recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kirna mõisa peahoone
**Kirna** on küla Järva maakonnas Türi vallas. Küla paikneb 5 km Türi linnast põhjas Türi voorestikus. 

Kirna piirneb Pala, Poaka, Reopalu ja Türi-Alliku külaga. 

Kirna küla on esimest korda mainitud 1564. aastal. 

Külas asub Kirna mõis. Klassitsistlik mõisahoone on ehitatud 18. sajandil, mõisa ümbritseb looduskaitsealune park. 

20. sajandi algul asusid tänapäevase Kirna küla alal Tedre küla ja Kirna asundus. Aastatel 1913–1917 kandis Kirna mõisa ümber asuv vald Aleksandri valla nime.

Küla läbib Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee osana Türi–Paide maantee. 

Kitsarööpmelise Paide–Türi raudtee töötamise ajal asus Kirnas ka raudteejaam.

Tuntud inimesi
--------------

Kirnas sündis Punaarmee diviisi- ja korpusekomandör Johannes Raudmets. 

Kirnas on noorpõlveaastad veetnud Kirna-ainelise romaani „Rusikad" autor Silver Anniko. Kirnaga on seotud olnud ka kunstnik Johannes Võerahansu.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Kirna küla Türi valla kodulehel.
5. ↑  Kirna küla Türi valla kodulehel.

| * v
* r
Türi valla asulad |
| --- |
| Linn | 

* Türi

 |  |
| Alevikud | 

* Käru
* Oisu
* Särevere
* Väätsa

 |
| Külad | 

* Aasuvälja
* Arkma
* Jõeküla
* Jändja
* Kabala
* Kahala
* Karjaküla
* Kirna
* Kolu
* Kullimaa
* Kurla
* Kõdu
* Kädva
* Kändliku
* Kärevere
* Laupa
* Lauri
* Lokuta
* Lungu
* Lõõla
* Meossaare
* Metsaküla
* Mäeküla
* Näsuvere
* Ollepa
* Pala
* Pibari
* Piiumetsa
* Poaka
* Põikva
* Rassi
* Raukla
* Reopalu
* Retla
* Rikassaare
* Roovere
* Röa
* Saareotsa
* Sagevere
* Saueaugu
* Sonni
* Taikse
* Tori
* Tännassilma
* Türi-Alliku
* Vilita
* Villevere
* Vissuvere
* Väljaotsa
* Väljataguse
* Äiamaa
* Änari
* Ülejõe

 |
Mark Zahharov (2014)
**Mark Anatoljevitš Zahharov** (vene keeles Марк Анатольевич Захаров; 13. oktoober 1933 Moskva – 28. september 2019 Moskva) oli vene teatri- ja filmilavastaja, näitleja, stsenarist, pedagoog ja literaat. 

Ta oli aastatel 1973–2019 Moskva teatri Lenkom kunstiline juht ja pealavastaja.

Aastal 1955 lõpetas ta näitleja erialal Moskva Riikliku Teatrikunsti Instituudi (GITIS, ГИТИС) ning sama aasta sügisel sai temast Permi Draamateatri näitleja. Esimese näidendi lavastas ta Permi Riikliku Ülikooli tudengitega 1956. aastal.

Alates 1959. aastast surmani töötas ta Moskvas, esmalt Gogoli-nimelises draamateatris ja seejärel (1960–1964) miniatuuride teatris Ermitaaž.

1965. aastal sai Zahharovist Moskva Satiiriteatri lavastaja ning 1973. aastast Lenkomi-teatri pealavastaja.

Tunnustus
---------

* Vene NFSV teeneline kunstitegelane (1977)
* Rahvaste Sõpruse orden (1980)
* NSV Liidu riiklik preemia (1987)
* Vene NFSV rahvakunstnik (1988)
* NSV Liidu rahvakunstnik (1991)
* kolm Venemaa Föderatsiooni riiklikku preemiat (1992, 1997, 2002)
* Rahvusvaheline Stanislavski preemia (1995 ja 2010)
* ordeni Teenete eest Isamaa ees kõik neli järku (1997, 2003, 2008 ja 2013)
* Venemaa Televisiooniakadeemia akadeemik (1997)
* Venemaa Teatriinstituudi auprofessor (2002)
* Georgi Tovstonogovi preemia (2003)
* Rolan Bõkovi preemia (2006)
* rahvuslik preemia „Aasta venemaalane" («Россиянин года») (2007)
* Aleksander Nevski orden (2008)
* Vene Kunstide Akadeemia auliige (2009)
* rahvusvaheline preemia „Aasta persoon" («Персона года») (2009)
* Kuldse Maski eripreemia "väljapaistva panuse eest teatrikunsti arengusse" (2014)
* Vene Föderatsiooni töökangelane (2018)

Osalemine poliitikas
--------------------

Zahharov on olnud Venemaa Teatritegelaste Liidu sekretär. 
1989 valiti ta NSV Liidu rahvasaadikuks.

21. aprillil 1989 teatas esimesena Nõukogude Liidu Kesktelevisioonis, et Lenin tuleks „kristlikult" maha matta, ja põletas avalikult oma NLKP liikmepileti.

2009. aasta juunis teatas intervjuus ВВС-le, et peab Leninit riiklikuks kurjategijaks ja ta tuleks postuumselt surma mõista, nagu tehti Hitleriga.

Märtsis 2014 kirjutas väidetavalt koos teiste kultuuritegelastega alla pöördumisele, milles mõisteti hukka Putini poliitika Ukraina suhtes, kuid hiljem eitas seda. 

2018. aastal toetas Putini tagasivalimist Venemaa presidendiks.

Zahharov suri 28. augustil 2019 ja maeti 1. oktoobril Novodevitšje kalmistule näitlejate Leonid Bronevoi ja Oleg Tabakovi kõrvale.
**Oskar Erits** (21. august 1903 Kuivajõe – 3. mai 1979 Tartu) oli eesti vaimulik.

Ta ristiti 27. septembril 1903 Kose koguduses. Aastatel 1918–1924 õppis ta Põltsamaa Ühisgümnaasiumis, mille ta lõpetas. Seejärel asus ta aastal 1924 Tartu Ülikoolis filosoofiaõpinguid, kuid aastal 1925 vahetas eriala ja lõpetas 1929. aasta maikuus Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Prooviaastal oli ta Viljandi Pauluse koguduses. Ordineeriti 13. aprillil 1930 õpetajaks.

Pärast ordineerimist oli ta Viljandi praostkonna vikaarõpetaja, seejärel lühikest aega Petseri Peetri koguduse õpetaja. Aastatel 1930–1944 oli ta Kambja koguduse õpetaja. Aastatel 1944–1979 oli ta Suure-Jaani Johannese koguduse õpetaja.

Oskar Erits suri 3. mail 1979 Tartu bussijaamas (oli just bussiga Tartusse sõitnud) ja ta maeti Suure-Jaani surnuaeda.

Viited
------

1. ↑  Põltsamaa Ühisgümnaasiumi 4. lennu (1924. aasta ) vilistlased
2. ↑  Kristjan Luhamets Kambja kihelkonna ajalugu. Kirjastus "Ilmamaa" 2011, Tartu
3. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
**Kirna talu** asus praeguse (2009. aasta) haldusjaotuse järgi Jürikülas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas.

Kirna talu territooriumil asub tänapäeval Kaitseliidu Jõgeva maleva Kirna Õppekeskus.

Kaitseliit haldab talu territooriumi alates 1992. aastast. Enne seda asus talus NSV Liidu sõjaväe raadiotehnikarood koos kasarmute ja muude vajalike hoonetega. NSV Liidu sõjavägi omandas talu 1950ndate alguses.

Talu viimane hoone, ärklikorrusega elumaja, oli veel alles 2006. aastal. Kuid õppekeskuse ehitusega seoses määrati elumaja lammutamisele.

Kuigi talu ennast enam ei ole, on Kirna talu nimest tuletatud *Kirna* ametlikus kasutuses:

* Kirna Õppekeskus;
* Puurmani–Jüriküla–Kirna maantee

Vaata ka
--------

* Kirna-nimelised külad

Viited
------

1. ↑  "Kirna Õppekeskus". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. veebruar 2009. Vaadatud 20. aprillil 2009.
2. ↑  Püsiväljapanek tutvustab Alam-Pedja loodust ja inimesi
3. ↑  Vene pommitusteenistusse tuleb Alam-Pedja süda[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Kaua oodatud pidupäev – Kirna õppehoone avas oma uksed[*alaline kõdulink*]
5. ↑  Kaitseliit ja looduskaitsjad panevad Kirnal leivad ühte kappi[*alaline kõdulink*]
**Triskele** on Tartus tegutsev rahvamuusikaansambel, mis tuli kokku 1997. aastal eesmärgiga esitada eesti vaimulikku rahvamuusikat. Ansambel on tõlgendanud eesti rahvalikku koraalivaramut ja regilaule, samuti keskaegset Euroopa muusikat. Lisaks eesti rahvapillidele kasutatakse seadetes keskaegses Euroopas mängitud instrumente – fiidlit, lautot, rebekki, flööte ja trumme. 

Triskele Vastseliina Vana Aja Päeval, 28. juulil 2012
Triskele Viljandi Folkloorifestivalil 28. juulil 2012
Ansamblisse kuuluvad Tarmo Tabas, Ergo-Hart Västrik, Heikki-Rein Veromann, Toivo Sõmer ja Janno Mäe. Kuni aastani 2010 oli bändiliikmeks ka Jaanus Roosileht. 

Triskele on andnud hulga kirikukontserte, esinenud Viljandi Pärimusmuusika Festivalil ja hansapäevadel ning käinud kontserditurneedel Tšehhi Vabariigis ja Saksamaal.

2019. aasta Euroopa Ringhäälingute Liidu (EBU) jõulumuusika päeval (*Euroradio Christmas Music Day*) esines Triskele kavaga "See jõulupäev on rõõmust suur", mis kanti otseülekandena Tartu Pauluse kirikust 18 raadiojaama Euroopas ja kaugemal.

Diskograafia
------------

Triskele on välja andnud 6 CD-plaati:

* Eesti vaimulikud rahvalaulud 2000
* Lõuna-Eesti vaimulikud rahvalaulud 2001
* Lõuna-Eesti vaimulikud rahvalaulud II 2002
* Kolga-Jaani vaimulikud rahvalaulud 2003
* Ridala vaimulikud rahvalaulud 2005
* Kodavere laulud 2011
* Maa ja meri kiidavad: Saaremaa ja Hiiumaa rahvakoraalid 2016

Tunnustus
---------

* 2017 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (traditsioonide edasikandmine ja mõtestamine, Eesti vaimulike rahvaviiside toomine kuulajateni)

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Triskele koduleht
* Ansambel Triskele tegi muusikalise kingituse Eesti Vabariigi juubeliks. – kultuur.err.ee
**Mark Nikolajevitš Žirkov** (vene keeles Марк Николаевич Жирков; 20. aprill (vkj 8. aprill) 1892 Viljuisk, Viljuiski uluss, Jakuudi oblast – 17. aprill 1951) oli Sahha helilooja ja muusikateadlane, Vene NFSV teeneline kunstitegelane.

Ta oli Sahha esimene helilooja. Koos Moskva helilooja Genrihh Letinskiga kirjutas ta jakuudi esimesed muusikalised lavateosed –ooperid "Njurgun Bootur" ("Ньургун Боотур", 1947) ja "Sõgõi Kõrõnaastõõr" ("Сыгый Кырынаастыыр", 1947) ning balletid "Polevoi tsvetok" ("Полевой цветок", 1947) ja "Alõi platotšek" ("Алый платочек", 1949).

1945. aastal võeti ta vastu NSV Liidu Heliloojate Liitu. Muusikateadlasena on ta kirjutanud monograafia jakuudi rahvuslikust orkestrist.

Päritolu, haridustee ja töökäik
-------------------------------

Žirkov oli pärit Viljuiski kasakaperest. Valdas hästi vene ja jakuudi keelt. Ta lõpetas 1908. aastal Jakutskis reaalkooli ja 1911. aastal Viljuiski kreiskooli. 1909. aastal organiseeris ta Viljuiskis esimese  orkestri. Aastatel 1912–1914 töötas ta kreiskoolis muusikaõpetajana. Umbes samal ajal hakkas ta komponeerima jakuudi rahvalaulude motiividel. Žirkovi eestvedamisel loodi 1921. aastal Viljuiski rahvamajas rahvapilliorkester, draamaring ja koor. 

Pärast Moskva konservatooriumi lõpetamist 1936. aastal kompositsiooni erialal, asus Žirkov tööle Jakuudi draamateatrisse, kus tema juhtimisel hakkas tööle Jakuudi rahvuskoor. Ühtlasi oli ta aastatel 1936–1949 draamateatri muusikaala juhataja. 1944. aastal oli ta Jakutskis muusikateatristuudio loomise eestvedajaid ja esimese laste muusikakooli rajajaid.

1947. aastast juhatas ta  NSV Liidu TA Jakuudi Filiaali Keele, Kirjanduse ja Ajaloo Teadusuurimisinstituudi kunstiteaduse sektorit.

Tunnustus
---------

* 1941 – Jakuudi ANSV teeneline kunstitegelane
* 1947 – Vene NFSV teeneline kunstitegelane

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Tema nime kannab muusikaõppeasutus Jakutskis – Žirkovi-nimeline Jakutski Muusikakolledž.

Raamatud
--------

* Жирков М.Н. "Якутская народная музыка". Якутск, 1981

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Жирков, Марк Николаевич. irkipedia.ru
2. 1 2  Марк Жирков написал еще один балет – «Якутия»?. sakhalife.ru
3. ↑  Якутская музыкальная культура. irkipedia.ru
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kirjanikust; bändi kohta vaata artiklit Tristan Tzara (bänd)* |

---

Tristan Tzara (Robert Delaunay portree 1923. aastast)
**Tristan Tzara** (sündinud **Samuel** või **Samy Rosenstock**; 16. aprill 1896 Moinești – 25. detsember 1963 Pariis) oli Rumeenia juudi päritolu prantsuse kirjanik, üks dadaismi rajajaid. Nooruses oli ta sümbolist ning asutas 1912. aastal koos Ion Vinea ja Marcel Jancoga Bukarestis ajakirja Simbolul. 

Esimese maailmasõja ajal emigreerus ta Šveitsi, kus asus elama Zürichisse. Ta andis etendusi Cabaret Voltaire'is ja Zunfthaus zur Waagis ning kirjutas mitmeid manifeste, et anda dadaismile ühtne ideoloogiline suund. Tema esimene dadaistlik tekst oli "La Première Aventure céleste de Monsieur Antipyrine" (1916). Ta andis välja ajakirja Dada. 

1919. aastal kolis ta Pariisi. Tzara osales Pariisi dadaistide tegevuses koos André Bretoni, Philippe Soupault', Louis Aragoni ja paljude teistega. 1921. aastal läks ta dadaistidega tülli, mis viis rühmituse lagunemiseni ja mõni kuu hiljem sürrealistliku liikumise tekkimiseni. 1929. aastal liitus ta ka ise sürrealistidega.

Tzara astus 1937. aastal Prantsusmaa Kommunistlikku Parteisse, võitles Hispaania kodusõjas ja osales hiljem Prantsuse vastupanuliikumises. 1956. aastal astus ta kommunistlikust parteist välja protestina Nõukogude vägede sissetungile Ungarisse.

Isiklikku
---------

1924. aastal tutvus Tzara Rootsi kunstniku ja kirjaniku Greta Knutsoniga. 1925. aastal nad abiellusid Stockholmis ja 1927. aastal sündis neil poeg. Abielu lahutati 1942. aastal.

Teoseid
-------

* La première aventure céleste de Monsieur Antipyrine, 1916
* Vingt-cinq poèmes, 1918
* Sept manifestes Dada, 1918
* De nos oiseaux, 1923
* Sept Manifestes Dada, 1924
* Essai sur la situation de la poésie, 1931
* L’Homme approximatif, 1931
* Où boivent les loups, 1932
* L’Antitête, 1933
* Grains et issues, 1935
* Le poids du monde, 1951
* La face intérieur, 1953

Viited
------

1. ↑  Maurice Nadeau: Histoire du surréalisme. Paris 1964, lk 31–35.
**American International Building** (varasema nimega **Cities Service Building**) on 67-korruseline pilvelõhkuja ja praegune luksuskorteritega elamu New Yorgis Lower Manhattani ärikeskuses Cedar Streeti ja Pearl Streeti tänava ääres aadressil Pine Street 70.

See 289,5 meetri kõrgune *art déco* arhitektuuristiilis uusgootika stiiliga sarnane ehitis projekteeriti arhitektuuribüroode Clinton & Russell ja Holton & George poolt ning valmis aastatel 1930–1932 gaasivarustuse ettevõtte Cities Service Company jaoks. Lubjakivist hoone kujundus oli mõeldud sümboliseerima elektrijõudu, tornitipp meenutab lumevaibaga kaetud mäeharja. Valmides oli see Empire State Buildingu ja Chrysler Buildingu järel maailma kolmas kõrgeim hoone. Kuni Maailma Kaubanduskeskuse ehitamiseni 1973. aastal oli see all-linna kõrgeim hoone ning samas ka viimane, mis ehitati enne Teist maailmasõda. Uusi kõrghoonete projekte hakati selles piirkonnas arendama alles 1961. aastal. Selle tipus asus kunagi rahvale avatud vaateplatvorm.

1976. aastast kuulus 80 400 m² üldpinnaga kõrghoone kindlustusfirmale American International Group, mil algne omanik kolis oma peakontori Oklahomasse. Hoone vahetas pärast 2008. aasta majanduskriisi mitmeid kordi omanikke. Hoone määrati New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt 2011. aastal kaitsealuseks mälestusmärgiks (*New York City Landmark*). 2015. aastal ehitati hoone ümber ja muudeti endised kontoripinnad korteriteks, lisandusid jalamil asuvad tervisekeskus ja kaubanduspinnad.

Pildigalerii
------------

* Hoonet kujutav dekoor peasissekäigulHoonet kujutav dekoor peasissekäigul
* Kõrghoone dekoorKõrghoone dekoor
* Kõrghoone tornitippKõrghoone tornitipp
* Kõrghoone uue Maailmakaubanduskeskuse taustalKõrghoone uue Maailmakaubanduskeskuse taustal
* VaadeVaade

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **70 Pine Street** |

* American International Building – hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
**Natsiskinheedid** (inglise keeles: *Nazi skinheads*) on natsionaalsotsialismil põhinev[*viide?*] subkultuur, mille esindajate tüüpilised välised tunnused on paljaksaetud pea (*skinhead*) ning Kolmanda Riigi ja natsionaalsotsialismiga seotud sümbolite kasutamine.

Ajalugu
-------

Suurbritannias tekkis 1980. aastate esimesel poolel pungi teise laine ajal subkultuur *White Power*. Tegemist oli 1972. aastal väljasurnud skinheedide subkultuuri uue lainega, mis vastustas pungi kommertsialiseerumist. *White Power*'i ideoloogia oli rassistlik, konservatiivne ja antisemiitlik.

Eesti
-----

Mõnedes allikates on sellesse subkultuuri kuuluvaiks liigitatud mitu ühingu Jalgpallihaigla liiget ja selle juht Tarmo Kruusimäed.

2003. aasta juunis said kolm natsiskinheedi tingimisi karistuse tegevuse eest, mis õhutas avalikult juudi rahvuse vihkamist, sealhulgas majaseintele haakristide joonistamine ja antisemiitlike hüüdlausete kirjutamine.

Välislingid
-----------

* Aimar Ventsel, "Eene, meene, muu, nazi bist du! Täiskasvanuks saamise lugu: asjatud müüdid neonatside ümber"
* Aimar Ventsel, "JOU BEIB, YOU´RE SO SKINNY!"
* Estonian Skinheads Mark Hitler's Birthday
* Foreign Students in Estonia Terrorized By Skinheads
* "musicians of Mari origin were beaten by skinheads..."
**Natta!** on kaubamärk, mida TIM w.e. kasutab lisaväärtusega mobiiliteenuste MVAS (Mobile Value Added Services) valdkonnas.

TIM w.e. on esindatud umbes 60 riigis, jõudes oma müügikanalite ja rohkem kui 200 mobiilioperaatoriga sõlmitud partnerluse kaudu kogu maailma ligi 2 miljardi mobiilikasutajani. TIM w.e. äritegevus põhineb teenindusmudelil, mille järgi pakub ettevõte kasutajatele laias valikus tooteid otse SMS-i, WAP-i ja MMS-i kaudu, milleks oleme sõlminud partnerlussuhted mitmete turustuskanalitega, sh meediaettevõtted, võrguoperaatorid, veebiportaalid, mobiiltelefonide tootjad ja müüjad.

Turustuskanalite kaupa rühmitatud teenused:
Otsemüük: TIM w.e. kasutab oma mobiilipersonaliseerimise teenuste reklaamiks televisiooni, Internetti ja ajakirju. Neid kanaleid kasutatakse enamasti helinatoonide, mängude ja sõnumiteenuste reklaamimiseks liitumispõhise mudeli kaudu. See moodustab 82% TIM w.e. tegevusest.
Telekommunikatsiooniettevõtted: kliendile orienteeritud sisu (helinatoonid, videotoonid, taustapildid, ekraanisäästjad jne) toodetakse mobiilioperaatoritele. Peaaegu 12% ettevõtte äritegevusest on suunatud telekomiturule.
Meedia: kasvava valdkonnana hõlmavad meediateenused interaktiivset televisiooni ja moodustavad hetkel 6% TIM w.e. äritegevusest.

Välislingid
-----------

* Natta! Eesti
* Mobiiliteenusega siduv IQ-test pahandab kasutajaid, tarbija24.ee
* Tasulist teenust klientidele pähe määrinud veebileht suleti, tarbija24.ee
* Mobiilihelinate pakkuja püüab kliente surmatestiga
Kaug-Ida
**Kaug-Ida** (vene keeles *Дальний Восток*) on piirkond Aasia idaosas, mis osaliselt kattub Ida-Aasiaga ning hõlmab Venemaa Tšuktšimaa, Kamtšatka, Sahhalini, Kuriilid ja Primorje ning Jaapani koos minevikus temast sõltunud Korea ja Hiinaga. Venemaa Kaug-Idat on varem nimetatud *Ussuurimaaks*.

Kaug-Ida külgneb läänes Ida-Siberi ja Sise-Aasia ning lõunas Kagu-Aasiaga.

Loodusgeograafiliselt kuuluvad sinna Leena jõest itta jäävad alad: Verhojanski mäestik, Kolõma mägismaa, Tšuktši, Kamtšatka ja Korea poolsaared, Kuriilid, Sahhalin ja Jaapani saared, Stanovoi mäestik ja Sihhote-Alin koos ümbritsevate madalikega ning Suur Hiina madalik koos naabermägialadega.

Poliitgeograafilises tähenduses hõlmab Kaug-Ida Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonna idaosa (Tšuktši autonoomne ringkond, Magadani oblast, Kamtšatka krai, Sahhalini oblast, Habarovski krai, Amuuri oblast, Juudi autonoomne oblast, Primorje krai), Jaapani, Põhja-Korea, Lõuna-Korea ja Hiina idaosa.

Nõukogude Liidu Kaug-Ida majandusrajoon hõlmas praegust Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonda ilma Sahha Vabariigita.

Vaata ka
--------

* Harbiin
* Kagu-Aasia
* Sise-Aasia
* Ussuriisk
* Ussuuri jõgi

Viited
------

1. ↑  Kaug-Ida Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 11.06.2016)
**Tripura** on India osariik. See asub riigi idaosas ning piirneb põhjas, läänes ja lõunas Bangladeshiga. Idas piirneb see Assami ja Mizoramiga.

Osariik hõlmab endise Tripura kuningriigi ala, mis liideti Indiaga 15. oktoobril 1949.

Tripura on mägine, selle kõrgus merepinnast on 15–940 m.

Osariigi pealinn on Agartala. Ametlikud keeled on bengali, inglise ja kokboroki keel.

Haldusjaotus
------------

Halduslikult jaguneb osariik neljaks ringkonnaks.

| Ringkond | Keskus | Rahvaarv | Pindala (km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Dhalai | Ambassa | 307 417 | 2312 |
| North Tripura | Kailashahar | 590 655 | 2470 |
| South Tripura | Udaipur | 762 565 | 2624 |
| West Tripura | Agartala | 1 530 531 | 3544 |
|

Viited
------

1. ↑  2011 census of India

Välislingid
-----------

 Tripura – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Osariigi valitsuse koduleht

India 1. järgu haldusüksused

**Osariigid**: Andhra Pradesh **·**  Arunachal Pradesh **·**  Assam **·**  Bihar **·**  Chhattisgarh **·**  Goa **·**  Gujarat **·**  Haryana **·**  Himachal Pradesh **·**  Jharkhand **·**  Karnataka **·**  Kerala **·**  Lääne-Bengal **·**  Madhya Pradesh **·**  Maharashtra **·**  Manipur **·**  Meghalaya **·**  Mizoram **·**  Nagaland **·**  Odisha **·**  Pandžab **·**  Rajasthan **·**  Sikkim **·**  Tamil Nadu **·**  Telangana **·**  Tripura **·**  Uttarakhand **·**  Uttar Pradesh

**Liiduterritooriumid**: Andamanid ja Nicobarid **·**  Chandigarh **·**  Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu **·**  Delhi **·**  Jammu ja Kashmir **·**  Ladakh **·**  Lakshadweep **·**  Puducherry
Friedrich Kuhlbarsi portree. 1915. Konrad Mägi.
**Friedrich Karl Johann Kuhlbars** (pseudonüümid **Villi Andi**, **Mangu Sild**, **Fritz Klüse**; 17. august 1841 Uniküla, Laatre vald, Sangaste kihelkond, Tartumaa – 28. jaanuar 1924 Viljandi) oli eesti kirjanik ja koolmeister.

Ta sündis koolmeistri pojana Sangaste kihelkonnas Unikülas. Oli Viljandis koolmeister, juhatas laulukoori, kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi ja tegutses Eesti Aleksandrikooli liikumises.

Elulugu
-------

Kuhlbars õppis algul Tartu II elementaarkoolis ja kreiskoolis, seejärel aga õppis algkooliõpetajaks saksakeelses Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminaris (1859–1861).

Pärast seminari lõpetamist töötas Kuhlbars 1861-1862 parun Wolffi koduõpetajana Gulbene mõisas Lätimaal. 1862. aastast töötas saksakeelse Viljandi Poeglaste Elementaarkooli õpetajana Viljandis ning valiti hiljem selle juhatajaks. Koolijuhataja kohalt tagandati Kuhlbars 1895 venestusajal riigikeele oskamatuse pärast. Pärast seda sai Kuhlbarsist vaba literaat, kes tegeles peamiselt pseudomütoloogiliste uurimustega (uuris muinasaega ja kohanimesid) ning luuletuste kirjutamisega.

Järelärkamisajal populaarse luuletajana toetus Kuhlbars peamiselt saksa romantilisele traditsioonile. Juba enne Lydia Koidulat kirjutas ta idüllilist luulet isamaa ülistamiseks. Tema tähtsamaid tekste on luuletus "Vanemuine", üldtuntud rahvaliku lauluna "Kui Kungla rahvas kuldsel aal…" (1869). 

1904. aasta 12. augustil oli Koidu seltsil vähisöömise õhtu, kus tõsteti üles mõte: 35-aastane koor vajab oma laulu. Luuletaja ja kooliõpetaja Friedrich Kuhlbars, kes seltsi üritustel alati kohal oli, võttis paberi ette ning veerandi tunni pärast oli üheksa rida teksti paberil: «Laulud nüüd lähevad kaunimal kõlal...» See on laul "Koit". 

Samuti on Kuhlbarsi välja pakutud Viljandi teatri Ugala nimi – Muinas-Eesti maakonna Ugandi järgi (Ugandi ja Sakala maakonnanimede liitmise teel).

Kuhlbarsi esimene raamat oli murdekeelne "Wastse laulo ja kannel" (1863), millele järgnes lauluõpik lastele "Laulik koolis ja kodus". Ka teised Kuhlbarsi luuletused on enamasti kirjutatudki koorilaulude tekstideks. Kuhlbars on tuntud ka lasteluuletajana, eriti teksti "Teele, teele kurekesed!" autorina. 
Elu lõpul koostas ta "Villi Andi luuletused" (I-III, 1923-1924). 

Friedrich Kuhlbars suri 1924. aastal Viljandis ning on maetud Viljandi vanale kalmistule.

Tema järgi on saanud nime Friedrich Kuhlbarsi tänav Tallinnas.

Looming
-------

Friedrich Kuhlbars on avaldanud järgmised luulekogud:

* 1863 „Wastse laulo ja kannel"
* 1868 „Laulik koolis ja kodus"
* 1870 „Vanemuine ehk Neljakordne Laulu-Lõng"
* 1877 „Viliènde"
* 1899 „Laste laulik"
* 1908 „Kooli kannel"
* 1910 „Jõulu-pähkled ja teised luuletused"
* 1904 „Vom Ostseestrande"
* 1919 „Kannel ning mõõk"
* 1923 „Villi Andi Luuletused" I
* 1923 „Villi Andi Luuletused" II
* 1924 „Villi Andi Luuletused" III

Vaata ka
--------

* Laidoneri plats 3 – Kuhlbarsi kauaaegne elukoht

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Friedrich Kuhlbars** |

* Eesti biograafiline andmebaas ISIK - KUHLBARS, FRIEDRICH KARL JOHANN
Tulipa kaufmanniana 'Giuseppe Verdi'
**Kaufmanni tulbid** (*Tulipa Kaufmanniana*) on tulpide perekonda, liilaliste sugukonda, liilalaadsete seltsi, üheiduleheliste klassi, õistaimede hõimkonda kuuluv tulbirühm .

Tegemist on kevadel ühe esimesena õitsema hakkavate tulpidega.

Ajalugu
-------

Kaufmanni tulbid on pärit Kesk-Aasiast (Kasahstan, Kõrgõzstan, Tadžikistan ning Usbekistan). Kaufmanni tulpe hakati kultuuristama 19. sajandi lõpus. Euroopasse jõudis see tulbirühm 1877. aastal tänu Hollandi firmale Van Tubergen .

Õis ja õitsemine
----------------

Õied on valged, kollased, punased, oranžid või roosad. Vars kasvab kuni 25 cm pikkuseks. Õisik on lehtrikujuline ning koosneb ülessuunatud kroonlehtedest, mille välimisel küljel on tihti punakas või lillakas varjund. Kaufmanni tulbid on tuntud ka kui vesiroosi tulbid, mis tähendab, et õisiku avanedes moodustavad kroonlehed tähe kuju. Õied avanevad päikese käes ning õhtul, päikese loojudes, sulguvad uuesti. Hallikasrohelistel lehtedel on kõikidel sortidel pruunid triibud või täpid .

Eestis hakkab õitsema aprilli lõpus või mai alguses ning õitseb 18-25 päeva .

Kasvutingimused
---------------

Kaufmanni tulp eelistab päikselist kasvukohta, kuid saab hakkama ka poolvarjulisel kasvukohal. Kõige paremini sobib õhurikas, parasniiske, viljakas ja vett hästi läbilaskev muld .

Istutamine
----------

Sibulate istutamine peaks toimuma septembri keskpaigas, sest sibulate juurdumiseks on optimaalne temperatuur on 9°C. Enne istutamist tuleks maa vähemalt 20 cm ulatuses läbi kaevata, et muld saaks õhutatud. Sibulad istutada maa sisse 5-8 cm vahedega (olenevalt sibula suurusest) ja umbes 10 cm sügavusele. Peale istutamist kasta veega. Istutamine võiks toimuda päikselise ilmaga, sest muidu võivad lillesibulad mullas suure niiskuse tõttu mädanema minna. Igal kevadel väetada .

Tuntumad sordid
---------------

* Fashion
* Giuseppe Verdi
* Glück
* Heart's Delight
* Johann Strauss
* Scarlet Baby
* Showwinner
* Stresa

Viited
------

1. Christenhusz, M.J.M. Govaerts, R. David, J.C. Hall, T. Borland, K. Roberts, P.S. Tuomisto, A. Buerki, S. Chase, M.W. & Fay, M.F. (2013). Tiptoe through the tulips - cultural history, molecular phylogenetics and classification of Tulipa (Liliaceae) Botanical Journal of the Linnean Society 172: 280-328.
2. 
3. 
4. 
5. https://www.gardeningknowhow.com/ornamental/bulbs/tulips/kaufmanniana-water-lily-tulips.htm
6. Lepp, M. 2008. Tulbid. Kirjastus Mart Lepp, 28 lk.

1. 1 2 3  Christenhusz, M.J.M. Govaerts, R. David, J.C. Hall, T. Borland, K. Roberts, P.S. Tuomisto, A. Buerki, S. Chase, M.W. & Fay, M.F. (2013). *Tiptoe through the tulips - cultural history, molecular phylogenetics and classification of Tulipa (Liliaceae) Botanical Journal of the Linnean Society*. Lk 280-328.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. 1 2 3  Richard Wilford (2015). "The Plant Lover's Guide to Tulips".
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Aiasõber OÜ. "Tulp".
4. 1 2 3 4  Lepp, M. (2008). *Tulbid*. Kirjastus Mart Lepp. Lk 28.
5. 1 2  Kekkilä-BVB Eesti OÜ. "Kaufmanni tulp".
6. 1 2 3  Mary H. Dyer (8.10.2018). "Kaufmanniana Plant Info: Tips For Growing Water Lily Tulips".
**Kaug-Ida Vabariik** oli 6. aprillil 1920 Verhneudinskis (Ulan-Udes) Nõukogude Venemaa initsiatiivil loodud puhverriik Nõukogude Venemaa ja Jaapani vahel aastatel 1920–1922. Vabariigi pealinn oli algul Verhneudinsk ja hiljem Tšita.

Kulisside tagant kontrollis Nõukogude Venemaa vabariiki Kaug-Ida bolševike, Siberi parteikomitee ning Moskvast saadetud emissaride kaudu. 5. novembril 1922 asendati vabariigi juhtkond nõukogudemeelse juhiga (Vassili Blücher) ja liideti Venemaa Ülevenemaaline Kesktäitevkomitee dekreediga Vene SFNV koosseisu.

Fail:FERgovernment.jpgKaug-Ida Vabariigi valitsus, 1921. aastal

Territoorium
------------

Kaug-Ida Vabariigi koosseisu kuulusid: 

* Taga-Baikali oblast,
* Amuuri oblast,
* Primorje oblast,
* Põhja-Sahhalin ja
* osa Hiina-Ida raudtee rajoonist, kus elas vene elanikkond.

Riigihaldus
-----------

Kaug-Ida Vabariigi juhid olid järgmised:

### Valitsuse juht

* Aleksandr Mihhailovitš Krasnoštšokov 6. aprill 1920 – 29. mai 1921;
* Nikolai Mihhailovitš Matvejev, 29. mai 1921 – 14. november 1922.

### Rahvakomissaride Nõukogu esimees

* Boriss Zahharovitš Šunjanski, 1920. aasta juuni – oktoober,
* Aleksandr Mihhailovitš Krasnoštšokov, 30. oktoober 1920 – 13. veebruar 1921,
* Pjotr Mihhailovitš Nikiforov 14. veebruar 1921 – 8. oktoober 1922.
* Pjotr Aleksejevitš Kobozev, 8. oktoober – 14. november 1922,
* Pjotr Aleksejevitš Kobozev, Kaug-Ida Revolutsioonikomitee esimees 15. november 1922 – oktoober 1923).

Formaalselt sõltumatu Kaug-Ida Vabariigi tegevust suunas VK(b)P KK Kaug-Ida büroo (*Дальбюро ЦК РКП(б)*) ja nõukogude kommunistide juhitav Tšekaa analoog – Kaug-Ida Vabariigi Riiklik Poliitkaitse (*Госполитохрана ДВР*), mille ülem oli hilisem GULAGi ülem Matvei Berman.

Kaug-Ida Vabariigi likvideerimine
---------------------------------

Pärast Kaug-Ida Vabariigi liitmist Vene NFSV-ga moodustati piirkonnast Kaug-Ida oblast (1923–1926) ning seejärel Kaug-Ida krai, mis omakorda jaotati 1938. aastal Habarovski kraiks ja Primorje kraiks.

Välislingid
-----------

* Ivo Paulus, Ivo Paulus: Kaug-Ida Vabariik, Eesti Päevaleht, 12. aprill 2010
Gneissbretša
**Osmussaare I rahnuderühm** on rahnud Läänemaal Lääne-Nigula vallas Osmussaarel. Koha geograafilised koordinaadid on 59° 17′ 3″ N, 23° 23′ 49″ E
. Rahnud paiknevad Nõva-Osmussaare hoiualal ja Osmussaare maastikukaitsealal ning jäävad Osmussaare keskosa edela(lõuna)rannikule, läänesadama juurde.

Gneiss. Tagaplaanil Skarvan
Osmussaare I rahnuderühm
Rahnud on gneisist ja üks neugrundbretšast. Rühma ümbermõõt on 62 m.

Rahnud võeti kaitse alla aastal 1959. 

Rahnuderühmast 500 m lääne suunas asub madalas meres neugrundbretšast **Skarvan** (rootsi keeles tähistab *skarv* kormorane).

Rahnudele on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).

Osmussaare I rahnuderühma keskkonnaregistri kood on KLO4000901.

Viited
------

1. 1 2  Keskkonnaregistri vahendusel Herbert Viidingu andmed aastast 1986

Välislingid
-----------

* Osmussaare I rahnuderühm Keskkonnaregistris
* Osmussaare I rahnuderühm Eesti looduse infosüsteemis
* Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri
Friedrich Leo
**Friedrich Georg Julius Leo** (10. juuli 1851 Regenwalde (tänapäeva Resko Lääne-Pomorze vojevoodkonnas) – 15. jaanuar 1914 Göttingen) oli saksa klassikaline filoloog. Ta oli Kieli (1881–1883), Rostocki (1883–1888), Straßburgi (1888–1889) ja Göttingeni Ülikooli (1889–1914) professor.

Leo erialaks oli rooma kirjandus, ta tegeles peamiselt ladina draamaga ning eelkõige Plautuse ja Seneca tekstikriitikaga, ent avaldas käsitlusi ka antiikaja biograafilise kirjanduse, saturnilise värsi jm kohta.

1903/1904 õppeaastal oli ta Göttingeni Ülikooli rektor.

1889 sai ta Göttingeni Teaduste Akadeemia korraliseks liikmeks, 1906 Preisi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks.

Kirjandus
---------

* Wolfram Ax: *Friedrich Leo, Professor der Klassischen Philologie 1889–1914*. In: Carl Joachim Classen (Hrsg.): *Die klassische Altertumswissenschaft an der Georg-August-Universität Göttingen. Eine Ringvorlesung zu ihrer Geschichte*. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 1989, lk. 149–177.
**John Lindström** (ka **Johan Lindström**; 11. juuli 1909 Vormsi – 10. august 1985 Stockholm) oli rannarootsi päritolu Eesti ja Rootsi vaimulik.

John Lindström sündis Vormsi saarel, ta esivanemad olid Kärdla rootslased. Ta lõpetas 1930. aastal Läänemaa Ühisgümnaasiumi. Pärast seda oli sõjaväeteenistuses Narvas, kus ta õiendas allohvitserieksamid ja paigutati siis noori kaitseväelasi õpetama. Tartu Ülikooli astunult õppis ta algul arstiteaduskonnas, kuid läks varsti üle usuteaduskonda, mille lõpetas 5. veebruaril 1937. Mõni päev hiljem astus ta Uppsala Ülikooli, kus ta sooritas praktilise teoloogilise proovi (see on ette nähtud Rootsi kirikuõpetaja õiguse omandamiseks). Kevadel 1937 asus ta Konsistooriumi loaga ametisse õpetajana Noarootsi koguduses, kus ta pidas igal pühapäeval kaks peajumalateenistust, ühe eesti, teise rootsi keeles. Õpetajaametisse ordineeriti ta 19. detsembril 1937 Tallinna Toomkirikus.

Sügisel 1937 määrati John Lindsröm ta omal palvel Ruhnu koguduse õpetajaks. See sündis ka Rootsi kiriku meremeeste misjoni instituudi tolleaegse esimehe peapiiskop Erling Eidemi nõusolekul, kuna õpetaja palk maksti mainitud institutsiooni poolt. Ruhnu usuelu võis võrrelda Lääne-Rootsi, eriti Bohusläni kristliku vagadusega. Vabausukalduvusi, nagu Noarootsis, Ruhnus ei olnud. Lisaks määrati ta Ruhnu algkooli juhatajaks ja õpetajaks.

John Lindström emigreerus 1940. aastal Rootsi. Juba 1941. aastal oli ta kiriku- ja kooliõpetaja Lääne-Rootsi saartel Göteborgi piiskopkonnas. Kevadel 1947 sooritas ta Rootsi algkooliõpetajaeksami Göteborgi seminaris. Ta oli umbes neli aastat kirikuõpetaja Norrtäljes, olles ühtlasi usuõpetajaks sealses gümnaasiumis. Ta töötas ka kui rügemendiõpetaja (olles leitnandi auastmes) Kungliska Stockholms Luftvärnsregemente, teenistuse lõppedes sai ta aumärgi hea teenistuse eest. Seejärel määras Uppsala Konsistoorium John Lindströmi vikaarõpetajaks Sigtuna piirkonda (kuhu kuulusid lisaks Sigtunale ka Vassunda ja Haga kogudused), hiljem Knivsta piirkonnas. Sigtuna linnas oli ta usuõpetajaks kohalikus gümnaasiumis ja oli vähe aega rootsi keele õpetaja. Märsta algkoolis oli ta usuõpetuse ja kehalise kasvatuse õpetaja. Aastal 1967 valis Enskede kogudus Stockholmis Lindströmi teiseks õpetajaks. Ka Stockholmis töötas ta kooliõpetajana, õpetades Enskelde gümnaasiumis tulevastele õpetajatele eetikat ja mentaalhügieeni. Kevadel 1972 sai ta Uppsala Ülikoolist teoloogialitsentsiaadi kraadi uurimuse "Naturrätten hos Samuel Pufendorf och hans uppgörelse med ortodoxin" eest. Aastal 1973 valiti Lindström Uppsala piiskopkonnas asuvas Tolfta koguduses koguduseõpetajaks (kyrkoherde). Tema introduktsiooni viis peapiiskopi nõusolekul ja Lindströmi soovil läbi emeriitpiiskop Sven Danell. Tolfta koguduseõpetaja amet kõrval oli ta ka Tierpi haigla õpetajaks. Emerituuri jäämisel sügisel 1975 sai ta Rootsi kuningalt LNO medali.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. detsember 2008. Vaadatud 11. juunil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
3. ↑  Eesti Kirik nr. 5. 1979
Vidmantas Mališauskas (2008)
**Vidmantas Mališauskas** (sündinud 4. augustil 1963 Kėdainiais) on leedu maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1993). 

Mališauskas sai suurmeistriks 30-aastaselt 1993. aastal. Neli aastat oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on 9-kordne Leedu malemeister (1987, 1989, 1990, 1998, 2003, 2006, 2010, 2017, 2018).

1993. aastal Vilniuse tsooniturniiril (parim kvalifitseerus MM-i tsoonidevahelisele turniirile) jagas Mališauskas koos Lembit Olliga esikohta. Järelmatš jäi viiki 1:1, kuid Mališauskas pääses edasi tänu paremale koefitsiendile. Juulis 1993 Bielis peetud FIDE MM-i tsoonidevahelisel turniiril (74 osavõtjat) jäi Mališauskas jagama 55.–64. kohta (koos Veselin Topalovi ja teistega).

Ta on mänginud Leedu võistkonna koosseisus kaheksal maleolümpial (1992–1998, 2002, 2006, 2010–2012). 2014. aastal tuli Mališauskas Leedu võistkonna koosseisus Vilniuses toimunud seenioride võistkondlikel maailmameistrivõistlustel 50+ vanuseastmes maailmameistriks.

Mališauskas tegutseb ka treenerina. Ta on saanud FIDE-lt FIDE treeneri nimetuse.

Viited
------

1. ↑  World Senior Team Chess Championship S50+ 2014. chess-results.com

Välislingid
-----------

* Vidmantas Mališauskas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Mališauskas FIDE andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib arhitektuuri mõistest; astronoomia mõiste kohta vaata artiklit Apsiid (astronoomia)* |

---

Hallikalt varjundatud on apsiidi asukoht basilikaalse kiriku põhiplaanil
**Apsiid** (kreeka keeles *hapsis* 'võlv, ümarus' ning ladina keeles *apsis* 'võlv, kaar') on poolringikujulise või hulknurkse põhiplaaniga eendehitis. Kirikuarhitektuuris on apsiidid tavapäraselt pikihoone kesklöövi idapoolses osas, kuid neid ehitati olenevalt arhitektuuristiilist ka külglöövide ning põikhoonete juurde.

Ajaloost
--------

Apsiide kasutati megaliitehitiste puhul juba neoliitikumis. Üks näide on Ggantija templid Maltal, mis on ehitatud ristikheinakujuliselt nii, et äärtes on poolringikujulised apsiidid, mida ühendab ühine läbipääs.

Antiikajal lisati apsiide peamiselt templitele ja Rooma basiilikatele. Nendes paiknesid tavaliselt jumala- või muud raidkujud.

Keskajal võeti antiikaja sakraalehitiste ja basiilikate arhitektuurist tugevalt inspiratsiooni, mistõttu näeb apsiidide kasutamist sealses kirikuarhitektuuris. Need on kirikutes võlvitud ning poolkuppelkatusega kaetud vaheseinata kirikuosad. Romaani kirikutele on iseloomulikud poolringikujulised apsiidid, samas kui gootikas olid need tavaliselt polügolnaalsed. Hulknurkset, kooriga ruumiterviku moodustavat gooti apsiidi nimetatakse ka koorilõpmikuks (näiteks Tallinna toomkirikus).

Keskajast saati paikneb apsiidis, mis on kiriku idaosas, tihtipeale kõrgvaimuliku istekoht koos altariga ning selle läheduses asub presbüteerium, mis on koguduse ruumist vaheseinaga eraldatud.

 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **apsiid** |

Viited
------

1. ↑  "[ÕS] Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2018". *www.eki.ee*. Vaadatud 14. märtsil 2023.
2. ↑  "2.4: The Neolithic Period". *Humanities LibreTexts* (inglise). 1. mai 2020. Vaadatud 14. märtsil 2023.
3. ↑  "R. Paris, E. End. Kunstileksikon". *www.keeleveeb.ee*. Vaadatud 14. märtsil 2023.
4. ↑  "R. Paris, E. End. Kunstileksikon". *www.keeleveeb.ee*. Vaadatud 14. märtsil 2023.
5. ↑  "R. Paris, E. End. Kunstileksikon". *www.keeleveeb.ee*. Vaadatud 14. märtsil 2023.
**Osoonikiht** (ka *osoonikilp*, *osooniekraan*) on keskmiselt 15–55 km kõrgusel asuv stratosfääri kiht, kus Päikese ultraviolettkiirguse toime tõttu on atmosfääri keskmisest suurem osooni kontsentratsioon.

Osoon tekib atmosfääris ultraviolettkiirguse mõjul. Osooni molekuli tekkeprotsess on kaheastmeline. Esmalt laguneb hapniku molekul UV-kvandi toimel. Pärast lagunemist liitub üksik hapniku aatom hapniku kaheaatomilise molekuliga, moodustades osooni kolmeaatomilise molekuli.

Osoonikiht kaitseb Maa organisme ultraviolettkiirguse eest. Kui osoonikihti ei oleks, oleks elu Maa peal jäänudki ookeanide sügavamatesse kihtidesse.

Tõsiseks ohuks osoonikihile on keemilised ühendid, mille koondnimeks on freoonid. Freoonide toimel võib moodustuda niinimetatud osooniauk.

Osoonikiht ei koosne peamiselt osoonist. Osooni kontsentratsioon on seal lihtsalt kõrgem kui mujal: umbes üks sajast tuhandest osoonikihi molekulist on osooni molekul.

### Rahvusvahelised lepped osoonikihi kaitseks

* Osoonikihi kaitsmise Viini konventsioon
* Montréali protokoll

Vaata ka
--------

* Osoonikihi hõrenemine
* Osooniauk

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kategooria:Osoonikiht** |

* Osoonikihi olukord ja seda mõjutavad tegurid.

| * v
* r
Maa atmosfäär |
| --- |
| 
Troposfäär  **·**  Stratosfäär  **·**  Mesosfäär  **·**  Termosfäär  **·**  Eksosfäär |  |
| 
Tropopaus  **·**  Stratopaus  **·**  Mesopaus  **·**  Termopaus  **·**  Eksobaas |
| 
Osoonikiht  **·**  Kármáni joon  **·**  Homosfäär  **·**  Turbopaus  **·**  Heterosfäär |
| 
Ionosfäär  **·**  D-kiht  **·**  Appletoni kiht  **·**  Kennelly-Heaviside'i kiht |
Läti 1995. aasta EUROPA postmark, millel on kujutatud Lāčplēsist
**"Lāčplēsis"** (eesti keeles **"Karutapja"**) on kunsteepos, mille autor on läti luuletaja Andrejs Pumpurs. Teost peetakse läti rahvuseeposeks.

Andrejs Pumpurs kirjutas eepose aastatel 1872–1887, ammutades inspiratsiooni kohalikest müütidest ja muistenditest. Teos ilmus aastal 1888.

Eepos kujutab muinaslätlaste võitlust saksa ristisõdijate vastu ning kirjeldab kohaliku rahva vabaduspüüdlusi. Teose peategelased on läti rahvamuistenditest tuntud Karutapja, tema armastatu Laimdota, kaunitar Spīdola, reetur Kangars ja anastaja Must Rüütel. Eeposes tegutseb ka eesti kangelane Kalapuis (Kalevipoeg), kes Karutapjale võitluses alla jääb. Nad lepivad kokku, et see jääb viimaseks heitluseks eestlaste ja lätlaste vahel.

Eesti keelde tõlkisid eepose 1979. aastal Karl Aben ja Vladimir Beekman.

Vaata ka
--------

* Karutapja orden

Kirjandus
---------

* Imants Lasmanis, "Karutapja. Imants Lasmanise ümberjutustus lastele A. Pumpursi läti rahvaeeposest "Lacplesis": keskmisele koolieale". Läti keelest tõlkinud Valli Helde, illustreerinud Uno Roosvalt. Eesti Raamat, Tallinn 1979, 72 lk.
* Sergei Kruks, "Lāčplēsis ja Kalevipoeg". Inglise keelest tõlkinud Hasso Krull. Vikerkaar 2005, nr 7/8, lk 140–161.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Lāčplēsis** |

* Lāčplēsis, eepose tekst läti keeles
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib saarest Kanadas; Austraalias asuva saare kohta vaata artiklit Bathursti saar (Austraalia)* |

---

**Bathursti saar** (inglise keeles *Bathurst Island*) on saar Põhja-Jäämeres Kanada Arktika saarestikus Kaug-Arktikas.

Saare pindala on 16 042 km², millega ta on Kanada 13. ja maailma 54. saar. Saare kõrgeim punkt, Stokesi mägi Stokesi ahelikus, ulatub 457 meetrini. Bathurst kuulub Nunavuti koosseisu. 

Saart eraldab lõunas olevast Walesi Printsi saarest Vikont Melville'i väin, läänes olevast Parry saarestikust (Melville'i saarest ja Byam Martini saarest) Byam Martini väin, loodes olevast Lougheedist Desbaratsi väin ning idas olevast Devoni saarest ja kagus olevast Cornwallise saarest Penny väin. Kaugemale põhja jääb Ellef Ringnesi saar.

Bathursti rannajoon on väga liigestunud. Eriti suured fjordid on põhja- ja läänerannikul. Põhjaranniku suurima fjordi kaldal asubki saare kõrgeim tipp Stokesi mägi. Lääneranniku fjord lõikab saare peaaegu pooleks, pisut suuremaks põhja- ja väiksemaks lõunaosaks, mida ühendab Jääkaru kuru. Rannavetes on palju pisisaari, millest suurimad on Cameron loodes, Helena saar põhjas ja Lowther lõunas.

Varem elasid saarel inuitid. 1000. aasta paiku, kui seal oli tänapäevasest mõnevõrra soojem kliima, asus saare idarannikul Brooman Pointi küla, mis kuulus algul Dorseti kultuuri, hiljem Thule kultuuri. 13. sajandil jäeti asula maha.

Tänapäeval on Bathurst asustamata, kuid sellel on kaks polaarjaama: Jääkaru kurus asub samanimeline aastaringselt mehitatud Polar Bear Pass ja sellest kirdes, saare idarannikul üksnes suviti mehitatud Walker River.

Saare avastas eurooplastele William Edward Parry 1819. aastal Loodeväila otsingutel. Ta andis sellele nime 3. Bathursti hertsogi Henry Bathursti järgi, kes 1812–1827 oli Suurbritannia sõja ja kolooniate riigisekretär.

Hea pinnas on loonud saarel pisut soodsamad tingimused taimestiku kasvuks kui teistel läheduses olevatel saartel. Seal kasvavad samblad, rohttaimed, õistaimed ja kääbuspõõsad, elavad karibuud ja rohkem kui 30 liiki linde. Suviti kohtab saarel jääkarusid. Selletõttu asub saarel Jääkaru kuru riiklik eluslooduse piirkond ja see soovitatakse arvata tulevikus loodava Tuktusiuqvialuki rahvuspargi koosseisu.

1960. ja 1970. aastatel liikus üle saare Maa magnetiline põhjapoolus. Tänapäeval asub magnetpoolus saarest märgatavalt põhja pool.

Viited
------

1. 1 2 3  Suur maailma atlas
Meierei ja kabel Tauernis, taamal Dobratschi mägi
Segamets sügisel Tauerni asunduse lähedal
Trafoalajaam Tauerni asunduse lähedal
Tüüpiline Kesk-Kärnteni puitmaja Perneggis
**Ossiachi Tauern** (saksa: *Ossiacher Tauern*, sloveeni: *Osojske Ture*, kohalikult vaid *Turje*) on metsane mäeahelik Austria Kärnteni liidumaal Ossiachi järve (loodes) ja Wörthi järve (kagus) vahel. Ossiachi Tauerni kõrgeim punkt on *Taubenbühel* (1069 m). Selle läänepoolses otsas silmatorkaval mäel asuvad Landskroni lossi varemed. Mitte kaugel taasavatud lossist, mida nüüd kasutatakse restorani ja jahikullikasvandusena, saavad matkalised liituda Tauerni matkarajaga **Jungfernsprungi** juurde, mis on järsult Ossiachi järve langev kaljumoodustis, kust avaneb ulatuslik vaade järve lääneosale ja Gerlitzele. Villachist paistab vana karjäär, mis kuni viimase ajani tootis Kärnteni jõeehituseks kive. Ossiachi Tauernis on ka mitu vana kaevandusgaleriid. Sajandeid tagasi kaevandati siin tsinki ja muid maake.

Kõnekeeles nimetatakse Ossiachi Tauernit ka *Die kleinen Tauern* ("väike Tauern"). Tauerni asunduse kohal seisab väike Tauerni kirik. Kirdes, üle Bleistatti oja asuvad Prägradi lossi varemed.

Idaosa
------

* Sankt Nikolai, Feldkirchen in KärntenSankt Nikolai, Feldkirchen in Kärnten
* Maakoht Perneggi lähedal, Feldkirchen in KärntenMaakoht Perneggi lähedal, Feldkirchen in Kärnten
* Pernegg, Feldkirchen in KärntenPernegg, Feldkirchen in Kärnten

Ossiachi Tauern (Austria)Ossiachi Tauern
Asukoht Austrias
**"Batman alustab"** (originaalpealkirjaga **"Batman Begins"**) on 2005. aasta USA mängufilm.

Film on oma eelkäijatest tumedama tooniga ja räägib peategelase sisemistest võitlustest õiguse ja kättemaksu vahel. Kriitikutelt ja vaatajatelt sai film peamiselt kõrgeid hinnanguid.

Süžee
-----

Noor poiss Bruce Wayne kukub kaevu, kus teda ründavad nahkhiired. Kuigi poisi isa Thomas ta päästab, jääb poiss nahkhiiri kartma. Seega kardab ta ka nahkhiire-sarnaseid tegelasi.

Mefistofele ooperis. Ooperist väljudes satuvad Bruce ja tema vanemad vastamisi relvastatud röövli Joe Chilliga, kes tapab ta vanemad. Röövel saadakse hiljem kätte, kuid Bruce on sellest vahejuhtumist siiski endast väljas. Perekonna ülemteener Alfred Pennyworth kasvatab Bruce'i üles.

22-aastaselt naaseb Bruce kolledžist Gotham Citysse, et tappa Joe Chill, kuid maffiaboss Carmine Falcone takistab teda.

Peamised osatäitjad
-------------------

* Christian Bale (Batman / Bruce Wayne)
* Michael Caine (Alfred Pennyworth)
* Liam Neeson (Henri Ducard)
* Katie Holmes (Rachel Dawes)
* Gary Oldman (seersant James Gordon)
* Cillian Murphy (Hernehirmutis / dr Jonathan Crane)
* Morgan Freeman (Lucius Fox)
* Tom Wilkinson (Carmine Falcone)
* Rutger Hauer (William Earle)
* Ken Watanabe (Ra's al Ghul)
* Mark Boone Junior (detektiiv Arnold Flass)
* Colin McFarlane (komissar Gillian B. Loeb)
* Linus Roache (Thomas Wayne)
* Sara Stewart (Martha Wayne)
* Richard Brake (Joe Chill)

Batmani filmid

"Batman" (1966) | "Batman" (1989) | "Batmani tagasitulek" (1992) | "Batman igaveseks" (1995) | "Batman ja Robin" (1997) | "Batman alustab" (2005) | "Pimeduse rüütel" (2008); "Pimeduse rüütli taastulek" (2012)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on hapniku vormi kohta, telesaate kohta vaata artiklit Osoon (saade).* |

---

Osooni molekul
**Osoon** ehk **trihapnik** (**O3**) on hapniku allotroopne vorm, mille molekul koosneb kolmest hapniku aatomist.

Normaaltingimustel on osoon sinakas gaas, mis neelab ultraviolettkiirgust. Ultraviolettkiirgus neeldub osoonis reaktsioonil
O3 + hγ = O2 + O, mis on pöörduv, kuid O reageerides dihapnikuga eraldub energia soojusena, mitte valgusena.

Osoon on termodünaamiliselt ebastabiilne. Reaktsioonil
2O3 = 3O2 eraldub soojust, kuid madalal temperatuuril pole see reaktsioon kõrge energiabarjääri tõttu kiire. Vastupidine reaktsioon leiab aset kaudsel teel: kui dihapniku molekul lõhustatakse ultraviolettkiirguse, elektrilahenduse või muu mõjul, tekib osoon hapniku aatomite reageerides allesjäänud dihapniku molekulidega. Sel viisil tekib osoon nii stratosfääris, välgu mõjul kui ka tehislikes osoonigeneraatorites (mis põhinevad elektrivoolu toimel hapnikule või õhule). See reaktsioon ei saa minna lõpuni, sest nii ultraviolettkiirgus kui ka elekter lõhustavad tekkivat osooni, muutes seda tagasi dihapnikuks.

Osoon kondenseerub temperatuuril –112 °C siniseks vedelikuks. Et dihapnik kondenseerub alles temperatuuril –183 °C, saab vedeldamisega eraldada puhast osooni, mis külmub temperatuuril –192 °C. Ent see on ohtlik: et osooni lagunemine on eksotermiline, võib see kulgeda plahvatusega.

Osoon on keemiliselt aktiivne aine ja oksüdeerib paljusid aineid. Osoon kahjustab elusorganisme, mõjudes söövitavalt ja ärritavalt. Väikesed osoonikogused võivad inimestele soodsalt mõjuda, sest selle kahjulik mõju mikroorganismidele on tugevam kui kahjulik mõju inimestele.

Atmosfääri ülakihis stratosfääris (20–25 km kõrgusel) asuva osoonikihi võime neelata ultraviolettkiirgust kaitseb maapealset elu päikeselt lähtuva liigse UV-kiirguse eest.

Vaata ka
--------

* Osooniauk
* Osoonikiht
* Osoonravi
* Osonaator

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Osoon** |