: 2019–20
* Trophée des Champions: 2019, 2020, 2022
* UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2019–20

RB Leipzig
* DFB-Pokal: 2022–23

Viited
------

1. ↑  "Paris Saint-Germain Confirm Signing of Abdou Diallo from Borussia Dortmund on Five-Year Deal". 90Min. 16.7.2019. Vaadatud 16.9.2020
2. ↑  "Mercato – Abdou Diallo quitte le PSG pour le Qatar". *Canal Supporters* (prantsuse). 15. august 2023. Vaadatud 15. augustil 2023.

| * v
* r
Senegali koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 S. Dieng
* 2 F. Mendy
* 3 Koulibaly (c)
* 4 P. Cissé
* 5 I. Gueye
* 6 N. Mendy
* 7 Jackson
* 8 Kouyaté
* 9 Dia
* 10 N'Diaye
* 11 Ciss
* 12 Ballo-Touré
* 13 Ndiaye
* 14 Jakobs
* 15 Diatta
* 16 É. Mendy
* 17 P. Sarr
* 18 I. Sarr
* 19 Diédhiou
* 20 B. Dieng
* 21 Sabaly
* 22 Diallo
* 23 Gomis
* 24 Name
* 25 Loum
* 26 P. Gueye
* Treener: Cissé

 | Senegal |
**MusicBrainz** on vaba sisuga veebipõhine muusikaentsüklopeedia. Algselt sarnaselt freedb-ga pelgalt CD-de metaandmete kogumiseks loodud projektist on välja kasvanud vaba juurdepääsuga struktureeritud muusikaandmekogu.

MusicBrainz kogub infot artistide, helisalvestiste ja nendevaheliste seoste kohta. Kui minimaalselt on salvestise sissekandeks vajalik info artisti, albumi ja albumi lugude pealkirjade kohta, siis andmeid saab talletada ka fonogrammi väljaande aja ja päritolumaa kohta, CD puhul salvestada CD ID-sid, üksikloo tasandil talletada audio-"sõrmejälgi" jne. Neid sissekandeid ja seoseid haldavad vabatahtlikud toimetajad, kes järgivad ühiselt kirjutatud stiilijuhiseid.

16. juuli 2013 seisuga sisaldas MusicBrainzi andmebaas infot ühtekokku 769 516 esineja, 72 096 plaadifirma, 1,17 miljoni fonogrammi, 12,5 miljoni helisalvestise ja 403 526 teose kohta, sh Eestist 6509 esinejat, 2843 fonogrammi (neist 2238 valdavalt eesti keeles) ja 344 plaadifirmat, eestikeelseid teoseid oli 1252.

MusicBrainzi andmebaasi kasutavad näiteks BBC muusika veebileht, Universal Musicu Artist Gateway ja Last.fm.

Tavatarbijail on võimalus mitmesuguse tarkvara abil korrektselt sildistada digitaalseid helifaile MP3-, FLAC-, AAC- või Ogg Vorbise vormingus.

Audioidentifitseerimine
-----------------------

MusicBrainz kasutab helifailide identifitseerimiseks, s.o identsete salvestiste tuvastamiseks audio-"sõrmejälgi" ehk audio identifitseerimist. 2011. aastal võeti kasutusele avatud lähtekoodiga AcoustID, et aja jooksul loobuda osaliselt suletud lähtekoodiga MusicDNS-i teenusest.

Tarkvara
--------

MusicBrainzi andmebaasi kasutavad järgmised tarkvarad:

* Amarok
* Banshee
* Clementine
* CDex
* iEatBrainz
* Jaikoz
* Max
* Mp3tag
* MusicBrainz Picard
* MusicBrainz Tagger
* Sound Juicer

Lisaks on kõigil freedb-d toetavatel klientidel võimalik freedb protokolli vahendusel ligi pääseda MusicBrainzi andmetele, kasutades selleks FreeDB Gateway teenust.

Viited
------

1. ↑  Ashley Highfield: "Keynote speech given at IEA Future Of Broadcasting Conference" BBC, 27. juuni 2007. Vaadatud: 2012-05-16.
2. ↑  MusicBrainz Style Guidelines. Vaadatud: 2012-05-16
3. ↑  Database Statistics – Overview – MusicBrainz. Vaadatud: 2013-07-16
4. 1 2  Database Statistics – Languages and Scripts – MusicBrainz. Vaadatud 2013-07-16
5. ↑  Database Statistics – Countries – MusicBrainz. Vaadatud 2013-07-16
6. ↑  BBC Music. Vaadatud: 2012-05-17
7. ↑  James Cowdery: "Introducing the Umusic Artist Gateway". Umusic blogi, 3. mai 2012. Vaadatud: 2012-05-17
8. ↑  Adrian Woodhead: "The Brainz are Back in Town". Last.fm blogi, 24 November 2011. Vaadatud: 2012-05-17
9. ↑  AcoustID. Vaadatud: 2012-05-17

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Man’yōgana** (**万葉仮名** sõna-sõnalt oleks tõlge: kümne tuhande (sõna)lehe ajutised nimed) on Jaapani iidne silbiline kiri, millest on pärit hiragana ja katakana. Kiri kasutab Hiina märgisüsteemi. Täpne kasutuselevõtuaeg on teadmata, kuid eeldatakse, et see oli seitsmenda sajandi paiku. Kuna ühe jaapanikeelse silbi kohta oli kasutusel mitmeid hiina märkide rohukirja vasteid, oli lugemisega ilmselt päris raske. Tõenäoliselt oskas lugeda vaid aristokraatlik klass, kellel oli piisavalt aega kirja täpsustesse süüvida. Kirjutati ju hoogsas rohukirjas, mis teeb märkide selged eristused tihti veelgi ähmasemaks, raskemini äratuntavaks. 

\* kuna sõna on jp. k. *kotoba* (言葉), siis häälega lausuti 'sõna lehed'. Kümme tuhat oli jaapani kultuuris umbes sellise tähendusega, kui musttuhat eesti keeles — lugematu arv, lõpmatus, kõiksus. See "万葉仮名" on igatahes ilus kujund, kõnekas sõnade mäng, kultuuri kujunemise algusaegade võlu, kaduvuse, möödunu nukrus.

Vaata ka
--------

* Hiragana
* Jaapani keel
Carl Gustaf Skytte (1647–1717)
1684. aastast Carl Gustaf Skytte omandiks olnud Råbelövi loss Kristianstadi lähedal
Vabahärra **Carl Gustaf Skytte** (1647 – 11. jaanuar 1717 Malmö, Skåne) oli Hässleholmi lähedalt Sinclairsholmist pärit Rootsi sõjaväelane. 

Carl Gustaf Skytte vanemad olid 1648. aastal aadlitiitli (nr. 429) saanud Hovmantorpi (Homanetorp) mõisnik, Kronobergi lääni rügemendi ooberst Bertil Nilsson Skytte (surnud 1667) ja Vårby mõisast (*Warby*) pärit Magdalena Oliveblad, kes oli ooberst Hans Månsson Olivebladi (surnud 1650) tütar.

Ta alustas sõjaväeteenistust Kronobergi rügemendis, kus sai 1668. aastal lipniku, 1671. aastal leitnandi ja 10. augustil 1676 ooberstleitnandi auastme. 1677. aastal oli ta tragunirügemendi ooberst ja seejärel Kristianstadi ja Landskrona komandant. 1697 sai ta 2. pataljoni ülemaks ja Tartu komandandiks. Põhjasõja ajal juhtis Tartu linna kaitset 1704. aasta piiramise ajal, ülendati 12. juunil 1706 kindralmajoriks, ning oli 29. märtsist 1709 Riia asekuberner.

Seejärel oli ta Skåne asekuberner (1709, 14. märts 1711–1716), ülendati 30. augustil 1710 jalaväe kindralleitnandiks, sai 12. veebruaril 1715 vabahärraks, määrati Skåne kuberneriks (1716–1717) ja ülendati 29. detsembril 1716 jalaväekindraliks.

Perekond
--------

Ta oli abielus Anna Catharine (t.a. Anna Maria) Ulfeldtiga (1646–1678), kes oli Saaremaa kuberneriks olnud Taani-Rootsi ohvitseri ja poliitiku Ebbe Ulfeldti (1616–1682) ja Schleswig-Holsteini krahvinna Hedevigi (1626–1678; da) tütar, Taani kuningas Christian IV ja Kirsten Munki tütretütar.

Talle Skånes kuulunud Odersberga ja Råbelövi valdused päris testamendiga tema sugulane Carl Henrik Skytte af Sätra (1695–1752), kes oli 1702. aastal Kuramaal Bauska komandandiks olnud Sinclairsholmi mõisniku Nils Skytte af Sätra (1656–1720) poeg.

Viited
------

1. ↑  Nils Skytte af Sätra (1656–1720): Öfverste Nils Skyttes dagbok, 1675–1720. Utgifven af O. B. 1901, Lk.99
2. ↑  Anders Anton von Stiernman: Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... 1754, lk.417
3. ↑  August Wilhelm Hupel: Historisch-chronologisch-biographische Nachrichten von den liefländischen Generalgouverneuren, Gouverneuren und Statthaltern des Schlosses zu Riga zur königl. schwedischen Regierungszeit. / "Nordische Miscellaneen" St. 18–19, Riga: Hartknoch 1789, lk. 516–517
4. ↑  Anders Anton von Stiernman: Swea och Götha Höfdinga-Minne, 2 lk. 179–180
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2010. Vaadatud 17. oktoobril 2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑  "Nils Skytte af Sätra". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. august 2010. Vaadatud 17. oktoobril 2009.
7. ↑  "Skånska slott och herresäten: Sinclairsholm". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2010. Vaadatud 17. oktoobril 2009.
**Märkus** (ingl k *reprimand*) on koolis kasutatav suuline või kirjalik tagasisidevorm eksimuste, ebakohase käitumise vmt puhul. Märkusi kasutab õpetaja koolis õpilasele antavas tagasisides väljendamaks, et teatud käitumisilmingud on vastuvõetamatud; õpetaja teeb suulisi või kirjalikke märkusi. 

Klassijuhataja käsiraamatus tuuakse välja, et sõnaga "märkus" kaasneb negatiivne varjund, sest märkus tähendab midagi kriitilist.

Deci-Ryani isemääramisteooria kohaselt toimivad märkused välise motivatsiooniallikana.
Õpetaja märkuste tõlgendamist mõjutab viis, kuidas õpetaja neid märkusi teeb. 
Tervise Arengu Instituudi 2011. aastal välja antud juhendmaterjalis tuuakse välja, et märkuste kasutamisel on oluline meeles pidada õpilase enesehinnangu valemit: ühe negatiivse märkuse kohta tuleks teha viis positiivset märkust. Enesehinnangu tõstmiseks peaks seda kahekordistama − ühe märkuse kohta kümme kiitust.

Nagu igasuguste koju vanemateni jõudvate kommentaaride puhul (päevik, märkus, kiri, tunnistus) sõltub nende väärtus andja (õpetaja) ja saaja (õpilase) vahelise suhte kvaliteedist.

2019. aasta lõpust on Instagramis avatud konto, kus õpilased saavad jagada neile kirjutatud märkusi.

Viited
------

1. ↑  "Eesti keele seletav sõnaraamat" 2009, Märkus
2. ↑  M. Jürimäe, L. Pennula, 2016. "Hea kooli käsiraamat", koostajad T. Kõnnussaar, M. Sutrop, H. Toming. Tartu Ülikooli eetikakeskus, lk 121
3. ↑  H. Harro-Loit, H. Hirsnik, M. Neeme, K. Palts, L. Randma, L. M. Sutrop, 2019. "Klassijuhataja käsiraamat klassijuhatajale, aineõpetajale, koolijuhile." Tartu Ülikooli Eestikakeskus, lk 29
4. ↑  R. M. Ryan, E. L. Deci 2000. Intrinsic and Extrinsic Motivations: Classic Definitions and New Directions. Contemporary Educational Psychology, 25, 54–67
5. ↑  M. Bubnov 2011. Põhikooli õpilaste tõlgendused nende sildistamisest õpetajate poolt. Magistritöö, lk 24
6. ↑  K. Järv-Mändoja, K. Käesel, E. Pill, M. Riis, 2011. Vaimse tervise probleemide märkamine ja ennetamine koolis. Tallinn: Tervise Arengu Instituut, lk 25
7. ↑  B. Rogers, 2012. *Käitumine klassiruumis. Tõhusa õpetamise, käitumisjuhtimiste ja kolleegitoe käsiraamat*. Tartu: TÜ Kirjastus, lk 105

Välislingid
-----------

* Instagramikonto Parimad märkused
**Windowsi domeen** on Microsofti loodud tsentraalse haldusega võrgulahendus. Domeen koosneb Windowsi operatsioonisüsteemiga personaalarvutitest ja vähemalt ühest serverist.

Töörühm *vs.* domeen
--------------------

Kui varem kasutati failide ja printerite jagamiseks Windowsi töörühma, siis tänapäeval on selle funktsionaalsuse üle võtnud kodurühm, kuhu kuuluvad arvutid saavad omavahel ressursse jagada.
Erinevalt domeeni kuuluvatest arvutitest ei ole töörühma kui kodurühma arvutid tsentraalselt hallatavad, vaid igaüks toimib omaette. Domeenis hallatakse kõiki kasutajakontosid, ressursse, juurdepääsuõigusi, uuendusi jne kesksest serverist.

Konfiguratsioon
---------------

Domeen koosneb tavaliselt ühe kohtvõrgu arvutitest, kuid arvutite füüsiline lähedus pole tingimata vajalik – domeeni kuuluv arvuti võib asuda ka teises linnas või riigis ühendudes domeenikontrolleriga üle interneti. Arvuteid saab domeeni lisada vaid domeeniadministraator. Domeeni keskmeks on server Windows Serveri tarkvaraga, mis täidab domeenikontrolleri rolli. Domeenikontrolleri üheks tähtsaks tarkvaraliseks komponendiks on Active Directory. Selles on kirjeldatud kogu domeeni kasutajakontod, kasutajarühmad, juurdepääsuõigused jne. Kui nüüd kasutaja logib sisse oma domeeni kuuluvasse arvutisse, siis tema kasutajakontot ja juurdepääsuõigusi eri ressurssidele ei verifitseeri enam tema arvuti, vaid domeenikontroller. Sellest järelduvalt saab kasutaja oma kontoga sisse logida ükskõik millisesse domeeni kuuluvasse arvutisse. Kui varem oli kasutaja profiiliinfo ja sätted salvestatud siiski lokaalselt, siis tänapäeval saab kasutada profiilirändlust ning kasutaja seaded rakenduvad igas kasutatavas arvutis. Suuremates süsteemides võib olla ka mitu eri domeeni, igaüks oma kontrolleriga. Sel juhul on võimalik luua kas ühesuunalisi või mõlemasuunalisi usaldusi 2 eri domeeni vahel. Sel moel on võimalik, et ühe domeeni kasutaja pääseb usalduse olemasolul juurde ka teise domeeni ressurssidele.

Lisavõimalused
--------------

Domeeni administraator võib kehtestada rühmapoliitika, mis jõustub kõigis domeeni arvutites. Näiteks võib nii keelata kasutajatel oma arvutitesse tarkvara installimise ja süsteemi seadete muutmise. Administraator saab ühest kohast konfigureerida kõigi arvutite turbeuuenduste rakendamise, jälgida viirustõrje tööd jne.

Võõrad operatsioonisüsteemid domeenis
-------------------------------------

Paljud operatsioonisüsteemid (Linux, Unix, Mac OS) suudavad mingil määral Windowsi domeeni toetada, kuid siiski piiratult. Näiteks ei tööta ühesuunalised usaldused 2 domeeni vahel ega rühmapoliitika.

Viited
------

1. ↑  "Windows network domain". Vaadatud 13.05.2018.
2. ↑  "Windows Domain and Workgroup Definition". Originaali arhiivikoopia seisuga 14.05.2018. Vaadatud 13.05.2018.
3. ↑  "What is a Windows Domain and How Does It Affect My PC?". Vaadatud 13.05.2018.
4. ↑  "Deploy Roaming User Profiles". Vaadatud 13.05.2018.
5. ↑  "What are the benefits of a Windows domain?". Vaadatud 13.05.2018.
6. ↑  "Active Directory". Vaadatud 13.05.2018.
Õunasaak Rübkes
Altes Land: Steinkircheni küla
"Hogendiekbrücke" Steinkirchenis
**Altes Land** on parandatud paduraala Alam-Saksi ja Hamburgi piirialal. Piirkond asub Hamburgist allavoolu Elbe edelakaldal ümber Stade, Buxtehude, Jorki ja *Samtgemeinde* Lühe. Hamburgis hõlmab see Neuenfelde, Cranzi, Francopi ja Finkenwerderi kvartalit. Altes Land on üks Elbe lodudest. 

Seal asub Põhja-Euroopa suurim katkematu puuviljakasvatuspiirkond, mille pindala on üle 143 km². 76,8% kasvatatavatest puudest on õunapuud ja 12,7% kirsipuud. Elbele kõige lähemal asuvad piirkonnad on suurima elanikkonnaga piirkonnad. Nende hulka kuuluvad kõige viljakamad lodud; geesti suunas ühendub ala madalsoodega.

Viljakas maa tõi kaasa põllumajanduse domineeriva kultuuri arendamise. Külad on tuntud kui *Marschhufendörfer*, eriline küla, kus talud asuvad tänava ääres ja maa otse nende taga. Tüüpiliseks tunnuseks on rikkalikult kaunistatud poolvahvärk-talumajad oma keeruliste sissepääsudega.

Etümoloogia
-----------

Piirkonna ametlik saksakeelne nimi on Altes Land, mis tähendab vana maad. Kuid Altes Land on vigane tõlge algsest alamsaksakeelsest *Olland'ist*, millel algselt ei olnud midagi pistmist "vanaga": see tuleneb sõnast *Holland*, mis pärineb *Holtlandist*, mis omakorda tähendab metsamaad. See viitab piirkonna algsele parandamisele ja koloniseerimisele Hollandi asunike poolt. Esimene koloniseerimiskokkulepe on teada 1113. aastast, see koostati Bremeni peapiiskopi Friedrich I ajal. Altes Landi üks omavalitsusüksusi on Hollern, nimi tuleb *Holländerist* (saksa keeles 'hollandlane'). Kuid *Ollandi* vigane tõlge "Altes Land" on nüüd täisringi teinud, kuna enamik alamsaksa keele kõnelejaid viitab täna piirkonnale kui *dat Ole Land* (*vana maa*). Seal ilmub ka eponüümne perioodiline väljaanne.

Geograafia ja ajalugu
---------------------

Tervitussilt Hamburgi Francopi kvartalis
Altes Land on jagatud kolmeks "miiliks" (saksa *Meilen*): esimene, teine ja kolmas miil. Need miilid on Elbe alamjooksu kaldal olevad tsoonid. Esimene miil, Schwinge ja Lühe jõe vahel, oli algul tamm ja asustati 1140. aasta paiku. Teine miil on ala esimesest idas Lühe ja Este vahel, tamm ehitati sinna 12. sajandi lõpul. Kolmas miil, *Terra Nova* (uus maa), Este ja Elbe vahel, tamm ehitati sinna 15. sajandi lõpus, kui piirkonda tabasid eriti tugevalt tormivoolud.

Alates 2008. aastast on turismil kohalikus majanduses oluline roll, eriti kirsi- ja õunapuude õitsemise ajal. Aeglase, kuid märkimisväärse tendentsina on hakatud seniste viljapuuistanduste arvelt rajama uusarendusrajoone. Suur osa uutest eluruumidest on müüdud või renditud pendeldajatele, kes töötavad Hamburgis.

Välislingid
-----------

* 3 Meilen vor Hamburg
**Elektrilevi OÜ** (varasema nimega *Eesti Energia Jaotusvõrk OÜ*) on Eesti energiaettevõte; ühtlasi Eesti suurim võrguettevõte. Ettevõte ehitab ja haldab peaaegu kogu Eesti elektrivõrku.

Elektrilevi tegutseb Tallinnas Veskiposti tänaval. Varem asus ettevõtte peahoone Kadaka teel.

Varasem ettevõtte peahoone Kadaka tee 63
Ettevõte kanti Äriregistrisse 2004.

Ettevõte on Eesti Elektritööstuse Liidu liige.

2021. aastal ostis Elektrilevi 28,9 miljoni euro eest Imatra Elektri võrguteenuste äri. Ettevõtete ühinemisel kasvab Elektrilevi osakaal üle-eestilisest jaotusvõrgust 95 protsendini. Sealhulgas on Elektrilevi hallata on 63 000 km elektriliine ja 25 300 alajaama.

Ettevõtte äritulud olid 2020. aasta 224,7 miljonit eurot ning ärikulud 187,2 miljonit eurot. Puhaskasumit teeniti 33,5 miljonit eurot.

Elektrilevi juhatuse esimees on Mihkel Härm.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 15.07.2019)
2. ↑  ERR, Kaarel Jänes, Eesti Elektritööde Ettevõtjate Liidu tegevjuht | (12. jaanuar 2024). "Kaarel Jänes: tormikahjude kõrvaldamiseks rikkemeeskondadest puudust pole". *ERR*. Vaadatud 13. jaanuaril 2024.
3. ↑  "Elektrilevile ehitab uue peahoone Kaamos Kinnisvara" Elektrilevi, 03.12.2018
4. ↑  "Elektrilevi ostis Imatra Elektri ligi 30 miljoni euroga" ERR, 23. juuli 2021
5. ↑  Elektrilevi 2020. aasta majandusaasta aruanne
6. ↑  "Üle 22 brigaadi likvideerib Lõuna-Eestis tormikahjustusi. Elektrita on umbes 2500 klienti". *Delfi*. Vaadatud 31. augustil 2023.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Elmar-August Reinsoo** (aastani 1937 Reinberg; 5. mai 1930 Tallinn – 12. detsember 2013 Tallinn) oli eesti vaimulik.

Ta kasvas üles Tabara külas.

Ta konfirmeeriti aastal 1948 Nissi koguduses. Aastatel 1959–1971 töötas ta Tallinna Autobussipargis bussijuhina.

Reinsoo ordineeriti 15. juunil 1971.

Elmar Reinsoo oli aastail 1971–2001 Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja ning Kärla Maarja-Magdaleena koguduse hooldajaõpetaja. Lisaks on ta erinevatel ajavahemikel hooldanud Mustjala, Saaremaa Jaani, Anseküla ja Jämaja kogudust. Aastail 1986–2001 oli Reinsoo Saarte praostkonna praost.

Tunnustus
---------

* 2002 Kodanikupäeva aumärk teenete eest kodanikukasvatuse arendamisel
* 2005 Eesti Kirikute Nõukogu preemia oikumeenia edendamise eest kohalikul tasandil
* 2007 EELK Teeneterist
* 2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2009. aasta jaanuarist oli ta Kihelkonna valla aukodanik

Isiklikku
---------

1956. aastast alates oli ta abielus Helmi Reinsooga (neiuna Väljataga). Peres kasvas neli poega ja kaks tütart. Poeg Rene Reinsoo on samuti vaimulik.

Viited
------

1. ↑  Elmar Reinsoo - 75, Saarlane.ee
2. ↑  Kihelkonna aukodanikuks Elmar Reinsoo, Saarte Hääl, 23. jaanuar 2009

Välislingid
-----------

* IN MEMORIAM: Praost emeeritus Elmar Reinsoo (1930-2013), Meie Kirik, 13. detsember 2013
Vicente Guaita (2009)
**Vicente Guaita Panadero** (sündinud 10. jaanuaril 1987 Torrentis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliigaklubiga Celta de Vigo.

Ta alustas klubikarjääri Hispaania klubis Valencia CF, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2000. aastal. Aastatel 2006–2009 mängis ta põhiliselt Valencia reservmeeskonnas Hispaania madalamates liigades.

Valencia põhimeeskonnas debüteeris ta 2. oktoobril 2008 UEFA karika mängus Marítimo vastu. Hooajal 2009–10 mängis ta Valenciast laenul Hispaania esiliiga klubis Recreativo de Huelva ning oli sel hooajal liigas edukaim väravavaht, lastes endale lüüa keskmiselt 0,8 väravat mängus. Alates hooajast 2010–11 oli Guaita Valencia üheks põhiväravavahiks.

Aastatel 2014–2018 mängis ta neli hooaega Getafe, sh kolm hooaega Hispaania kõrgliigas.

2018. aasta suvel sõlmis ta lepingu Crystal Palace'iga. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 15. detsembril 2018 mängus Leicester City vastu. Pärast seda kindlustas ta koha Crystal Palace'i põhiväravavahina. 2021. aastal valiti Guaita Crystal Palace'i aasta mängijaks.

2023. aasta septembris naasis Guaita Hispaaniasse, kui sõlmis kaheaastase lepingu

Viited
------

1. ↑  "Vicente Guaita, experiencia y talento para fortalecer la portería celeste" (hispaania). Celta Vigo. 1. september 2023. Vaadatud 1. septembril 2023.

Välislingid
-----------

 Vicente Guaita – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Olivier Kemen (2019)
**Olivier Kemen** (sündinud 20. juulil 1996 Doualas) on Kameruni jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Kayserispor ja Kameruni jalgpallikoondises.

Ta kolis lapsepõlves Prantsusmaale ja alustas jalgpallitreeninguid Prantsusmaal. Aastatel 2013–2015 kuulus ta Inglismaa klubi Newcastle Unitedi noortesüsteemi. Kolmel korral oli ta Inglismaa kõrgliigas Newcastle Unitedi meeskonnas pingil. Seejärel naasis ta Prantsusmaale ja sõlmis lepingu Lyoni Olympique'iga. Lyoni põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 28. veebruaril 2016 mängus Paris Saint-Germaini vastu. Sel ja järgmisel hooajal pääses ta Lyoni meeskonnas Prantsusmaa kõrgliigas väljakule kokku veel kolmes mängus. Aastatel 2017–2018 oli ta laenul Prantsusmaa esiliigaklubis Gazélec Ajaccio.

2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa esiliigaklubiga Chamois Niortais. Seal mängis ta kaks hooaega.

2021. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Kayserisporiga.

Aastatel 2012–2016 mängis Kemen Prantsusmaa noortekoondistes. Kameruni jalgpallikoondises tegi Kemen debüüdi 24. märtsil 2023 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Namiibia vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava.

Viited
------

1. ↑  [ (vaadatud 19.1.2024)
2. ↑  "Ligue 2 : Olivier Kemen officiellement transféré au Kayserispor (Turquie)". *LaNouvelleRépublique.fr*. 29. august 2021. Vaadatud 3. oktoobril 2023.
3. ↑   (vaadatud 19.1.2024)
**Michael John Smith** (30. aprill 1945 – 28. jaanuar 1986) oli Ameerika Ühendriikide insener ja NASA astronaut. 

Ta lõpetas 1967. aastal Ameerika Ühendriikide Mereväeakadeemia ja 1968. aastal Mereväe Kraadiõppekooli. 1969. aastal sai Smith mereväelenduriks. 1974. aastal sai ta katselendurite kooli lõpetamisega katselenduriks. 1980. aastal valiti Smith NASA astronaudiks.

Smith oli missiooni STS-51-L piloot ning ta hukkus missiooni startimisel toimunud Challengeri katastroofis. Smithi hääl oli viimane, mille Challengeri kabiini salvesti salvestas kui ta vahetult enne süstiku purunemist ütles "*Uh oh*". Uurimise ajal avastati, et mitu Smithi juures asunud lülitit polnud tavapärases stardiasendis. Uurijad oletasid, et Smith ise oli pärast süstiku purunemist lülitused teinud kui üritas juhtpaneelile elektrit taastada. 

Pärast Challengeri katastroofi ülendas Kongress ta postuumselt kapteniks.

Viited
------

1. ↑  "Michael J. Smith (Captain, USN)" (PDF). *NASA*. Vaadatud 7. jaanuaril 2024.
Alain Bombard 1981 
**Alain Bombard** (27. oktoober 1924 Pariis – 19. juuli 2005 Toulon) oli prantsuse arstiteadlane ja bioloog, kes tõestas 1952. aastal, et ainult mereandidest toituval ning kaladest ja vähesel määral merest joogivett saaval merehädalisel on võimalik ellu jääda. Selleks ületas ta 1952. aastal üksinda kummipaadil Atlandi ookeani. Kirjutas oma kogemusest raamatu "Vabatahtlik merehädaline" (eesti keeles ilmunud 1961).

Ta tõestas ühel korral, et inimene võib väga hästi elada reisi üle ookeani ilma **kaasavõetud** söögi ja joogita. Ta otsustas kontrollida oma teooriad ise, et säästa hiljem tuhandete merehädaliste elud, mis kaotataks merel. 

19. oktoobril 1952 alustas Bombard oma reisi üle Atlandi ookeani. Ta oli sõitnud ka varem Atlandi ookeanil, Tanger – Casablanca (13. august – 20. august) ja Casablanca – Las Palmas (24. august – 3. september). Esialgne plaan oli purjetada üle Atlandi ookeani koos sõbraga, kelleks oli inglise purjetaja Jack Palmer, kellega ta oli sõitnud just enne Monacost Menorcasse (25. mai – 11. juuni), kuid Jack lahkus Tangeris. Bombard sõitis oma **l'Hérétique** (ketser) nimelise Zodiac kummipaadiga, mis oli ainult 4,5 meetrit pikk, võttes kaasa ainult sekstandi ja raadiovastuvõtja. 
Bombard teatas, et ta jäi ellu tänu kaladele (ta kasutas kalu nii värske vee pressimiseks lihast kui ka toiduks), mille ta püüdis omatehtud harpuuni ja konksudega. Lisaks tarbis ta planktonit skorbuudi vältimiseks. Ta jõi piiratud hulgal merevett iga päev ning kontrollis ja jäädvustas oma füüsilist seisundit korrapäraselt. Reisi teisel poolel tekitas palju probleeme oluline navigatsiooniviga, mille tõttu arvas Bombard, et on 500 miili Ameerika mandrile lähemal, kui tegelikult. Lootusetu maa otsimine silmapiirilt tekitas depressiooni ja surmamõtteid, mis kahjustasid ka füüsilist tervist. 53. päeval kohtas ta laeva. Meeskonnast öeldi talle, et tal on veel üle tuhande kilomeetri seilata. Laeval sõi Bombard kerge hommikueine, mis tekitas hiljem palju füüsilisi piinu ja vastumeelsust toore kala vastu, mille tõttu nälgis ta rohkem, kui eelnenud reisi ajal. Bombard jõudis Barbadosele 23. detsembril 1952, pärast 4400 km pikkust merereisi. Ta oli kaotanud 25 kg oma kehakaalust ja viibis lühikest aega haiglas. Oma reisist kirjutas ta väitekirja ja rida nõuandeid merehädalistele, kus oluline punkt oli psüühilise toonuse ja optimismi hoidmine ellujäämiseks. 
Nii reisi ajal kui ka aastaid hiljem on Bombardi ka ägedalt kritiseeritud ning kahtlustatud, et reisi ajal jõi ta salaja kaasa võetud magedat vett ning võltsis hiljem arvandmeid. 

Bombard suri Prantsusmaa lõunaosas Touloni linnas 2005. aastal 80 aastasena.

Viited
------

* Vabatahtlik merehädaline , Maailm ja mõnda : reisikirjelduste sari
* Mälestusmärk 3. oktoobril 1958 hukkunud päästepaadi katsetajatele
	+ Sauvetage en mer: Barre d'Étel 1958, la dramatique expérience organisée au musée des Thoniers d'Étel en 2008. Consulté le 4 avril 2011.
	+ L'Ouest en mémoire (INA), 09 Janvier 1959. Consulté le 30 Juin 2011
* July 24, 2005, DOUGLAS MARTIN, Alain Bombard, 80, Dies; Sailed the Atlantic Alone , New York Times/nytimes.com
* Alain Bombard, le naufragé volontaire 53'05"
**Endel Lippus** (3. detsember 1926 Tallinn – 30. september 2008) oli eesti viiuldaja ja muusikapedagoog.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1945. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1951. aastal viiuli erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Herbert Laane ja Vladimir Alumäe klass). Täiendas end aastatel 1951–1954 Leningradi konservatooriumis Juli Eidlini juures.

Töökäik
-------

Lippus töötas 1961–2006 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis / Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias viiuliõppejõuna, 1977–1983 keelpillikateedri juhatajana, dekaanina ja 1983–1991 prorektorina.

Tema õpilased on olnud teiste hulgas Andres Mustonen, Mati Uffert, Ülo Kaadu, Anu Järvela, Ulrika Kristian, Toomas Nestor ja Olga Voronova.

Tunnustus
---------

* 1982 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 2004 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (teenete eest eesti muusikahariduse arendamisel)

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli pianist ja pedagoog Virve Lippus. Muusikateadlane Urve Lippus oli nende tütar.

Viited
------

1. 1 2  *Eesti entsüklopeedia*, 14. köide: *Eesti elulood*. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2000. Lk 251
2. 1 2  Endel Lippus 3. XII 1926 – 30. IX 2008[*alaline kõdulink*] *Sirp*, 17. oktoober 2008

Välislingid
-----------

* Endel Lippus 3. XII 1926 – 30. IX 2008 *Sirp*, 17. oktoober 2008
**Nikolai Helk** (kuni 1922 **Nikolai Tšistjakov**) (25. jaanuar 1886 Laiuse Kirikuküla – 14. mai 1941 Tallinn (teistel andmetel 14. oktoober 1941) oli Eesti sõjaväelane (kindralmajor) ja jurist.

Päritolu ja haridus
-------------------

Nikolai Helk sündis Tartumaal (praegu Jõgevamaa) Laiuse kihelkonnas Laiuse vallas (praegu Jõgeva vald) Kirikukülas (praegu Laiusevälja) kohaliku Laiuse Jumalaema Sündimise õigeusu koguduse köstri Nikolai Tšistjakovi peres. 1897–1908 õppis Riia Vaimulikus Koolis ja Seminaris. Seejärel õppis õigusteadust Varssavi ülikoolis, mille lõpetas 1913. 1916. aasta 3. mail astus Aleksandri sõjakooli, mille lõpetas sama aasta 1. oktoobril lipnikuna.

Teenistus
---------

Varssavi Ülikooli lõpetamise järel asus ta teenistusse kohtuametniku kandidaadina Varssavi kohtupalatisse. 1914. aastast alates töötas Moskva kohtupalatis. Pärast sõjakooli lõpetamist 1916. aastal oli aasta aega Vene sõjaväes, 62. polgu ja seejärel 183. tagavara-jalaväepolgu nooremohvitser ja polgukohtu asjaajaja. Pärast punaste võimuletulekut töötas varustuse ja toitluse alal 1921. aastani, mil tuli Eestisse. 20. aprillist 1921 töötas 4. jaoskonna sõjaväekohtu uurijana ning nimetati 1. novembril Sõjaringkonnakohtu alaliseks liikmeks. Sama aasta 18. detsembril muutis enda perekonnanime Helk'iks (varem oli tal venepärane perekonnanimi Tšistjakov). Oli järgnenud aastatel kommunistide protsesside eesistuja. Karistas 1. detsembri 1924. aasta mässu korraldajaid. 1924 leitnant, 1925 kapten, 1928 major, 1933 kolonelleitnant. 

28. veebruarist 1935 sai Sõjaringkonnakohtu (alates 1938 Sõjaväe Kõrgem Kohus) esimeheks, mõistis kohut vapside üle 1935.–1936. aastal, sai 1. märtsil 1937 kindralmajoriks. 

Eesti okupeerimisel vallandati ta 15. september 1940 ametist ja arreteeriti kaks päeva hiljem. Balti Sõjaväeringkonna sõjatribunal mõistis ta 7. aprillil 1941 § 58-4 ja § 58-13 alusel surma. Esitas kassatsioonikaebuse, mis 12. mail 1941 lükati tagasi. Ta lasti maha 1941. aasta 14. mail Tallinnas, teistel andmetel hukati ta alles 14. oktoobril 1941. Tema matmispaik on teadmata.

Isiklikku
---------

1914. aastal abiellus Tatjana Daniloviga, neil oli kaks poega – Jüri (sündinud 1918) ja Nikolai (sündinud 1924). 
Helk oli Konstantin Pätsi venna Nikolai naisevend. Võimalik, et tänu sellele tõusis ka kiirelt auastmeredelil. 

Teda kirjeldatakse kui äärmiselt kohusetundlikku, täpset, asjatundlikku ja järjekindlat. Ta oli küll edev ja auahne, kuid suutis säilitada külma rahu ja selget pilku tööülesannete täitmisel. Temas oli väga tugevasti juurdunud juristieetika.

Tunnustus
---------

* Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935
* Kotkaristi II klassi teenetemärk, 1939)

Viited
------

1. ↑  Raudsepp, Anu. Riia Vaimulik Seminar 1846-1918. Eesti Kirjandusmuuseum, Tartu 1998.
2. ↑
3. ↑  1130. Vabariigi Presidendi käskkiri nr. 69. Riigi Teataja, nr. 112, 25 august 1940

Välislingid
-----------

* Nikolai Helgi foto ja biograafilised andmed lehel generals.dk
* Ohvitseride andmekogu
Abdoulaye Touré 2023. aastal Guinea koondises
**Abdoulaye Touré** (sündinud 3. märtsil 1994 Nantes'is) on Prantsusmaal sündinud Guinea jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Le Havre ja Guinea jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis FC Nantes, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa esiliigas 15. aprillil 2013 mängus Châteauroux' vastu. Sama aasta 10. augustil debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas mängus SC Bastia vastu. Pärast mitut hooaega madalamates liigades Nantes'i reservmeeskonnas ja laenuperioodi Vendée Poiré-sur-Vie's kindlustas Touré koha Nantes'i põhikoosseisus lõpuks hooajal 2017/18. Esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta 21. oktoobril 2017 mängus Guingamp'i vastu.

2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Genoa. Hooaja 2021/22 teises pooles oli ta Genoast laenul Türgi kõrgliigaklubis Fatih Karagümrük.

2023. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu äsja Prantsusmaa kõrgliigasse tõusnud klubiga Le Havre.

Aastatel 2010–2013 mängis Touré Prantsusmaa noortekoondistes. Guinea jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 13. oktoobril 2023 sõprusmängus Guinea-Bissau vastu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 19.1.2024)
2. ↑  "ABDOULAYE TOURE', ACQUISTO PER LA MEDIANA" (itaalia). Genoa. 30. august 2021.
3. ↑  "Abdoulaye Touré, nouveau Ciel & Marine!". *www.hac-foot.com*. 26. juuli 2023. Vaadatud 27. juulil 2023.
4. ↑  "Genoa: Abdoulaye Touré signe deux ans au Havre". *Africa Top Sports* (prantsuse). 26. juuli 2023. Vaadatud 27. juulil 2023.
5. ↑   (vaadatud 19.1.2024)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel kõneleb näidendist; hoonerühma kohta Tallinnas vaata artiklit Kolm Õde; muude tähenduste kohta vaata artiklit Kolm õde (täpsustus).* |

---

Näidendi esimese väljaande kaas (1901) osatäitjate fotodega esmalavastusest Moskva Kunstiteatris: Margarita Savitskaja (Olga), Olga Knipper-Tšehhova (Maša) ja Maria Andrejeva (Irina)
**"Kolm õde"** on Anton Tšehhovi näidend, mis valmis 1900. aastal.

Näidend esietendus 31. jaanuaril 1901 Moskva Kunstiteatris.

"Kolme õe" peategelased on Prozorovide perekonna kolm õde Olga, Maša ja Irina ning nende vend Andrei. Õed on üles kasvanud Moskvas, kuid pidanud veetma viimased üksteist aastat provintsilinnas. Näidendi keskne sümbol on Moskva kui õnneseisund, kuhu õed igatsevad naasta, ent mis neist üha kaugemale libiseb. Laiemas plaanis kujutab realistlik näidend Vene kõrgklassi allakäiku ja tähenduseotsingut moodsas maailmas.

Kolme õe prototüüpideks on peetud õdesid Brontesid (Charlotte, Emily ja Anne), kuid tõenäolisemalt on neiks Permis elanud õed Zimmermannid.

Näidendit on korduvalt trükitud ja lavastatud ka Eestis.

Loetelu lavastustest
--------------------

2023 Ekspeditsioon, lavastaja Katariina Unt

2022
Must Kast, lavastaja Ingomar Vihmar

2021
Endla teater, lavastaja Ingomar Vihmar 

2014
Rakvere teater, lavastaja Andres Noormets

2012
Eesti Draamateater, lavastaja Hendrik Toompere jr

Viited
------

1. ↑  Henri Troyat. Tšehhov. 2004, lk 245–249
2. ↑  "Tšehhovi elule ja loomingule pühendatud veebileht". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2011. Vaadatud 12. veebruaril 2012.
3. ↑  "Teatris Ekspeditsioon esietendub Katariina Undi lavastus "3õde"". *ERR*. 15. november 2023.
4. ↑  "Kolm õde". *Teatri Must Kast kodulehekülg*.
5. ↑  "Kolm õde". *Endla teatri kodulehekülg*.
6. ↑  "3 õde". *Rakvere Teatri kodulehekülg*.
7. ↑  "Kolm õde". *Eesti Draamateatri kodulehekülg*.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikitekstides on artikliga seotud alliktekste: **Kolm õde (vene keeles)** |
Lille Noortekeskuse maja, Lille 9 tartu
**Lille Noortekeskus** on Tartu kesklinnas, aadressil Lille 9, Tartu, tegutsev noorsootööasutus. Hoones on kokku kaks noortekeskust- 0-korrusel noortekeskus sihtgrupile vanuses 12-19 ja 1-korrusel sihtgrupile vanuses 7-11 eluaastat. 

Lille Noortekeskused on osa **Tartu Noorsootöö Keskusest.** Noortekeskus lähtub enda tegevuses **avatud noorsootöö** põhimõtetest, on noorele vabatahtlikud ning **tasuta**. Lisaks viivad noorsootöötajad nii noortekeskuste ruumides kui välialadel tasuta läbi hariduslikke töötube klassidele ja muudele noortegruppidele. Täpsema info leiab neist leiab Tartu Noorsootöö Keskuse kodulehelt.

Lille noortekeskus vanusegrupile 7-11 eluaastat
-----------------------------------------------

Lille Noortekeskus vanusegrupile 7-11 eluaastat. Lille 9, Tartu, 1. korrus
Alates 1. septembrist 2022 on avatud Lille noortekeskus ka nooremale sihtgrupile, vanusele 7-11. Noortel on vanemast sihtgrupist eraldi ruumid, võimaldamaks läheneda noortele personaalsemalt, lähtudes nende east. Uus keskus asub Lille Noortekeskuse teisel korrusel. 

Keskus on avatud E-R 12-18, nädalavahetusel suletud.

Lille noortekeskus vanusegrupile 12-19 eluaastat
------------------------------------------------

  

Lille Noortekeskus vanusegrupile 12-19 eluaastat asub Lille 9, Tartu hoone 0-korrusel (uksest sisse ja trepist alla). 

Lille noortekeskus 0-korrusel
**Lahtiolekuajad:**

E-N 13-19 

R kl 14-21 

L 13-17 

P suletud

Noortekeskuses saavad noored mängida lauamänge, suhelda eakaaslastega, mängida piljardit, lauajalgpalli ja xboxi. Kõik noortekeskuses toimuvad tegevused on noortele tasuta ja avatud osalusega. 

Lille 0-korruse noortekeskus
Noortekeskuse fookussuunaks on tervis, mida käsitleme läbi kuue komponendi – vaimne, keskkondlik, füüsiline, sotsiaalne, spirituaalne ja emotsionaalne. Esmaspäeviti pööratakse rõhku noorte omaalgatusvõimalustele ja nende toetamisele. Kolmapäeviti toimub aktiivne kolmapäev ja neljapäeviti Kokaklubi. Reedeti on meil erinevad sündmused – piljarditurniir, filmiõhtud, tähtpäevade tähistamised, külastused, külalised, kultuuriõhtud jne. Koolivaheaegadel pakume kolmepäevaseid koolivaheaja programme ning püüame korraldada ka ööbimisega sündmuse. 

Noortekeskusest väljaspool toetavad noortekeskuses töötavad noorsootöö spetsialistid noori omaalgatusprojektide kirjutamisel, korraldavad koolitusi, aitavad organiseerida ülelinnalisi sündmusi (näiteks Tartu Noortepäev, Tartu linna lastekaitsepäev) ja käivad koolides noortekeskust tutvustavaid tegevusi läbi viimas.

Tartu Noorsootöö Keskus
-----------------------

  

Tartu Noorsootöö Keskus on Tartu linnavalitsuse kultuuriosakonna allasutus, mis korraldab noorsootööd Tartu linnas. Keskusel on kokku viis noortekeskust- kaks Anne Noortekeskust (vanusele 7-11 ning 12-19 eluaastat) aadressil Uus 56, Tartu; kaks Lille Noortekeskust (vanusele 7-11 ning 12-19 eluaastat) aadressil Lille 9, Tartu ning Ilmatsalus üks keskus (vanusele 7-19 eluaastat), aadressil Järve tee 8, Ilmatsalu.
**Wilma Anna Helena Murto** (sündinud 11. juunil 1998 Kuusjoel) on Soome kergejõustiklane, teivashüppaja.

Ta püstitas 2016. aastal Zweibrückenis teivashüppes juunioride maailmarekordi 4.71. Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis pääses ta finaali ning oli tulemusega 4.45 seitsmes. Rio de Janeiro olümpiamängudel hüppas ta kvalifikatsioonis 4.30 ning sai 24. koha.

Tokyo olümpiamängudel oli Murto 4.50-ga viies.

2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is sai ta tulemusega 4.60 kuuenda koha. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis parandas ta finaalis isiklikku rekordit 13 sentimeetri võrra ning võitis Euroopa meistrivõistluste rekordiga 4.85 kuldmedali.

2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Istanbulis võitis Murto tulemusega 4.80 Tina Šutej ja Amálie Švábíková ees kuldmedali. Maailmameistrivõistlustel Budapestis hüppas ta finaalis 4.80 ja maailmameistritiitlit jaganud Nina Kennedy ja Katie Mooni järel pronksmedali.

Murto isiklik rekord välitingimustes on **4.85**, mis on hüpatud 17. augustil 2022 Münchenis. Sisetingimustes on tema isiklik rekord **4.80**, mis on püstitatud 4. märtsil 2023 Istanbulis. Mõlemad tulemused on ka Soome rekordid.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Wilma Murto** |

* Wilma Murto Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Muuda Vikiandmetes
Robert Burnsi tuntuim töö, kunstnik Alexander Nasmyth, 1787 (detail).
**Robert Burns** (25. jaanuar 1759 – 21. juuli 1796) oli šoti luuletaja, Šotimaa rahvuspoeet.

Šoti keeles kirjutanud luuletajatest on Burns kõige tuntum, ehkki suur osa tema kirjutistest on inglise keeles või selle šoti murdes, mille lugejaskond oli (ja on) laiem kui šotikeelseil tekstidel. Oma ingliskeelsetes teostes on Burnsi poliitilised või sotsiaalsed kommentaarid tihti kõige otsekohesemad.

Burnsi peetakse üheks esimeste romantistlike kirjanike seast. Pärast surma inspireeris ta nii liberalismi kui ka sotsialismi rajajaid. Šotimaal ja välisšotlaste seas on ta tänini tähtis kultuuriline sümbol, tema mõju šoti kirjandusele on tugev. Burnsi mälestamine ja tema teoste ülistamine võttis 19.-20. sajandil peaaegu rahvusliku kultuse mõõtmed. 2009. aastal valiti ta Šoti telekanali STV korraldatud avalikul hääletusel suurimaks šotlaseks ("Greatest Scot").

Algupäraste teoste kõrval kogus Burns ka šoti rahvalaule, mida sageli kirjanduslikult kohandas. Tema luuletust (ja laulu) "Auld Lang Syne" lauldakse sageli aasta viimasel päeval ning "Scots Wha Hae" oli pikka aega Šotimaa mitteametlik rahvushümn. Burnsi tuntumate luuletuste seas on veel näiteks "Hiirele", "Tam o' Shanter" ja "Ae Fond Kiss".

Teosed eesti keeles
-------------------

* "Lõbusad kerjused" (poeeme, luuletusi, epigramme). Inglise keelest tõlkinud Ralf Parve. Loomingu Raamatukogu 1959, nr 3, Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, Tallinn, 46 lk
* "Mu arm on nagu ruske roos". Koostaja ja järelsõna autor: Urmas Tõnisson. Ilmamaa, Tartu 2000, 120 lk; ISBN 9985878965

### Muusika

* CD "Laulud". Burnsi laulude eestikeelseid tõlkeid esitavad Ilona Aasvere, Tiit Kikas, Peeter Rebane ja Marko Matvere, tõlkis Kullo Vende. Eesti Šoti Kultuuriselts, 2020

Vaata ka
--------

* "My Heart's in the Highlands"

Viited
------

1. ↑  O'Hagan, A: "The People's Poet", *The Guardian*, 19 January 2008.
2. ↑  "Scotland's National Bard" - "Robert Burns 2008" Scottish Executive, 25. jaanuar 2008 (vaadatud 10. juunil 2009)

Kirjandus ja välislingid
------------------------

* Hannes Varblane, "Rahutu hing Burns" – Postimees 25. jaanuar 2000; ilmunud ka H. Varblase raamatus "Ilmavallas", Ilmamaa, Tartu 2002, lk 225
* Juhan Hepner Ilmus Robert Burnsi laulude eestikeelne plaat ERR, 26.01.2020
**Benoi** (vene keeles *Беной* ; tšetšeeni keeles Бена *"Bena"*) on küla ja Benosoje maa-asula halduskeskus Nožai-Jurti rajoonis Tšetšeenias Venemaal. Rahvaarv: 1,216 (2010 rahvaloendus), 2,389 (2002 rahvaloendus)

Ajalugu
-------

1944. aastal, nimetati selo tšetšeenide ja inguššide küüditamise raames ümber *Ichichaliks* ning asustati uuesti Dagestanist pärit inimestega. 

Kuid 1958. aastal, pärast Tšetšeeni-Inguši ANSV taastamist, anti külale tagasi algne nimi Benoi ja dagestani elanikud asustati tagasi Dagestani.

Geograafia
----------

Benoi asub Benoiassi jõe paremal kaldal ja on umbes 23 km kaugusel rajooni keskusest Nožai-Jurt edelas ja 90 km Groznõi linnast kagus. Külas on naaberasulad, sealhulgas kirdes Dengi-Jurt, idas Ozhi-Jurt, lõunas Koren-Benoi ja edelas Benoi-Vedeno. Märkimisväärne maamärk külas on Benoi mošee.

demograafia
-----------

Mall:Historical populations

### Märkimisväärsed elanikud

* Baisangur Benoist (1794 – 1861), mässuliste komandör Kaukaasia sõjas
* Adam Delimhanov (sündinud 1969), poliitik
* Sulim Jamadajev (1973 – 2009), mässuline ja sõjaväeülem
* Ruslan Jamadajev (1961– 2008), mässuline, sõjaväeülem ja poliitik

Viited
------

1. ↑  Карта Дагестанской АССР, масштаб 1:400000.
2. ↑  "Потери вооружённых сил России и СССР в вооружённых конфликтах на Северном Кавказе (1920—2000 годы)". *demoscope.ru* (vene).
**"Nakkus"** on 2011. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide põnevusfilm, mille režissöör on Steven Soderbergh.

Filmis näitlevad sellised tuntud näitlejad nagu Marion Cotillard, Matt Damon, Laurence Fishburne, Jude Law, Gwyneth Paltrow ja Kate Winslet. Film räägib viirusest, mis levib kiiresti üle kogu maailma, muutudes pandeemiaks, ning arstiteadlaste ja terviseametnike katsetest viirus kindlaks teha ja selle levikut piirata.

Soderbergh ja Scott Burns said filmi tegemisel inspiratsiooni aastate 2002–2004 toimunud SARSi haiguspuhangust ja 2009. aasta A(H1N1)2009 gripipandeemiast. Burns konsulteeris stsenaariumi koostamisel Maailma Terviseorganisatsiooni ja epidemioloogidega. Filmimine algas septembris 2010 ja kestis kuni veebruarini 2011.

Film esilinastus 3. septembril 2011 Veneetsia filmifestivalil ja ülemaailmselt 9. septembril 2011. Filmikriitikud kiitsid filmi näitlejatöid ja narratiive ning teadlased filmi realistlikkust.

2020. aastal muutus film väga populaarseks, kui maailmas puhkes 2019.–2020. aasta koroonapandeemia.

Viited
------

1. ↑  "Contagion About". *Warner Bros*. Vaadatud 19. märts 2020.
2. ↑  "Kas uuesti massidesse jõudnud 10 aasta tagune viirusefilm «Nakkus» oli hoiatuseks Covid-19 eest?". *Postimees*. Vaadatud 19. märts 2020.
Rochus Misch
**Rochus Misch** (29. juuli 1917 Alt Schalkowitz (tänapäeval Stare Siołkowice, Opole maakond, Opole vojevoodkond, Poola) – 5. september 2013 Berliin) oli Saksamaa sõjaväelane (lõpuks *Oberscharführer). 1940. aasta aprillist kuni 1945. aasta aprillini oli ta Adolf Hitleri telefonist, ihukaitsja ja käskjalg.*

Põhikooli lõpetamise järel töötas Rochus Misch maalrina. SS–iga liitus ta 1937. aastal. 1939. aasta septembris sai Misch Poolas Modlini lahingus raskesti haavata. Teda autasustati teise klassi Raudristiga. Tervenemise järel sai ta oma endise kompaniiülema soovitusel tööle Adolf Hitleri peakorterisse. Seal töötas ta kuni Hitleri surmani. 1. mail 1945 vabastas Joseph Goebbels ta ametikohustuste täitmisest. 2. mail lahkus Misch Hitleri punkrist ning püüdis põgeneda, kuid langes Punaarmee sõdurite kätte vangi. Nõukogude Liidus hoiti teda kinni muuhulgas ka Butõrka vanglas, kus teda tunnistuste saamiseks piinati. Misch pääses vangistusest koju 1953. aasta detsembris.

Seejärel töötas Rochus Misch erinevatel tööaladel, muuhulgas pidas värvide ja sisustuskaupade poodi.

2008. aastal avaldas ta mälestusteraamatu "Der letzte Zeuge: Ich war Hitlers Telefonist, Kurier und Leibwächter" ("Viimane tunnistaja : ma olin Hitleri telefonist, käskjalg ja ihukaitsja").

Rochus Misch on üks tegelasi 2004. aastal valminud mängufilmis "Allkäik", kus teda mängib näitleja Heinrich Schmieder.

Viited
------

1. ↑  Rochus Misch Spartacus Educational
2. ↑  Stefan Schnoor, Boris Klinge:The last survivor of Hitler’s downfall - The Fuhrer's bodyguard gives last interview Express, 15. mai 2011
3. ↑  Ralf Simon:Des Teufels Leibwächter : Die Geheimnisse des letzten lebenden Hitler-Vertrauten Spiegel, 2. august 2007
4. ↑  Orianne W.Rochus Misch – Ein zuverlässiger Zeitzeuge? Geschichte Wissen, 26. oktoober 2014
5. ↑  Rochus Misch (1917–2013) Jewish Virtual Library
6. ↑  Sven Felix Kellerhoff:Der letzte Zeuge aus dem Führerbunker ist tot Welt, 6. september 2013
**Selge Kõneleja auhind** on Eesti Vaegkuuljate Liidu (EVL) väljaantav tunnustus, mis on asutatud 2013. aastal.

Auhind on Uno-nimeline kullakarva kuju, mis on nimetatud Eesti Vaegkuuljate Liidu asutaja Uno Taimla järgi.

Auhinna statuudi järgi on selge kõneleja inimene, kelle diktsioon on selge, kõnetempo rahulik, hääletoon ilmekas ning kes ei söö sõnalõppe. Auhinnatavad valitakse nende avalike esinejate seast, kes on hinnatava kalendriaasta jooksul olnud tegevad tele- või raadiosaatejuhina, teatrinäitlejana või postitanud videoid sotsiaalmeediakanalites. 

Selge kõneleja valimisel osalevad nii kuulmislangusega inimesed kui ka normkuuljad.

Laureaadid
----------

* 2013 Mihkel Kärmas
* 2014 Marko Reikop, Owe Petersell
* 2015 Anu Välba, Märt Treier, Helgi Sallo
* 2016 Urmas Vaino, Pille Minev, Märt Avandi
* 2017 Margus Saar, Allan Roosileht, Luule Komissarov
* 2018 Joonas Hellerma, Neeme Raud, Ülle Lichtfeldt
* 2019 Sander Rebane, Kaja Kärner, Ita Ever
* 2020 Hannes Hermaküla, Heimar Lenk, Priit Võigemast, Nele Kirsipuu
* 2021 Roald Johannson, Maris Kõrvits, Anu Lamp ja Katrin Aedma

Allikad
-------

* Selge Kõneleja auhind Eesti Vaegkuuljate Liidu kodulehel
* Selged kõnelejad 2021 Eesti Vaegkuuljate Liidu kodulehel