recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ene Ahven Tartu medalite üleandmisel 29. juunil 2014
**Ene Ahven** (sündinud 1. veebruaril 1948 Tartus) on eesti koorijuht, koormeister, muusikaõpetaja ja flötist.

Lapsepõlve veetis Tartust pärit Ahven Kilingi-Nõmmes ja Põltsamaal. 1965. aastal lõpetas ta Põltsamaa Lastemuusikakooli 4. lennu klaveri erialal Koorijuhtimist õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis Laine Karindi käe all, lõpetas instituudi muusikapedagoogina.

Alates 1971. aastast tegutseb Ene Ahven Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori koormeistrina. Dirigendina on ta osalenud paljudel muusikaüritustel, millelt on tema juhatatud laule salvestatud näiteks Tartu juubelilaulupeolt 1994. aastal. Tema juhatusel on muusikat salvestanud lastekoorid. 

Aastatel 1983–1984 oli Ene Ahven Tartu Noortekoori üks kahest esimesest dirigendist koos Riho Leppojaga.

2005. ja 2010. aastal nimetas Eesti Naislaulu Selts dirigentide Vaike Uibopuu ja Triin Kochi ning koormeister Ene Ahvena juhitud Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori aasta naiskooriks.

Lisaks koorijuhtimisele on Ene Ahven töötanud aastaid Tartu Tamme Gümnaasiumi (varem Tartu 5. Keskkooli) muusikaõpetajana, kus ta on juhatanud mudilas-, laste- ja poistekoori.

Ta on mänginud ka flööti Põltsamaa linna puhkpilliorkestris ja Eesti NSV ülevabariigilises puhkpilliorkestris.

Ene Ahven on Eesti Muusikaõpetajate Liidu liige.

Tunnustus
---------

* 2014 Tartu medal

Isiklikku
---------

Tema vend on Mati Ahven.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Ene Puusemp "Igavesti nooruslik Ene" U-duur (Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori häälekandja) 10/2011, lk 25-27
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 26. juunil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 26. juunil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑
6. ↑

Kirjandus
---------

* Pille Säälik "Ene Ahven - 40 (tööaastat)" Universitas Tartuensis 11/2011, lk 43-44
* Maarja Ülper "Parim kuulaja ja karmim kriitik" Universitas Tartuensis 4. märts 2005, lk 3

Välislingid
-----------

* Pille Säälik "Mõistatuslik Ene Ahven" U-duur (Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori häälekandja) 8/2010, lk 9-10
* Ene Puusemp "Igavesti nooruslik Ene" U-duur (Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori häälekandja) 10/2011, lk 25–27
Ilka Štuhec (2017)
**Ilka Štuhec** (sündinud 26. oktoobril 1990 Slovenj Gradecis) on Sloveenia mäesuusataja.

2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis osales ta neljal alal ning parima kohana sai ta kiirlaskumises kümnenda koha.

Hooajast 2017–2018, sealhulgas 2018. aasta taliolümpiamängudest, jäi ta vigastuse tõttu eemale.

Tema esimesed maailmameistrivõistlused olid 2013. aastal Schladmingis, kus tema parimaks kohaks jäi ülisuurslaalomis saadud kuues koht. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Beaver Creekis saavutas ta parima koha Alpi kahevõistluses, kus oli seitsmes. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel tuli ta maailmameistriks kiirlaskumises.

2019. aastal tuli ta uuesti kiirlaskumise maailmameistriks.

Maailma karikasarjas tegi ta debüüdi 17. märtsil 2007 vaid 16-aastaselt. Esimese etapivõidu ja ühtlasi esimese poodiumikoha sai ta MK-sarjas 2. detsembril 2016 Lake Louise'is kiirlaskumises.

Hooajal 2016–2017 saavutas ta maailma karikasarja üldarvestuses teise koha.

2017. aastal valiti ta Sloveenia aasta naissportlaseks.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2017 Šveits Sankt Moritzis
	+ Kuld **maailmameister** kiirlaskumises
* 2019 Rootsi Åres
	+ Kuld **maailmameister** kiirlaskumises

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2007 Austria Flachaus
	+ Kuld **maailmameister** suurslaalomis
	+ Kuld **maailmameister** Alpi kahevõistluses
* 2008 Hispaania Formigalis
	+ Kuld **maailmameister** Alpi kahevõistluses

### Maailma karikasarjas

* Üldkarikas
	+ 2. koht: 2017
* Ülisuurslaalomi karikas
	+ 2. koht: 2017
* Kiirlaskumise karikas
	+ **1. koht**: **2017**
* Alpi kahevõistluse karikas
	+ **1. koht**: **2017**

Ilka Štuhec on osalenud (seisuga 16. veebruar 2019) 145 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 17 korral, millest üheksal korral on ta võitnud.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2016 | 2. detsember | Lake Louise |  Kanada | kiirlaskumine |
| **2.** | 2016 | 3. detsember | Lake Louise |  Kanada | kiirlaskumine |
| **3.** | 2016 | 16. detsember | Val d'Isère |  Prantsusmaa | Alpi kahevõistlus |
| **4.** | 2016 | 17. detsember | Val d'Isère |  Prantsusmaa | kiirlaskumine |
| **5.** | 2017 | 29. jaanuar | Cortina d'Ampezzo |  Itaalia | ülisuurslaalom |
| **6.** | 2017 | 25. veebruar | Crans-Montana |  Šveits | ülisuurslaalom |
| **7.** | 2017 | 15. märts | Aspen |  USA | kiirlaskumine |
| **8.** | 2018 | 18. detsember | Val Gardena |  Itaalia | kiirlaskumine |
| **9.** | 2018 | 19. detsember | Val Gardena |  Itaalia | ülisuurslaalom |

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ilka Štuhec** |

* Ilka Štuhec FIS-i lehel
**Jeon Jungkook** (sündinud 1. septembril 1997 Busanis) on Lõuna-Korea laulukirjutaja, laulja ja tantsija. Tuntuks on ta saanud lauljana seitsmeliikmelises bändis BTS.

Jungkook omab musta *taekwondo* vööd.

Ta lõpetas gümnaasiumi 2017. aasta veebruaris. 

Ta on bändi kõige noorem liige. 

Jeon Jungkooki artistinimi on Jungkook.. Ta on esitanud BTS-i diskograafia osana kolm soololaulu – "Begin" 2016. aastal, "Euphoria" 2018. aastal ja "My Time" 2020. aastal - mis kõik on Lõuna-Korea Gaoni digitaalses edetabelis. Ta salvestas ka BTS-il põhineva veebifilmi 7Fates: Chakho heliriba loo "Stay Alive".

2022. aastal esines Jungkook Ameerika laulja Charlie Puthi singlil "Left and Right", mis saavutas USA Billboard Hot 100 edetabelis 22. koha. Hiljem samal aastal sai temast esimene Lõuna-Korea artist, kes avaldas FIFA maailmameistrivõistluste jaoks ametliku loo. heliriba looga "Unistajad", mida ta esitas hiljem 2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste avatseremoonial. 2023. aastal andis Jungkook välja oma debüütsingli "Seven", kus osales Latto, mis purustas arvukalt edetabeli- ja voogedastusrekordeid. See debüteeris Billboard Hot 100, Global 200 ja Global Excl esikohal. USA edetabelites, tehes temast esimese Korea sooloartisti, kes seda teinud, ja lõpuks sai temast ajaloo kiireim laul, mis ületas Spotifys 1 miljard voogu. Tema järelsingel "3D", kus osaleb Jack Harlow, debüteeris nii Hot 100 kui ka Ühendkuningriigi singlite edetabelis viiendal kohal, tehes Jungkookist esimese Lõuna-Korea sooloartisti, kes saavutas viimasel kaks järjestikust esiviisikust.
Gleb Retivõhh
**Gleb Sergejevitš Retivõhh** (vene keeles Глеб Сергеевич Ретивых; sündinud 30. detsembril 1991 Tšaikovskis) on Venemaa murdmaasuusataja, kes võistleb eelkõige sprindis.

2012. aastal võitis ta kuni 23-aastate maailmameistrivõistlustel Erzurumis vabatehnikasprindis kuldmedali.

Tema esimesed täiskasvanute tiitlivõistlused olid 2017. aasta maailmameistrivõistlused Lahtis, kus ta sai vabatehnikasprindis 15. koha.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta individuaalsprindis pronksmedali ja sprinditeates koos Aleksandr Bolšunoviga hõbemedali.

Maailma karikasarjas debüteeris ta 5. veebruaril 2011 Rõbinskis. 
Esimese poodiumikoha ja ühtlasi esimese etapivõidu sai ta 3. veebruaril 2017 Pyeongchangis klassikasprindis. Päev hiljem võitis ta sealsamas koos Andrei Parfenoviga sprinditeate.

Saavutused
----------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2019 Austria Seefeldis
	+ Hõbe hõbemedal sprinditeates (koos Aleksandr Bolšunoviga)
	+ Pronks pronksmedal vabatehnikasprindis

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2010 Saksamaa Hinterzartenis
	+ Hõbe hõbemedal 4×5 km teatesõidus
* 2011 Eesti Otepääl
	+ Pronks pronksmedal klassikasprindis
	+ Hõbe hõbemedal 4×5 km teatesõidus

### Alla 23-aastaste maailmameistrivõistlustel

* 2012 Türgi Erzurumis
	+ Kuld **maailmameister** vabatehnikasprindis

### Maailma karikasarjas

Gleb Retivõhh on (seisuga 25. veebruar 2019) individuaalselt osalenud 78 MK-sarja etapil ja jõudnud poodiumile kolmel korral, neist ühel korral on ta võitnud.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2018 | 3. veebruar | Pyeongchang |  Lõuna-Korea | klassikasprindis |

 |

Välislingid
-----------

* Gleb Retivõhh FIS-i lehel
**MTV Eesti** oli muusikale keskendunud telekanal.

MTV Eesti hakkas saateid näitama 2006. aasta septembris. Kanali tegevjuht oli Indrek Veskis ning saatejuhid Kadri Bussov ja Martin Veisman. Eesti kanali saateid anti eetrisse Vilniuse stuudiost.

  

Iisraeli meediaettevõte Ananey Communications ostis Leedus paikneva MTV Balti kanaleid edastava MTV Network Balticu 2008. aastal.

2009. aasta veebruari seisuga vaatas MTV Eestit 0,3% Eesti inimestest. Sama aasta aprillis lahkus 2007. aasta märtsist MTV Eesti juhi ametikohal olnud Karoli Hindriks, tema asemele asus senine müügijuht Marko Lillemägi.

Sama aasta sügisel otsustas Ananey Communications jätkuva majanduslanguse tõttu peatada määramatuks ajaks MTV Network Balticu programmide edastamise ja asendada need MTV Euroopa programmiga.

1. märtsil 2010 kuulutas Harju maakohus välja MTV Eesti pankroti.

Viited
------

1. ↑  "MTV Eesti alustab 4. septembril"[*alaline kõdulink*] Publik, 22. august 2006
2. 1 2  "MTV Eesti kaob ekraanilt" Postimees, 18. november 2009
3. ↑  "Karoli Hindriks lahkub MTV Eesti juhi kohalt" ERR, 20. aprill 2009
4. ↑  "Kohus kuulutas välja MTV Eesti pankroti"[*alaline kõdulink*] Delfi, 1. märts 2010
Niklas Dyrhaug, 2017
**Niklas Dyrhaug** (sündinud 6. juulil 1987) on Norra murdmaasuusataja. 

Dyrhaug võistles esimest korda maailma karikasarjas 1. novembril 2009 Beitostølenis 15 km vabasõidus, kus ta sai 100 startinu seas 69. koha. 30 parema hulka ehk punktikohale jõudis ta esimest korda 2011. aasta märtsis Drammenis 15 km klassikasõidus, kui oli kahekümnes. Esimest korda jõudis ta poodiumile 2012. aasta märtsis Falunis peetud hooaja finaalvõistlusel, kui ta sai 3. koha. Esimese etapivõidu sai ta 2015.–2016. aasta hooaja avavõistluste viimasel etapil Rukas 15 km jälitussõidus.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta teatesõidus kuldmedali ja oli suusavahetusega sõidus seitsmes.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta teatesõidus kuldmedali ja 15 km klassikas pronksmedali.

Saavutus
--------

### Maailmameistrivõistlustel

* 2015 Rootsi Falunis
	+ Kuld **maailmameister** teatesõidus
* 2017 Soome Lahtis
	+ Kuld **maailmameister** teatesõidus
	+ Pronks pronksmedal 15 km klassikas

### Maailma karikasarjas

* Tavadistantside karikas
	+ 3. koht: 2016

Niklas Dyrhaug on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 5. märts 2017) 92 maailma karikasarja etapil ning jõudnud viiel korda poodiumile ja võitnud ühel korral.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2015 | 29. november | Kuusamo |  Soome | 15 km kl jälitussõit |

Välislingid
-----------

* Niklas Dyrhaug FIS-i kodulehel (inglise)
Karl Saral
**Karl Saral** VR I/3 (6. veebruar 1880 Kuigatsi vald, Valgamaa – 13. juuni 1942 Krivošeino rajoon, Tomski oblast) oli Eesti Maapäeva liige ja Eesti loomaarstiteaduse rajaja.

Elukäik
-------

Ta lõpetas aastal 1904 Tartu Veterinaarinstituudi. Ta oli 1907–1917 Harju maakonna ning 1917–1918 Tallinna linna loomaarst. Osales Vabadussõjas. 

Alates aastast 1919 töötas Tartu Ülikoolis, aastail 1926–1941 professorina. Oli 1919–1940 Veterinaarhaavakliiniku juhataja ning 1923–1931 ja 1936–1937 loomaarstiteaduskonna dekaan.  Aastail 1931–1936 oli ta Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi esimees.

Ta oli Eesti Ajutise Maanõukogu teine abiesimees 27. novembrist 1918 kuni 3. veebruarini 1919. 1939 valiti Tartu linnavolinikuks.

14. juunil 1941 küüditas NKVD ta koos abikaasaga Venemaale.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Ebba Saral oli Eesti Naiskodukaitse Nõukogu esinaine. 2009. aastal tõi nende lapselaps Mari Saral Siberist vanaisa säilmed ja vanaema võimalikust matmispaigast kotitäie mulda, mis kõik sängitati Raadi Vana-Jaani kalmistule 1. juulil 2009 kell 15.

Tunnustus
---------

* 1920 Vabadusristi I liigi 3. järk

Viited
------

1. 1 2  Lapselaps tõi kallid Siberi mullast koju. Tartu Postimees, 26. juuni 2009.
2. ↑  *EE* 8: 374.

Kirjandus
---------

* *Teadus Eesti põllumajanduse arenguloos. II osa (1918–1940)* Tartu 2003. Lk 184

Välislingid
-----------

* Karl Saral Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Saue Riigigümnaasium** (lühend **SRG**) on Harjumaal Saue vallas Laagris 1. septembrist 2022 tööd alustanud riigigümnaasium. Saue Riigigümnaasiumi koolihoone asub Saue vallas Laagris aadressil Veskitammi 24.

Kooli direktor on Taavi Vilba, kes kinnitati 20. mail 2021 Saue Riigigümnaasiumi esindusõiguslikuks isikuks.

Ajalugu
-------

Läbirääkimised Laagrisse riigigümnaasiumi rajamiseks algasid 2013. aastal. Laagrisse riigigümnaasiumi rajamise kinnitas Eesti haridus- ja teadusminister käskkirjaga 1. septembril 2019. 11. oktoobril 2019 jõustus Laagri Gümnaasiumi põhimäärus. 15. juunil 2020 kuulutas Riigi Kinnisvara AS välja hanke Laagri Gümnaasiumi õppe- ja spordihoone ehitamiseks.

2021. aasta kevadel pöördus Saue vallavolikogu Haridus- ja Teadusministeeriumi poole ettepanekuga muuta gümnaasiumi nimi Saue Riigigümnaasiumiks. Haridus- ja teadusministeerium kinnitas Laagri alevikku rajatava riigigümnaasiumi põhimääruse muudatuse, mis jõustus 13. augustil 2021 ja mille kohaselt kannab 1. septembril 2022 avatav kool nime **Saue Riigigümnaasium**. Saue linnas tegutsev Saue Gümnaasium (munitsipaalgümnaasium) jätkab pärast 31. augustit 2022 põhikoolina ja saab nimeks Saue Kool. Saue Gümnaasiumi gümnaasiumiastmes õppivatel noortel on õigus jätkata 1. septembril 2022 õpinguid Saue Riigigümnaasiumis.

Viited
------

1. ↑  Haridus- ja Teadusministeerium (7.04.2021). "Laagri Gümnaasiumi direktoriks saab Taavi Vilba". Originaali arhiivikoopia seisuga 24.06.2021. Vaadatud 1.06.2021.
2. 1 2  Laagri alevikku rajatava riigigümnaasiumi nimi on Saue Riigigümnaasium. Saue valla veebisait.
3. ↑  "HTM Ministri käskkiri". 23.07.2019.[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Haridus- ja teadusminister (2.10.2019). "Laagri Gümnaasiumi põhimäärus". *Riigi Teataja*.
5. ↑  "Riigi Kinnisvara kuulutas välja hanke Laagri riigigümnaasiumi õppe- ja spordihoone ehitaja leidmiseks".
6. ↑  Haridus- ja teadusministri 2. oktoobri 2019. a määruse nr 46 „Laagri Gümnaasiumi põhimäärus" muutmine. RT I, 10.08.2021, 8.

Välislingid
-----------

Kooli koduleht
Ene Kallas Tartu kirjanike majas 23. aprillil 2013
**Ene Kallas** (pseudonüüm **Krafinna**; neiupõlvenimega **Ene Kuus**; sündinud 12. juulil 1973) on eesti ajakirjanik ja luuletaja.

Kallas on töötanud Saaremaa ajalehtedes Oma Saar[*viide?*] ja Meie Maa[*viide?*].

2011. aastal ilmus Kallasel luulekogu "Teki all ja köögikardinate taga" Sven Kivisildniku kirjastuses Jumalikud Ilmutused. See on ühiste kaante vahel Kaarel Kressa luulekoguga "Vereurmarohumesi", raamatu kujundas Matthias Sildnik. 2013. aastal ilmus luulekogu "Tark loom" kirjastuses Jumalikud Ilmutused. Valik luuletusi ilmus samal aastal kogumikus "Elavate surnute antoloogia". 

2014. aastal ilmus tema temaatiline luulekogu "Kohtu tänava vares" kirjastuses Jumalikud Ilmutused. 

2014. aasta detsembrist on ta Eesti Kirjanike Liidu liige.

Teosed
------

* "Teki all ja köögikardinate taga" (luulekogu, 2011)
* "Ja valgust ja selgust" Algernon, detsember 2003 (ulmejutt, koos Jüri Kallasega)
* "Tark loom" (luulekogu, 2013)
* "Kohtu tänava vares" (luulekogu, 2014)
* "Kasse täis linn" (luulekogu, 2019 ; ISBN 9789949014606)

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Jüri Kallas.

Välislingid
-----------

* Janne Nurmik, "Meie Maa ajakirjanik debüteerib Loomingus", Meie Maa, 25. august 2009
* Raimu Hanson "Loomerahvas trükib ise oma teoseid, nagu tahab", Postimees, 18. märts 2011
* "Ilmus "Teki all ja köögikardinate taga"" Meie Maa, 15. märts 2011
* Profiil Ulmekirjanduse BAASis
* Raul Salumäe, "Krafinna luuleõhtupoolik Kuressaare linnuses", Meie Maa, 26. september 2011
*
**Rein Kask** (sündinud 12. veebruaril 1947 Pärnus) on eesti mehaanikainsener ja omavalitsustegelane, VIII Riigikogu liige Koonderakonna ja Maarahva Ühenduse nimekirjast, Pärnu linnapea 1992–1995.

Rein Kask lõpetas mehhaanikainseneri erialal Tallinna Polütehnilise instituudi. Seejärel töötas ta insenerina Pärnu masinatehases, 1977. aastast peainsenerina Pärnu Kalakombinaadis. 1983. aastast oli ta Pärnu Linna RSN Täitevkomitee liige ja esimehe asetäitja, 1990. aasta jaanuarist Pärnu linnavalitsuse kommunaalnõunik, 1991. aasta märtsist abilinnapea. Senise linnapea Jaak Saarniidu tagasiastumise järel valiti Rein Kask 23. aprillil 1992 Pärnu linnapeaks. Linnapea ametist lahkus ta seoses tema valimisega Riigikokku 1995. aastal. Hiljem on Kask tegutsenud ettevõtjana.

1993. aastast on ta spordiseltsi Kalev auliige.

Viited
------

1. ↑  Jaan Toomla, "Valitud ja valitsenud: Eesti Parlamentaarsete ja muude esinduskogude ja valitsuste isikkoosseis aastail 1917–1999", Tallinn: Eesti Rahvusraamatukogu, 1999, lk 257 (vaadatud 16.09.2022)
2. 1 2  Pärnu linnapead Pärnu linna kodulehel (vaadatud 16.09.2022)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jaak Saarniit** | **Pärnu linnapea**1992–1995 | Järgnev**Väino Linde** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib telesarjast; raamatusarja kohta vaata Salatoimikud (raamatusari).* |

---

**"Salatoimikud"** (originaalpealkirjaga **"The X-Files"**) on stsenarist Chris Carteri televisiooni jaoks kirjutatud Ameerika Ühendriikide ulme- ja põnevussari, mida toodeti aastatel 1993–2002. Kokku kestis telesari 9 hooaega, mille jooksul läks eetrisse 202 osa. 

Peaosades on David Duchovny, Gillian Anderson ja Mitch Pileggi, viimasel kahel hooajal ka Robert Patrick ja Annabeth Gish. 

Lisaks on sarja põhjal valminud kaks filmi, esimene 1998. aastal ning teine pealkirjaga "Salatoimikud: Ma tahan uskuda" 2008. aastal. Juba mitu aastat on arutamisel olnud ka kolmanda filmi tegemine, milleks seni pole veel produktsioonifirmalt Fox heakskiitu saadud. 

Seriaali uute osade võtted algasid 2015. aasta suvel,esilinastus oli 24. jaanuaril 2016.

Sisu
----

Seriaali keskmes on kaks FBI eriagenti, Dana Scully ja Fox Mulder, kes uurivad müstilisi, lahendamata jäänud ja paranormaalseid juhtumeid. Mulder (Duchovny) usub tulnukate olemasolusse ning on avatud paranormaalsetele nähtustele, samas kui tema teadlasest partner Scully on skeptik, kes otsib neile juhtumitele ennekõike teaduslikke seletusi. 

Seriaali episoodid jagunevad kaheks: nädala koletise (*monster-of-the-week*) osadeks ja seriaali mütoloogiat käsitlevateks (*myth*) osadeks. Nädala koletise episoodid, mis moodustavad umbes 2/3 kõigist "Salatoimikute" osadest, käsitlevad laia spektrit seletamatutest nähtustest nagu vampiirid, koletised, vaimud jmt. Siia hulka kuuluvad ka kõik humoorika suunitlusega osad. Mütoloogia osades käsitletakse valitsuse vandenõu ja ufotemaatikat ning selle keskmes on suurel määral Mulderi õe Samantha kadumine, kui Mulder oli 12-aastane.

Film
----

37 000 aastat tagasi maeti ühte Texases asuvasse koopasse surmav saladus. Selle vallapääsemine võib tähendada kogu inimkonna hukku.
Fox Mulder ja Dana Scully segatakse nende karjääri suurimasse vandenõusse. Neile pakub kaheldava väärtusega abi paranoiline teadlane Alvin Kurtzweil (Martin Landau). Tõe otsinguid segavad asjaosalised, kellel on nii võim kui ka vahendid, et saladuse avalikuks tulemist vältida. Hoolimata sellest jõuavad agendid iga sammuga tõele lähemale, mis on suurem, kui nad arvata oskasid.

Viited
------

1. ↑  "X-Files to return with Mulder and Scully". BBC News Online. 24. märts 2015.
2. ↑  Andreeva, Nellie (24. märts 2015). "'The X-Files' Returns As Fox Event Series With Creator Chris Carter And Stars David Duchovny & Gillian Anderson". Deadline.com. Vaadatud 24. märtsil 2015.
3. ↑  "The Next Mind-Bending Chapter Is Coming!: 'The X-Files' returns to FOX". Fox Broadcasting Company. 24. märts 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. märts 2015. Vaadatud 26. märtsil 2015.
4. ↑  Ausiello, Michael (11. mai 2015). "Fox Fall Schedule: *Scream Queens* Takes Tuesday Crown, *Sleepy* Rises on Thursday, *X-Files* Held 'Til January". TVLine. Vaadatud 11. mail 2015.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Salatoimikud** |
**Umm El-Banu Äsâdullajeva** (18. detsember 1905 – 23. oktoober 1992) oli Aserbaidžaani päritolu prantsuse kirjanik, kes kirjutas kirjanikunime **Banine** all.

Biograafia
----------

Ta oli Aserbaidžaani miljonäri Musa Nagijevi lapselaps ning Aserbaidžaani ärimehe ja poliitiku Mirza Äsâdullajevi tütar.

Banine emigreerus 1923. aastal Prantsusmaale oma isa, endise Aserbaidžaani Demokraatliku Vabariigi valitsuse ministri (detsember 1918 – aprill 1920) järel. Ta kolis Istanbuli, kus hülgas oma mehe, kellega ta oli 15-aastaselt sunnitud abielluma, ja põgenes seejärel Pariisi. Seal julgustasid tema kirjanduslikud tuttavad, sealhulgas Henry de Montherlant, Nikos Kazantzakis ja André Malraux, teda kirjandust avaldama. Banine pühendas oma hilisema elu Aserbaidžaani ajaloo ja kultuuri tutvustamisele Prantsusmaal ja Euroopas. Tema kuulsaimad kirjutised on Päevad Kaukaasias ja Pariisi päevad.

Banine, kes oli saksa kirjaniku Ernst Jüngeri ja venelase Ivan Bunini sõber, räägib oma raamatutes roomakatoliiklusse pöördumisest.

Banine avaldas mitmeid artikleid olukorra kohta Aserbaidžaanis. Ta suri 1992. aasta oktoobris. Tema järelehüüe ajalehes Le Figaro nimetas teda "üheks nendest La vie romanesque'i tegelastest, kes läbib sajandi, tõmmates ligi nagu kivi, kõik oma aja üksikud tegelased."

Viited
------

1. ↑  Банин Асадуллаева "Кавказские дни"
2. ↑  "Mühacirət övladı". Vaadatud 15. novembril 2011.
3. ↑  "Montherlant et l'écrivain Banine (1905-1992) convertie au catholicisme, par Henri de Meeûs". *www.montherlant.be*. Vaadatud 21. veebruaril 2022.
4. ↑  "La mort de Banine - Née à Bakou, la romancière de "Jours caucasiens "était installée en France depuis les années 20". *Le Monde*. 20. november 1992. Vaadatud 13. veebruaril 2023.
5. ↑  William Pfaff. The Bullet's Song: Romantic Violence and Utopia. ISBN 978-0-684-80907-6
**Tele2 Go Live** oli vabaõhukontsert, mis toimus septembri alguses, aastatel 2004 kuni 2009. Kontsert toimus Tallinna lauluväljakul. Igal aastal küündis kontserdi külastajate arv kuni 20 000 inimeseni.
Läbi aastate esines seal hulgaliselt erinevaid Eesti bände, nagu näiteks The Sun, Smilers, Ines, Terminaator, Blacky, Vanilla Ninja, Shanon jpt.

Mitmed bändid salvestasid seal oma kontserdist *Live* albumi, mis ilmus hiljem CD/DVD kujul. Nagu näiteks The Sun'i "Live" (2006), Terminaator'i "Go Live 2005" ja Nexuse "Best Of Nexus" (2006). Aastal 2006 oli ürituse nimeks "Ultra Go Live", millest ilmus ka DVD.

Esinejad aastate kaupa
----------------------

#### 2005

Cool D, Toe Tag, Blacky, Smilers, Genialistid, Ines, Slobodan River, The Sun, Terminaator

#### 2006

Cool D, Nexus, Metsatöll, A-Rühm, Ines, Smilers, No Big Silence, The Sun

#### 2007

A-Rühm, Mari-Leen, No Big Silence, Vanilla Ninja, The Sun, Terminaator.

#### 2008

Vanilla Ninja, Bedwetters, Traffic, Smilers, Terminaator, The Sun.

#### 2009

Ines, Smilers, Terminaator, Shanon, The Sun.

Viited
------

1. ↑  ""
**Karl Axel Erwin von Rehekampff** (29. august / 11. september 1879 Kaarma, Kaarma kihelkond – 24. detsember 1953 Darmstadt, Hessen, Saksamaa) oli Kuressaare linnapea 1915. ja 1918. aastal.

Karl Axel Erwin von Rehekampff sündis 1879 Kaarmal Suuremõisas Mõntu ja Triigi mõisa omaniku Saaremaa maanõuniku Karl von Rehekampffi (1846–1925) ja Emilie (sünd. von Rennenkampf) pojana.

K. A. E von Rehekampff lõpetas 1897. aastal Kuressaare Poeglaste Gümnaasiumi, õppis seejärel Berliini, Halle ja Jena ülikoolis keemiat, põllumajandust ja poliitökonoomiat ning kaitses 1901. aastal Jena ülikoolis filosoofiadoktori kraadi uurimusega Lääne-Eesti saarte majandussuhetest. 

Alates 1902. aastast majandas K. A. E von Rehekampff Triigi mõisa, kus tegeles muuhulgas Kesk-Euroopa metsa- ja viljapuude aklimatiseerimisega ning asutas Saaremaa esimese suure viljapuukooli.

1913. aastal määrati K. A. E von Rehekampff Riia Kommertspanga Kuressaare filiaali direktoriks. 

Karl Axel Erwin von Rehekampff oli 24. veebruarist 1914 kuni 5. septembrini 1915 Kuressaare linnapea, kuid Esimese maailmasõja ajal alanud saksavaenulike meeleolude ajendil saadeti ta sundasumisele Siberisse, kus viibis 1915. aasta sügisest kuni 1918. aasta alguseni.

Pärast Saksamaa ja Nõukogude Venemaa vahel sõlmitud Bresti-Litovski rahu tuli tagasi Eestisse ja määrati Saksa okupatsioonivõimude poolt teist korda Kuressaare linnapeaks. 

1919. aastal asus K. A. E von Rehekampff Saksamaale, kus tegutses kaupmehena, tarnides muuhulgas aastail 1929–1933 Kuressaare Linnavalitsusega sõlmitud lepingu alusel Suurlahe ravimuda Lääne-Euroopasse. 

Karl Axel Erwin von Rehekampff suri 24. detsembril 1953 Darmstadtis Saksamaal.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Bernhard Georg Behm** | **Kuressaare linnapea**1915 | Järgnev**Joseph Edmund Eduard von Hahn** |
| Eelnev**Vassili Sipjagin** | **Kuressaare linnapea**1918 | Järgnev**Ernst Richard Bernhard Heinrichsen** |

Vaata ka
--------

* Kuressaare linnapeade loend

Välislingid
-----------

* Väljavõte Saaremaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
[[ Kalle,_Laura.IMG_2171|pisi]]
**Laura Kalle** (sündinud 13. novembril 1989 Tartus) on eesti näitleja ja lavastaja, tõlkija, stsenarist ja dramaturg. 

```
|Pilt= 
```

Kalle,_Laura.IMG_2171
Ta on õppinud Kadrioru Saksa Gümnaasiumis ja Tallinna Prantsuse Lütseumis, mille lõpetas 2008. aastal. 2012. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri keeleteaduse erialal ja 2016. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 27. lennu dramaturgina. 

Aastatel 2016–2020 oli ta Ugala teatri näitleja-dramaturg, alates 2020. aastast on Ugala teatri näitleja. 

Alates 2023. aasta septembrist on ta Raadioteatri loominguline juht. 

Laura Kalle on üles astunud ka teatrikriitikuna ja filminäitlejana (tudengifilmid "Tosin küsimust Eesti kohta: Vältimatu", 2014 ja "Üürike ilu", 2016). 

Ta on tegutsenud ka lavastajana, näiteks 2016. aasta kevadel sai Rahvusooper Estonia kammersaalis näha tema lavastatud Benjamin Britteni õudusooperit "Kruvipööre".

Tunnustus
---------

* 2022 Eesti teatri aastaauhind – sõnalavastuse eriauhind koos Liis Aedmaa, Mari-Liis Lille ja Priit Põldmaga (lähisuhtevägivalla dokumentaalne, süvitsiminev ja puudutav käsitlus)
* 2021 Viljandi linna teatripreemia – lähisuhtevägivallast rääkiva dokumentaalsetel materjalidel põhineva lavastuse "Kui sa tuled, too mul lilli" loomise eest
* 2019 Ugala kolleegipreemia – parim naisnäitleja

Isiklikku
---------

Alates 2020. aastast on Laura Kalle elukaaslaseks näitleja Priit Võigemast ning 2022. aasta jaanuaris sündis neil tütar Luule Ellen.

Laura Kalle vanaisa on Priit Aimla.

Viited
------

1. ↑  "Laura Kalle: iga tegelaskuju on nagu lehvik". *ERR*. 18. aprill 2016.
2. ↑  "Selgusid teatri aastapreemiate laureaadid". *ERR*. 27. märts 2022.
3. ↑  "Teatripreemia". *viljandi.ee*.
4. ↑  "Laura Kalle". *Ugala*.
5. ↑  "Näitlejapaari Priit Võigemasti ja Laura Kalle perre sündis tütar". *Elu24.ee*. 18. veebruar 2022.
6. ↑  "Laura Kalle vanaisa Priit Aimlast: „Ta oli tohutu öösel-töötaja ja tema kabinetist kostis korralik trükimasinamuusika."". *Õhtuleht*. 17. aprill 2021.
**Jaan Kivisild** (22. aprill 1882 Olustvere vald, Viljandimaa – 10. detsember 1954 Tallinn) oli Eesti Panga direktor.

Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1913. aastal, õppis aastail 1915–1918 Riia Polütehnilise Instituudis ja 1920–1923 (lõpetas 1924) Tartu Ülikooli kaubandusosakonnas.

Kivisild oli aastail 1914–1916 Tartu 2. Laenu ja Hoiu Ühisuse, 1919–1920 Riigikassa, 1921–1924 AS Põhja Panga Tartu osakonna, 1925 ETK rahandusosakonna juhataja, 1926–1933 Eesti Panga direktor, 16. jaanuar 1936–1940 Tallinna Börsikomitee vannutatud maakler. 

1942–1944 töötas Põllumajanduse Keskvalitsuses, 1946–1950 Üleliidulise Kaubanduspalati Eesti osakonna Kaubaekspertiisi Büroo eksperdina ja 1950. aastal asus tööle Kaubandusministeeriumi Kaubaekspertiisi Büroo juurde mittekoosseisulise eksperdina. 

Ta arreteeriti 18.03.1953, suri 10.12.1954 ja maeti 17. detsembril 1954 Rahumäe kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Börsimaakleriks valiti Jaan Kivisild. Uus Eesti, 17. jaanuar 1936, nr. 16, lk. 7.
2. ↑

Kirjandus
---------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis, II köide, Tartu 1994, lk 89
* **POLIITILISED ARRETEERIMISED EESTIS 1940-1988** Välja andnud: Eesti Represseeritute Registri Büroo (ERRB), Eesti Arhiiviamet, Riigiarvutuskeskus, Eesti Õigusvastaselt Represseeritute Liidu MEMENTO teabe- ja ajalootoimkond. Koostanud ja toimetanud Leo Õispuu. Tallinn, 1966, köide 1, lk.166
**Odra jõgi** ehk **Oderi jõgi** (tšehhi ja poola keeles *Odra*, saksa keeles *Oder*, antiikaja ladina keeles *Viadua*, *Viadrus*, keskaja ladina keeles *Odera*, *Oddera*) on jõgi Kesk-Euroopas. 

Jõe pikkus on 854 km, sellest 112 Tšehhis ja 742 Poolas. Viimasest 187 kilomeetrit on Poola-Saksamaa piir. Odra on Visla järel Poola suurim jõgi. Valgla pindala on 118 861 km², millest 106 056 km² (89%) on Poolas, 7217 km² (6%) Tšehhis ja 5587 km² (5%) Saksamaal. 

Odra voolab läbi Sileesia, Opole, Alam-Sileesia, Lubuszi ja Lääne-Pomorze. Alamjooksul piirneb jõgi Brandenburgi ja Mecklenburg-Vorpommerni liidumaaga. Suurimad linnad Odra ääres on Ostrava, Wrocław, Frankfurt Oderi ääres ja Szczecin. Ta suubub Läänemerre Szczecini laguuni, moodustades kolmeharulise delta. Delta saared on Usedom ja Wolini saar.

Odra koos lisajõgede ja kanalitega ning jõe valgla
Odra jõe hüdrograaf
Kanalid ühendavad Odrat Haveli, Spree, Visla ja Kłodnicaga. Odra on suuremas osas laevatatav, kuni Kozle linna ja Gliwicki kanalini. Laevatatavuse huvides on ülemjooksu süvendatud ja kanaliks muudetud.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* "Poolas ja Saksamaal on Oderi jõgi täis surnud kalu" ERR, 13. august 2022
**Leprosoorium** on leeprahaigete ehk pidalitõbiste ravila. See on paik, asutus või hoone, kus hoitakse haigeid eraldatult (karantiinis).

Ajaloost
--------

  

Leprosooriumid hakkasid laialt levima keskajal, eriti Euroopas ja Indias. Neid pidasid tihti mungaordud. Ajalooliselt on leeprat kardetud kui ravimatut ja väga nakkavat haigust. Leepra leviku piiramiseks kasutati kuni 20. sajandini haigete isoleerimist leprosooriumidesse. Leprosooriume rajati mägedesse või teistesse kõrvalistesse kohtadesse, et tagada eraldatus, või just veekogulähedaste suuremate teede lähedale, et koguda annetusi nende ülalpidamiseks ja rajada linnavälist turuplatsi. Harva rajati neid keskuste keskele.

Euroopa tuntuimaks leprosooriumiks on ilmselt Spinalonga saar Kreeta lähedal. USA tuntuimaks on Hawaiis Molokai saarel Kalaupapa poolsaar, mis moodustab Kalawao maakonna. 

Tänapäeval arvatakse, et leepraks liigitati ajalooliselt ka paljusid muid, nüüdseks eristatud nahahaigusi, seega võis leprosooriumides olla ka muude haiguste põdejaid. Tulenevalt leepra levikule, kristlaste tavast rajada raviasutusi ja vajadusest pakkuda palveränduritele peavarju muutus leprosooriumite rajamine alates 11. sajandi lõpust iseenesestmõistetavaks nähtuseks. Tulenevalt leepra taandumisest ja ühiskonna mõtteviiside muutumisest kujundati 14. sajandil leprosooriumitest laiemale kasutajaskonnale avatud asutusi.

20. sajandi alguses tegutses Eestis viis leprosooriumi:

* Muuli leprosoorium (1891–1944)
* Nina leprosoorium (1892–1916)
* Kuuda leprosoorium (1896–1977)
* Tarvastu leprosoorium (1899–1939)
* Audaku leprosoorium (1904–1946)

Vaata ka
--------

* Püha Johannese leprosoorium

Viited
------

1. 1 2 3 4  Erki Russow (20. aprill 2019 10:30). "Tallinn 800: esimene kirjalik märge linnaasutusest". *Postimees*. Postimees Grupp. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2019.
2. ↑  Ken Kalling. Pidalitõbi – vari minevikust. Horisont, 1, 2006, lk 10–15
Kujutis romaani illumineeritud evangeliaaris, u 1220. Codex Bruchsal, fo 1v.
***Maiestas Domini*** (ladina keeles 'Issanda auväärsus') ehk **Kristus auhiilguses** on Lääne kunstile iseloomulik Kristuse kujutamise ikonograafiline traditsioon, kus ristikujulise aupaistega Kristust kujutatakse istumas troonil või vikerkaarel ümbritsetuna mandorlast, parem käsi tõstetud õnnistamiseks ja teises käes eluraamat. Mandorla ümber, harvem selle sees võivad olla evangelistide sümbolid. Kujutamistraditsiooni areng on jälgitav alates 4.–5. sajandist. Kindlaks kujunenud motiivina levib see kunstis alates romaanikast, kuid traditsiooni peetakse varasemaks, võimalik on kujutise esinemine juba eelromaani kirikute apsiidide mosaiikides, mis pole säilinud.

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
2. ↑  Christ in Majesty. - Christian Iconography

Välislingid
-----------

* Christ in Majesty. - Christian Iconography
* The Maiestas Domini of Europe. - The European Spectator. The portal for European Stories, History and Visualisation

Kirjandus
---------

* Snyder, J. (1967). THE MEANING OF THE « MAIESTAS DOMINI » IN HOSIOS DAVID. Byzantion, 37, 143–152. http://www.jstor.org/stable/44169274
**Mikroajalugu** on üks kaasaegse ajalooteaduse uurimissuundadest. Selle olulisim põhimõte on uurida seni tähelepanuta jäänud sündmusi, isikuid või protsesse, tehes seda detailselt ja interdistsiplinaarselt.

Mikroajalugu kujunes eraldi uurimissuunaks 1970. aastatel. Uurimusi, mis olid käsitlenud marginaalseud või üldiselt tähelepanuta jäänud asju, oli mõistagi ilmunud ka varem, kuid selle ajani ei olnud need pälvinud erilist tähelepanu. Nüüd aga hakkasid neid kirjutama ka suurt akadeemilist tunnustust leidnud ajaloolased, kellest esimesteks võiks pidada Carlo Ginzburgi ja Emmanuel Le Roy Ladurie'd. Nende eesmärgiks oli mingi väikse nähtuse läbiuurimise järel teha laiemaid üldistusi, mis muudaksid ka üldist arusaama ajaloost kui lineaarsest ja pika kestusega protsesside (*longe duree*) poolt juhitud sündmuste kulust, kus üksikisikutel pole pea mingit rolli. Mikroajaloolastele muutus indiviid taas oluliseks, kuid erinevalt varasemast peamiselt tuntud tegelastele, poliitikutele ja väejuhtidele keskendunud ajaloost, pöörati tähelepanu tavainimestele ja ka mingil põhjusel ühiskonna äärealadel seisvatele gruppidele, erinevatele heidikutele ja teistele sarnastele.

Aja jooksul on mikroajalooga seotud väga palju ajalooteaduse uusi suundi, nagu ajaloolise mälu uuringud, uus kultuuriajalugu ja postmodernism, ent saanud mõjutusi ka varasematelt suundadelt, nagu strukturalism. Lisaks sellele on iga ajaloolane selle tähendust enda jaoks mõistagi ka sobitanud, mistõttu mikroajaloost kui selgelt ühtsest distsipliinist rääkida on väga raske. Siiski pole tegu ka ainult metodoloogiaga, sest tähtis pole mitte uurida võimalikult väikseid küsimusi detailselt, vaid saavutada uus mõistmistasand kogu ajalooteaduse jaoks tervikuna.

Tuntud mikroajaloolasi
----------------------

* Clifford Geertz
* Carlo Ginzburg
* Emmanuel Le Roy Ladurie
* Giovanni Levi
* Natalie Zemon Davis

Välislingid
-----------

* Mikroajaloo veebileht Reykjavíki ülikooli juures
* Microhistory Network
**Teolan Ÿrgo Tomson** (sündinud 2. oktoobril 1932 Tallinnas) on eesti elektrotehnika- ja energeetikateadlane ning tehnikateaduste doktor (1990, Ukraina TA Elektrodünaamika Instituut).

Haridus ja töökäik
------------------

Ta lõpetas 1955. aastal elektriinsenerina *cum laude* Tallinna Polütehnilise Instituudi. Sealt suunati ta tööle aastatel 1955–1959 Püssi elektrijaama. 1959. aastal tuli ta Tallinna tagasi ja töötas kuni 1979. aastani Elektritööstuse ja Juhtimissüsteemide Teadusliku Uurimise Instituudis. Alates 1980. aastast jätkas ta karjääri labori- ja osakonnajuhatajana Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis, mis hiljem nimetati ümber Eesti Energeetika Instituudiks. Aastatel 2004–2015 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli vanemteadurina.

Uurimisuunad ja saavutused
--------------------------

Ta on teinud uurimusi ja arendustöid metroloogias, jõuelektroonikas, päikesekiirguse omaduste ja kasutusvõimaluste alal. Aastal 1995 töötas ta jõuelektroonika konsultandina Brasiilia Campinase ülikoolis. Tal on 30 Nõukogude Liidu autoritunnistust ja ta on avaldanud umbes paarsada teadusartiklit. Ta on ise avaldanud jutustava ülevaate oma teadussaavutustest Eesti Raadioamatööride Ühingu infoväljaandes ES-QTC 2021. aasta numbris. Ülevaate viimaste kümnendite töödest ja projektidest annavad tema Google Scholar profiil ja ETIS-e profiil.

Isiklikku
---------

Ta on abielus emakeele õpetaja ja harrastuskunstniku Asta Tomsoniga. Tal on kolm tütart: Mare Raidma (1957, teatri- ja kinokostüümikunstnik), Pille Tomson (1960, PhD, looduskaitsja, poliitik ning Eesti Maaülikooli vanemlektor), Ene Vainik (1964, PhD, Eesti Keele Instituudi vanemteadur, eesti keele uurija).

Ta on tegelenud alates 1948. aastast aktiivselt raadioamatörismiga.

Viited
------

1. ↑  Т.И.Томсон, Э.Я.Шульц. Аналого-дискретный преобразователь временных параметров импульсного сигнала. Передовой научно-технический и производственный опыт. ГОСИНТИБ № 18-67-27/2, Москва, 1967. 21
2. ↑  Т.Томсон. (1969). Квазилинейный развертывающий аналого-цифровой преобразователь. "Автометрия", Новосибирск, 1969, 4, 110-115.
3. ↑  Т.Томсон. Управляемые выпрямители для групповой нагрузки. М. Энергоатомиздат, 1989, 95.
4. ↑  T. Tomson, A. Marotta, H. Hoppe de Souza. Thyristor Power Supplies for Plasma Technology. Proc. of EPE’97 Conference, Trondheim, 1997, 4.222-4.226.
5. ↑  Teolan Tomson, Gunnar Tamm ( 2006). Short-term variability of solar radiation. Solar Energy , 80, 600–606.
6. ↑  T. Tomson (2016). Distribution of solar irradiance on inclined surfaces caused by moving clouds. Theoretical and Applied Climatology , 124, issue 3, 1023–1031.
7. ↑  T. Tomson. Helioenergeetika. Päikeseenergia tehniline kasutamine. Tallinn, O/Ü Humare, 2000, 136.
8. ↑  T. Tomson, (2008) Discrete two-positional tracking of solar collectors. Renewable Energy, 33 (3), 400–405.
9. ↑  T. Tomson. Transistorid raadiosideseadmeis. Tallinn, Valgus, 1973, 163.
10. ↑  Teolan Tomson, Arvo Pihl. Morsevõtmest hiireklikini (ajarännakul Eesti raadioamatööridega) , ERAÜ, Tallinn, 2020, 461.
**Autentimine** (ingl.k. *authentication*) on protsess, millega üks kasutaja, süsteem või muu olem saab kontrollida teise olemi väidetava identiteedi tõesust, tavaliselt mingi esitatud spetsiifilise teabe (näiteks parooli), omatud eseme (näiteks kiipkaardi, passi, töötõendi, võtme või muu turvatud tõendi), olemusliku eristava püsitunnuse (biomeetriku), asukohateguri jm alusel.
Sidesüsteemides tehakse autentimisega kindlaks, et sõnum tuleb tõepoolest sellest allikast, millest see väidetavalt on teele pandud.

Autentimise käigus kontrollitakse ja kinnitatakse näiteks seadme kõlblikkust või isiku vastavust pääsemaks ligi teatud liiki informatsioonile või sisenemaks piiratud juurdepääsuga ruumidesse või territooriumile. Isikute kontrollimisel kasutatakse enamasti masinloetavaid koode ja eelkoostatud nimekirja isikutest, kellele võimaldatakse juurdepääs infole või sisenemine teatud ruumidesse. 

**Elektroonne autentimine** on elektroonne protsess, mis võimaldab füüsilise või juriidilise isiku e-identimist või elektrooniliste andmete päritolu ja tervikluse kinnitamist. Peab näiteks andma vastuse küsimusele "kui Mari väidab et ta on Mari - kas ta on tegelikult Mari?".

Ebaturvaline on autentimiseks kasutada ainult kasutajanime ja parooli. Seetõttu kasutavad paljud asutused ja ettevõtted (näiteks Google ja Facebook) kaheastmelist autentimist ja rohkemate teguritega multiautentimisi. Kaksikautentimise aktiveerimine on eriti oluline sotsiaalmeedia saitide puhul.

Vaata ka
--------

* Elektrooniline isikutuvastamine
* Autentsus
* Autoriseerimine

Viited
------

1. ↑  Autentimine, Andmekaitse ja infoturbe leksikon, vaadatud 22.06.2017.
2. ↑  *Logistikasõnastik*. Seilecs. 2021. ISBN 9789916960066.
3. ↑  EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 910/2014, Euroopa Liidu Teataja, 23. juuli 2014.

Välislingid
-----------

* Autentimine, Tartu Ülikool Infoturve 2013/14 sügis, vaadatud 22.06.2017
* Kaheastmeline autentimine: Facebook, RIA blogi, 4. november 2016
* Kaheastmeline autentimine: Gmail, RIA blogi, 4. november 2016
* Kaheastmeline autentimine: Microsofti kontod, RIA blogi, 27. detsember 2017
* Kaheastmeline autentimine: Twitter, RIA blogi, 8. jaanuar 2018
Laevatehas
**Laevaehitus** on tööstusharu, mis tegeleb veesõidukite tootmise ja remondiga laevatehastes.

Laiemas tähenduses hõlmab laevaehitus ka teadusalade kompleksi, mis uurib ehitatavaid laevu ja ehitusprotsessi. Selle alla kuuluvad laevateooria, laevaarhitektuur, laevade projekteerimise teooria, laeva jõuseadmete teooria, laeva ehitusmehaanika ja laevaehituse korraldamine.

Suurim valdkonna ettevõte Eestis on laevaehitus- ja -remondikontsern BLRT Grupp, millele kuuluvad laevatehased Tallinnas, Klaipedas ja Turus. Laevaehitusega tegelevad veel Reval Shipbuilding ja Baltic Workboats AS, laevadetailide tootmisega Loksa Laevatehase AS.

Laevaremondiga tegeleb SRC Group AS ja LTH Baas AS, samuti spetsialiseeritud ettevõtted, näiteks laevamasinate remondiga tegelevad Diesel Service ja Ship System Diesel Service.

Väikelaevade ja paatide ehituse ja remondiga tegeleb Eestis mitu väikeettevõtet ja -töökoda.

2011. aasta aprillis algas Marek Vahula algatusel üleriigiline projekt "Laevade mälestus", et tähistada mälestusmärkidega kõik Eesti rannajoone seni tähistamata umbes 60 muistset laevaehituskohta. Ettevõtmine teostub Eesti Ajalooliste Laevade Seltsi egiidi all.

Laevaehitus antiikajal
----------------------

Antiikajal ehitati kaubalaevu ja trieere kaldal. Valmis laevakered lohistati merre rullikutel köite ja talide abil. Laevu viimistleti kai ääres. Tihtimisplats asus sellest tuleohu tõttu eraldi. Laevu remonditi ellingutel ja seal ehitati ka väiksemaid laevu. Hellenismiajastul ehitati isegi 110–130 m pikkusi hiigellaevu ja nende ehitamiseks pidi olema mingi dokk, ainult selliste dokkide ehitus on tänapäeval teadmata.

Antiikaja laevaehitus oli väga tootlik. Näiteks laev "Syrakusia", mille kogumahutavus oli 3300, valmis aastaga. Roomlased ehitasid kriisi ajal 210 eKr kõigest 4 kuuga 240 alusest koosneva laevastiku.

Vana-Kreeka suurim laevaehituskeskus (nagu ka sõja- ja kaubasadam) asus kuni Peloponnesose sõja lõpuni Ateenas. Pärast seda oli tähtsaim laevaehituskoht Sürakuusas ja veel hiljem Aleksandrias.

Viited
------

1. ↑  Tehnikaleksikon, lk. 259
2. 1 2 3  Antiigileksikon, 1. kd. lk. 303

Kirjandus
---------

* Kustav-Olimar Laigna (1932-2006) "Laevateooria" 1999
* Marek Vahula "Laevade Mälestus-Eestimaa Laevaehituspaigad". Tallinn, 2024. (ISBN 978-9916-9943-2-0).

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Laevaehitus** |
**Laboritarvikud** (ka **laboratooriumitarvikud**) on laboratoorses töös kasutatavad vahendid. Need on mitmesugused seadmed, aparaadid, instrumendid, väikevahendid ja laborinõud.

Laborite varustus on suuresti spetsiifiline, olenedes tegevus- või uurimisvaldkonnast. Siiski, praktiliselt kõigis laborites on kasutusel termomeetrid, mikroskoobid, elektrilised seadmed, pudelid ja purgid reaktiividega, klaasnõud jne. Teadusaparatuurist tuleks nimetada kromatograafe ja spektromeetreid, mis tänapäeval on kõigis keemilise analüüsiga tegelevates laborites.

Laborinõud ja -vahendid
-----------------------

Praktiliselt igas laboris on kasutusel mitmesugused laborinõud klaasist, plastist, portselanist või erijuhtudeks ka plaatinast. Kasutatakse ka komplektset klaasaparatuuri (ekstraktorid, destillaatorid, absorberid) ning klaasaparatuuri koostamiseks standardseid osi ja vahetükke.

### Galerii

* Kolm keeduklaasi, kooniline kolb (Erlenmeyeri kolb), mensuur (mõõtsilinder) ja mõõtkolbKolm keeduklaasi, kooniline kolb (Erlenmeyeri kolb), mensuur (mõõtsilinder) ja mõõtkolb
* Klaaskolvid: kaks mõõtkolbi, Erlenmeyeri kolb ja kaks ümarkolbiKlaaskolvid: kaks mõõtkolbi, Erlenmeyeri kolb ja kaks ümarkolbi
* Bürett on kvantitatiivse tiitrimise oluline tarvikBürett on kvantitatiivse tiitrimise oluline tarvik
* Ümarkolvid ühe ja kolme kaelagaÜmarkolvid ühe ja kolme kaelaga
* JaotuslehterJaotuslehter
* TilklehtridTilklehtrid
* Gaaside pesupudelGaaside pesupudel
* Petri tassPetri tass
* AutomaatpipetidAutomaatpipetid
* Lihtsad pipetidLihtsad pipetid
* Deflegmaator ehk Vigreux kolonnDeflegmaator ehk Vigreux kolonn
* Kaks Liebigi jahutit ja üks kuuljahutiKaks Liebigi jahutit ja üks kuuljahuti
* Alonž ehk „piip"Alonž ehk „piip"
* Laboratoorne lihtdestillatsiooni seadeLaboratoorne lihtdestillatsiooni seade
* EksikaatoridEksikaatorid
* LihvkorgidLihvkorgid
* Portselanuhmer ja uhmri nuiPortselanuhmer ja uhmri nui
* PortselantiiglidPortselantiiglid
* Filtreerimine Büchneri lehtri ja Bunseni pudeligaFiltreerimine Büchneri lehtri ja Bunseni pudeliga
* Kippi aparaatKippi aparaat
* Soxhleti ekstraktorSoxhleti ekstraktor
* Bunseni põletiBunseni põleti
* Ristmuhv klambrite ja käppade kinnitamiseks statiivileRistmuhv klambrite ja käppade kinnitamiseks statiivile
* Katseklaas keeduklaasisKatseklaas keeduklaasis
* Veejoapumba tööpõhimõteVeejoapumba tööpõhimõte
* EppendorfiEppendorfi

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Laboratooriuminõud** |
Friedrich Schiller
**Johann Christoph Friedrich von Schiller** (10. november 1759 Württemberg – 9. mai 1805 Weimar) oli saksa luuletaja, filosoof, ajaloolane ja näitekirjanik.

Oma elu viimastel aastatel (1788–1805) oli tal lähedane sõprus Johann Wolfgang Goethega, kellega ta arutas paljusid esteetikaprobleeme – Schiller julgustas Goethet lõpetama enda alustatud skitse. Sõprusperioodi Goethega on nimetatud ka Weimari klassitsismiks. Koos Goethega valmis satiiriliste lühijuttude kogum "Kseeniad", kus nad mõlemad ründasid oma esteetiliste vaadete vaenlasi.

Elukäik
-------

Friedrich sündis sõjaväearsti peres. Ta õppis sõjaväeakadeemias õigus-, hiljem arstiteadust.

7. septembril 1802 tõsteti ta aadliseisusse.

Seosed Eestiga
--------------

Schilleri mälestussammas Puhtus  
Foto: Olev Mihkelmaa
Puhtus asub Schilleri mälestussammas, mis on üks esimesi temale püstitatud mälestussambaid maailmas. Veel varasem Schilleri mälestussammas asus Helmes.

Vaata ka
--------

* "Inimese esteetilisest kasvatusest"

Kirjandus
---------

* Franz Schiller, "Lääne-Euroopa uue aja kirjandusajalugu", I köide, Teaduslik Kirjandus, Tartu 1941, lk 167–191
* "XVIII sajandi väliskirjandus". Valgus, Tallinn 1973, lk 385–416 ja 431–433
* Peter Lahnstein, "Schilleri elu". Tõlkinud Vilma Jürisalu, Eesti Raamat, Tallinn 1992, 392 lk
* Claudia Pilling, Diana Schilling, Mirjam Springer, "Friedrich Schiller". Tõlkinud Maie Keek. Sari Klassikud. Kirjastus Ilo, Tallinn 2008, 152 lk

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Friedrich Schiller** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Friedrich Schiller** |

* Schilleri luuletusi koos Paul Kuuse tõlgetega
Kunstniku kujutus planeedist HD 209458 b tähe taustal
**HD 209458 b** on eksoplaneet, mis tiirleb ümber Päikesesarnase tähe HD 209458 Pegasuse tähtkujus umbes 150 valgusaasta kaugusel Maast.

See oli esimene avastatud Päikesesüsteemi väline planeet (1999), esimene Päikesesüsteemi väline planeet, millel tehti kindlaks atmosfääri olemasolu (2001), esimene Päikesesüsteemi väline planeet, mille atmosfääris avastati vesinikku, hapnikku, süsinikku (2004) ja veeauru(2007).

2010. aastal teatati, et sellel planeedil esineb torme, mille tuulte kiirus võib ulatuda kuni 7000 kilomeetrini tunnis.

Planeedi HD 209458 b kohta kasutatakse mitteametlikku nime *Osiris*.

Viited
------

1. ↑  Tõnu Viik: "Kaugete tähtede planeedid" Horisont, 4/2007
2. ↑  T. Barman: "Identification of Absorption Features in an Extrasolar Planet Atmosphere" Astrophysical Journal, 11. mai 2007
3. ↑  Paul Rincon: "'Superstorm' rages on exoplanet" BBC News, 23. juuni 2010
4. ↑  "Kaugel planeedil puhub tuul kiirusega 7000 km/h" Forte, 25. juuni 2010