recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on rüütlimõisast; kirikumõisa kohta vaata Karksi kirikumõis* |

---

Karksi mõisa valitsejamaja (oktoober 2014)
**Karksi mõis** (saksa keeles *Schloß Karkus*) oli rüütlimõis Karksi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Mulgi valda.

Mõis kujunes purustatud Karksi linnuse juurde pärast Põhjasõda.

Karksi mõisa tall - tõllakuur 2023
Mõisa ühekorruseline puidust barokne peahoone on tänapäevaks hävinud. Mõisahoonetest on säilinud valitsejamaja ja ait.

Galerii
-------

* Mõisa metsnikumaja.Karksi mõisa metsnikumajaMõisa metsnikumaja.Karksi mõisa metsnikumaja
* Karksi mõisa sepikodaKarksi mõisa sepikoda
* Karksi mõisa aitKarksi mõisa ait
* Karksi mõisa tall-tõllakuurKarksi mõisa tall-tõllakuur
* Karksi mõisa parkKarksi mõisa park

Vaata ka
--------

* Karksi mõisa kalmistu

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Karksi mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 13.11.2015)

Välislingid
-----------

* Karksi mõis Eesti mõisaportaalis


Karksi kihelkond

**Kirik**: Karksi  

**Pastoraat**: Karksi kirikumõis  

**Peamõisad**: Karksi mõis | Polli mõis | Pöögle mõis  

**Karjamõisad**: Kaali mõis | Kadrina mõis | Kooruse mõis | Liivaku mõis | Lilli mõis | Papimõisa mõis | Tauga mõis | Veneküla mõis
Vincent 2023
**Vincent** (*Vincent Frederik Minik Alexander*; sündinud 8. jaanuaril 2011) on Taani prints ja Montpezat' krahv. Ta on Taani kuningas Frederik X ja Taani kuninganna Mary kolmas laps. Printsil on kaksikõde printsess Josephine.

Prints on Margrethe II ja prints Henriku kuues lapselaps. 

Vincent on Taani troonipärimisjärjekorras oma isa ja vanema venna prints Christiani ja vanema õe printsess Isabella järel neljandal kohal.

Sünd
----

Prints sündis Kopenhaageni Ülikooli haiglas (Rigshospitalet) kell 10.30. Ta kaalus 2,67 kg ja oli 47 cm pikk. 

Sama päeva õhtul lasti Kronborgi lossist ja Holmeni mereväebaasist printsi auks 21 kahuripauku.

Ristimine
---------

Prints ristiti 14. aprillil 2011 Holmeni kirikus ning ta sai nimeks Vincent Frederik Minik Alexander. Tema ristivanemad on Hispaania kroonprints Felipe, prints Gustav Sayn-Wittgenstein-Berleburg, krahv Michael Ahlefeldt-Laurvig-Bille, paruness Helle Reedtz-Thott, Caroline Heering ja emavend John Stuart Donaldson.

Esivanemad
----------

|  |
| --- |
|  **Prints Vincenti esivanemad**  |
| **Taani printsVincent(sündinud 2011)** | Taani kroonprintsFrederik(sündinud 1968) | KrahvHenri de Laborde de Montpezat(sündinud 1934) | KrahvAndré de Laborde de Monpezat(1907–1998) |
| Renée Yvonne Doursenot(1908–2001) |
| Taani kuningannaMargrethe II(sündinud 1940) | Taani kuningasFrederik IX(1899–1972) |
| Rootsi printsessIngrid(1910–2000) |
| Mary Elizabeth Donaldson(sündinud 1972) | John Dalgleish Donaldson(sündinud 1941) | Peter Donaldson(1911–1978) |
| Mary Dalgleish(1914–2002) |
| Henrietta Clark-Horne(1942–1997) | Archibald Horne |
| Elizabeth Gibson Melrose |
Isabella (Taani printsess)
**Isabella**, **Taani printsess**, **Monpezat' krahvinna** (*Isabella Henrietta Ingrid Margrethe*) (sündinud 21. aprillil 2007) on Taani kuningas Frederik X ja Taani kuninganna Mary teine laps. Isabellal on vanem vend prints Christian ning nooremad kaksikutest vend ja õde: prints Vincent ja printsess Josephine.

Printsess on Margrethe II ja prints Henriku neljas lapselaps ja esimene pojatütar. Ühtlasi on ta pärast 1946. aastat esimene Taanis sündinud printsess.

Isabella on troonipärimisjärjekorras oma isa ja venna järel kolmandal kohal.

Sünd
----

Printsess sündis Kopenhaageni Ülikooli haiglas (*Rigshospitalet*) kell 14.02. Ta kaalus 3,35 kg ja oli 50 cm pikk. Järgmise päeva õhtul lasti Kronborgi lossist ja Holmeni mereväebaasist printsessi auks 21 kahuripauku.

Printsessi ja Elizabeth II sünnipäev on juhtumisi samal kuupäeval.

Ristimine
---------

Printsess ristiti 1. juulil 2007 Fredensborgi lossikirikus ja ta sai nimeks Isabella Henrietta Ingrid Margrethe. Tema ristivanemad on Kreeka printsess Alexia, Belgia kroonprintsess Mathilde, Nadine Johnston, Christian Buchwald, Peter Heering ja Marie Louise Skeel.

Nimi
----

* **Isabella** valiti 16. sajandil elanud Taani kuninganna Isabella järgi (Christian II abikaasa).
* **Henrietta** valiti kroonprintsess Mary 1997. aastal lahkunud ema Henrietta Donaldsoni järgi.
* **Ingrid** valiti kroonprints Frederiki 2000. aastal lahkunud emapoolse vanaema, Taani kuninganna Ingridi järgi.
* **Margrethe** valiti praeguse Taani kuninganna Margrethe II järgi.

Välislingid
-----------

* Foto
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jalgpallurist; ameerika jalgpalluri kohta vaata artiklit Jamal Lewis (ameerika jalgpallur).* |

---

Jamal Lewis (2018)
**Jamal Piaras Lewis** (sündinud 25. jaanuaril 1998 Lutonis) on Inglismaal sündinud Põhja-Iirimaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Newcastle United ja Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises.

2014. aastal liitus ta Norwich Cityga. Alates hooajast 2017–18 kuulus ta Norwich City põhikoosseisu. 2018. aasta jaanuaris lõi ta Inglismaa karika kolmanda vooru korduskohtumises Chelsea vastu oma klubikarjääri esimese värava. Hooajal 2018–19 tõusis ta Norwich Cityga Inglismaa esiliigast kõrgliigasse. Samal hooajal valiti ta Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu.

2020. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Newcastle Unitediga.

Debüüdi Põhja-Iirimaa jalgpallikoondises tegi Lewis 24. märtsil 2018 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu.

Saavutused
----------

Norwich City
* EFL Championship: 2018–19

Viited
------

1. ↑  "Jamal Lewis becomes Newcastle United's fifth summer signing". Newcastle United F.C. 8.9.2020. Vaadatud 17.9.2020
**Wilhelm von der Balen**, teise nimega **Fleck** oli Liivi ordu liige, Vindavi komtuur aastatel 1532–1533 või kuni 1534 ning Kursi komtuur (1534–1552).

Tema vanemad olid tõenäoliselt Dietrich von der Balen-Fleck Elfkenist ja Adelheid Esel. Ta oli pärit Reinimaalt Glehnist Neussi lähedalt, olles lähedane sugulane teise orduvenna, Dietrich von der Baleniga.

1528. aastal sai Balen Miitavi peameheks ning 1532. aastal Vindavi komtuuriks. Vindavi komtuurina sai ta tuntuks sellega, et sõlmis evangeelse liidu Riia linna ja Preisimaa hertsogi Albrechtiga. See tekitas tema suhtes suurt umbusku, sest ehkki ka ordu maameister Wolter von Plettenberg sõlmis liidu Riia ja Albrechti venna Wilhelmiga, olid ordus toona tugevad katoliiklusevastased meeleolud. Veelgi suurem oli ordus aga vastasseis koostööle Albrechtiga, kes endise Saksa ordu kõrgmeistri ja veendunud protestandina püüdis sekulariseerida ka Liivimaad. Balen oli üks innukamaid Albrechti toetajaid Liivimaa orduharus ning see oli arvatavasti peamiseks põhjuseks, miks ta kas 1533. aasta lõpus või tõenäolisemalt 1534. aasta alguses Vindavi komtuuri ametist vabastati. Seejärel pakuti talle Kursi komtuuri ametikohta, mille hertsog Albrecht soovitas tal ka vastu võtta. Ka pärast Vindavi komtuuri ametist lahkumist sai Balen hertsog Albrechtilt rahalist ja moraalset toetust; vähemalt mõnda aega viibis ta Riias. Aastatel 1548–1552 on Kursi komtuurina nimetatud kedagi Balenit (ilma eesnimeta), kes arvatavasti oli jätkuvalt Wilhelm von der Balen.

Viited
------

1. ↑  Herzog Albrecht von Preussen und Livland (1534–1540), hg. v. Stefan Hartmann, Köln etc, 1999, nr 642. Dokumendi regesti koostaja on arvanud, et Balenile pakuti tõlgi kohta (*tolckhafen*), kuid väga tõenäoliselt oli tegemist Kursi komtuuri ametikohaga (*Talckhofen*) (Juhan Kreem, Ordu sügis, Tallinn 2022, lk 284–286.
2. ↑  Herzog Albrecht von Preussen und Livland (1534–1540), nr 689.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 45 (lk 97).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johann von der Hoeve** | **Vindavi komtuur**1532–1533/1534 | Järgnev**Wilhelm von Etzbach** |
| Eelnev**Wilhelm von Etzbach** | **Kursi komtuur**1534–1552 | Järgnev**? (nimi teadmata)**

 |
**Egon Leonhard Pallon** (29. jaanuar 1894 Rakvere – 15. august 1968 Göttingen) oli Eesti vaimulik.

Elukäik
-------

Palloni eestlasest isa oli Paldiski Nikolai koguduse kirikuõpetaja Leonhard Wilhelm Pallon, kes abiellus Tallinnas 1891. aastal baltisaksa aadlipreili Olga Elmire von Brückneriga (1874–1928). Eesti talupoegade hulka kuulunud perekond Pallon oli algselt pärit Tartumaalt.

Leonhardil ja Olgal sündis kuust last: Edgar Leonhard (1892), Egon Leonhard (1894), Ilse Helene Caroline (1895), Erwin Leonhard (1897) ning kaksikud Helga Elisabeth Pallon ja Mary Elmire Hildebrand (1900). Lapsed said saksa kasvatuse ja kodukeel oli saksa keel, ka vanemate sõbrad ja seltskonnad oli saksakeelsed. 

Egon Pallon õppis Tallinna Nikolai Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1911–1916. Ordineeriti 14. juunil 1917 Tallinnas õpetajaks ja läks Narva-Jõesuu Niguliste kogudusesse adjunktõpetajaks. Ta põgenes Saksamaale koos Saksa okupatsioonivägedega 1919. aastal. Pallon ei leidnud uut teenistuskohta Saksamaal ning hakkas õppima Marburgi Ülikoolis, kus kaitses doktoritööd ja sai teoloogiadoktori kraadi. Kõnigsbergis temast sai baltisakslaste Landesveeri sõjaväljaõpetaja ehk kaplan ning osales Landeswehri sõjas 1919–1920. aastatel. Pärast sõda jäi Pallon jälle ilma oma ametikohast. Ta üritas saada Eestisse naasmise luba, aga tulemuseta, kuna oli võtnud osa Vabadussõjast Eesti vastasena. Ometi oma isa mõjutusel ja palvel Egon sai Rakverre oma isa abiõpetajaks ja usuõpetajaks koolidesse. Luba vastu protesteeriti, aga kuna õpetajatest oli puudus, jäi Pallon Eestisse. 1925. aasta vähemusrahvuse kultuuriautonoomia seaduse alusel märkis ta ametlikult oma rahvuseks sakslase.

Pärast oma isa surma Pallonist sai 1923. aastal Rakvere Kolmainu koguduse esiõpetaja. 1927. aasta jõulude puhul kinkis kogudus talle kuldristi ja hobuse. 

Egon Pallonit karistati Saksa Klubis osalemise eest ühekuulise vangistusega tingimisi. 1936. aastal põgenes ta Saksamaale.

Teise maailmasõja ajal oli E. L. Pallon Hjalmar Mäe juhitud Eesti Omavalitsuse Haridusdirektooriumi haridusdirektori ehk Hjalmar Mäe abi rahvahariduse alal, teine haridusdirektori abi oli dr Aleksander Massakas[*viide?*].

Viited
------

1. ↑  Õpetaja Pallonile kuldrist ja hobune. Esmaspäev, 27. detsember 1927, nr. 52, lk. 1
2. ↑  Kuidas Pallonist sai sakslane. Rahvaleht, 18. november 1936, nr. 135, lk. 5.
**Omar Colley** (sündinud 24. oktoobril 1992 Laminis) on Gambia jalgpallur, kes mängib Türgi kõrgliigaklubis Beşiktaş ja Gambia jalgpallikoondises. Ta on koondises kapten.

Ta alustas klubikarjääri Gambia klubides Wallidan ja Real de Banjul.

2013. aasta jaanuaris sõlmis ta kaheaastase lepingu Soome kõrgliigaklubiga KuPS. Aastatel 2015–2016 mängis Colley Rootsi kõrgliigaklubis Djurgårdens, 2016–2018 Belgia kõrgliigaklubis Genk ja 2018–2023 Itaalia kõrgliigaklubis Sampdoria.

2023. aasta veebruaris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Beşiktaşega võimalusega lepingut veel ühe aasta võrra pikendada.

2009. aastal tuli Colley Gambia kuni 17-aastaste koondisega Aafrika omavanuste meistriks. Gambia jalgpallikoondises tegi Colley debüüdi 15. juunil 2012 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Alžeeria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 28. märtsil 2023 mängus Mali vastu. Ta on kuulunud Gambia koondisse 2022. ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Omar Colley'in Transfer Süreci Tamamlandı" (türgi). Beşiktaş J.K. 9. veebruar 2023. Vaadatud 10. veebruaril 2023.
2. ↑   (vaadatud 15.1.2024)
Iljušin Il-80 Lendav juhtimispunkt
**Iljušin Il-80** (NATO koodnimega **Maxdome**; ka **Il-86VKP**) on Venemaa relvajõudude peastaabi lennujuhtimiskeskuse lendav komandopunkt. 

See on konstrueeritud büroos Iljušin 1980. aastal reisilennuki Iljušin Il-86 baasil, mida on tugevalt moderniseeritud kasutamiseks tuumasõja korral, samuti Venemaa presidendi lendava juhtimiskeskusena. Lennukil on kaks suurt elektrigeneraatorit, mis on paigaldatud tiivaaluste gondlitesse, lennuki side toimib satelliitside vahendusel. Il-80-l pole salongiaknaid, et parendada kaitset tuumaplahvatuse korral tekkiva elektromagneetilise impulsi eest, lennukit on võimalik ka lennu ajal tankida.

Lennuki kere esiosa turjal paikneb "küür" SATCOM antennidega, milles on ka täiustatud satelliitsideseadmed. Il-80 kere tagaosa all paikneb slepitav ülimadalsagedusala (VLF) traatantenn, raadiosideks ballistiliste rakettide ja allveelaevadega .

Mõned allika järgi nimetatakse seda lennukit ka Il-87.

Lennuki normaalne stardimass: 208 tonni, pikkus 59,54 meetrit, tiivaulatus 48,06 meetrit. Lennuk on varustatud nelja turboventilaatormootoriga NK-86, igaüks tõukejõuga 13 000 kg, kiirus 850 km/h, lennu-ulatus 3600 km, praktiline lennulagi 11 000 meetrit.

2011. aasta seisuga oli kasutusel kolm Il-80 lennukit rahvusvahelise registritunnusega RA-86147, RA-86148 ja RA-86149.

Venemaa sõjatööstussektorist on teavet, et lähiajal asendatakse lennukid Il-80 moodernsemate Iljušin 96-400M-ga.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Il-80 / Il-86VKP / Il-87 Maxdome". *www.globalsecurity.org*.
2. ↑  Taylor, Michael JH*Brassey World Aircraft & Systems Directory 1999-2000*, 2000.ISBN1-85753-245-7, lk. 156.
3. ↑  "VIDEO | Hoiatus? Putini "maailmalõpu" lennuk tiirutas Moskva kohal". *Delfi*. 4. mai 2022.
**Peeter Raesaar** (1. juuni 1940 Tallinn – 24. detsember 2023) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Peeter Raesaar on teenistujate poeg.

Ta on lõpetanud 1958. aastal kiitusega Tallinna Polütehnikumi ja 1963. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal; aastatel 1966–1969 õppinud TPI aspirantuuris, tehnikakandidaat (1971, Leningradi Polütehniline Instituut), väitekiri "Статистическое определение частичных удельных потерь при оптимизации режимов электрических систем". Täiendanud end 1992–93 Rootsi ettevõttes Vattenfall ja mitmel lühikursusel (1992 Hiina RV-s, 1992–1993 Lõuna-Stockholmi Suveülikoolis, 1998 Aalborgi Ülikoolis, 1999 Stralsundi Ülikoolis). 

1963. aastast TPI/TTÜ õppejõud: 1963–1964 tööstuselektroonika kateedri assistent, 1965–1966 ja 1969–1979 elektroenergeetika instituudi vanemõpetaja, 1979– dotsent. Peamised loengukursused: elektrivõrkude talitluse juhtimine ja analüüs, elektrirajatiste projekteerimine.

### Teadustegevus

Uurimisvaldkonnad: elektrivõrkude talitluse juhtimine ja analüüs, elektrivõrkude töökindlus ja arengu planeerimine, taastuvenergiaallikate kasutamine, energiasääst ja tarbimise juhtimine, energeetikaterminoloogia. Osalenud Eesti, Tallinna linna ja PHARE programmi raames mitme maakonna energiakavade ning Eesti elektrivõrkude arenguplaanide väljatöötamises, Eesti vee- ja tuuleenergia ressursside kasutusvõimaluste uurimises ning rea Eesti energeetikastandardite ja tehnikasõnaraamatu koostamises. 1993–1999 oli TTÜ Täiendkoolituskeskuse nõukogu liige, 1998–2003 majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi taastuv­energeetika nõukogu ja mitme taastuvenergia arendamisega tegeleva töörühma liige. 

Üle 40 teaduspublikatsiooni, aimekirjutisi.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Eesti energiasüsteemi põhivõrgu püsirežiimi hindamise metoodika (kaasautorid E. Tiigimägi ja J. Valtin. // TPI Toimetised 683, Tallinn, 1988
* Анализ топологической наблюдаемости при оце­нивании состояния электрической системы в реальном времени (kaasautor E. Tiigimägi) // Тр. ТПИ 364‚ Таллинн‚ 1990
* An Approach to Power System State Estimation (kaasautor). // Proc. of the Int Symposium on Electric Power Eng. Powertech. Stockholm 1995
* Vee-energia Eestis. Tallinn, 1995
* Possible Energy Sector Trends in Estonia: Context of Climate Change (kaasautor). Tallinn, 1999
* Inglise-eesti tehnikasõnaraamat (kaasautor). Tallinn, 2000, 2. trükk, 2001
* Elektroenergeetika sõnastik 2005. (kaasautor). Tallinn, 2005
* Assessment of electricity supply interruption costs in Estonian power system (kaasautorid E. Tiigimägi ja J. Valtin) // Oil Shale, 22 (2005) 2
* Evaluating load management potential in Estonia (kaasautor H. Tammoja) // Oil Shale, 22 (2005) 2.

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 425–427.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Chișinău** on Moldova Vabariigi pealinn.

Varem oli eesti keeles tuntud venekeelse nimekuju *Kišinjov* all. Moldova keele kürillilises kirjaviisis oli nime kuju Кишинэу (transkriptsioonis Kišineu).

Linn asub Dnestri lisajõe Bîci ääres.

Ajalugu
-------

Linna on ürikus esmamainitud 1466. aastal, linnaõigused sai 1712. aastal. Kuulus 16. sajandist Türgile, alates 1812. aastast, pärast järjekordset Vene-Türgi sõda, Venemaale. Linn oli Bessaraabia oblasti ja Bessaraabia kubermangu keskus. 1856. aastal oli linn Venemaa keisririigi suuruselt viies linn Peterburi, Moskva, Odessa ja Riia järel. 1918. aastal kuulutati välja nõukogude võim, kuid veel samal aastal läks linn Rumeenia võimu alla. Vahepeal, 6. veebruarist kuni 9. aprillini 1918 oli linn iseseisva riigi, Moldova Demokraatliku Vabariigi pealinn. Pärast Bessaraabia vallutamist Punaarmee poolt 1940. aastal sai linnast Moldaavia NSV pealinn. Aastatel 1941–1944 hõivasid Bessaraabia Saksa ja Rumeenia väed ja linn läks tagasi Rumeeniale. Teise maailmasõja järel jäi linn taas NSV Liidule. 1991. aastal, pärast NSV Liidu lagunemist, sai linnast Moldova Vabariigi pealinn.

Rahvastik
---------

1930. aastal oli Chișinău 114 896 elanikuga Rumeenia Kuningriigi suuruselt teine linn Bukaresti järel. Elanikest 42,17% olid rumeenlased, 35,74% juudid ja 17,08% venelased, 5% teised rahvused.

2007. aastal elas Chișinăus 592 900 inimest. Koos eeslinnadega oli rahvaarv 911 400.

Moldova 2004. aasta rahvaloenduse andmetel oli Chișinău elanikest moldaavlasi 67,6%, venelasi 13,9%, ukrainlasi 8,3%, rumeenlasi 4,5%, bulgaarlasi 1,2% ja gagauuse 0,9%.

Haridus
-------

Linnas on 1945. aastal asutatud Chișinău Ülikool.

Transport
---------

Linnas asub Chișinău rahvusvaheline lennujaam ja Chișinău raudteejaam.

Galerii
-------

* Linnavalitsuse hooneLinnavalitsuse hoone
* Arheoloogia ja ajaloo muuseumArheoloogia ja ajaloo muuseum
* Dacia bulvar ööselDacia bulvar öösel
* PeapostkontorPeapostkontor
* Ștefan cel Mare bulvarȘtefan cel Mare bulvar

Vaata ka
--------

* Chișinău Külamuuseum
* FC Zimbru Chișinău
* FC Dacia Chișinău

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Eesti entsüklopeedia veebis  (vaadatud 10.04.2015)
3. ↑  Manuilă, Sabin (1938). *Recensământul general al populatiei româniei din 29 decemvrie 1930* [*Rumeenia 29. detsembri 1930 rahvaloendus*] (rumeenia). Bukarest: Editura Institutului central de statistică. Lk 268.
**Karl Kanger** (27. veebruar 1898 Tallinn – 1986) (vene *Кангер Карл Карлович*) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (erupolkovnik) ja parteitegelane.

Ta lõpetas 1915. aastal Tallinna Reaalkooli.

Alates 1917. aastast oli ta NLKP liige. Aastatel 1918–1924 ja 1928–1947 teenis ta punaarmees.

1918. aastal osales ta vabadussõjas 2. Viljandi Eesti kommunistliku kütipolgu 2. polgu I pataljoni juhtkonna koosseisus Narva lahingus. 1919. aasta veebruarist augustini 2. Viljandi Eesti kommunistliku kütipolgu komandör.

Teises maailmasõjas oli ta 01.12.1941–30.06.1942 oli 7. Eesti Laskurdiviisi ülem, 24.06.1942–28.09.1942 249. Eesti Laskurdiviisi ülem ja 8. Eesti Laskurkorpuse komandöri asetäitja alates 1942. aastast.

Aastatel 1944–1947 oli ta ENSV sõjakomissar.

Viited
------

1. 1 2 3  "Karl Kanger". *geni\_family\_tree*. 27. veebruar 1898. Vaadatud 28. septembril 2023.
2. ↑   Viru Prospekt, 04.10.2019 (vaadatud 06.06.2020)
3. ↑  7-я Эстонская стрелковая Таллинская дивизия
4. ↑  249-я (122 гв.) Эстонская ордена Ленина Краснознамённая стрелковая дивизия

Välislingid
-----------

* Raadiosaate "Kirjutamata memuaarid" 1. osa
* Raadiosaate "Kirjutamata memuaarid" 3. osa
Keri tuletorn
**Keri tuletorn** (varem ka *Kokskäri tuletorn*) on tuletorn Soome lahes Keri saarel. Selle geograafilised koordinaadid on 59° 41′ 55″ N, 25° 1′ 22″ E.

Tuli on merepinnast umbes 31 meetri kõrgusel. Tuletorn ise on 28 meetri kõrgune.

Ajalugu
-------

Praegune tuletorn rajati 1858. aastal. See on laternaruumi ja kõrgel asetsevat rõduga punane silindriline metalltorn kivist silindrilisel alusel, niinimetatud karahvinil. Tänapäeval kindlustab tuletorni plinkimist päikesepatareidest saadav energia. Tule tööd juhib arvuti.

Esimene, puidust tuletorn alustas Keri saarel tööd 1719. 1803 ehitati tuletorni tänapäevani säilinud kivialus ja sellele tuleruumiga puittorn. Metallist pealisehitis paigaldati 1857.

Keri tuletorn ja seda ümbritsevad hooned (2008)
1906–1912 kasutati esimest korda maailmas kohalikku maagaasi valguse tekitamiseks tuletornis.

Aastal 1990 varises kokku tuletorni põhjasein. 1996 kindlustati varisenud torn edaspidiste varingute vastu terasvitstega.

2007. aasta juulist töötab tornis avalik veebikaamera ja juulis 2009 lisandus ilmajaam, mis saadab oma andmed samuti veebi.

2022–2023 viiakse 1,8 miljonit euro eest läbi tuletorni restaureerimist.

* Öine vaadeÖine vaade
* Varisenud osaVarisenud osa
* Ligipääs tuletorni metallossaLigipääs tuletorni metallossa
* Ligipääs tuleruumiLigipääs tuleruumi
* TornituliTornituli

Tule omadused
-------------

Tuletorni tipus põleb pimedal ajal aastaringselt valge tuli järgmise tsükliga: 13 sekundit pime ja 2 sekundit valge.

Tuli ei ole sektoriteks jagatud, vaid paistab igas suunas. Tuli on näha 11 meremiili kaugusele.

Postmargid ja esimese päeva ümbrik
----------------------------------

1983. aastal andis NSV Liit välja Keri tuletorniga postmargi. Eesti Post andis 15. jaanuaril 2003 välja Keri tuletorniga postmargi ja esimese päeva ümbriku.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti entsüklopeedia, 12. kd. lk. 216
2. ↑  "Keri tuletorni restaureerimine on jõudnud lõpusirgele" ERR, 21. august 2023

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Keri tuletorn** |

* Keri tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
* Keri tuletorn kultuurimälestiste riiklikus registris
Karl Kalkun ja Jaanus Orgulas 1976. aastal
Jaanus Orgulas ja Aarne Üksküla 2007. aastal
**Jaanus Orgulas** (5. juuli 1927 Vaivara – 13. august 2011) oli eesti näitleja.

Jaanus Orgulas lõpetas 1947. aastal Tallinna Rahandustehnikumi, kuid olles juba noorukina Draamateatri lavastustes kaasa teinud, sai teatrihuvi temast võitu. Ta õppis aastatel 1947–1948 Eesti NSV Riiklikus Teatriinstituudis ja lõpetas 1953. aastal GITIS-e eesti stuudio. 

Aastatel 1953–1966 ja 1972–2006 töötas ta Eesti Draamateatris ning aastatel 1966–1972 Riiklikus Filharmoonias.

Jaanus Orgulas sai näitlejana legendaarseks Tootsi rollis Oskar Lutsu "Kevades" 1954. aastal, kui koos Ervin Abeliga esitati Tootsi-Kiirt nii teatri- kui ka estraadilaval üle tuhande korra.

Tunnustus
---------

* 1987 – Eesti NSV teeneline kunstnik
* 2000 – Meie Mats
* 2005 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Jaanus Orgulas harrastas alpinismi ja kogus sibullilli. 4. augustil 1958 tõusis ta teise eestlasena Elbruse tippu (esimese eestlasena tõusis Elbruse tippu 11. augustil 1956 Bernald Sillaots).

Tema abikaasa Aino Orgulas on arst.

Viited
------

1. ↑  Suri näitleja Jaanus Orgulas. Delfi.ee, 13.08.2011.
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4746
3. ↑  Kes oli tegelikult esimene eestlane Elbrusel? GO Reisiajakiri 9, 12. november 2007.
4. ↑  Ajalugu. alpinism.ee. AJAVEEB.

Kirjandus
---------

* "Jaanus Orgulas. Jäägu see." Ilo, 2004. Koostaja Jüri Aarma. ISBN 109789985576229

Välislingid
-----------

* Alo Lõhmus, "Jaanus Orgulas. Jäägu see.", Eesti Ekspress, 15. september 2004
* Õie Orav, "Vastab Jaanus Orgulas", Teater. Muusika. Kino. veebruar 1999
* Suri näitleja Jaanus Orgulas. ERR Uudised, 13. august 2011
* "Ita Ever: Jaanus Orgulas oli mulle väga lähedane ja hea sõber" Delfi/Õhtuleht, 15. august 2011
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Lääne-Nigula kihelkonna mõisast; Tagavere mõisaks nimetati ka Saaremaa Jaani kihelkonna Arju mõisat* |

---

**Tagavere mõis** (saksa keeles *Tackfer*) oli rüütlimõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Lääne maakonda Lääne-Nigula valda.

Mõisat mainiti esimest korda 1493. 

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Ungern-Sternbergid. 

Mõisa peahoone on hävinud.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Tagavere mõis - 1339 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 15.11.2015)
2. ↑   (vaadatud 31.01.2016)

Välislingid
-----------

* Tagavere mõis - 1339 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis

Lääne-Nigula kirik
Lääne-Nigula kihelkond

**Kirik**: Lääne-Nigula  

**Mõisad**: 
Lääne-Nigula kirikumõis |
Auaste mõis |
Hardu mõis |
Keedika mõis |
Kirimäe mõis |
Kärbla mõis |
Leediküla mõis |
Niibi mõis |
Roosna mõis |
Räägu mõis |
Oru mõis |
Palivere mõis |
Salajõe mõis |
Saunja mõis |
Seljaküla mõis |
Taebla mõis |
Tagavere mõis |
Uugla mõis |
Vidruka mõis
**Kaspar Mänd** (sündinud 23. jaanuaril 1989) on eesti dirigent.

Kaspar Mänd on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi ja VHK Muusikakooli oboe (õpetajad Kalev Kuljus, Aleksander Hännikäinen) ning koorijuhtimise (õpetaja Hirvo Surva) erialal. 2012. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia koorijuhtimise erialal professor Hirvo Surva juhendamisel, õppides samal ajal ka oboed (dotsent Nils Rõõmussaar). 

2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias magistriõppe orkestridirigeerimise (professor Paul Mägi) erialal. Aastatel 2012–2013 täiendas Kaspar Mänd end Pariisi Konservatooriumis professor Zsolt Nagy dirigeerimisklassis. Ta on osalenud Järvi Suveakadeemias (2009, 2011 ja 2013) ning Eri Klasi ja Risto Joosti meistrikursustel (2010). 

2009. aastal asutas Kaspar Mänd segakoori HUIK! ja oli aastatel 2009–2018 selle peadirigent. Aastatel 2011–2014 oli ta kammerkoori Voces Musicales peadirigent. 2016. aastal asutas ta Uue Tänava Orkestri, millega on esitatud kõik Beethoveni ja Mendelssohni sümfooniad.

Kaspar Mänd on olnud segakooride dirigent 2014. aasta üldlaulupeol, 2017. aasta noorte laulupeol ja 2019. aasta üldlaulupeol.

Aastatel 2013–2016 oli ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli sümfooniaorkestri dirigent. Alates 2014. aastast on Kaspar Mänd rahvusooper Estonia dirigent. 

Aastast 2019 on ta olnud Pärnu Linnaorkestri peadirigent.  
6. jaanuaril 2023 teatas Mänd, et lahkub 18. jaanuaril ametist. 

Kaspar Mänd on teinud koostööd Eesti kollektiividega, nagu Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, Vanemuise sümfooniaorkester, Tallinna Kammerorkester, YXUS Ensemble, Üle-Eestiline Noorte Sümfooniaorkester, ning välismaa kollektiividega, nagu Janáčeki filharmooniaorkester (Tšehhi), Tampere filharmooniaorkester (Soome), Miskolci sümfooniaorkester (Ungari), Karlsruhe Noortefilharmoonia (Saksamaa).

Tunnustus
---------

* 2012 Eesti Kooriühingu noore dirigendi preemia
* 2015 Eesti Kooriühingu noore dirigendi preemia
* 2016 Rahvusooper Estonia kolleegipreemia
* 2021 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (tipptasemel esiettekannete ja Pärnu Linnaorkestrile uue hingamise andmise eest)

Isiklikku
---------

Ta on alates 21. juulist 2023 abielus Ingrid Männiga.

Viited
------

1. ↑  Jürisson, Anu. Orkestrijuht: Kasparis on kõike, mida vajame. Pärnu Postimees, 8. jaanuar 2019.
2. 1 2 3 4  Peadirigent. Pärnu Linnaorkestri veebisait.
Haapsalu Püha Neeva Aleksandri kirik
**Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) kogudus** on MPEÕK kogudus Haapsalus.

Õigeusu kogudus Haapsalus asutati 1. veebruaril 1836.

Esimene õigeusu kirik ehitati Haapsallu 1756. aastal, mis pühitseti Pühale Kolmainule.

1845. aasta 22. juulil pühitseti uue kiriku nurgakivi. Uus kirik pühitseti 21. juulil 1852 pühale apostlisarnasele salvitoojale Maria Magdaleena nimele.

1869. aastal hakkas koguduse juures tegutsema õigeusu kihelkonnakool.

1896. aastal valmis Haapsalu vanal kalmistul kabel, mis pühitseti püha Neeva Aleksandri auks. Mõne aasta pärast ehitati kabel ümber abikirikuks. Kalmistukirikut kasutati külmal ajal teenistuspaigana ning aastaringselt matmiskirikuna.

Kuni 1962. aastani kasutas kogudus mõlemat kirikuhoonet. Samal aastal tuli võimude poolt korraldus sulgeda kalmistukirik, mis jäi kaheks aastaks kasutuseta. Vältimaks kiriku rüüstamist viidi kiriku sisustus Kiviõli kirikusse, kus see asub tänaseni. Samal ajal jätkati teenimist peakirikus Promenaadil.

1964. aasta augustis tuli korraldus sulgeda peakirik. Nüüd pakuti kogudusele võimalust taas kasutada teenistuspaigana kalmistukirikut. Selle kohta sõlmiti vastav leping Haapsalu Linna TSN Täitevkomitee ja koguduse vahel. Ümberkolimine toimus 1964. aasta augustis-septembris. Kuna kirik oli kahe tühjaltoleku-aasta jooksul kannatada saanud, tehti kiire siseremont, mille käigus taastati ka kaunid laemaalingud. Seejärel sai kogudus kasutusse Aleksander Nevski kiriku ja sellest ajast on kogudus säilitanud topeltnime: **Maarja Magdaleena — Aleksander Nevski kogudus.**

Tühjaks jäänud Maria-Magdaleena kirikut kasutas linn kommunaalosakonna laoruumina.

1960.–1970. aastatel suleti peaaegu kõik Läänemaa õigeusu pühakojad: Mäemõisa, Väike-Lähtru, Kõmsi, Kullamaa (Silla), Vormsi, Lihula, Haapsalu Maria-Magdaleena. Ainsana lubati taasavada Haapsalu püha Neeva Aleksandri abikirik.

Pärast Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku registreerimist Siseministeeriumis 1993. aastal tekkis peagi olukord, mil osa EAÕK kogudusi soovis taastada õigusjärgset EAÕK-d Konstantinoopoli patriarhaadi kanoonilises alluvuses. Nende hulgas ka osa Haapsalu koguduse liikmetest, kes kirjutasid vastavasisulise avalduse Siseministeeriumile. Selle tulemusena toimus koguduse kahestumine. 

1993. aastal eraldusid kogudusest need liikmed, kes tahtsid alluda Konstantinoopoli patriarhaadile, ja eraldujad panid aluse EAÕK Haapsalu Maarja Magdaleena kogudusele, mis kasutab Haapsalu Maria-Magdaleena kirikut.

Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) Kogudusele jäi kasutada püha Neeva Aleksandri kirik.

Koguduse arhiiv (meetrika ja kroonika) asub Tartu Ajalooarhiivis, säilik f.1884.

Välislingid
-----------

Koguduse veebileht
Ameerika autod Haapsalus American Beauty Car Show ajal 16. juulil 2022
**American Beauty Car Show** on Haapsalus korraldatav iga-aastane Ameerika autodele ja kultuurile suunatud üritus.

Üritus vältab tavaliselt kolm päeva: reedest pühapäevani.

Reede õhtul toimub kontsert, laupäeval Ameerika autode näitus Haapsalu piiskopilinnuses ja kontsert ning pühapäeval autode rongkäik läbi linna, mis päädib kiirendusvõistlusega Kiltsi lennuväljal.

Esimest korda toimus üritus 2001. aastal. Üritus jäi vahele 2020 ja 2021 koroonapandeemia tõttu. 2022. aastal korraldati autonäitust 20. korda.

Näitus
------

Ameerika autod Haapsalu linnuse varemetes
Kui kokkutulekualale on oodatud kõik Ameerika autod olenemata seisukorrast või aastaarvust, siis näitusele linnusesse pääsevad autod ainult korraldajate heakskiidul. Näitusele mahub autosid saja ringis ja näha saab nii klassikuid, customeid, hot rode, muskel- ja sportautosid. Näitusel osalevad autod nii Eestist, Soomest, Rootsist, Lätist ja Leedust.

Parimad näituseautod valitakse järgmistes kategooriates:

* Best Classic Car
* Best Custom
* Best Hot Rod
* Best Street Car
* Best Sports Car
* Best Muscle Car
* Best Pickup & Van
* Best Tuning & Performance
* publiku lemmik
**Eesti–Soome 2002. aasta maavõistlus poksis** toimus 18. mail Heinolas. Võisteldi 10 kehakaalus. Soome võitis 6:4.

Helveskaal (kuni 48 kg): Sami Hautamäki (Soome) – Anton Kukolev (Eesti) tulemus on teadmata

Kärbeskaal (kuni 51 kg): Pasi Silvennoinen (Soome) – Nikolai Zaitsev (Eesti) tulemus on teadmata

Sulgkaal (kuni 57 kg): Jussi Koivula (Soome) – Roman Pavlenko (Eesti) tulemus on teadmata

Kergekaal (kuni 60 kg): Igor Agejev (Eesti) – Mika Seppä (Soome) tulemus on teadmata

I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Albert Starikov (Eesti) – Sampo Sorri (Soome) tulemus on teadmata

II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Aleksandr Grigorjev (Eesti) – Riku Lumberg (Soome) tulemus on teadmata

I keskkaal (kuni 71 kg): Jari Fyhr (Soome) – Ilja Aleksejev (Eesti) tulemus on teadmata

Poolraskekaal (kuni 81 kg): Jani Rauhala (Soome) – Deniss Kondrašov (Eesti) tulemus on teadmata

Raskekaal (kuni 91 kg): Juha Ruokola (Soome) – Aleksei Zolotenko (Eesti) tulemus on teadmata

Üliraskekaal (üle 91 kg): Tambet Leetsi (Eesti) – Janne Katajisto (Soome) tulemus on teadmata
**Iseärane punkt** ehk **singulaarne punkt** (inglise keeles *singularity*) on matemaatikas reeglina punkt, kus matemaatiline objekt (tavaliselt funktsioon) ei ole määratletud või millel on ebaregulaarne käitumine (näiteks punkt, kus funktsioon on katkestatud või ei ole diferentseeruv). Teisiti öeldes, funktsiooni iseärane punkt on komplekstasandi punkt, milles vaadeldav funktsioon ei ole analüütiline ja mis takistab selle funktsiooni analüütilist jätkamist. 

Lihtne näide: Reaalmuutuja funktsioon

{\displaystyle f(x)={\frac {1}{x}}}
omab singulaarsust kohas *x* = 0, sest vastuseks on ±∞ ja see ei ole määratletav. 

Funktsioon *g*(*x*) = |*x*| (vaata absoluutväärtus) omab samuti singulaarsust kohas *x* = 0, kuna see ei ole seal diferentseeruv.

Teisi tähendusi matemaatikas
----------------------------

* Joone (pinna, sihivälja) iseärane punkt on punkt, milles puutuja (puutujatasand, välja siht) ei ole määratud
* Hariliku diferentsiaalvõrrandi iseärane punkt on punkt, mille diferentsiaalvõrrand *y*' = *f*(*x*, *y*) paremat poolt moodustav funktsioon *f* või selle osatuletis *y* järgi ei ole pidev

Vaata ka
--------

* Isoleeritud iseärane punkt
* Prandtli–Glauerti singulaarsus on punkt, kus toimub õhurõhu järsk langus, näide matemaatilisest singulaarsusest aerodünaamikas.
* Singulaarsuse teooria

Viited
------

1. 1 2 3  Ülo Kaasik. "Matemaatikaleksikon". Tartu: 2003, lk 86
**Bad Sankt Leonhard im Lavanttal** (sloveeni: *Sveti Lenart v Labotu*) on kuurortlinn Austria Kärnteni liidumaa Wolfsbergi ringkonnas.

Omavalitsus asub ülemises Lavanti jõe orus (*Lavanttal*) Wolfsbergist põhja pool. Omavalitsuse osad on Erzberg, Görlitzen, Kliening, Bad Sankt Leonhard, Schiefling, Schönberg, Theißing ja Twimberg.

Bad Sankt Leonhardil on juurdepääs Süd Autobahnile (A2). Lavanti viadukt üle oru avati 1986. aastal; kõrgusega 165 m on see kõrguselt teine sild Austrias.

Ajalugu
-------

Püha Leonhardi kirik
Piirkond oli asustatud juba antiikajal, kui Rooma tee viis läbi Lavanttali üles Obdachi sadula kurule ja Muri orgu tänapäeva Ülem-Steiermargis. 11. sajandil läänistas keiser Heinrich II ümberkaudsed Kärnteni valdused Bambergi piiskoppidele. 

Esimene Leonhardile pühitsetud kabel pühitseti piiskop Otto (1102–1139) ametiajal. Tema järeltulijad püstitasid nende valduste kaitsmiseks ka Gomarni lossi, peamiselt rivaalitsevate Lavanti piiskoppide eest, kes elasid lähedalasuvas Twimbergi lossis. Asulat kabeli all on esmamainitud 1278. aasta dokumendis, selle kodanikud said linnaõiguse juba 1311. aastaks, ajal, kui püstitati gooti stiilis kihelkonnakirik.

15. sajandil muutus piirkonnas tavaliseks kulla ja hõbeda kaevandamine, mida juhtis Fuggerite kaupmeheperekond Augsburgist. Samuti sai Sankt Leonhard tuntuks oma mineraalveeallikate (*Preblauer*) poolest; allikaid on 1538. aastal maininud arst Paracelsus. Bambergi piiskopid müüsid valduse 1759. aastal lõpuks Habsburgist keisrinna Maria Theresiale. Sankt Leonhard sai ametliku kuurortlinna staatuse (*Bad*) 1935. aastal.

Ülemaailmse majanduskriisi ajal 1930. aastatel müüdi mitu kihelkonnakiriku keskaegset vitraažakent ja need on nüüd *The Cloisters* muuseumi väljapanekus New Yorgis.

Raekoda

Tuntud inimesi
--------------

* Johann Tobias Bürg (1766–1835), astronoom

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Wolfsbergi ringkonna vallad

* Bad Sankt Leonhard im Lavanttal
* Frantschach-Sankt Gertraud
* Lavamünd
* Preitenegg
* Reichenfels
* Sankt Georgen im Lavanttal
* Sankt Paul im Lavanttal
* Sankt Andrä
* Wolfsberg
Kristjan Vassil 2017. aastal teadusprorektorina oma kabinetis Tartu ülikooli peahoones.
**Kristjan Vassil** (sündinud 6. märtsil 1977) on eesti teadlane ja endine Tartu Ülikooli teadusprorektor (01.07.2017–31.07.2023).

Oma doktoritöö poliitika- ja sotsiaalteadustes kaitses ta 2012. aastal Euroopa Ülikooli Instituudis (Firenze, Itaalia). Johan Skytte poliitikauuringute instituudi vanemteadurina on ta uurinud ja tulemusi publitseerinud Eesti e-valimiste kohta, samuti muid politoloogilisi uuringuid. Tema peamised uuringusuunad on tehnoloogiauuringud, e-riigi majanduslikud ja käitumuslikud mõjud, masinõppe ja tehisintellekti kasutamine avalike e-teenuste prototüüpimisel, valijakäitumine, riigiteadused, poliitikateadused. Lisaks on Kristjan Vassil osalenud mitme valijakompassi väljatöötamisel ja arendamisel.

Ühiskondlik ja teadusorganisatsiooniline tegevus
------------------------------------------------

2009 Robert Schuman Centre for Advanced Studies, e-valijate uuringu asedirektor

2009 üleeuroopalise valimiskompassi the EUProﬁler Eesti meeskonna juht

2010 e-Riigi Akadeemia, akadeemiline nõunik

2011, 2015 Riigikogu valimiste "Valijakompassi" väljatöötamine

2013 kohalike valimiste valijakompassi väljatöötamise projektijuht

2014 üleeuroopalise valimiskompassi EUandI Eesti meeskonna juht

2016 valijakompass USA presidendivalimisteks tehnilise arenduse juht www.societly.com

Arvamusblogi Memokraat toimetuse liige

Midwest Political Science Association (MPSA) liige

American Political Science Association (APSA) liige

European Consortium of Political Research (ECPR) liige

Tunnustamine
------------

* 2023 Tartu Ülikooli suur medal

Viited
------

1. 1 2  Teadusprorektor Kristjan Vassil Tartu Ülikool
2. ↑  Kristjan Vassil ETIS
3. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 27. oktoobril 2023.

Välislingid
-----------

* Kristjan Vassil Eesti Teadusinfosüsteemis
**Piret Ehin** (sündinud 25. aprillil 1976) on eesti politoloog, Tartu Ülikooli võrdleva poliitika professor ja TÜ Johan Skytte poliitikauuringute instituudi asejuhataja teadustöö alal. 

Tema peamised uurimisteemad on valimiskäitumine (eelkõige Euroopa Parlamendi valimistel), demokraatia ja legitiimsus, Euroopa integratsioon ja selle mõju liikmesriikide poliitilistele süsteemidele ning poliitilised hoiakud, sh režiimitoetus ja suhtumine demokraatiasse. 

Piret Ehin on koostanud mitmeid rakenduslikke uuringuid Euroopa Parlamendi, Riigikogu ja Riigikantselei tellimusel. Peamiselt on need käsitlenud Euroopa Liidu institutsioonide ja otsustusprotsesside reforme ja nende mõjusid. 

Alates 2007. aastast on Ehin korduvalt olnud Avatud Eesti Fondi nõukogu liige ning 2008–2009 ja 2017–2018 sealse nõukogu esimees. 

Piret Ehin kuulub Eesti Naisüliõpilaste Seltsi. Ta on Eesti Välissuhete Nõukoja liige.

Haridustee
----------

Ehin lõpetas 1994. aastal Rapla I Keskkooli kuldmedaliga. 1998. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli politoloogia eriala *cum laude* ja 2000. aastal sai Arizona Ülikoolist (University of Arizona, USA) politoloogia magistrikraadi.

2002. aastal kaitses ta Arizona Ülikoolis politoloogia erialal doktorikraadi teemal "Enlargement of the European Union and the problem of popular consent" (juhendaja William Mishler).

Töökäik
-------

2002–2004 töötas Piret Ehin asedirektorina Tartu Ülikooli Euroopa Kolledžis. Aastatel 2005–2009 oli ta Tartu Ülikooli rahvusvaheliste suhete teooria vanemteadur. 

Aastatel 2011–2021 oli ta Tartu Ülikooli võrdleva poliitika vanemteadur ning alates 2016. aastast ühtlasi Johan Skytte poliitikauuringute instituudi asejuhataja teadustöö alal. 

Alates 2022. aasta veebruarist on ta võrdleva poliitika professor Tartu Ülikooli Johan Skytte poliitikauuringute instituudis. 

Piret Ehini juhendamisel on Tartu Ülikoolis kaitstud kolm doktoritööd ja üle 50 magistritöö. 2008–2011 ja taas alates 2020. aastast on ta Tartu Ülikooli politoloogia doktoriprogrammi juht. 

2022. aasta kevadel oli ta külalisteadur Stanfordi Ülikoolis. 

Alates 2024. aastast on ta Uppsala Ülikooli poolt välja antava Johan Skytte politoloogia auhinna valikukomitee liige.

Tunnustus
---------

2002 Rein Taagepera politoloogiaauhind teadusartikli eest tippajakirjas 

2016 Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2  "Eesti Teadusinfosüsteem. Piret Ehin".
2. ↑  "The Prize". *Skytteprize* (inglise). Vaadatud 15. jaanuaril 2024.
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

* Piret Ehin Eesti Teadusinfosüsteemis

* Piret Ehin Google Scholar lehekülg
* Piret Ehin ResearchGate lehekülg
* Piret Ehin AcademiaNet leheküljel
**Nina Ponomarjova** (neiupõlvenimi **Nina Romaškova**; 27. aprill 1929 Sverdlovski oblast – 19. august 2016 Moskva) oli Nõukogude Liidu kettaheitja. Ta oli esimene Nõukogude Liitu esindanud olümpiavõitja.

Ponomarjova alustas sportlaskarjääri pikamaajooksjana. 1948. aastal hakkas ta tegelema kettaheitega ja järgmisel aastal saavutas ta Nõukogude Liidu meistrivõistlustel juba kolmanda koha.

1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis sai temast Nõukogude Liidu esimene olümpiavõitja. 20. juulil toimunud finaalvõistlusel võitis ta kuldmedali olümpiarekordiga 51.42 ja edestas teise koha saanud kaasmaalast Jelizaveta Bagrjantsevat enam kui nelja meetriga. Pärast olümpiamänge püstitas Ponomarjova 9. augustil 1952 Odessas armee meistrivõistlustel maailmarekordi 53.61-ga, parandades Nina Dumbadzele 1951. aastast kuulunud tippmarki 24 sentimeetriga. Aga juba sama aasta 18. oktoobril ületas Dumbadze tema tulemuse uuesti.

1954. aasta Euroopa meistrivõistlustel Bernis võitis ta kuldmedali tulemusega 48.02. 1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is võitis ta 52.02-ga pronksmedali. Ponomarjova kordas olümpiavõitu 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas, kui heitis parimal katsel 55.10. Hiljem tuli veel 1962. aasta Euroopa meistrivõistlustel Belgradis kuuendaks ja sai 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs 11. koha.

Ta tuli Nõukogude Liidu meistriks kettaheites aastail 1951–1956 ja 1958–1959.

Tema isiklik rekord kettaheites oli **56.62** (1955).

Maailmarekord
-------------

Ta püstitas ühe maailmarekordi:

| Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- |
| **53.61** | 9. august 1952 | Odessa |

Viited
------

1. 1 2 3  "Andmed Sports-reference.com andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2012. Vaadatud 21. augustil 2016.

Välislingid
-----------

* Nina Ponomarjova veebisaidil Olympedia (inglise) Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Naiste kettaheite olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1928: Halina Konopacka • 1932: Lillian Copeland • 1936: Gisela Mauermayer • 1948: Micheline Ostermeyer • 1952: Nina Romaškova • 1956: Olga Fikotová • 1960: Nina Ponomarjova • 1964: Tamara Press • 1968: Lia Manoliu • 1972: Faina Melnik • 1976: Evelin Schlaak • 1980: Evelin Jahl • 1984: Ria Stalman • 1988: Martina Hellmann  • 1992:  Maritza Martén • 1996: Ilke Wyludda • 2000: Elina Zvierava • 2004: Natalja Sadova • 2008: Stephanie Brown Trafton • 2012: Sandra Perković  • 2016: Sandra Perković  • 2020: Valarie Allman |
Austraalia
----------

Aupeakonsul Aldur Kaljo

Austria
-------

Aupeakonsul Henn-Jüri Uibopuu

Belgia
------

Suursaadik Clyde Kull

Kanada
------

Aukonsul Ilmar Heinsoo

Taani
-----

Suursaadik Arvo-Jürgen Alas

Soome
-----

Suursaadik Jaak Jõerüüt, pressi- ja kultuurinõunik Kulle Raig, majandusnõunik Mati Vaarmann, konsul Tago Holsting

Prantsusmaa
-----------

Ajutine asjur Malle Talvet

Saksamaa
--------

Suursaadik Tiit Matsulevitš, majandusnõunik Sven I. Oksaar

Suurbritannia
-------------

Suursaadik Riivo Sinijärv

Island
------

Suursaadik Jürgen Alas (vt. Taani)

Iisrael
-------

Aukonsul Joseph Shekel

Korea Vabariik
--------------

Aukonsul Jae Ik Park

Läti
----

Suursaadik Leili Utno, konsul Ilmar Brüssel

Leedu
-----

Suursaadik Valvi Strikaitiene, konsul Merje Stanciene

Luksemburg
----------

Suursaadik Clyde Kull (vt. Belgia)

Holland
-------

Suursaadik Clyde Kull (vt. Belgia)

Norra
-----

Suursaadik Arvo-Jürgen Alas (vt. Taani), aukonsul Arve Roys Stranden

Venemaa
-------

Suursaadik Jüri Kahn, peakonsul Sulev Roostar

Rootsi
------

Suursaadik Margus Laidre, konsul Toomas Tamme

Šveits
------

Aupeakonsul Enn Vallak

Ameerika Ühendriigid
--------------------

Suursaadik Ernst Jaakson, konsul Aarand Roos, aukonsul Jaak Treimann

Euroopa Ühendus
---------------

Suursaadik Clyde Kull (vt. Belgia)

Põhja-Atlandi Koostöönõukogu
----------------------------

Suursaadik Clyde Kull (vt. Belgia)

ÜRO
---

Suursaadik Ernst Jaakson
Mbwana Samatta 2019. aastal KRC Genki särgis
**Mbwana Ally Samatta** (sündinud 23. detsembril 1992 Dar es Salaamis) on Tansaania jalgpallur, kes mängib Kreeka kõrgliigaklubis PAOK ja Tansaania jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

Aastatel 2010–2011 mängis ta Tansaania klubis Simba SC ja 2011–2016 Kongo Demokraatliku Vabariigi klubis TP Mazembe. Mazembega tuli ta riigi meistriks neli korda. 2015. aastal võitis ta Mazembega Aafrika klubide Meistrite Liiga. Samal aastal valiti Samatta parimaks Aafrikas klubijalgpalli mängijaks jalgpalluriks.

2016. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Genk. Hooajal 2018/19 lõi Samatta Belgia kõrgliigas 23 väravat, millega oli liigas paremuselt teine väravalööja. Lisaks tuli ta hooajal 2018/19 Genkiga Belgia meistriks. Ta valiti sel hooajal ka parimaks Belgia kõrgliigas mängivaks Aafrika mängijaks. Nelja aastaga lõi ta Belgia kõrgliigas 56 väravat.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Aston Villa. Ta sai esimeseks Tansaania mängijaks, kes on Inglismaa Premier League'is mänginud. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 1. veebruaril 2020 mängus Bournemouthi vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava, kuid see jäi ka tema ainsaks väravaks Inglismaa kõrgliigas. Sama aasta 1. märtsil lõi ta EFL Cupi finaalis värava Manchester City vastu, kuid Aston Villa kaotas 1:2.

2020. aasta septembris läks ta Aston Villast laenule Türgi kõrgliigaklubisse Fenerbahçe, kuhu läks lepingu alusel hooaja lõpus püsivalt üle. Hooajal 2021/22 oli ta Fenerbahçest laenule Belgia kõrgliigaklubis Royal Antwerp ja 2022/23 taas Genkis.

2023. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Kreeka kõrgliigaklubiga PAOK.

Koondisekarjäär
---------------

Tansaania jalgpallikoondises tegi Samatta debüüdi 9. veebruaril 2011 sõprusmängus Palestiina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teises koondisemängus sama aasta 26. märtsil Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Kesk-Aafrika Vabariigi vastu.

2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Keenia vastu.

Saavutused
----------

TP Mazembe
* Linafoot: 2011, 2012, 2013, 2013–14
* Kongo DV superkarikas: 2013, 2014
* CAF-i Meistrite Liiga: 2015

Genk
* Belgia kõrgliiga: 2018–19
* Belgia superkarikas: 2019

Aston Villa
* EFL Cup: Teine koht 2019–20

Viited
------

1. ↑  Styles, Greg (20. jaanuar 2020). "Samatta signs for Aston Villa". *Aston Villa Football Club*. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2020. Vaadatud 21. jaanuaril 2020.
2. ↑  "Villa new man Samatta will front up tonight with Wembley in sight". Press Reader.com. Vaadatud 31. jaanuaril 2020.
3. ↑  Chuma, Festus (3. juuli 2021). "Mbwana Samatta Becomes Permanent Fenerbahce Player". *Ducor Sports*. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuli 2021. Vaadatud 3. septembril 2021.
4. ↑  "Παίκτης του ΠΑΟΚ ο Άλι Σαμάτα" (kreeka). PAOK FC. 17. juuli 2023. Vaadatud 17. juulil 2023.
5. ↑   (vaadatud 8.1.2024)
**Teede- ja Sideministeerium** oli Eesti ministeerium, mis korraldas riiklikult Eesti transpordi- ja kommunikatsioonivaldkonda. Teede- ja Sideministeerium eksisteeris 1992-2002. 

EV Valitsuse seadusega 20.10.1992 nimetati senine EV Transpordi- ja Sideministeerium ümber EV Teede- ja Sideministeeriumiks.

Teede- ja Sideministeeriumi valitsemisalas oli riigi infosüsteemide töö korrigeerimine, riigi infotehnoloogia- ja transiidipoliitika väljatöötamine, transpordi infrastruktuuri ja infotehnoloogiliste arengukavade koostamine ning elluviimine, seoses sellega raudtee, maanteede ja tänavate, vee- ja õhuteede, liikluse, veonduse, telekommunikatsiooni ja postside korraldamine, ühistranspordi edendamine, liikluse ohutuse suurendamine, liiklusvahendite keskkonnakahjulikkuse vähendamine ning vastavate õigusaktide eelnõude koostamine.

EV Teede- ja Sideministeeriumi valitsemisalasse kuulusid:

* Maanteeamet;
* Lennuamet;
* Veeteede Amet;
* Raudteeamet;
* Liiklusohutuse Amet;
* Autoregistrikeskus;
* Elekterside Inspektsioon.

1. novembril 2002 ühendati Teede- ja Sideministeerium ja Majandusministeerium Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumiks.

Eesti teede- ja sideministrid
-----------------------------

 *Pikemalt artiklis Eesti teede- ja sideminister*

Viited
------

1. ↑  Teede- ja Sideministeeriumi põhimäärus, RT I 2001, 100, 658

Välislingid
-----------

* Teede- ja Sideministeeriumi põhimäärus, RT I 2001, 100, 658