recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Oktoobrilapsed** (vene keeles *октябрята*, ainsuses *октябрёнок*) olid Nõukogude Liidus kooli pioneerimaleva juures tegutsenud, rühmadesse koondatud 7–9-aastased lapsed, keda pioneeride või kommunistlike noorte seast valitud juhtide suunamisel valmistati ette astuma Üleliidulisse V. I. Lenini nimelisse Pioneeriorganisatsiooni.

Nimetus pärineb aastatest 1923–1924, mil Moskvas tekkisid esimesed lasterühmad, kuhu võeti 6–7-aastaseid lapsi, kes olid sündinud Suure Sotsialistliku Oktoobrirevolutsiooni aastal 1917.

Oktoobrilaste rühmad moodustati koolide algklassides ja need tegutsesid kuni oktoobrilaste pioneeriks astumiseni ja pioneerirühmade moodustamiseni. Üheksa-aastaselt, kui lapsed olid koolis juba 3. klassis, astusid nad Üleliidulisse V. I. Lenini nimelisse Pioneeriorganisatsiooni, mida juhtis Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei ülesandel Üleliiduline Leninlik Kommunistlik Noorsooühing.

Oktoobrilapseks vastuvõtmisel anti igale lapsele oktoobrilapse rinnamärk – punane viisnurk Lenini lapsepõlveportreega. Oktoobrilaste rühm, mille moodustas kooliklass, koosnes allüksustest, mida nimetati *tähekesteks* (звёздочки). Sealt pärineb ka Nõukogude Eesti lasteajakirja Täheke nimetus. Iga täheke koosnes viiest lapsest ja seda juhtis pioneerirühmast valitud pioneer.

Oktoobrilaste tegevus kulges õpetajate ja pioneeride juhtimisel peamiselt mängulises vormis.[*viide?*]
**BMW M4** on BMW poolt toodetava 4. seeria sportlikuim versioon. Seoses BMW 3. seeria kupeede ümbernimetamisega 2013. aastal BMW 4. seeriaks, sai ka sportlikud M-mudelid tähiseks vastavalt M4 kupee- ja kabriolettmudelile ja M3 sedaankerega mudelitele.

F82/F83 põlvkond (2014–2018)
----------------------------

Sellel on 317 kW (431 hj) arendav turboga R6 bensiinimootor, mille mudeliks S55B30. Käigukastidest on saadaval 6-käiguline manuaal- ja 7-käiguline DCT automaatkäigukast. Varustusse kuuluvad muuhulgas aktiivne difentsiaal ja stardiabi-paigaltvõturežiim Launch Control. Tippkiirus on elektrooniliselt piiratud 250 km/h.

### F83 kabriolett

BMW M4 kabriolett on üks BMW M4 versioonidest. Tehnika on kabrioletil identne BMW M4 ja BMW M3-ga. Seega on sellel 550 Nm. Kuigi see on turbomootor, on selle pöörete piir suur: 7600 p/min. 0-100 km/h jõuab 4,6 sekundiga, robotkäigukastiga 4,4 sekundit. Kupee (M4) ja sedaan (M3) on veidi kiiremad, sest kabriolett kaalub rohkem (1750 kg). See on 60 kg vähem kui eelkäijal (M3 kabriolett). Kolmeosaline kõvakatus pakib ennast kokku 20 sekundiga. Jaheda ilma puhuks on esiistmetel ka kuklasoojendused. 

* BMW M4BMW M4
* BMW M4 DTMBMW M4 DTM
* BMW M4 CSBMW M4 CS

G82 põlvkond (2021–tänapäev)
----------------------------

Teise põlvkonna M4, mille mudelitähiseks on G82, baseerub paljuski 4. seeria kupeel, mille mudelitähiseks on G22. 

BMW M4 Coupé varustatakse 550 Nm ja 353 kW (480 hj) arendava S58B30T0 tähistust kandva turbolaaduriga R6 bensiinimootoriga. Saadaval on ka võimsam **M4 Competition** mudel, millel pöördemomenti 650 Nm ja maksimaalne võimsus 375 kW (510hj) 6250 p/min juures. 

* BMW M4BMW M4
* BMW M4BMW M4
* BMW M4 CompetitionBMW M4 Competition
**BMW 6. seeria** on keskklassi *grand-tourer* auto, mida Saksa autotootja BMW tootis ajavahemikus 1976–1989 ja uuesti aastast 2003. Kõik 6. seeriad on toodetud 5. seeria platvormil.

1. põlvkond (E24)
-----------------

 *Pikemalt artiklis BMW 6. seeria (E24)*
Esimene 6. seeria kandis keretähist E24, seda toodeti 1976–1989, vahetades välja E9 kupee. Seda toodeti ainult 2-ukselise kupeena. 1989. aastal sai selle järglaseks BMW 8. seeria (E31). 

* BMW 633 CSiBMW 633 CSi
* BMW 633 CSiBMW 633 CSi
* BMW M635CSi (1985)BMW M635CSi (1985)

2. põlvkond (E63/E64)
---------------------

Teine 6. seeria tuli välja aastal 2003, keretähisega E63 (kupee) ja E64 (kabriolett). Seda toodeti kuni 2010.

* 
* 
* 
*

3. põlvkond (F12/F13/F06)
-------------------------

Kolmas 6. seeria tuli välja 2011, lisaks 2-ukselisele kupeele (F12) ja kabrioletile (F13) lisandus 2012. aastal mudelisarja 4-ukseline *Gran Coupé* kupee (F06). Kolmandat põlvkonda toodeti aastani 2018. Selle vahetas välja 8. seeria.

* 
* 
*

4. põlvkond (G32)
-----------------

Neljas 6. seeria tuli välja 2017, seda toodetakse ainult 5-ukselise *Gran Turismo* laugpärana (G32), vahetades välja endise 5. seeria *Gran Turismo* (F07).

* 
*
**Roman Staněk** (sündinud 25. veebruaril 2004 Valašské Meziříčís) on Tšehhi võidusõitja.

Karjäär
-------

### Kart

Staněk alustas rahvusvaheliselt kardispordiga 2014. aastal, võistledes 60 MINI kategoorias kuni aastani 2016. Järgmisel aastal siirdus ta OK Juniori ridadesse ning 2018. aastal osales kardisõidu maailmameistrivõistlustel OK kategoorias.

### Vormel 4

2019. aastal debüteeris Staněk AÜE Vormel 4 Meistrivõistlustel üheistmelise autoga, kus ta osales külalissõitjana neljal võistlusel koos Lucas Alecco Roy, Rashed Ghanemi ja Rui Andradega. Samal aastal sõitis ta ka Itaalia Vormel 4 Meistrivõistlustel ja Saksamaa Vormel 4 Meistrivõistlustel US Racing-CHRS meeskonnaga koos Arthur Leclerci, Théo Pourchaire'i ja Alessandro Ghirettiga. Itaalias võidab ta Imolas ja võidab veel neli poodiumit. Saavutab edetabelis viiendaks. Saksamaa meistrivõistlustel saavutas ta veel kaks võitu ja kolm muud poodiumit, saavutades lõpparvestuses neljanda koha.

### Euroformula Open

2021. aastal tegi Staněk debüüdi Motoparki meeskonnaga Euroformula Open Meistrivõistlustel viiendas voorus koos Cameron Dasi, Petr Ptáčeki, Matthias Lütheni, Jak Crawfordi ja Pepe Martíga. Ta võidab oma esimese võidu teises sõidus Imolas, lõpetades sprindis ameeriklase Jak Crawfordi ees, naaseb poodiumile kolmandas sõidus teise kohaga.

### Vormel 3

2020. aastal pidi Staněk algselt sõitma Prema meeskonnas Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel, kuid hiljem läks ta enne hooaja avavõistlust koos meeskonnaga Charouzi Sauber Junior Team Vormel 3 vastu Igor Fraga ja David Schumacheri kõrval, asendades lahkuva Niko Kari ja saades noorimaks. meistrivõistlustel sõitja. Kaheksanda kohaga Monza ringrajal õnnestub tal võita oma hooaja esimesed ja ainsad punktid.

2021. aastal vahetab Staněk meeskonda, liigub koos Jak Crawfordi, Reece Ushijima, Roy Nissany ja Ayumu Iwasaga Hitech Grand Prix’le, talvel võistleb Aasia Vormel 3 ja ülejäänud aasta Vormel 3 sarjas. Aasia sarjas võidab ta 60 punkti ja saavutab kümnenda koha. edetabelis, saavutades oma parima tulemusena neljanda koha.

Vormel 3-s vallutab ta pärast vahelduvaid tulemusi oma esimese poodiumi teises Hungaroringi sõidus, saavutades Matteo Nannini ja Enzo Fittipaldi järel kolmanda koha. Seda korratakse Spas veel ühe suurepärase kolmanda kohaga Lorenzo Colombo ja Jak Crawfordi järel. Sulgeb üldarvestuses 29 punktiga 16. kohal.

Pärast Trident Motorspordi meeskonnaga Vormel 3 kollektiivkatsetel osalemist Stanekit kuulutab Itaalia meeskond koos Jonny Edgari ja Zane Maloneyga hooajaks 2022. Imola Stanek võidab teises sõidus oma esimese sõidu selles kategoorias, alistades Jak Crawfordi ja Isack Hadjari. Järgmises voorus Barcelonas võidab ta pole-positsiooni, sõidus lõpetab ta Victor Martinsi järel teisena.

Välislingid
-----------

* Roman Staněk, aadressil driverdb.com, DriverDB AB. (inglise keeles)
**Fredric Brown** (29. oktoober 1906 Cincinnati, Ohio – 11. märts 1972 Tucson, Arizona) oli USA kirjanik. Ta oli eelkõige ulme- ja kriminaalkirjanduslike teoste poolest.

Browni teostele oli iseloomulik sardooniline ja makaaberlik huumor. Ta kirjutas arvukalt novellisarnaseid lühijutustusi, mille pikkus oli mõnikord alla tuhande sõna. Esimesi jutustusi hakkas ta ajakirjades avaldama 1930. aastatel. Alates 1950. aastatest ilmusid mitmed tema jutustuste kogumikud. Tema lühijutustuste "Arena" põhjal valmis 1967. aastal telesarja "Star Trek" esimese hooaja üks episoodidest.

Tema esimene romaan oli 1947. aastal ilmunud detektiivromaan "The Fabulous Clipjoint", mis pälvis aasta hiljem Edgar Allan Poe auhinna parima debüütromaani eest. Ulmeromaan "What Mad Universe" sündmustik leiab aset alternatiivuniversumis. Tema teised tuntumad ulmeromaanid on "Martians, Go Home" (1954) ja "Rogue in Space" (1957).

Eesti keeles on ilmunud Browni lühijutustused "Kohutav" ("Abominable"; tõlkija Ain Raitviir) ajakirja Noorus 1967. aasta kolmandas numbris ja "Planetaat – meeletu planeet" ("Placet Is a Crazy Place"; tõlkija Ivar Voites) 1992. aastal välja antud antoloogias "Huumori lõpp".

Viited
------

1. ↑  Labov, William; Browne, Ray Broadus Browne; Browne, Pat (2001). *The Guide to United States Popular Culture*. Popular Press. Lk 117. ISBN 0-87972-821-3.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  EDGAR ALLAN POE AWARD BEST FIRST NOVEL. cozy-mystery.com. Vaadatud 19.5.2023
3. ↑  Frederic Brown «Kohutav». ulmebiblio.blogspot.com. Vaadatud 18.5.2023
4. ↑  Fredric Brown. Eestikeelse ulmekirjanduse bibliograafia. Vaadatud 18.5.2023
**Arnold Jannus** (27. mai 1919 Petrograd – 26. märts 2015) oli eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli professor.

Ta õppis Rakvere Õpetajate Seminari algkoolis ja Tartu Õpetajate Seminari algkoolis ning lõpetas aastal 1938 Tartu Poeglaste Gümnaasiumi. Samal aastal asus ta õppima Tartu Ülikooli arstiteaduskonda. 

Aastal 1941 evakueerus tema perekond Nõukogude tagalasse. Aastal 1942 astus ta Punaarmeesse, kus tegutses Eesti Laskurkorpuses sõjaväevelskrina nooremleitnandi auastmes sanitaarrühma komandörina. Aastal 1945 astus ta uuesti Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1949 arstina. Aastal 1952 kaitses ta väitekirjaga *"Immuunsuse uurimine kõhutüüfuse vastu vaktsineerituil"* meditsiinikandidaadi kraadi. Aastal 1967 kaitses ta väitekirjaga *"Poliomüeliidi ja poliomüeliiditaoliste haiguste epidemioloogiliste ja laboratoorsete uurimiste alaseid materjale Eesti NSV-s"* meditsiinidoktori kraadi. Aastal 1968 sai ta professori kutse.

Ta töötas aastal 1946 (õppimise ajal) Tartu Linna I Polikliinikus pediaatri kohusetäitjana ja määrati samal aastal Tartu riikliku sanitaarinspektori kohale. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta lühemat aega Tartu Riikliku Ülikooli nakkushaiguste ja mikrobioloogia kateedris vanemõpetajana ning Tartu Linna Onkoloogia Dispanseris röntgenoloogina. Aastatel 1954–1977 töötas ta Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudi direktorina. Aastatel 1977–1988 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli hügieeni ja tervishoiuorganisatsiooni kateedri juhataja ja professorina, 1988–1992 samas kateedris professori-konsultandina.

Isiklikku
---------

Tema isa Eduard Jannus oli enne sõda sekretär, sõja ajal Punaarmee sõjaväeprokurör, prokurör oli ta ka pärast sõda Eesti NSV-s. Tema õde Lii Jannus-Pruljan (1929–2020) oli kopsuarst.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 652.
**Pirjo Jonas** (kuni 2015. aastani **Pirjo Püvi**; sündinud 8. juulil 1980) on eesti ooperilaulja (koloratuursopran) ja näitleja. 

Alates 2010. aastast on ta Vanemuise teatri ooperisolist.

Jonas on teinud koostööd selliste dirigentidega nagu Nikolai Aleksejev (Venemaa), Anu Tali, Toomas Siitan, Lauri Sirp, Ants Soots, Risto Joost, Jüri Alperten, Erki Pehk ja Mihkel Kütson. 

2018. aastal lõi ta näitlejana Maria keskse rolli Mart Sanderi ajaloolises draamasarjas "Litsid" (TV3). Samal aastal mängis ta teleseriaalis "Siberi võmm". 2019. aastal mängis ta krimikomöödiasarjas "Kättemaksukontor".

Haridus
-------

* 2003 Tartu Ülikool, inglise keele ja kirjanduse eriala
* 2007 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, bakalaureusekraad ooperilaulu erialal, Nadia Kuremi klass
* 2009 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, magistrikraad laulu erialal, Nadia Kuremi klass

Tunnustus
---------

* 2011 rahvusvahelise Richard Wagneri Ühingu stipendiaat
* 2011 Kristallkingakese auhind
* 2011 VII Klaudia Taevi nimelise noorte ooperilauljate konkursi finalist, eriauhind parima Franz Schuberti "Ave Maria" esituse eest

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on lavastaja ja näitleja Tanel Jonas. Tema õde on ratsutaja Grete Püvi Ayache.

Viited
------

1. ↑  Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajad
2. ↑  "Näitleja ja ooperilaulja — unelmate paar! Pirjo Püvi läks Tanel Jonasele mehele", publik.ee, 8. august 2015

3. 

4.

Välislingid
-----------

* Pirjo Jonase tutvustus Vanemuise kodulehel
Teravaselgse mõigasroide profiile. Joonis raamatust Dictionnaire raisonné de l’architecture française du XIe au XVIe siècle
Roideprofiilid Kuressaare linnusest. Vasakul pirnvöötroie, paremal rihvkülgedega roie
**Pirnvööt** (saksa keeles *Birnstab*) on pirnitaolise ristlõikega roide- või turbaprofiil hilisemas gooti ehituskunstis.

Pirnvöödi eelkäijad ja rööpvormid on juba varagootikas esinev teravmõigasroie, kumerate külgedega ja teravdatud harjaga mõigasroideprofiil ning sellega sarnane turbaprofiil. Pirnvööt erineb neist rihva märksa tugevama osakaalu poolest profiilis.

Eesti arhitektuuris esineb tüüpiline pirnvööt, äratuntava S-kujulise joonega profiilis, Valjala kiriku polügoonaalse koorilõpmiku roietel, Kuressaare linnuse ristikäigu võlviroietel ning ristikäigu portaali palestikus. Pirnvöödiprofiiliga roidetelliseid on leitud Tartu Jaani kirikust, samuti on pirnvööt sealse pseudotrifooriumi niššide raamistuses.

Pirnvöötroidega sarnaneb teine tüüp, pirnvöötroidest tuletatud rihvkülgedega roie, mille profiil on sarnaselt piklik, aga ta kõik pinnad on nõgusad. Viimane esineb näiteks Kuressaare linnuse pidurefektooriumi roietel.

Pildid
------

* Pirnvöötroided Püha Vituse katedraali lõunaeeskojas PrahasPirnvöötroided Püha Vituse katedraali lõunaeeskojas Prahas
* Taastatud Tartu Jaani kiriku piilarid pirnvöödiga nurkadel (säilinud piilaritel maha taotud)Taastatud Tartu Jaani kiriku piilarid pirnvöödiga nurkadel (säilinud piilaritel maha taotud)

Vaata ka
--------

* Ümarvööt
* Ehisliist
* Mõigasroie

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Eesti arhitektuur: Oskussõnastik, lk 22. 1993
4. ↑
5. ↑
Deutschnofeni valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
**Deutschnofen** (itaalia: *Nova Ponente*) on vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 30 km Bolzanost kagus.

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3898 inimest.

Geograafia
----------

Valla pindala on 112,0 km².

Deutschnofen külgneb järgmiste valdadega: Aldein, Bolzano, Bronzolo, Karneid, Laives, Welschnofen ning Predazzo, Tesero ja Varena Trento provintsis.

Deutschnofenis on ka külad Rauth (*Novale*) ja Obereggen. Seal on kirik ning mitu kohvikut ja hotelli.

A22 kiirtee asub 15 km külast. Deutschnofenil on 7 km piiri Trento provintsiga.

### Frazioni

Deutschnofeni vallas on *frazioni* (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Petersberg (itaalia: *Monte San Pietro*) ja Sankt Nikolaus/Eggen (itaalia: *San Nicolò d'Ega*).

### Külad

#### Obereggen

Obereggen on väike turismiküla Deutschnofeni vallas. Asukohaga Latemari jalamil, elab Obereggenis 900 asukat. Teine lähedane mägi on Schmieder (Zapfi asunduses).

Külas on vähemalt kolm hotelli ning Latemari pool mägiratta- ja jalgteede võrk. Samuti on arvukalt köisteid ja suusatõstukeid.

##### Sankt Florian

Väga maaeluline asundus Sankt Florian (itaalia: San Floriano) asub Zapfi asunduse ja Obereggeni keskuse vahel. Seal ei ole hotelle või kauplusi, kuid asunduses on külalistemaju, kabel (pühale Florianusele, see on ainus kabel Obereggenis) ja üksainus sillutatud tee (sillutamata teid on rohkem).

Kogukond
--------

### Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 97,42% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 2,33% itaalia keelt ja 0,25% Ladiini keelt.

Välislingid
-----------

* Obereggeni ametlik veebileht
* Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
**Pärtlipäev** (murretes ka: *pärdipäev*, *pärtel*, *pärt*) on Eesti rahvakalendris 24. augustil, kirikukalendris on see apostel Bartolomeuse mälestuspäev. Seda päeva nimetati ka seenekülvi, meelõikus- ja rohupäev.

Pärtlipäeva peeti piirkonniti nagu rukkimaarjapäevagi (15. august) rukkikülvi poolitajaks, päeva kohta väideti "on keset rukkikülvi aega". Lõuna-Eestis arvati parim külviaeg olevat kolm päeva enne või ka kolm päeva pärast pärtlipäeva, sellel päeval külvata ei soovitatud. Üldiselt põllule ei mindud, kuid muid töökeelde ei olnud. Pärtlipäev oli sügissuviste koristustööde haripunkt. Jätkus suvivilja koristus, kuid rukkilõikus pidi olema lõppenud, sest tulemas oli kartulivõtt. Põhja-Eestis jäi ära keskhommikune söömaaeg.

Sel päeval nenditi kapsaste valmimist ("Pärtel pöörab kapsaste päid") ja lehmade piimaanni vähenemist ("Pärtel lakub piimapüttide põhjad"). Kui tarupuust lõigati mett vaid korra suvel, tehti seda sageli pärtlipäeva paiku. Ida-Eestis oli komme pärtlipäeval kaalikaid maitsta, siis saavad need edaspidi head magusad. Pärtlipäevast algas pähklikorjandus metsades, sest pähklid hakkasid valmima.

Saaremaal valmistati rukkimaarjapäeva paiku *lehisi* - lehtpuuvihtu. Saare-, vahtra-, kase- või muust lehtpuust vihad tehti suurtesse kubudesse lammaste talviseks söödaks. Saaremaal algas ka humalakorjamine ("Pärtel paneb humalale viimase viha sisse"), Lääne-Eestis pidid olema kitkutud linad ning talirukis ja -nisu pidid olema külvatud. 

Eesti rahvakalender peab pärtlipäeva sügise alguseks ("Pärtel viskab külma kivi vette").. Virumaal seostati pärtlipäevaga esimest sügistormi (*pärtliraju*), Lõuna-Eestis pääsukeste äralendu ja halla.

Vaata ka
--------

* Bartolomeus
* Pärtliöö

Viited
------

1. ↑  Murdekaart. vaadatud 19.08.2022.
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 232. vaadatud 19.08.2022
3. 1 2  Maavalla koda. vaadatud 20.08.2022.
4. ↑   Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 157. vaadatud 20.08.2022.
5. 1 2   Eesti rahvakalendri tähtpäevade andmebaas (BERTA)  (vaadatud 16.07.2013)

Välislingid
-----------

* Sissekanne Eesti rahvakalendri tähtpäevade andmebaasis (BERTA) (vaadatud 16.07.2013)
* .... viimane rukkiemapäev. Saarte Hääl, 25. august 2008.
Beno Zupančič (1967)
**Beno Zupančič** (22. märts 1925 Sisak – 20. august 1980 Ljubljana) oli sloveeni kirjanik ja poliitik.

Ta oli saemehhaaniku poeg. Kasvas üles horvaadi keskkonnas. 

Ta õppis slavistikat ja hakkas ajakirjanikuks. 

Ta on kirjutanud novelli "Veter in cesta" ("Tuul ja tee"), romaanid "Sedmina" ("Peied"), "Golobnjak" ("Tuvila"), "Noč in dan" ("Öö ja päev") ning "Plat zvona" ("Häirekell") ja lastejutte. 

Ta avaldas reisikirja oma reisidest Lähis-Idas, Aafrikas, Ladina-Ameerikas ja USA-s. 

Tema loomelaad oli sotsiaalselt realistlik. 

Ta on olnud Sloveenia Sotsialistliku Vabariigi Täitevnõukogu aseesimees.

Teosed
------

* "Štirje molčeči in druge zgodbe" (1951)
* "Veter in cesta" (1954)
* "Sedmina" (1957, eesti keeles "Peied", tõlkinud Aleksander Raid; Tallinn: Eesti Raamat, 1967)
* "Meglica" (1966)
* "Plat zvona" (1970)
* "Golobnjak" (1972)
* "Potres" (1972)
* "Grmada" (1974)
* "Delavci in kultura" (1975)
* "Popotovanja" (1976)
* "Noč in dan" (1977)
* "Zlati prah (1979)
* "Kultura včeraj in danes" (1979)
Benno Leesiku haud Tallinna Kaitseväe kalmistul  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 1. november 2015
**Benno Leesik** (17. jaanuar 1960 Haapsalu – 25. märts 2006) oli Kaitseliidu ülem.

Benno Leesik töötas aastatel 1982–1998 Eesti NSV Haapsalu rajooni RSN TK Siseasjade osakonnas, hiljem Eesti Politsei Lääne Politseiprefektuuris, kus alustas tööd korrapidaja abina ja lõpetas politseiprefektuuri ülemkomissarina.

Benno Leesik astus Kaitseliitu 1991. aastal ning teenis vabatahtlikuna Kaitseliidu Lääne maleva rühmapealiku, malevkonnapealiku ja mereüksuste pealiku ametikohal.

1998. aastal astus Leesik Eesti kaitseväe tegevteenistusse Kaitseliidu peastaabi ülema kohusetäitjana. 1999. aastal sai ta Kaitseliidu ülemaks.

2002. aastal ülendati ta majoriks.

Viited
------

1. ↑  Kaitseliidu ülem major BENNO LEESIK, 17. jaanuar 1960 – 25. märts 2006, www.kaitseliit.ee

Välislingid
-----------

* Elulugu Kaitseliidu lehel
* "Kaitseliidu ülemaks sai Benno Leesik" - Õhtuleht, 09.06.1999
* "Suri Kaitseliidu ülem Benno Leesik" - Postimees, 25.03.2006

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Lui Jaanson** | **Kaitseliidu ülem**8. juuni 1999 – 25. märts 2006 | Järgnev**Urmas Muld** |
Benno Pludra kohtumas kooliõpilastega (1984)
**Benno Pludra** (1. oktoober 1925 Mückenberg (tänapäeval Lauchhammer) – 27. august 2014 Potsdam) oli saksa laste- ja noorsookirjanik.

Benno Pludra oli pärit metallivalaja perekonnast. Põhikooli lõpetamise järel 1942. aastal töötas ta kaubalaevastikus. 

1945. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse ja lõpetas 1946. aastal õpetajate kursused. Seejärel töötas ta mõnda aega kooliõpetajana ning õppis 1947–1948 Tööliste-Talupoegade Teaduskonnas. Aastatel 1948–1950 õppis Benno Pludra Halle-Wittenbergi Martin Lutheri Ülikoolis ja Berliini Humboldti Ülikoolis germanistikat, ajalugu ja kunstiajalugu. Sel ajal hakkas ta kirjutama lühijutte ja avaldama ajalehtedes reportaaže.

1950. aastal katkes ta ülikooliõpingud ja asus Berliinis tööle ajalehe Der Rundfunk toimetajana. Alates 1952. aastast oli Benno Pludra vabakutseline kirjanik. Ta oli üks Saksa DV tuntumaid laste- ja noorsookirjanikke.

Benno Pludra teoste tõlked eesti keelde
---------------------------------------

* "Pisi-Matten ja valge merikarp", tõlkinud Ain Kaalep, Eesti Raamat, Tallinn 1970
* "Tambari", tõlkinud H. Silvet, Valgus, Tallinn 1973

Viited
------

1. ↑  Ajakiri Rossipotti
**Ilme Kuld** (sündinud **Loit** 10. oktoobril 1938 Moostes) on eesti skulptor.

Elukäik
-------

Ilme Kuld sündis Moostes ja lõpetas 1953 Jaanimõisa kooli. 1953–1958 õppis Tartu Kunstikoolis, pärast mida asus õppima Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti skulptuuri erialale, lõpetas selle 1965. Aastast 1974 Kunstnike Liidu liige.

Looming
-------

Alustas näitustel esinemist 1966. aastal vabariiklikul kunstinäitusel kõrgreljeefiga "Ema lapsega".

Viljelenud väikeplastikat, põhiliselt lüürilist naisakti, dekoratiivskulptuuri, lisaks aia- ja pargiskulptuuri. On loonud hulga hauasambaid. Osalenud näitustel Euroopas ja USA-s, 1988. aastast puuskulptuurisümpoosionidel ja 1989. aastast lumeskulptuurivõistlustel.

Isiklikku
---------

Ilme Kulla abikaasa on skulptor Riho Kuld.

Näitused
--------

**Isikunäitused**

* 1973 – Tallinna kunstisalong, koos Riho Kullaga
* 1980 – Tallinna kunstisalong, koos Riho Kullaga
* 1991 – Stockholm, koos Riho Kullaga
* 1993 – Põlva Maarja galerii, koos Riho Kullaga
* 2009 – "Ühine tee" Tallinn, Vabaduse galerii, koos Riho Kullaga

**Kataloogid**

* Ilme Kuld. Riho Kuld. Tallinn 1980
* Kullad. Põlva 2014

Viited
------

1. ↑  Omakäeline elulugu. Kunstnike kirjad, vastused ankeedile. Skulptuur A–Õ. EKMA.136.13.10/22

Välislingid
-----------

* Ilme Kuld. Riho Kuld. Tallinn 1980
* Kullad. Põlva 2014
* Riho ja Ilme Kulla tööd jõudsid albumisse, Pärnu Postimees, 5. aprill 2014
**Deviis** (ka **lipukiri**) on juhtlause, mida võidakse kasutada ka lipu- või vapikirjana. See võtab üldistatult kokku deviisi omaniku motivatsiooni või kavatsused. 

Euroopa heraldikatraditsioonis kasutatakse deviisi (aadlisuguvõsade) vappidel. Ajalooliselt on levinud ladina- ja prantsuskeelsed deviisid. Deviisid võivad olla ka muudel inimrühmadel, organisatsioonidel või isegi riikidel. 

Eesti (nagu ka Soome, Läti ja Venemaa) vapil deviisi ei ole. Ameerika Ühendriikide vapikiri on "E pluribus unum" (ladina keeles "paljudest üks", mis viitab osariikide ühtsusele), ametlik deviis aga "In God We Trust" (inglise keeles "Usume Jumalasse"). Prantsusmaa deviis on "Liberté, égalité, fraternité" (prantsuse keeles "Vabadus, võrdsus, vendlus"), kuid seda pole vapil ega lipul. Suurbritannia praegusel kuninglikul suguvõsal on koguni kolm vapikirja: nende tavapärasel vapil seisavad Inglise kuningate deviis "Dieu et mon droit" (prantsuse keeles "Jumal ja minu õigus", väidetavalt Richard Lõvisüdame sõjahüüd, ametlik deviis alates Henry V ajast) ja Sukapaela Ordu deviis "Honi soit qui mal y pense" (vanaprantsuse keeles "Häbi olgu sel, kes halba mõtleb"), Šotimaal kasutatavale vapil on aga Ohakaordu deviis "Nemo me impune lacessit" (ladina keeles "Keegi ei kahjusta mind karistamatult"). Šoti Stuartite dünastia vapikiri oli "In Defens", mis oli lühend fraasist "In my defens God me defend" (šoti murdes "Minu kaitseks Jumal mind kaitsku").

Vaata ka
--------

* olümpiadeviis
* moto
**Roman Laes** (13. september 1905 Tallinn – 1972 California, USA) oli eesti poliitik. Ta oli V Riigikogu liige. 

Roman Laes oli kommunistlik poliitik, tööline. 1927. aastal kandideeris ta kohalikel valimistel Harjumaal töölisnimekirjas. 1931. aastal sai temast Tartu töötute juht ning 1932. aasta Riigikogu valimistel valiti ta, Pahempoolsete tööliste ja kehvikute valimisliidu nimekirjast V Riigikogu liikmeks. 

Roman Laes oli koloriitne kuju poliitikas, ta mõisteti 22. märtsil 1933. aastal kordniku peksmise eest kaheks kuuks vangi. Veel mõisteti talle joobnud olekus rahurikkumise eest üks nädal aresti ehk 20 krooni trahvi. 

Emigreerus NSV Liitu, kus oli lühikest aega NKVD poolt arreteerituna vahi all, vabastati vahi alt ja kasutas olukorda ja põgenes Lätti. Teise maailmasõja ajal oli Saksa sõjaväes, pataljon Narva koosseisus. 1943, aastal deserteeris ja läks Soome, sealt Lapimaa kaudu Rootsi. 1946. aastal läks Austraaliasse ja sealt 1948. aastal Uus-Meremaa kaudu USA-sse.

Viited
------

1. ↑  "Juhatus ja liikmed". *Riigikogu*. Vaadatud 5. märtsil 2021.
2. ↑  Riigikogu liine Roman Laes 2 kuuks vangi. Järva Teataja (1926-1944), nr. 136, 23 november 1933
3. ↑  Valdur Ohmann, EKP hädas provokaatoritega ja õpib tundma oma vaenlast, Tuna 1 / 2019, lk 86–94
4. ↑  Võitleja 1955, nr. 9, lk. 6
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast, ansambli kohta vaata artiklit Beirut (ansambel).* |

---

**Beirut** on Liibanoni pealinn. See asub Vahemere kaldal ja moodustab 1. järgu haldusüksuse (kubernerkond).

Religioonide järgi võiks Beiruti jagada Ida-, Põhja-, Lääne- ja Lõuna-Beirutiks. 

Ida-Beirut ja Põhja-Beirut on enamjaolt kristlaste territoorium, seal asuvad saatkonnahooned, uhked kaubamajad, luksushotellid, üle maailma tuntud ööklubid, euroopalikud eramu- ja korruselamurajoonid. 

Lääne- ja Ida-Beirutit ühendab Sodeco väljak, mis kunagi oli piiriks kahe vaenupoole, moslemite ja kristlaste vahel. Nüüd on sinnagi ehitatud kaubanduskeskused, lisaks asub seal ka Lähis-Ida suurimaid meediakeskusi – *Forum de Beirut*. Lääne-Beirut on moslemitega asustatud linnajagu, kus suurem osa elanikest on sunniidid; seal asuvad ka Beiruti kuulsad mererannad. Samuti suur rahvusvaheline Rafik Hariri nimeline lennujaam, sadamad ja jahtklubid. 

Kui minna kesklinnast Lõuna-Beirutisse, võib mõne sekundiga teha ajarännaku – sattuda 21. sajandist mitu sajandit varasemasse aega. Seal võib näha tõelist araabia elustiili. Liigutakse kaamelite ja eeslitega, paljud kannavad traditsioonilisi araabia rõivaid. See linnajagu on asustatud peamiselt šiiitidega ja Hezbollah' mõju on näha igal tänavanurgal, kus ripub šeik Nasrallah' või mõne Iraani mulla plakat. 

Beirut on mitu korda tehtud maatasa ja praegugi käivad linnas taastamistööd. Tegemist on maailma suurimate ülesehitustöödega, kus võimalikult palju püütakse säilitada vana arhitektuuri. 2007. aastal valiti Beirut maailma kümne kõige atraktiivsema turismilinna hulka.

Viited
------

1. ↑  "World Gazetteer". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. juuli 2011. Vaadatud 9. märtsil 2008.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Beirut** |

 Beirut – kasutusnäited, päritolu, sünonüümid ja tõlked Vikisõnastikus

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Beirut** |

Liibanoni kubernerkonnad

‘Akkār **·** B‘alabak-Al-Hirmil **·** Beirut **·** Bekaa **·** Lõuna-Liibanon **·** Mägi-Liibanon **·** An-Nabaţīyah **·** Põhja-Liibanon
Commerzbank-Arena 2013. aastal
**Deutsche Bank Park** on jalgpallistaadion Frankfurdis Saksamaal, mis varem kandis nime Waldstadion. See on Bundesligas mängiva klubi Frankfurdi Eintracht ja Ameerika jalgpalli mängiva Frankfurdi Galaxy kodustaadion.

Waldstadion avati 1925. aastal ja Teise maailmasõja ajal kasutati staadioni poliitiliste ürituste kohana. Staadion uuendati peaaegu täielikult 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste tarvis ja see mahutab 52 000 pealtvaatajat. Maailmameistrivõistluste raames peeti staadionil neli alagrupimängu ja üks veerandfinaal.

| * v
* r
2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste staadionid |
| --- |
| 
Berliini Olümpiastaadion (Berliin) **·**  Signal Iduna Park (Dortmund) **·**  Commerzbank-Arena (Frankfurt) **·**  Veltins-Arena (Gelsenkirchen) **·**  HSH Nordbank Arena (Hamburg) **·**  AWD-Arena (Hannover) **·**  Fritz-Walter-Stadion (Kaiserslautern) **·**  RheinEnergieStadion (Köln) **·**  Red Bull Arena (Leipzig) **·**  Allianz Arena (München) **·**  Stadion Nürnberg (Nürnberg) **·**  Gottlieb-Daimler-Stadion (Stuttgart) |
**Laevajuht** on meresõidu asjatundja, kelle tööülesandeks on laeva juhtimine, laeva vahiteenistuse korraldamine ja pidamine ning inimelude ja varade säilitamise tagamine laevas riiklike, rahvusvaheliste, tehniliste, sotsiaalsete ning juriidiliste vahenditega. Kapteni kohuseid täitev laevajuht on üldvastutaja inimelude ja vara säilimise eest laevas.

Kutsealased mõisted
-------------------

* Laevajuht on laeva kasutamise ja juhtimise valdkonnas nõutavate erialaste teadmiste ja oskuste ning seda kinnitava tunnistusega isik;
* vahitüürimees on vastava tunnistusega laevajuht, kel on õigus täita laevas vahitüürimehe tööülesandeid;
* vanemtüürimees on vastava tunnistusega laevajuht, kel on õigus asendada hädaolukorras kaptenit;
* kipper on väiksema kui 200 kogumahutavusega laeva juhtimise õigusega laevajuht;
* kapten on sellekohase tunnistusega laevajuht, kel on õigus täita laevas kapteni tööülesandeid ja kohustusi.
* komandör on laevaülem mereväes.

Laevajuhiks õppimine
--------------------

Laevajuhiks saab Eestis õppida kahes koolis: Merekool ja Tallinna Tehnikaülikooli Eesti Mereakadeemia.

Merekoolis saab põhikooli baasil õppida vahitüürimeheks (täpsemalt: 500 ja suurema kogumahutavusega laeva vahitüürimees). 500-se ja suurema kogumahutavusega laeva vahitüürimehe diplomi omanik võib töötada:

 1) vahitüürimehena laeval, sõltumata selle kogumahutavusest;

 2) kaptenina kohalikus rannasõidus väiksema kui 500-se kogumahutavusega laeval, kui tal on vähemalt kuus kuud meresõidupraktikat vahitüürimehena laeval kogumahutavusega 100 või enam.

Eesti Mereakadeemias saab keskhariduse baasil õppida laevajuhiks, kes saab lõpudiplomi, mis annab õiguse töötada piiramatu kogumahutavusega laevadel üle kogu maailma. Selle diplomiga saab kogemuse ja praktikaga tõusta kuni kapteni auastmeni välja.

Viited
------

1. ↑  "Laevapere liikmete koolitus- ja kvalifikatsiooninõuded ning diplomeerimise kord". *Riigiteataja*. 01.08.2020.

Välislingid
-----------

Laevajuht Merevikis

* Kutsekoda, Kutseregister, Kutsestandardite register
	+ Laevajuht I
	+ Laevajuht II
	+ Laevajuht III
	+ Laevamehaanik IV
Kapteni õlak
Violante Beatrice Siries, "Kapten Edward Hughes" (1761)
**Laevakapten** (sõjalaevas komandör, väikelaevas kipper) on laevajuht, kes juhib laeva ja laevaperet ning vastutab laeva, lasti ja inimelude eest laeva pardal.

Ülesanded ja vastutus
---------------------

Kapten on kõrgeim juhtiv isik laevas, kellel lasub ülim ning lõplik vastutus laevaoperatsioonide ohutu ja efektiivse teostamise eest vastavalt rahvusvahelistele, kohalikele ja lipuriigi nõuetele ning reederi juhistele. Laevaoperatsioonide aluseks on laevapere juhtimine navigeerimisel, lastioperatsioonide teostamisel, laeva hooldamisel ja teistel laeva kasutamise eesmärki täitvatel tegevustel. Laeva, sellel viibivat isikut või lasti ähvardava ohu korral, samuti laevapere liikme allumatuse või vastuhaku korral või muudel hädajuhtudel võib kapten ohu tõrjumiseks kasutada vajalikke sunnivahendeid. 
Kuna laev on selle riigi territoorium{lisa viide}}
, mille lipu all ta sõidab, siis on kapten ka riigivõimu esindaja oma laeval.[*viide?*]

Ameti- ja muud nimetused
------------------------

Eestis eristatakse kaptenidiplomeid laeva kogumahutavuse järgi:

* 3000 ja suurema kogumahutavusega laeva kapten
* väiksema kui 3000 kogumahutavusega laeva kapten

Varasem jaotus oli kaugsõidukapten (kaugsõitude õigusega kapten) ja lähisõidukapten (lähisõitude õigusega kapten). Kaptenidiplom peab olema ka sadamakaptenil (sadamajärelevalve ülemal) ning kapteni või vanemtüürimehe diplom lootsil.

Kapteniks nimetatakse ka merehariduseta laevajuhte: jahtkapten (väikelaevajuht), metskapten (ilma erihariduseta laevajuht), kipper (väikese laeva juht, tihti ka omanik).

Kutse omandamine
----------------

Kapteni kutse saamiseks tuleb lõpetada laevajuhi koolitus mereõppeasutuses ning läbida nõutav meresõidupraktika praktikant-madrusena või madrusena, vahitüürimehena ja vanemtüürimehena. Kapteni kutseoskusi kinnitab lipuriigi väljastatud diplom või tunnistus.

Eestis kehtivad järgmised kapteni kutset tõendavad tunnistused ja diplomid:

* väiksema kui 200 kogumahutavusega laeva kipri tunnistus (lühendatult RSK-200)
* väiksema kui 500 kogumahutavusega laeva kapteni tunnistus (lühendatult RSK-500)
* väiksema kui 3000 kogumahutavusega laeva kapteni diplom (lühendatult VKN)
* 3000 ja suurema kogumahutavusega laeva kapteni diplom (lühendatult KKN).

Kultuur
-------

Vanasõna kapteni kohta: "Jumal taevas, kapten laevas."

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kapten** |

* Laevakapten Merevikis
**Roman Mugur** (sündinud 23. jaanuaril 1950 Suure-Jaanis) on Eesti poliitik, endine Tartu linnapea. 

Esimesest kooliaastast kasvas Mugur Viiratsi lastekodus. Seejärel õppis ta Kaagvere Tehnilises Kutsekoolis nr 1 ja Tallinna Spordiinternaatkoolis. 1973. aastal lõpetas Mugur Tallinna Polütehnilise Instituudi peenmehaanikainsenerina.

1986. aastani töötas ta mitmel ametikohal TA Füüsika Instituudis, kus pälvis 1980. aastal Nõukogude Eesti teaduspreemia vaakumspektraalaparatuuri väljatöötamise eest.

1990. aastal sai Mugurist Tartu linnavalitsuse ehitusnõunik, 1993. aastal Riigikogu aseesimehe ning 1995. aastal Riigikogu esimehe Toomas Savi nõunik.

24. aprillist 1997 kuni 10. septembrini 1998 oli Roman Mugur Tartu linnapea.

Seejärel töötas ta kümmekond aastat aktsiaseltsis Tarkon. 2009. aasta kevadest on ta Tartu Teaduspargi täppismehaanika pooltööstusliku labori Protolab juhataja.

Roman Muguri tehtud fotodega on illustreeritud muusikateadlase Johannes Jürissoni postuumne artiklikogumik "Metsateel" (Tartu: Ilmamaa, 2009).

Poliitiline tegevus
-------------------

Mugur on kuulunud Reformierakonda, Eestimaa Rahvaliitu (2002–2010) ja Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda (2011–2018).

Isiklikku
---------

Roman Mugur on EMÜ meeskoori Gaudeamus president. Ta tegeleb ka purjetamise, suusatamise ja võrkpalliga. 1997. aastast kuulub ta Tartu Rotary klubisse.

Ta on abielus ja tal on kolm last.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Roman Mugur (kandidaat nr 450) Postimehe valimislehel
2. 1 2 3  "Meie meeskond", Tartu Teaduspark
3. ↑
4. ↑  Erakonnaregistri päring, 24. detsember 2012
5. ↑

Välislingid
-----------

* Roman Mugur (kandidaat nr 450) Postimehe valimislehel
* Martin Pau "Tartu linnapeaks valiti Roman Mugur" Õhtuleht, 18. aprill 1997
* Roman Mugur "Tartu, teine linn Eesti- ja Liivimaal. Ka Lätis" Postimees, 24.01.2007

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Tõnis Lukas** | **Tartu linnapea**1997–1998 | Järgnev**Andrus Ansip** |
Behistuni raidkiri Lääne-Iraanis
**Behistuni raidkiri** on kaljusse raiutud bareljeef kolmekeelse tekstiga, mis kirjeldab kuningas Dareios I võite kodusõjas. Raidkiri asub Lääne-Iraanis Kermānshāhāni provintsis Behistuni (Bisutun) mäel, kunagise tähtsa liikumistee ääres. See on raiutud teepinnast 105 meetri kõrgusele kaljusse ning on ligi 7 meetrit kõrge ja 22 meetrit lai.

Behistuni raidkiri koostati umbes aastal 520 eKr ja on kõige pikem meie ajani säilinud vanapärsiakeelne tekst. Seda võib pidada esimeseks ajalooliseks kroonikaks. Raidkiri on kirja pandud kolmes Pärsia impeeriumi aladel tol ajal käibel olnud kiilkirjakeeles – vanapärsia, akadi ning elami keeles. Bareljeefil on kujutatud Dareios I võidustseeni tema vaenlaste üle. Mõõtmetelt on raidkiri juba kaugele näha, küll aga on seda võimatu tee pealt lugeda.

Raidkirja tekst (erinevates impeeriumi rahvaste keeltes) kanti üle ka pärgamentidele ning nahkadele ning saadeti Dareiose käsul laiali üle terve impeeriumi. 

Behistuni raidkiri
Behistuni raidkiri lisati 2006. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Kirjandus
---------

* Vladimir Sazonov. "Behistuni raidkiri – muistsete pärslaste suurim tekst". Horisont 3/2011
* Vladimir Sazonov. "Behistuni raidkirja I tulp". Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi aastaraamat, 2012
* Andreas Johandi. "Behistuni raidkirja II tulp". Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi aastaraamat, 2013
* Vladimir Sazonov. "Kuningas Dareios I Behistuni raidkirja III tulp". Idakiri, 2016
* Vladimir Sazonov. "Kuningas Dareios I Behistuni raidkirja IV tulp". Tuna, 3/2017
Amandus Adamson. "Laeva viimne ohe". Biskviitportselan, 1902. Ermitaaži muuseum Peterburis
"**Laeva viimne ohe**" (ka "Hukkuva laeva viimne ohe") on Amandus Adamsoni 1899. aastal modelleeritud skulptuur. 

Skulptuuri mõõtmed on 81,2 × 41,8 × 40 cm. Kipskuju valmis 1899, biskviitportselanist kujud 1901–1902 ning 1926 marmorist autorikoopia. Teosed asuvad Peterburis Ermitaažis ning Tartu Kunstimuuseumis.

Teose koopia Paldiski linnaskulptuurina
---------------------------------------

Paldiski projekti algatas rühmitus Johnson ja Johnson (Taavi Talve ja Indrek Köster) 2006. aastal.

2008. kevadel korraldati Paldiskis hääletus: milline Amandus Adamsoni skulptuur sobiks kaunistama Paldiskit ja meenutama skulptori sidet selle linnaga. Hääletuse võitis "Laeva viimne ohe".

19. oktoobril 2013 avati linna keskuses teose suurendatud koopia, mille valmistasid skulptorid Mare Mikof ja René Reinumäe. Skulptuuri valmimist toetasid Eesti Kultuurkapital, Kaasaegse Kunsti Eesti Keskus ja Paldiski Linnavalitsus, raha saadi ka Adamsoni skulptuuri suveniirkoopiate müügist. Kuju võeti aga juba samal aastal maha. Vahepeal mitu aastat laoruumis seisnud skulptuurile leiti uus koht Pakri poolsaarel Paldiski restorani Pakri Parun ja tuletorni läheduses. Skulptuur sallitati ja avati uuesti 2018. aastal Eesti Vabariigi sajandal aastapäeval. 

Skulptuuri kõrgus on 3,3 meetrit ning see on valmistatud klaaskiudplastist.

Viited
------

1. ↑  Tartu Kunstimuuseum: Adamson
2. ↑  Reet Varblane: Intervjuu. Johnson ja Johnson. Sirp 24. oktoober 2013
3. ↑  Paldiski linnaskulptuuri avamine, kultuur.info
4. ↑  Hukkuva laeva viimne ohe Pakri poolsaarel rootsijaamgallery.blogspot.com (vaadatud 19.12.2018)
Aurulaeva Great Britain kere 
**Laevakere** on veesõiduki veekindel põhiosa, mis koosneb seintest ehk parrastest ja sõltuvalt materjalist tavaliselt ka seda toetavast karkassist ehk talastikust.

Kattematerjal
-------------

Puulaeva kere kattematerjali nimetatakse plangutuseks, metallkerega laeval plaadistuseks. Puulaeva välisplangutus koosneb parda-, põhja- ja tekiplangutusest. Välisplaadistus koosneb parda-, põhja- ja tekiplaadistusest või pannulist, mida toetab karkass või talastik. Karkassi talastik on pannuliga kindlalt ühendatud ja need moodustavad ruum- ja tasandkonstrutsioonid, tagamaks vajaliku üld- ja kohaliku tugevuse.

Sisemus
-------

Laeva keres paiknevad tavaliselt lasti- või eluruumid ja jõuseade masinaruumiga. Seest on laevakere jaotatud ruumideks piki- ja põikvaheseintega, vahetekkidega ja platvormidega. Laevakerel võib olla topeltpõhi ja topeltparras. Tavaliselt on laevas või muus ujuvvahendis veekindlad ja tulekindlad põikvaheseinad.

Talastik
--------

Laevakere lõige talastiku põhiosadega. 2 -kaared, 5 -kiil,7 -parras, 8 -tekk, 9 - vahesein
Laevakere talastik jaotatakse paiknemise järgi põhja-, parda-, teki-,vaheseinte-, vööri- ja ahtritalastikuks. Põhjataladest tähtsaim on kiil,mida puulaeval nimetatakse ka emapuuks. Pardatalastikus on tähtsaim kaar. Talade suuna järgi nimetatakse neid põik-, püst-, piki- ja rõhttalastikuks.

Konstruktsiooniline iseärasus ja teatudsuunaliste talade ülekaal määrab talastiku kas põik-, piki- või segasüsteemseks. Vaheseintel ja tekkidel on peale laevakere ruumideks jaotamise ülesandeks ka vajaliku jäikuse ja tugevuse tagamine. Veetihedad vaheseinad ja tekid, teine põhi ja teine parras piiravad vee leviku avarii puhul ja tagavad laeva uppumatuse kas ühe või mitme ruumi täitumisel veega.

Laevakere kuju
--------------

Laevakere kuju määratakse projekteerimisel vastavalt laeva otstarbele, sõidupiirkonnale, kiirusele ja rahvusvahelistele nõuetele, mis puudutavad laeva juhitavust, meretaluvust, jääläbivust. Nüüdisaegsed laevad ehitatakse põhiliselt laevaehitusterasest. Väiksemate laevakerede materjaliks võib olla puit, raudbetoon, alumiiniumsulamid, plastmass vm.

Kirjandus
---------

* Mereleksikon, 1996. Eesti Entsüklopeediakirjastus.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Laevakere** |
Pärnu turniiri võitja Paul Keres
**1955. aasta Pärnu maleturniir** oli 1955. aasta suvel Pärnus korraldatud tugevakoosseisuline maleturniir. 

Pärnu maleturniirist võttis osa rida Nõukogude Liidu juhtivaid maletajaid. Turniir oli mõeldud treeninguks peatselt algava Göteborgi tsoonidevahelise turniiri eel.

Tugevuselt kujunes turniir Eesti kõigi aegade teiseks, edestades 1945. aasta Eesti NSV lahtisi meistrivõistlusi ja 1937. aasta Pärnu turniiri ning jäädes maha ainult 1947. aasta Pärnu turniirist. Lisaks Paul Keresele osalesid suurmeistritest Andor Lilienthal, Vjatšeslav Ragozin, Aleksandr Toluš ja Salo Flohr.

Osavõtjaid oli kokku 12. Lisaks viiele suurmeistrile mängisid turniiril 
rahvusvaheline meister Vladas Mikėnas, kaks meistrit: Aleksei Suetin (tulevane suurmeister) ja Georgi Ilivitski (märtsis lõppenud NSV Liidu meistrivõistlustel tuli esikuuikusse, seejuures edestas Kerest). Lisaks Keresele pääsesid eesti maletajaist turniirile mängima neli meistrikandidaati: Iivo Nei, Jüri Randviir, Aleksander Arulaid ja Uno Mikkov. Eesti malehuvilised eeldasid Kerese võitu ja meistrinormi täitmist mõnelt meistrikandidaadilt, eelkõige Neilt. 

Keres võitiski turniiri, seda aga erakordse tulemusega – võites kõiki peale Flohri ja Randviiru. Ootamatu oli Randviiru väga hea esinemine (ei ühtki kaotust ja teine koht turniiril) ning suurmeister Toluši ebaedu. Flohr lähetati turniirilt matšile NSV Liit–Poola ja ta pidi seetõttu võistluse katkestama (jõudis mängida neli partiid, sealhulgas mängis Keresega viiki). Randviiru saadud 6 punkti kindlustasid talle teise eesti maletajana NSV Liidu meistersportlase nimetuse.

Turniiri lõpptulemus
--------------------

1. **Keres** 9,5 punkti, 2. Randviir 6 p, 3.–6. Lilienthal, Ilivitski, Mikėnas ja Nei 5 p, 7.–8. Ragozin ja Suetin 4,5 p, 9.–10. Arulaid ja Mikkov 4 p, 11. Toluš 2,5 p, 12. Flohr 2,5 p.

  

* Andor Lilienthal, turniiri 3.–6.koht
* Vladas Mikėnas, turniiri 3.–6. koht
* Iivo Nei, turniiri 3.–6.koht
* Vjatšeslav Ragozin, turniiri 7.–8. koht

Pärast turniiri
---------------

Varsti pärast Pärnu turniiri võistlesid Paul Keres ja Georgi Ilivitski 14. augustil 1955 Göteborgis alanud MM-i tsoonidevahelisel turniiril. Keres pääses sealt edasi pretendentide turniirile, Ilivitski jagas turniiril 10.–11. kohta ja jäi napilt pretendentide turniiri koosseisust välja (edasi pääses üheksa paremat).

Vaata ka
--------

* 1937. aasta Pärnu maleturniir
* 1945. aasta Eesti NSV lahtised meistrivõistlused
* 1947. aasta Pärnu maleturniir

Viited
------

1. ↑  Paul Keres. "Valitud partiid". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1961. Lk 367–368
2. 1 2 3 4  "Male Eestis". Koostanud Eduard Lukk. Tallinn: Eesti Raamat, 1965. Lk 220–221
Tomi Nybäck 12. jaanuaril 2014 Tallinnas kiirmaleturniiril "Meenutades Paul Kerest" mängimas Igor Švõrjovi vastu
**Tomi Nybäck** (sündinud 3. aprillil 1985 Tuusulas) on Soome maletaja ja pokkerimängija, rahvusvaheline suurmeister males (2003).

Suurmeistriks sai 18-aastaselt 2003. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on 2008. aasta Soome malemeister. 

2008. aastal sai Nybäck Plovdivis peetud Euroopa meistrivõistlustel 10. koha (seejuures kogus ta sama palju punkte kui hõbemedali võitnud mängija). Kümnes koht tagas talle kvalifitseerumise 2009. aastal Hantõ-Mansiiskis toimunud maailmakarika turniirile (128 osavõtjat), kus sai turniiritabelis 67. asetuse. Ta võitis avaringis Viktor Andreikinit, kuid kaotas teises ringis Pjotr Svidlerile ja 32 parema hulka ei pääsenud. 

Nybäck on mänginud Soome võistkonna koosseisus 9 maleolümpial (2002–2018).

Välislingid
-----------

* Tomi Nybäck – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Tomi Nybäck FIDE andmebaasis
**Charlestoni kirikutulistamine** oli terroriakt, mis toimus 17. juunil 2015 Charlestoni Emanueli Aafrika Metodisti Episkopaalkirikus (Lõuna-Carolina osariigis Ameerika Ühendriikides), mille tulemusena hukkus üheksa inimest ja üks inimene sai haavata.

2015 aasta 17. juuni õhtul kell kaheksa tuli 21-aastane valgenahaline Dylann Storm Roof autoga mustanahaliste Emanueli metodisti kiriku juurde, astus kirikusse, kus toimus piiblitund, ta osales selles. Ent ühel hetkel ta ütles: 

*Ma pean tegema seda. Te vägistate meie naisi ja tahata hõlvata meie maad. Teist tuleb vabaneda.*
Seejärel avas ta püstolist Glock 41 tule koguduseliikmete pihta. Kell 21.05 (kohaliku aja järgi) saabus Charlestoni politseile teade tulistamise kohta.

Dylann Storm Roof arreteeriti 18. juunil 2015 liikluskontrolli käigus Shelbys Põhja-Carolina osariigis (umbes 354 kilomeetri kaugusel Charlestonist).

Ohvrid
------

* Cynthia Marie Graham Hurd (54)
* Susie Jackson (87)
* Ethel Lee Lance (70)
* Depayne Middleton-Doctor (49)
* Clementa C. Pinckney (41) Emanueli Aafrika Metodisti koguduse vanemvaimulik ja Lõuna-Carolina osariigi senaator (demokraat)
* Tywanza Sanders (26)
* Daniel Simmons (74)
* Sharonda Coleman-Singleton (45)
* Myra Thompson (59)

Kahtlusalune
------------

Dylann Storm Roof (sündinud 3. aprillil 1994 Columbias)
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2014 |  |
| **Hõbe** | 2016 |  |

**Tommi Petteri Kivistö** (sündinud 7. juunil 1991 Vantaas) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Soome kõrgliigaklubis Oulun Kärpät.

Ta alustas jäähoki mängimist Soome klubis Jokerit. Hooajal 2008–09 mängis ta Western Hockey League'i klubis Red Deer Rebels. Seejärel naasis Kivistö Jokeritesse, tehes hooajal 2009–10 debüüdi Soome kõrgliigas.

2009. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i *draft* '​is 208. valikuna. Hooajal 2012–13 mängis ta taas Põhja-Ameerikas, ECHL-i klubis Florida Everblades ja American Hockey League'i klubis Charlotte Checkers.

Aastatel 2013–2015 mängis Kivistö Soome kõrgliigas Ilvese ridades.

2015. aastal liitus ta KHL-i klubiga Jekaterinburgi Avtomobilist. 2017. aastal naasis Kivistö taas Jokeritesse ning mängis seal kokku viis hooaega.

2022. aasta veebruarist kuni hooaja lõpuni mängis ta Šveitsi kõrgliigaklubis ZSC Lions. Alates hooajast 2022/23 mängib ta Kärpätes.

2014. ja 2016. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Kivistö Soome jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. Lisaks kuulus ta Soome koondisse 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Tommi Kivistö KHL.ru lehel
* Tommi Kivistö hockeydb.com lehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnusest; joogi kohta vaata Kiiu torn (jook)* |

---

Kiiu vasallilinnus
**Kiiu vasallilinnus** ehk **Kiiu mungatorn** ehk **Kiiu torn** asub Harju maakonnas Kuusalu vallas Kiiu mõisapargis 3 kilomeetrit Kuusalust Tallinna poole.

Linnus rajati oletatavasti 1520. aasta paiku Kiiu mõisaomaniku Fabian von Tiesenhauseni poolt kindlustatud tornelamuks. Kiiu torn vasallilinnusena on Eesti väikseim linnuseehitis. Tornis on neli korrust, väljastpoolt ümbritseb kivimüüri puidust ringrõdu. Müüride paksus jalamil on 1,8 meetrit, torni sisemine läbimõõt küünib 4,3 meetrini. Kitsad aknad olid algselt mõeldud laskeavadeks, ringrõdu aga kaitsekäiguks, mille põrandas olid tõrjeaugud. Torni pääses vaid läbi ühe riivpalgiga suletava sissepääsu. Viimast kaitses omamoodi eeslinnusena praeguseks hävinud majandushoov, mida piiras paekivist müür.

Sõja korral kasutati eluruumina vaid II korrust, kus lisaks kaminale ja danskerile, mis esinevad ka ülejäänud korrustel, on seina ehitatud voodinišš. Ülejäänud korrused on puht kaitseotstarbelised, millest annavad tunnistust ka 11 erineva kujuga laskeava. Esimese ja teise korruse vahelaed on võlvitud. Kolmanda ja neljanda korruse vahel on talalaed. Ühelt korruselt teisele pääseb müüritreppi mööda. Kiiu tornlinnuse muudab aga Baltimaades erandlikuks III korrust ümbritsev taladele toetuv kaitsekäik ehk urdaaž.

Linnus purustati Liivi sõja ajal ning restaureeriti kunstiajaloolase Villem Raami juhtimisel 1974. aastal. Pärast restaureerimist on torn kasutusel söögikohana.

Välislingid
-----------

* Kiiu vasallilinnusest Kuusalu valla lehel
* Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Kiiu mõis (Kuusalu khk)

* Kiiu vasallilinnus kultuurimälestiste riiklikus registris