recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Põlva raudteejaam** (saksa keeles *Pölwe*) on raudteejaam Põlvamaal Põlvas.

Põlva jaamas on alates 2011. aastast uus 550 mm kõrgune ja 100 m pikkune teedevaheline perroon. Raudteejaamas peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula, kokku neli korda päevas. Rong sõidab Tartust Põlvasse umbes 45 minutit. Jaamas asub 6 rööpapaari, 11 pööret (veel kuni 2008. aastani töötasid jaamas ka pöörmeseadjad), 11 foori, kaks laadimisplatsi ning võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine.

Ajalugu
-------

Põlva raudteejaama hoone 1930. aastatel
Põlva jaamahoone aastal 2021
Jaam avati aastal 1931 seoses laiarööpmelise Tartu–Petseri raudtee rajamisega. Toona jäi jaam Koiola valda. Raudteejaama avamine oli tähtis Põlva majanduselu arengu seisukohalt.

Põlva jaama kaks varasemat madalat perrooni pikkusega 103 m ja 294 m on lammutatud.

2020. aasta juunis avati Põlva raudteejaama esisel haljasalal küüditatute mälestusmärk, mille keskmes on kolm inimestega täidetud loomavagunit ning aastaarvud 1941 ja 1949. Mälestusmärgi autor on skulptor Jaak Soans.

Jaamahoone
----------

Veetorn
Põlva jaamahoone ehitati tüüpkavandi järgi sarnaselt Märjamaa, Vigala, Kiidjärve ja Ruusa jaamahoonetega. Tegemist on sümmeetrilise ristkülikukujulise põhiplaani ja madala kelpkatusega kahekorruselise kivihoonega, mis ehitati tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi ja avati 1932. aasta novembris. 
Ehitus kestis 5 kuud ja läks maksma 3 miljonit 250 tuhat senti.

Kuni jaamahoone valmimiseni kasutati reisijate ootesaalina käigust maha võetud kolmanda klassi vagunit.

Põlva jaamahoone ja abihooned on säilinud, kuid algne veetorn hävis Teises maailmasõjas.

Hoone asub Põlva linna kirdeküljel aadressiga Jaama tänav 81.

2019. aastal avaldatud nimekirja kohaselt kuulub Põlva jaamahoone ehitiste hulka, millest AS Eesti Raudtee soovib vabaneda.

Viited
------

1. ↑  Põlva jaama tehnokorraldusakt; AS Eesti Raudtee
2. ↑  TARTU - PETSERI; Eesti Raudteeajaloo Selts
3. ↑  GALERII ⟩ Põlva raudteejaamas meenutab küüditatuid mälestusmärk; Lõuna-Eesti Postimees, 14.06.2020
4. ↑  Miljoneid maksnud jaamahoone küttis kirgi - Lõuna-Eesti Postimees, nr. 139, 29 november 2019; DIGAR
5. ↑  Leele Välja: 20. sajandi Eesti raudteejaamad. lk. 60; Tallinn 2012
6. ↑  Mehis Helme: "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003)
7. ↑  Põlva raudteejaam • XX sajandi arhitektuur • Kultuurimälestiste riiklik register
8. ↑  Selgusid jaamahooned, millest Eesti Raudtee soovib vabaneda; ERR uudised, 01.07.2019

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Põlva raudteejaam** |

* Kui Põlva raudtee sai; Koit, nr. 92, 9. august 1990 (DIGAR)
* VIDEOLUGU: pääs Põlva raudteejaama tehti korda; Lõunaeestlane, 05.06.2017
* Põlva raudteejaamas avati küüditatute mälestusmärk; Eesti uudised, 14.06.2020
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus idasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Taevaskoja |  **Põlva** | Holvandi  |
**Navesti jõgi** (vana nimega *Pala* või *Paala jõgi*) on jõgi Eesti edelaosas, Pärnu jõe vasakpoolne lisajõgi.

Navesti jõgi on Pärnu jõe veerohkeim lisajõgi (oma suudmes, ühinemiskohas, suuruselt umbes võrdväärne Pärnu jõega). Navesti on Eesti viies suuruselt jõgi vooluhulga poolest (27 m³/s). Jõgi on suudmes 60 meetrit lai. Jõe pikkus 102 km, valgla 3004 km², langus 55 m ja lang 0,55 m/km.

Jõgi saab alguse Järvamaal Jalametsa ja Käsukonna küla piiril 69,5 m kõrgusel ja suubub Pärnumaal Muraka ja Jõesuu küla piiril 14,5 m kõrgusel vasakult poolt Pärnu jõkke 38 km kaugusel selle suudmest.

Jõe ülemjooks paikneb Kesk-Eesti tasandikul, ühtlasi läbib ta kolme maakonda (Järva, Viljandi ja Pärnu maakond). Keskjooksul voolab jõgi läbi Maalasti looduskaitseala ja Lepakose hoiuala ning alamjooksul läbi Soomaa rahvuspargi ja Navesti hoiuala.

Halliste jõgi suubub Navesti jõkke terava nurga all ja kui suurvee ajal veetase tõuseb, on Halliste jõe voolu suund suudmes peaaegu vastassuunaline Navesti vooluga. Seetõttu ei suuda Halliste jõgi enam Navestisse piisavalt vett ära anda, jõe tase tõuseb märgatavalt ja põhjustab alamjooksul ulatuslikke üleujutusi (Soomaa suurvesi).

Enne Ürg-Võrtsjärve väljavoolu avanemist Peipsi järve oli Navesti jõgi Ürgvõrtsjärve väljavooluks.

Navesti jões võib leiduda kuni 18 kalaliiki, nende seas jõeforell, haug, särg, teib, turb, säinas, latikas, luts, ahven ja kiisk.

Navesti jõe alamjooks on osa oletatavast Pärnu–Viljandi–Tartu veeteest.

XX sajandi alguses loeti suurt osa Navesti jõest parvetatavaks veeteeks (sobis puidu parvetamiseks).

* Navesti (vaataja seljataga) suue Pärnu jõkke.Navesti (vaataja seljataga) suue Pärnu jõkke.
* Navesti jõgi Jõesuu külas Jõesuu rippsilla juures, kus Navesti jõgi ühineb Pärnu jõega.Navesti jõgi Jõesuu külas Jõesuu rippsilla juures, kus Navesti jõgi ühineb Pärnu jõega.
* Navesti jõgi Pärnumaal Aesoo küla juures, vaade ülesvoolu.Navesti jõgi Pärnumaal Aesoo küla juures, vaade ülesvoolu.
* Navesti jõgi Pärnumaal, vaade allavoolu.Navesti jõgi Pärnumaal, vaade allavoolu.

Vaata ka
--------

* Navesti maastikukaitseala

Viited
------

1. ↑  Navesti jõgi. Keskkonnaregister, vaadatud 20.03.2022.
2. ↑  Eesti sadamad, veeteed, kaubalaevastik ja laevasõit 1923/1924, lk. 17

Välislingid
-----------

 Navesti jõgi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Navesti jõgi Eesti looduse infosüsteemis
* Navesti jõgi keskkonnaportaalis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Padure valla külast; samanimelise küla kohta Laža vallas vaata artiklit Padure (Laža vald)* |

---

**Padure** on küla (*vidējciems*) Lätis Kuldīga piirkonnas, Padure valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 40 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Kuldīgast 8 ja Riiast 160 kilomeetri kaugusel. Padures on postkontor ja raamatukogu.

Padure kujunes endise Padure mõisa (*Paddem*) keskuse juurde. Padure mõisa hoonetekompleks (sealhulgas ait, häärber ja mõisa park) on riikliku kaitse all olevad muinsusmälestised.

Külas kasvav tamm ümbermõõduga 4.35 meetrit ja pärn ümbermõõduga 4.1 meetrit on looduskaitse all.

Aastal 2005 oli külas 241 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 230, aastal 2020 aga 227.

* Padure mõisa häärberPadure mõisa häärber
* Padure mõisa aitPadure mõisa ait
* Padure vesiveskiPadure vesiveski

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Padure valla asulad |
| --- |
| 
Deksne **·**  Keramika **·**  Ķimale **·**  Krācnieki **·**  Līzesmuiža **·**  **Padure** **·**  Sausgāļciems **·**  Tigas |
**Aruküla koopad** on Tartu linnas Ülejõe linnaosas Aruküla tee ääres Emajõe ürgoru vasakul nõlval mõne meetri sügavusel maapinnast liivakivis asuvad koopad.

1959. aastast on koobastik Aruküla koobaste kaitsealana looduskaitse all.

Koobastiku pindala arvatakse olevat umbes 10 ha.

Koobastiku kaardistamine algas 19. sajandi esimesel poolel, ent täpne ettekujutus koobastiku ulatusest puudub siiani. Siiski on 1982. aastal koostatud Aruküla koobaste skeem.

Aruküla koopad said laiemalt tuntuks 1844. aastal, kui sissevarisemise tagajärjel tekkis suur sissepääs maa-alustesse käikudesse.

Koobaste päritolu on selgusetu – arvatakse, et koopad on inimtekkelised. Need rajati liivavõtu kohana, mis pidi koopauurija Ülo Heinsalu arvamuse kohaselt olema enne 1830. aastaid, või sõjaaegse peidupaigana. 

Koopad on üsna madalad (1–1,5 m) ja paljudes kohtades sisse varisenud. Koobaste seinad, sambad ja osaliselt ka laed koosnevad valgemast ja kõvemast Devoni ladestu Aruküla lademe liivakivist kui laed, mis paiguti ulatuvad valgel liivakivil lasuvasse punasesse kergesti lõhenevasse liivakivisse, mis võib põhjustada sissevarisemisi.

Aruküla koopad on läinud teadusajalukku seoses unikaalsete kalafossiilide (Devoni väljasurnud rüükalade) leiukohana. Aastail 1834–1859 tegi koobastes väljakaevamisi Tartu ülikooli professor Hermann Asmuss. Umbes 800 koobastikust avastatud rüükala kivistist on esindatud Tartu Ülikooli geoloogiamuuseumis.

Aruküla koobastes talvitusid nahkhiired, kuid 1998. aastal alanud lahtikaevamised peletasid nad sealt minema. Lahtikaevamiste eesmärk oli rajada lastele meelelahutuskoht Päkapikumaa.

Viited
------

1. 1 2 3  Ivar Puura. Aruküla koopaid taasavastamas. Loodus, detsember 1998
2. 1 2  "Mare Isakar. Aruküla koopad". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2007. Vaadatud 27. augustil 2007.
3. ↑  Anne Kleesment. Lõhest liivakivis saab koobas. Eesti Loodus 07-08, 2003
4. ↑  Matti Masing. Aruküla koobastes talvituvad nahkhiired. Loodus, detsember 1998

Välislingid
-----------

* Kristel Vilbaste, Mikk Sarv: "Maa-aluse tee algus või ohvripaik?" Maaleht, 9. oktoober 2010
ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା jeff କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ jeff
**Eesti tähestik** on eesti keele ülesmärkimiseks kasutatavate tähtede komplekt. See põhineb ladina tähestikul, mis on kohandatud eesti keelele.

Eesti tähestikus on 999999 **tähte**:

*Aa*, *Bb*, *Dd*, *Ee*, *Ff*, *Gg*, *Hh*, *Ii*, *Jj*, *Kk*, *Ll*, *Mm*, *Nn*, *Oo*, *Pp*, *Rr*, *Ss*, *Šš*, *Zz*, *Žž*, *Tt*, *Uu*, *Vv*, *Õõ*, *Ää*, *Öö*, *Üü*.

*Cc*, *Qq*, *Ww* (kaksisvee), *Xx* ja *Yy* (üpsilon *ehk* igrek) on harilikumad võõrtähed, mida kasutatakse ainult võõrnimede, võõrnimetuletiste ja võõrkeelsete sõnade (tsitaatsõnade) kirjutamiseks. Varem, gooti kirja kasutamise ajal, kasutati eesti tähestikus w-d ja v oli võõrtäht, mida kasutati põhiliselt antiikvas ladinakeelsete sõnade kirjutamiseks.

Koos nendega on eesti tähestikus **32** **tähte**.
*Aa*, *Bb*, *Cc*, *Dd*, *Ee*, *Ff*, *Gg*, *Hh*, *Ii*, *Jj*, *Kk*, *Ll*, *Mm*, *Nn*, *Oo*, *Pp*, *Qq*, *Rr*, *Ss*, *Šš*, *Zz*, *Žž*, *Tt*, *Uu*, *Vv*, *Ww*, *Õõ*, *Ää*, *Öö*, *Üü*, *Xx*, *Yy*.

*Ff* (*eff*), *Šš* (*šaa*), *Zz* (*zett*) ja *Žž* (*žee*) esinevad ainult võõrsõnades ja võõrnimedes. 

Ilma nendeta on eesti tähestikus **23 tähte**:

*Aa*, *Bb*, *Dd*, *Ee*, *Gg*, *Hh*, *Ii*, *Jj*, *Kk*, *Ll*, *Mm*, *Nn*, *Oo*, *Pp*, *Rr*, *Ss*, *Tt*, *Uu*, *Vv*, *Õõ*, *Ää*, *Öö*, *Üü*.

Vaata ka
--------

* eesti keele ortograafia
* eesti keele foneetika
* eesti kirjakeel
* pikk s

Allikas
-------

* Tähestik "Eesti õigekeelsussõnaraamatus"
* Eesti tähestik ja selle ajalugu EKI teatmikus
**Atšhoi-Martan** (vene keeles *Ачхой-Мартан*; tšetšeeni keeles *Theẋa-Mart* (Тӏехьа-Март), *Jaşxoyn̡-Marta* (Іашхойн-Марта)) on linn Venemaal Tšetšeenias, Atšhoi-Martani rajooni halduskeskus.

Linna staatus anti Atšhoi-Martanile 2023. aastal.

Ajalugu
-------

Pärast tšetšeenide ja inguššide küüditamist 1944. aastal nimetati Atšhoi-Martani küla ümber Novoselskojeks ja selle asustasid teistest rahvustest inimesed. Aastatel 1944–1957 oli see Groznõi oblasti Novoselski rajooni halduskeskus.

1957. aastal, kui vainahhi rahvas naasis ja Tšetšeeni-Inguši ANSV taastati, sai küla tagasi oma vana nime Atšhoi-Martan.

Küla pälvis tähelepanu 1999. aastal Teise Tšetšeenia sõja ajal, kui seal toimusid intensiivsed lahingud ja see sai tugevalt kahjustada. Seda sündmust kajastatakse populaarses vene sõjalaulus "Ära ütle emale, et ma olen Tšetšeenias" ("Ты только маме, что я в Чечне, не говори").

Rahvaarv
--------

Atšhoi-Martani mošee
* 1959. aasta rahvaloendus: 8389
* 1970. aasta rahvaloendus: 12 250
* 1979. aasta rahvaloendus: 12 276
* 1989. aasta rahvaloendus: 14 680
* 1990. aasta rahvaloendus: 15 101
* 2002. aasta rahvaloendus: 16 742
* 2010. aasta rahvaloendus: 20 172

2010. aasta rahvaloenduse tulemuste kohaselt olid enamus Atšhoi-Martani elanikest (20 113 ehk 99,7%) tšetšeenid, ning 59 inimest (0,3%) olid muust rahvusest.

Infrastruktuur
--------------

Atšhoi-Martani raamatukogus on umbes 70 000 raamatut. Külas on ka üheksa keskkooli, kaheksa-aastane kool, kolm lasteaeda ja noortekeskus. Enne vaenutegevuse puhkemist oli Atšhoi-Martanis ka internaatkool. Linnas on ka mošee.

Viited
------

1. ↑  "Ярташ". *"Даймохк" газет* (vene).
2. ↑
3. ↑  "Потери вооруженных сил России и СССР в вооруженных конфликтах на Северном Кавказе (1920–2000 годы)". *www.demoscope.ru*.
4. ↑  "О восстановлении Чечено-Ингушской АССР и упразднении Грозненской области". *lawru.info* (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2019. Vaadatud 7. oktoobril 2019.
5. ↑  "Наши издания - Архивное управление Правительства Чеченской Республики". *arhiv-chr.ru*.
6. ↑  Kashnitsky, Ilya (11. aprill 2017). "Municipality level Russian Census data 2002 and 2010" (inglise). DOI:10.17605/OSF.IO/CSKMU.
7. ↑  "ВПН-2010". *www.gks.ru*.
**Alutaguse rahvuspark** on rahvuspark Ida-Viru maakonnas. See on loodud 2018. aastal eesmärgiga kaitsta Ida-Eesti tüüpilisi ja haruldasi soo-, metsa- ja rannikumaastikke ning pärandkultuuri.

Rahvuspargi pindala on 44 331 hektarit, millega see on üle kolme korra suurem kui Karula rahvuspark. Kaitseala asub Alutaguse, Lüganuse, Jõhvi ja Toila valla aladel ning see moodustub mitmest lahustükist.

Rahvuspark loodi 24. novembril 2018 11 senise kaitseala põhjal. Rahvuspargi alale jäid Puhatu, Agusalu, Muraka ja Selisoo looduskaitseala, Iisaku, Kurtna, Smolnitsa, Jõuga, Struuga ja Mäetaguse maastikukaitseala ning Narva jõe ülemjooksu hoiuala. Seniste kaitsealade kaitse-eeskirjad kehtisid rahvuspargi kaitse-eeskirja jõustumiseni 1. jaanuaril 2021.

Alutaguse rahvusparki üritas luua Eesti botaanik ja looduskaitsja Gustav Vilbaste juba 1920. aastail. 

Rahvuspargis elutsevad lendoravad, kaljukotkad, rabapüüd ja muud liigid.

Viited
------

1. 1 2  Keskkonnaministeerium alustas Alutaguse rahvuspargi loomist". Virumaa Teataja, 10. aprill 2018.
2. ↑  RT I, 14.11.2018, 4
3. ↑  RT I, 22.12.2020, 19
4. ↑  "Nüüdsest on Ida-Virumaal Alutagusel Eesti kuues rahvuspark" ERR, 24. november 2018

Välislingid
-----------

* Alutaguse rahvuspark saidil Kaitsealad.ee
**DHL**: нацистская немецкофашистская н\_е\_д\_о\_б\_и\_т\_а\_я преступная терростическо\_шпионская вражеская группировка подлежащая уничтожению с сообщниками и пособниками. Офисы в москве на ул.8марта и др. взорвать октогеном, транспорт сжечь, двуногих расстрелять с семьями. Feuer, los.. верным наследникам государств победителей выплатить деньги и репарации с контрибуциями.
Допустивших размещение врагов: повесить выдав органы на руки..

```
on rahvusvaheline kiirkulleri- ja logistikafirma, Saksa kontserni Deutsche Post haru. Eestis tegutseb **DHL Estonia AS**. 
```

Välislingid
-----------

* DHL Estonia AS koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **DHL** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Minski linna rajoonist, Hrodna linna rajooni kohta vaata artiklit Leninski rajoon (Hrodna), Bresti linna rajooni kohta vaata artiklit Leninski rajoon (Brest)* |

---

Ohvitseride maja
**Leninski rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 26 km². 2015. aasta seisuga elas seal 217 130 inimest.

Rajoon loodi aastal 1951, kuigi hoonestama hakati selle alasid juba aastal 1871, mil valmisid Moskva-Bresti raudtee ja Liibavi-Romno raudtee. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 1977. Rajoonis voolab Svisłači jõgi.

Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Маякоўскага 83, rajooni juhib Piatro Šastak.

Rajoonis asuvad Valgevene riiklik kunstimuuseum, Janka Kupala nimeline Riiklik Akadeemiline Teater, Valgevene Riiklik Nukuteater, Valgevene Vabariiklik Noorsooteater ja Valgevene Riiklik Tehnikaülikool, lisaks veel mitmed Valgevene Riikliku Ülikooli mitmed teaduskonnad. Leninski rajooni läbivad mõlemad Minski metroo liinid.

Rajooni territooriumile jäävad sellised linnaosad nagu Sierabranka ja Łošyca.

Viited
------

1. ↑
2. ↑   Vaadatud 26. jaanuar 2018.

Välislingid
-----------

* Rajooni koduleht (*vene keeles*)

| * v
* r
Minski haldusjaotus |
| --- |
| 
Centralny rajoon • Frunzienski rajoon • Kastryčnicki rajoon • Leninski rajoon • Maskoŭski rajoon • Partyzanski rajoon • Pieršamajski rajoon • Saviecki rajoon • Zavodski rajoon |
**Meelis Milder** (sündinud 5. aprillil 1958) on eesti tippjuht ja ettevõtja.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1976. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli matemaatika-füüsika eriklassi. 1976. aastal asus õppima Tartu Riiklikku Ülikooli majandusküberneetika erialale, mille lõpetas 1981. aastal.

Töökäik
-------

1981. aastal asus tööle konsultatsioonibüroo Mainor juhtimiskonsultandiks. Aastatel 1984 kuni 1987 oli tootmiskoondise Baltika Valga õmblusvabriku direktor. 1987. aastal sai Meelis Milderist toonase õmblustootmiskoondise Baltika peadirektor ning pärast erastamist 1991. aasta septembris AS Baltika juhatuse esimees ja tegevjuht. Sellelt ametikohalt lahkus ta 26. juunil 2019, jäädes edaspidi ettevõttega seotuks Baltika Grupi nõukogu nõunikuna.

Baltika juhina on Meelis Milderi maine vastuoluline. Ühest küljest on Milder tuntud Eesti ühe tunnustatuma juhi ja autoriteedina, teisalt aga on Baltika üleilmse finantskriisi järel pidanud kehvade majandustulemuste tõttu korduvalt investorite käest lisaraha küsima. 
Alates 2009. aastast on Baltika investoritelt kaasanud kokku 14 miljonit eurot ning 2019. aasta märtsis teatas, et küsib veel viis miljonit eurot lisaraha.

2019. aasta 27. juunil lahkus Meelis Milder Baltika tegevjuhi kohalt. 

Milder on Tartu Ülikooli juhtimise õppetooli külalislektor, Tallinna Kaubamaja nõukogu liige, Eesti Tööstus-Kaubanduskoja juhatuse liige ja mitmete iduettevõtete nõustaja. 

Alates 1. maist 2021 on Milder AS-i Wendre juhataja.

Tunnustus
---------

* 1993 EBS aasta ärijuht
* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2005 Äripäeva aasta ärimees
* 2005 Eesti Liidrieeskuju
* 2007 usaldusväärseim börsiettevõtete juht
* 2018 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk
* 2023 Tartu Ülikooli Tänutäht

Isiklikku
---------

Abikaasa Maire Milder, tütar Maria Johanna Milder.

Viited
------

1. ↑  Väinu Rozental (24.04.2008). "Mister Baltika". *Äripäev*.
2. ↑  "Rahahädas Baltika lõpetab Eestis tootmise ja koondab sadu inimesi". *Postimees.ee*. 18.03.2019.
3. ↑  Tõnis Oja (18.08.2012). "Murenematu mainega äriliider". *Postimees*.
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3536
5. ↑  "Tartu Ülikooli Tänutähe kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 27. oktoobril 2023.
**Karula rahvuspark** on rahvuspark Lõuna-Eestis. 

Rahvuspark asutati 1979. aastal maastikukaitsealana ja 1993 muudeti rahvuspargiks. 

Rahvuspargi pindala on 12 364 ha. Sellest osa on Võru maakonnas (Antsla ja Rõuge vallas) ja osa Valga maakonnas (Valga vallas). Rahvuspark hõlmab ligi kolmandiku Karula kõrgustikust. 

Rahvuspargi külastuskeskus asub Ähijärve ääres. Rahvuspargi ja Karula kihelkonna elanike ühendamiseks tegutseb 2001. aastast Karula Hoiu Ühing.

Karula rahvuspargi olulised kaitseväärtused on pärandkultuurmaastikud, mis kohati (nt Lüllemäe läheduses) kujunesid mitme tuhande aasta jooksul. Kaika kandis, Rebasemõisas, Mähklis jt on umbes viimase kahe sajandi jooksul välja kujunenud Kagu-Eestile iseloomulik maastikutüüp – hajuküla põllusiilude, metsatukkade, soolaikude, heinamaade ja taludega. 

Selle ala põliselanikud kõnelevad kohalikus murdekeeles.

Loodus
------

Karula rahvuspark. Vaade edelasse Rebasemõisa tornist
Karula rahvuspargi maastik on vaheldusrikas. Selle moodustavad külg külje kõrval või hajusalt paiknevad metsade ja niitudega kaetud kuplid ning sood ja soostunud metsad, järved ja ojad. Karula sood on väikesed. Mets katab üle 70% rahvuspargi territooriumist.

Rahvuspargis asub Karula kõrgustiku kõrgeim tipp – Rebasejärve Tornimägi (137 m üle merepinna).

Karula rahvuspargis paikneb 40 järve, enamik neist on õõtsikulise kaldaga.
Rahvuspargi suurim ja üks maalilisemaid järvi on Ähijärv. Rahvuspargis asuvad veel Ahnõjärv, Alakonnu järv, Kaadsijärv, Kallõtõ järv, Kaugjärv, Kogrõjärv, Konnumäe järv, Kuikli järv, Köstrijärv, Küüdre järv, Küünimetsa järv, Lajasaarõ järv, Linnajärv, Madsa lump, Mikilä järv, Mustjärv, Mähkli järv, Papijärv, Pautsjärv, Perajärv, Pormeistri järv, Rebäsejärv, Savijärv, Sibula järv, Suur-Apja järv ehk Koobassaare järv, Suur-Saarjärv, Ubajärv, Viitka järv, Väike Pehmejärv, Väikene Mustjärv, Väike-Saarjärv, Väiku-Apja järv, Õdri järv jt.

Rahvuspargi alalt saavad alguse Arujõgi, Mustjõgi, Hargla oja, Jundi oja, Silla oja, Verioja, seal voolavad veel Ahelo jõgi, Laanemetsa oja, jt.

Rahvuspargis asub mitu sood, sealhulgas Aruküla Suursoo, Kuusistsaarõ soo, Pikäsilla soo, Äestamise soo jt.

Vaata ka
--------

* Linnusemägi

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Karula rahvuspark** |

* Karula rahvuspargi koduleht
**Porazava** on alev Valgevenes Hrodna oblastis Svisłači rajoonis. Alev on Porazava külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles *Porozów*. Porazavat läbib Rośi jõgi.

Alevis valmistatakse puidust mööblit. Porazavas on keskkool ja laste muusikakool, lisaks veel erivajadustega laste internaatkool. Alevis asuvad ka raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik (1825–1828), õigeusu kirik aastast 1872, XIX sajandil ehitatud sünagoog ja mõisakompleks.

Ajalugu
-------

Alevit on esmamainitud XV sajandil. Toona oli tegemist kuningale kuulunud aleviga, mis kuulus Navahradaki vojevoodkonda ja Vaŭkavyski maakonda. Aastal 1767 hävis asula suures tulekahjus.

Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli alev Venemaa koosseisus. Toona kuulus Porazava Hrodna kubermangu. XX sajandi alguseks oli alevist saanud käsitöökeskus, kus enam kui 200 meistrit valmistasid keraamilisi tooteid. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Porazava Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Kuni Teise maailmasõjani oli Porazavas suur juudi kogukond.

Pilte
-----

* SünagoogSünagoog
* Katoliku kirikKatoliku kirik

Tuntud elanikke
---------------

* Viktar Šałkievič – Valgevene muusik
* Nota Koslowsky – Ameerika kunstnik
* Ester Rachel Kamińska – Poola näitleja
* Wiktor Dmuchowski – Poola dirigent
* Jaŭhien Papłaŭski – Valgevene dirigent

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Porazava** |

* Porazava mõis YouTube'is
**Temmler** (*Temmler Werke GmbH*) on farmaatsiaettevõte Saksamaal Detmoldis.

Temmleri rajas 1917. aastal Hermann Temmler (teise allika kohaselt Theodor Temmler). 1933. aastal kolis tehas Adlershofi.

Pervitiini tootmine
-------------------

Temmleri tehase peakeemik dr Fritz Kurt Hauschild (8. detsember 1908 Chemnitz – 13. jaanuar 1974 Leipzig) saanud teada, et Berliini olümpiamängude tulemusi mõjutas USA-st pärit, tol ajal veel legaalne doping bensedriin (amfetamiin) hakkas siin laboris otsima uut nn "töövõimet tõstvat vahendit". (Ohler, 41:2017)

Hauschildil õnnestus toodet täiustada ja 1937. aasta sügiseks oli ta leiutanud metamfetamiini sünteesimiseks uue meetodi. (48 Keemiatööstuse jääksaadusele propiofenoonile lisati broomi ning teisendati metüülamiiniga töödeldes ja sellele järgneva reduktsiooniga efedriinis, millest omakorda vesinikjodiidi ja fosforiga redutseerides saadigi metamfetamiin. Vt Hans P. Kaufmann, *Arzneimittel-synthese (Heidelberg, 1953), lk 193; viidanud Ohler, 42:2017).* 

31. oktoobril 1937 olid tehase esindajad Berliinis Riigi Patendiametis esitlemas Saksa esimest metüülamfetamiini nimetusega Pervitin.(Ohler, 42:2017)

Temmleri tehases valmistati metamfetamiini, igal nädalal pressiti seal miljoneid pervitiinitablette.(Ohler, 18:2017) Päevas valmistati kuni 833 000 tabletti. Wehrmacht tellis maa- ja õhuväe jaoks 35 miljonit. Pervitiinitabletid, mis korras pakendati eripakenditesse, need Wehrmachti pappkarpidesse ja karbid riigikotkaga kastidesse.(Ohler, 75:2017)

Sõja tõttu oldi sunnitud kolima Meisenheimi. 

Sanitaar- ja tervishoiu kindralkomissarile Temmleri tehasest saadetud kiri, milles firma taotles pervitiini tootmiseks tooraineid, nagu efedriin, kloroform ja soolhape, ilmneb, et veel enne sõja lõppu soovis firma pressida "sõja tarbeks" neli miljonit tabletti.(Ohler, 189:2017)

Viited
------

1. ↑  Norman Ohler: "Patsient A. Uimastid Kolmandas Reichis", originaali pealkiri *"Totale Rausch. Drogen im Dritten Reich."* 2017, Helios kirjastus, ISBN-10: 9949554977
Raivo Palmaru (2018)
**Raivo Palmaru** (sündinud 27. novembril 1951 Pärnus) on eesti sotsiaalteadlane, ajakirjanik ja endine kultuuriminister.

Ta lõpetas aastal 1970 Pärnu 2. Keskkooli. Veel on ta õppinud sõjakoolis ja ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna (*cum laude*) 1978. aastal.

Aastatel 1990–1993 töötas ta Eesti Televisiooni ühiskonnaelusaadete direktorina, 1993. aastal ajalehe Rahva Hääl osakonnajuhatajana; 1994. aastal ajalehe Eesti Sõnumid erikorrespondendina; aastatel 1995–1997 Sõnumilehe erikorrespondendina.

Aastatel 1997–1999 oli Palmaru Eesti Vabariigi peaministri nõunik ja peaministri büroo juhatajana.

1999. aastal oli Palmaru ajakirja Luup toimetaja.

Aastatel 2000–2001 tegutses Akadeemia Nord lektorina, politoloogia õppetooli hoidjana. 2001. aastal sai Tallinna Pedagoogikaülikoolis politoloogia ja riigiteaduste erialal filosoofiadoktori kraadi. Aastail 2001–2003 töötas Raivo Palmaru Akadeemia Nord erakorralise professorina, meedia ja reklaami õppetooli juhatajana; 2003–2005 Akadeemia Nord korralise professorina, juhtimis- ja kommunikatsiooniteaduskonna dekaanina, meedia- ja kommunikatsioonijuhtimise õppetooli juhatajana.

Aastatel 2005–2007 oli Palmaru keskerakondlasena Eesti kultuuriminister Andrus Ansipi esimeses valitsuses.

Aastast 2010 töötab õppejõuna Tallinna Ülikoolis.

Teoseid
-------

### Eesti keeles

* Palmaru, Raivo 2003. *Juhatus kommunikatsiooniteooriasse*. Tallinn: Akadeemia Nord.
* Palmaru, Raivo 2009. "Tõehetk" ja hetketõde radikaalse konstruktivisti pilguga. *Vikerkaar* 4/5: 135−140.
* Palmaru, Raivo 2009. Tegelikkus, mida me loome. *Akadeemia* 3: 459–480.
* Palmaru, Raivo 2011. Pärast tõde tuleb reaalsus: Pilguheit teadmise ja reaalsuse suhtele. *Akadeemia* 2: 221–254.
* Palmaru, Raivo 2012. Kommunikatsioon ja kultuur: Kuidas ühiskond on võimalik. *Akadeemia* 3: 459–490.
* Palmaru, Raivo 2018. Kellele ja miks on vaja teadust. *Akadeemia* 4: 649–666.

### Muudes keeltes

* Palmaru, Raivo 2012. Making sense and meaning: On the role of communication and culture in the reproduction of social systems. *Constructivist Foundations* 8(1): 63–75.
* Palmaru, Raivo 2016. Constructivism as a key towards further understanding of communication, culture and society. *Constructivist Foundations* 12(1): 30–38.

Viited
------

1. ↑  "Pärnu Koidula Gümnaasium, 1970. aasta vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 22. septembril 2011.

Välislingid
-----------

* Raivo Palmaru Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Kerttu Kaldoja, Online-intervjuu: Raivo Palmaru, Eesti Päevaleht, 17. jaanuar 2007
* Aivar Reinap "Online-intervjuu Postimehe lugejate küsimustele" Postimees/Kultuuriministeerium, 05.11.2006
* Biograafia ESBL-is
Voltkapiteel. Illustratsioon teatmeteoses "Meyers Konversationslexikon" (1885–1890)
Kimppiilari voltkapiteelid 12. sajandi lõpust, vaade alt, Deeping St.James
Voltkapiteel Acy-en-Multieni Peetruse ja Pauluse kirikus Pikardias
**Voltkapiteel** (saksa keeles *Faltenkapitell*, *Pfeifenkapitell* 'torukapiteel') on romaani arhitektuuris esinev kapiteelitüüp, mis koosneb reast kilbikujulistest pindadest siledas nelinurkses ülaosas ja sambatüvese poole ümarduvast alaosast, mis on liigendatud koonusetaoliselt allpool kitsenevateks kumerateks voltideks. Iseloomulik eriti Normandia romaanikale ja esineb sageli Inglismaa romaani kirikutes.

Voldid võivad olla pikisuunas kaunistatud süvisjoontest dekooriga, kitsa ümarvöödi, pärlvöödi või teemantliistuga. Hilistel voltkapiteelidel, eriti Inglismaal, võib olla veel rohkem dekoori

Pildid
------

* Voltkapiteel Acy-en-Multieni Peetruse ja Pauluse kirikus PikardiasVoltkapiteel Acy-en-Multieni Peetruse ja Pauluse kirikus Pikardias
* Voltkapiteel Peterborough' katedraalisVoltkapiteel Peterborough' katedraalis
* 12. sajandi voltkapiteel Conisbroughi Püha Peetruse kirikus, South Yorkshire12. sajandi voltkapiteel Conisbroughi Püha Peetruse kirikus, South Yorkshire
* Ümara kujuga voltkapiteel Swinderby kõigi pühakute kirikusÜmara kujuga voltkapiteel Swinderby kõigi pühakute kirikus
* Kapiteel Little Barringtoni Püha Peetruse kirikusKapiteel Little Barringtoni Püha Peetruse kirikus
* Kapiteel Britwell Salome St Nicholasi kirikusKapiteel Britwell Salome St Nicholasi kirikus
* Voltkapiteelidega petikarkaad Malmesbury kloostrikirikusVoltkapiteelidega petikarkaad Malmesbury kloostrikirikus
* Samba voltkapiteel ja uusromaani raidpeake Cambridge'i Püha Haua ümarkirikusSamba voltkapiteel ja uusromaani raidpeake Cambridge'i Püha Haua ümarkirikus

Vaata ka
--------

* kuupkapiteel
* kuup-karikkapiteel

Viited
------

1. ↑  Kunstiajaloo oskussõnastik. Tartu, 1927
2. ↑  Voltkapiteel. – R. Paris, E. End. Kunstileksikon
3. ↑  Cushion and Scallop Capitals Part 2. – medieval-sculpture.com

Välislingid
-----------

* Cushion and Scallop capitals Part 1. – medieval-sculpture.com
* Cushion and Scallop Capitals Part 2. – medieval-sculpture.com
Aleksandr Gutsan
**Aleksandr Vladimirovitš Gutsan** (*Александр Владимирович Гуцан*; sündis 1960. aastal Leningradi oblastis Gattšina rajoonis) on Venemaa Föderatsiooni presidendi täievoliline esindaja Loode föderaalringkonnas.

Elulugu
-------

Aastatel 1976–1978 töötas ta Leningradi elektrotehnikatehases lukksepana. 

1979–1981 oli ajateenistuses Nõukogude armees ning 1981–1987 Leningradi ülikooli tudeng, kus lõpetas õigusteaduskonna. 

Aastatel 1987–1989 töötas ta Leningradi prokuratuuri kohtute kriminaalasjade läbivaatamise järelevalve osakonna prokurörina, 1989–1992 Leningradi prokuröri abina riigi julgeolekuasutuste järelevalves. 1992–1995 oli Peterburi prokuratuuri föderaalsete julgeolekuseaduste täitmise järelevalve osakonna vanemprokurör. 1995–2000 Peterburi prokuratuuri föderaalsete julgeolekuseaduste täitmise järelevalve osakonna juhataja. 2000–2005 Vene Föderatsiooni peaprokuröri asetäitja assistent. 2005–2007 Vene Föderatsiooni peakohtutäituri asetäitja. 2007–2018 Vene Föderatsiooni peaprokuröri asetäitja. Alates 7. novembrist 2018 Vene Föderatsiooni presidendi täievoliline esindaja Loode föderaalringkonnas.

19. novembrist 2018 Venemaa Julgeolekunõukogu liige.

Sanktsioonid
------------

18. aprillil 2022 kehtestas USA tema suhtes viisa- ja majandussanktsioonid.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
Alaksandra Hierasimienia (2015)
**Alaksandra Hierasimienia** (valgevene keeles: Аляксандра Віктараўна Герасіменя; sündinud 31. detsembril 1985 Minskis) on endine valgevene ujuja, Euroopa ja maailmameister. 26. detsembril 2022 mõistis Minski linnakohus ta poliitilistel põhjustel tagaselja 12 aastaks vangi.

Sportlaskarjäär
---------------

Veebruaris 2001 võitis Valgevene meistrivõistlustel kaks kuldmedalit, 50 m ja 100 m seliliujumises.

2003. aastal ta diskvalifitseeriti dopingu tarvitamise eest neljaks aastaks. Hiljem lühendati karistust kahe aasta võrra.

2010. aastal võitis Euroopa meistrivõistlustel Budapestis 50 m seliliujumises kuldmedali ja 100 m vabaltujumises hõbemedali. 2011. aastal maailmameistrivõistlustel Shanghais jagas ta taanlanna Janette Otteseniga esikohta 100 meetri vabaltujumises.

2012. aasta olümpiamängudel Londonis võitis 2. augustil 100 m vabaltujumises Valgevene rahvusrekordiga (53,38 sekundit) hõbe- ja 4. augustil 50 meetri vabaltujumises samuti Valgevene rahvusrekordiga (24,28 sekundit) hõbemedali.

2012. aasta lõpus tuli ta 50 meetri vabaltujumises Chartresis Euroopa meistriks ja seejärel Istanbulis maailmameistriks.

2013. aasta suvel võitis ta Kaasani universiaadil kolm kuldmedalit (50 ja 100 meetrit vabalt, 50 meetrit liblikat) ja ühe hõbemedali (50 meetrit selili). 50 meetri vabaltujumise distantsil võitis ta kolmanda universiaadi järjest.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis 50 m vabaltujumises pronksmedali.

7. augustil 2019 teatas Aleksandra Hierasimienia sportlaskarjääri lõpetamisest.

Poliitiline tegevus
-------------------

18. augustil 2020 andis koos veel 2000 valgevenelasega allkirja avalikule kirjale, milles nõuti 9. augustil 2020 toimunud Valgevene presidendivalimiste kehtetuks tunnistamist ja poliitvangide vabastamist.

14. oktoobril 2020 sai teatavaks tema siirdumine Vilniusse, kus ta asus juhtima Valgevene sportlaste solidaarsusfondi, mis kaitseb Valgevene võimude poolt taga kiusatud sportlasi.

 

2. aprillil 2021 algatati tema suhtes kriminaalasi Valgevene kriminaalkoodeksi artikli 361 alusel, mis käsitleb "meedia või interneti kaudu tehtud üleskutseid panna toime tegusid, mille eesmärk on kahjustada Valgevene Vabariigi riiklikku julgeolekut". 22. aprillil 2021 kandsid Valgevene võimud ta tagaotsitavate nimekirja. 25. veebruaril 2022 evakueeriti ta koos perega pärast Venemaa sõjalist sissetungi Kiievist Varssavisse. 2022. aasta märtsis konfiskeerisid Valgevene võimud tema maja Drozdis.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alaksandra Hierasimienia** |

26. detsembril 2022 mõistis Minski linnakohus talle tagaselja 12-aastase vangistuse üldrežiimiga koloonias, süüdistatuna avalikes üleskutsetes sooritada tegusid, mille eesmärk on kahjustada riigi julgeolekut (Valgevene kriminaalkoodeksi 275-Z artikkel 361).

Viited
------


1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. august 2020. Vaadatud 28. detsembril 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
**Little Maplestead** on küla Braintree ringkonnas Essexis Inglismaal.

Vaatamisväärsused
-----------------

Ristija Johannesele pühitsetud ümarkirik on üks neljast Inglismaal säilinud keskaegsest ümarkirikust. Ümmargust siseruumi ümbritseb kuuest võlvikust koosnev ringikujuline ümbriskäik. Kirik valmis umbes 1335. aastal johanniitide ordu eestvõttel, kelle organisatsioon asulas tegutses. Aastail 1849–1855 ehitati hoonet ümber, palju originaalseid detaile ja viimistlust asendati bõi tehti ümber, kuid säilitati algne ruumivorm.

1836. aastal andis William Wallen välja raamatu "The History and Antiquities of the Round Church at Little Maplestead, Essex".

Juuni esimesel pühapäeval toimub kirikus johanniitide ordu jumalateenistus ja protsessioon, millel osalevad ordu liikmed kannavad ordu ametlikke rüüsid.

Viited
------

1. ↑  St John the Baptist Church. - Little Maplestead Parish Council
2. ↑  The history and antiquities of the round church at Little Maplestead. - Library of Congress
3. ↑  St John the Baptist Church. - Little Maplestead Parish Council
Aldebarani ja Päikese suuruse võrdlus
**Aldebaran** (α Tau / α Tauri) on täht Sõnni tähtkujus, üks tähistaeva kirkamaid tähti (heleduselt 14.).

Aldebarani nimi on pärit araabia sõnast **الدبران** *ad-dabarān*, mis tähendab 'järgnev', sest ta järgnes Plejaadidele oma näival teekonnal öötaevas. Spektriklass on K5, mis paistab meile oranžina. Aldebaran asub 65 valgusaasta kaugusel ja on paisunud 38 korda suuremaks kui Päike. Absoluutne heledus on 150 korda suurem kui Päikesel.

Aldebarani suunas liigub NASA kosmosesond Pioneer 10, millel kulub täheni jõudmiseks rohkem kui kaks miljonit aastat.

Viited
------

1. ↑  "Aldebaran is the Bull's fiery eye". *EarthSky*. Vaadatud 12. detsember 2017.
2. ↑  "Aldebaran". *Constellation Guide*. Vaadatud 12. detsember 2017.
3. ↑  "Aldebaran". *AstroPixels.com*. Vaadatud 12. detsember 2017.
4. ↑  "Pioneer-10 and Pioneer-11". *NASA*. Vaadatud 12. detsember 2017.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aldebaran** |
**Ratnieki** on küla (*vidējciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Līgatne vallas. 2021. aastani kuulus küla Līgatne piirkonda.

Külas asub Läti Ülikooli konverentsi- ja puhkekeskus Ratnieki. Seal asuvad Ozoliņi ja Ratnieki bussipeatus.

Asula jääb Gauja rahvusparki.

Ratniekit on esimest korda mainitud aastal 1601, mil see allus Sigulda ordulinnusele. Hiljem kuulusid sealsed maad Nurmiži mõisale. Ratnieki talu, mille pindala oli 117,88 hektarit, ostis mõisalt 5850 rubla eest välja Pēteris Lauberts. Tema neljast pojatütrest kaks, Ella ja Milda Lauberte, olid väljapaistvad maletajad. Pēterise poja Rūdolfs Laubertsi surma järel ostis talu Läti ajakirjanik Emīlija Benjamiņa, aastal 1932 aga tekstiilivabriku Rīgas audums omanik Roberts Hiršs. Aastal 1939 pages ta USA-sse, kus surres talu oma testamendis Läti Ülikoolile pärandas. Teise maailmasõja järel läks Ratnieki Vildoga külanõukogu koosseisu, sinna rajati postkontor ja paigast sai külanõukogu keskus. Aastal 1992 võeti USA-st Läti Ülikooliga ühendust ja teavitati neid pärandist. Aastal 1998 kinnitati ülikooli omandiõigust nendele aladele, kuigi kinnistamisprotsess jõudis lõpule alles aastal 2003. Ülikool alustas seejärel puhkekompleksi rajamist, talli rajati konverentsisaal, kolmekorruselisse tööliste majja aga 36 voodikohaga perede toad.

2018. aastal oli külas 71 elanikku, 2022. aastal 55.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Līgatne valla asulad |
| --- |
| 
**Augšlīgatne** **·**  Ķempji **·**  Ķopas **·**  Lūsari **·**  Ramas **·**  Ratnieki **·**  Sinepes **·**  Skaļupes **·**  Vēveri **·**  Vildoga |
**Jelena Ossipova** (sündinud 28. mail 1981) on eesti kitarrist. Ta on Eesti Interpreetide Liidu liige.

Kitarrist, kammermuusik ja pedagoog Jelena Ossipova alustas kitarriõpinguid 6-aastaselt Maardu Muusikakoolis ja osales juba õpingute ajal edukalt üleriigilistel konkurssidel. Aastatel 1996–2000 õppis ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klassikalise kitarri erialal Tiit Petersoni juures. Õpingud jätkusid Heiki Mätliku juhendamisel Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, esmalt bakalaureuseõppes (2000–2004) ja seejärel magistriõppes (2004 –2006). 2005. aastal õppis ta vahetusüliõpilasena Soomes Sibeliuse Akadeemias Andrzej Wilkuse käe all.

Jelena Ossipova on osalenud paljudel meistrikursustel, mille juhendajateks on olnud Abel Carlevaro, Alvaro Pierri, Eduardo Fernandez, Jukka Saviouk, David Tanenbaum, Zoran Dukic, Nikita Koshkin, Andrew York, Per Skareng, Thomas Kirchoff, Pablo Marquez, Gerhard Reichenbach, Jorgos Panetsos ja Jozsef Eötvös. 2003. aastal täiendas ta end Salzburgis Mozarteumi suveakadeemia kursustel professor Álvaro Pierri juhendamisel.

Lisaks kontsertegevusele Eestis on Jelena Ossipova esinenud Poolas, Soomes, Leedus, Iisraelis ja Venemaal. Ta on esitanud solistina Joaquín Rodrigo Kitarrikontserti „Aranjuez" Kaunase linna sümfooniaorkestri ja Vanemuise Sümfooniaorkestri ees. Aktiivse kammermuusikuna teeb ta koostööd erinevate eesti tuntud muusikutega, sh Andreas Lend, Oksana Sinkova, Heigo Rosin, Kristi Mühling, Svetlana Kekiševa, Maria Veretenina,Olga Zaitseva jt. Kitarriõpetajana töötab ta Viimsi Muusikakoolis ja Maardu Kunstide Koolis.

Jelena Ossipova repertuuar hõlmab muusikat renessansist kaasajani. Tema kontserdikavades kõlavad tuntud teoste kõrval ka harvem esitatavad muusikapalad. Koos flötist Oksana Sinkovaga mängib ta plaadil „Across Seas and Oceans" (2012).
**Otto Ferdinand August Moritz Greiffenhagen** (20. juuni (vkj)/ 2. juuli 1871 Tallinn – 10. juuni 1938 Hameln, Saksamaa) oli baltisakslasest Eesti ajaloolane, arhivaar ja muusikakriitik. 

Ta sündis Tallinna sündiku ja linnapea Thomas Wilhelm Greiffenhageni pojana. Pärast Tallinna kubermangugümnaasiumi lõpetamist alustas ta 1889 ajalooõpinguid Tartu Ülikoolis ja hiljem Bonni Ülikoolis. 

Ta oli Tallinna Linnaarhiivi direktor aastatel 1910–1935. Et Eesti Vabariigi loomisega oli baltisakslaste juhtiv roll üldiselt kadunud, kujunes Linnaarhiivist Greiffenhageni ja hiljem Paul Johanseni juhtimisel nende üks olulisemaid uurimiskeskusi. See tekitas kohati ka vastuolusid arhiivi ja riigivõimu vahel, ent kuna Greiffenhagen suhtus Eestisse lojaalselt, siis teda ei vallandatud, vaid ta sai kuni pensionile jäämiseni olla arhiivi eesotsas ning anda ameti Johansenile üle.

Aastatel 1910–1938 oli ta ka Eesti (varem Eestimaa) baltisakslaste ühe olulisema asutuse, Eestimaa Kirjanduse Ühingu esimees ja ajalehe Revalsche Zeitungi muusikakriitik.

Looming
-------

Ta avaldas Tallinna linna vanimad arveraamatud ja kodanikeraamatu, samuti korraldas ja kaasajastas arhiivi kogusid. 

* "Oleviste kiriku vanadusest". Vaba Maa nr 76, 31. märts 1934. Lk 6

Viited
------

1. ↑  Peep Pillak: *"Eesti Nõukogude Entsüklopeedia 3. kd, lk 213 annab ekslikult Otto Greiffenhageni surmaajaks 23. juuni 1938"*
2. ↑  Arnold Hasselblatt: *"Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat"*, Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Matrikkel 14223, lk 882

Kirjandus
---------

* Otto Greiffenhagen. Das Revaler Bürgerbuch 1409 - 1624 = Tallinna kodanikkuderaamat. Reval, 1932
* Eesti entsüklopeedia, kd 14. Tallinn 2000. Lk 70
* Peep Pillak. "Otto Greiffenhagen – kauaaegne Tallinna linnaarhivaar". Tuna 2000, nr 2. Lk 150–156
* Peep Pillak. "Otto Greiffenhagen (1871–1938) ja tema tegevus Tallinna linnaarhivaarina (1900–1934)". Magistritöö, juhendaja Aadu Must. Tartu Ülikooli filosoofiateaduskond, 2002
* Peep Pillak. Greiffenhagenid ja muusika. Teater. Muusika. Kino 10/ 2004, 1/ 2005
**Helitehnik** ehk **helitehnoloog** on elukutse, mida esindaval isikul peab olema võimekus helitehnoloogiat kasutades produtseerida heli või analoogne või digitaalne helisalvestis. 

Helitehnoloogi ülesannete hulka kuuluvad:

1. heli esitamiseks ja salvestamiseks sobiva keskkonna loomine, sealhulgas helitehnika ülesseadmine, helikontroll (inglise keeles *soundcheck*) ning eri tüüpi ürituste (näiteks kontsertide, etenduste, konverentside, spordivõistluste) helindus.
2. analoog- ja digitaalsignaalidega manipuleerimine;
3. analoogses või digitaalses vormis informatsiooni andmekandjale talletamine (näiteks magnetlindile, arvuti kõvakettale vms)
4. töötlemata helisalvestise (inglise keeles *dry recording*) miksimine ja masterdamine, mille eesmärgiks on kujundada tasakaalustatud tervik.

Töövahendid
-----------

Helitehnoloog peab olema suuteline rakendama erinevaid helisalvestusviise, sealhulgas analooglinti, digitaalseid mitmerealisi salvesteid ja helitöötlustarkvarasid. Kaasaegsel helitehnoloogil on vajalik aru saada tarkvara ja raudvara integratsioonipõhimõtetest – sünkroonimisest analoog-digitaalmuunduseni. Oma töös kasutavad helitehnoloogid erinevaid digitaalseid seadeldisi, sealhulgas:

Helivõimendiid – elektroonilised võimendid, mis suurendavad elektrisignaali pinget ja võimsust helisageduste alas.

Signaaliprotsessorid – mikroprotsessorid, mis tegelevad signaalide pideva töötlemisega ja seda enamasti reaalajas (sündmuse tegeliku toimumise ajal).

Analoog-digitaalmuundurid – seadmed, mis muudavad analoogsignaali ehk pideva signaali digitaalsignaaliks ehk diskreetsesse vormi.

Digitaal-analoogmuundurid – seadmed, mis muundavad digitaalsignaali analoogsignaaliks.

Muusikatarkvara (inglise keeles *Digital Audio Workstation, lühendina **DAW***] – muusika või heli loomiseks, salvestamiseks ja/või töötlemiseks loodud tarkvara.

Valjuhääldid – elektroakustilised seadmed, mis muundavad helisagedusliku elektrivõnkumise (audiosignaali) heliks.

Mikrofonid – elektroakustikaseadmed, mis muundavad helirõhu võnkumised elektripinge muutusteks.

Helimikserid – elektroonilised seadmed, millega saab kombineerida ja muuta erinevaid helisid.

Sekventserid – elektrooniline seade, millega saab kombineerida ja muuta erinevaid helisid.

Eelvõimendid (inglise keeles *preamp*)  – seadmed, mis võimendavad nõrkasid signaale liinitasemele, et nendega töötamine oleks lihtsam. 

Magnetofonid – on seadmed audiosignaali magnetiliseks salvestamiseks liikuvale andmekandjale – magnetlindile – ja salvestise taasesitamiseks.

Helitehnoloogia õppimine Eestis
-------------------------------

Eestis on helitehnoloogia eriala võimalik omandada kõrghariduse baasil Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias. Õpe Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias kestab 4 aastat ning nõuab 240 EAP (Euroopa ainepunktisüsteemi ainepunkti) täitmist (8 semestrit, 30 EAP semester). Heliloomingu õppekava Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias kestab 3 aastat ning nõuab 180 EAP täitmist (6 semestrit, 30 EAP semester).

Viited
------

1. ↑  metshein.com. , (16.10.2017)
2. ↑  Tartu Ülikooli infosüsteemid.  (16.10.2017)
3. ↑  EMA siseinfosüsteem.  (16.10.2017)
**Kastuś Kalinoŭski** (valgevene *Кастусь Каліноўскі*; vene *Вицент-Константин Калиновский*; poola *Wincenty Konstanty Kalinowski*; 21. jaanuar 1838 – 10. märts 1864) oli Valgevene revolutsionäär-demokraat, publitsist, üks 1863.–1864. aasta ülestõusu juhte Valgevenes.

Elulugu
-------

Lõpetas 1860 Peterburi ülikooli õigusalal. 1862–1863 andis välja illegaalset ajalehte Мужыцкая праўда, millel oli suur mõju valgevene rahvusliku vabastusliikumise tõusule. Arreteeriti tsaarivõimude poolt jaanuaris 1864 ja hukati sama aasta märtsis Vilniuses.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

* 2022. aasta märtsis liideti tema nimeline pataljon Ukraina relvajõududega.

Vaata ka
--------

* Kastuś Kalinoŭski polk

Viited
------

1. ↑  РОМАН ПЕТРЕНКО. Білоруський батальйон увійшов до складу Збройних сил - Ukrajinska Pravda 26.03.2022 (vaadatud: 10.08.2022)

Välislingid
-----------

* Biograafia vene keeles
Babtyno mõisa peahoone
**Babtyno mõis** (ka **Žemaitkiemise mõis**, leedu *Babtyno dvaras* või *Žemaitkiemio dvaras*) on endine mõis Leedus Kaunase rajoonis Babtai vallas Žemaitkiemises.

Ajalugu
-------

Mõis kuulus XVI sajandil Šiukstade suguvõsale. XVII sajandil oli mõis Andrius Vilimavičiuse ja Jokūbas Sauginavičiuse ühisomandis, kuni nad mõisa aastal 1897 Prozoritele müüsid. Juba samal aastal müüsid need mõisa edasi von Korffidele. Aastal 1830 läks mõis Giedraitiste valdusse. Sel aastal kuulus mõisakompleksi 16 hoonet.

Järgmised omanikud olid Tyszkiewiczid. Esimese maailmasõja järel mõis tükeldati, järelejäänud 20 hektari suurune osa läks Vladas Nagevičiuse valdusse.

Mõisakompleks
-------------

Vanimad säilinud hooned on varakamber ja peahoone, mida mainiti juba aastal 1797. Suurem osa mõisakompleksi praeguseks säilinud ehitistest pärineb aga XIX sajandist. Sajandi alguses valmis küün, keskpaigas ait ja sajandi lõpus laut. Lisaks neile kuulub mõisakompleksi veel tulpkabel.

Pärast seda, kui Vladas Nagevičius läände pages, oli mõisa peahoone kasutusel kolhoosi kontori, kohaliku kultuurimaja ja külanõukogu haldushoonena. Tänapäeval on selle omanik ärimees Mindaugas Šventoraitis. Küün on ümber ehitatud kontserdisaaliks.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuni 2015. Vaadatud 25. augustil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; skeem (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Mõisa koduleht
* Video Žemaitkiemise mõisast
* Fotoreportaaž Žemaitkiemise mõisast