recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uussisserändajad Eestis** on inimesed, kes on vähem kui 5 aastat Eestis seaduslikul alusel (tähtajalise elamisõiguse või -loaga) elanud. Esmakordsete tähtajaliste elamislubade statistika näitab, et kõige rohkem tulevad välismaalased Eestisse tööle, õppima või pererände korras. Viimastel aastatel on kõige rohkem elamislubasid väljastatud töötamiseks, 2018. aastal oli see arv 1850. Enim tullakse Eestisse Ukrainast, Venemaalt, Indiast, Soomest ja Lätist. Peaasjalikult asutakse elama Harjumaale, Ida-Virumaale, Tartumaale ja Pärnumaale.

Kohanemisprogramm uussisserändajatele
-------------------------------------

*Vaata ka: Eesti kohanemisprogramm*
Kõikidel uussisserändajatel, kes on alla 5 aasta Eestis elanud, on võimalus eesti keele ja kultuuriga tutvumiseks võtta osa kohanemisprogrammist. Kohanemisprogramm koosneb lühikestest ja interaktiivsetest inglis- ja venekeelsetest koolitusmoodulitest. Lisaks praktilisele infole on uues keskkonnas toimetulekuks võtmetähtsusega ka kohaliku keele oskus. Seetõttu sisaldab kohanemisprogramm ka A1-taseme eesti keele õpet. Loe rohkem

Vaata ka
--------

* Sisseränne Eestisse

Viited
------

1. ↑  Rändestatistika ülevaade 2014-2018
**Kose Huvikool** on haridusasutus Kose alevikus. Koolil on muusika-, kunsti-, spordi- ja tehnikaosakond. Huvikooli direktor on Kai Rei-Pikajago.

Huvikooli põhimäärus kinnitati 2019. aastal ja õppeasutus alustas tegevust 1. septembril 2020.

Kose Huvikooli asutamisega lõpetasid eraldi õppeasutustena tegevuse Kose Kunstikool, Kose Muusikakool ja Kose Spordikool. Need on nüüd vastavalt Kose Huvikooli kunstiosakond, muusikaosakond ja spordiosakond.

Kunstiosakond
-------------

 *Pikemalt artiklis Kose Kunstikool*
Kose Huvikooli kunstiosakond on Kose Kunstikooli õigusjärglane. Kose Kunstikooli alguseks loetakse 29. jaanuari 2000, kui Tiia Rodi ja Margit Mikk (Rodi) asutasid MTÜ Kose Kunstikeskus. 1. oktoobril 2011 avati Kosel aadressil Pikk tänav 15 lastele kolm kunstiõppe rühma ja õpetajatena asusid tööle Kadri Kangilaski, Valdek Alber ja Margit Mikk. Järgmistel aastatel rühmade arv suurenes ja 2003. aastal koliti ruumidesse aadressil Hariduse 2a. 2005. aastal sai kunstikool Haridusministeeriumilt loa tegutseda ametlikult huvikoolina.

Muusikaosakond
--------------

 *Pikemalt artiklis Kose Muusikakool*
Kose Muusikakool asub 2013. aastast Kose Teeninduskooli ruumides
Kose Huvikooli muusikaosakond on 1978. aastast tegutsenud Kose Muusikakooli õigusjärglane. Koolis saab õppida akordionit, klaverit, viiulit ja kitarri, aga ka puu- ja vaskpuhkpille.

Kose Huvikooli muusikaosakond tegutseb endise Kose Teeninduskooli majas aadressil Hariduse 2.

Spordiosakond
-------------

 *Pikemalt artiklis Kose Spordikool*

Tehnikaosakond
--------------

Tehnikaosakonnas saab õppida mh robootikat, mida õpetati varem alates 2015/2016. õppeaastast Kose Kunstikoolis.

Viited
------

1. ↑  Kose Huvikooli põhimäärus Riigi Teataja
2. 1 2 3  "Sügisel alustab tööd Kose Huvikool" Kose Teataja, jaanuar 2020

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Huvikooli Facebooki lehekülg
**Kose-Uuemõisa** on alevik Harju maakonna Kose vallas.

1. jaanuaril 2014 elas Kose-Uuemõisas Rahvastikuregistri andmetel 862 inimest.

* Mõisa alleeMõisa allee
* Mõisa härrastemajaMõisa härrastemaja
* MõisaparkMõisapark

Vaata ka
--------

* Kose-Uuemõisa mõis (*Neuenhof*)
* Kose-Uuemõisa mõisa kalmistu
* Kose-Uuemõisa Koduloomuuseum

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
Edvard Beneš
**Edvard Beneš** (28. mai 1884 Kožlany – 3. september 1948 Sezimovo Ústí) oli Tšehhoslovakkia iseseisvusvõitluse juhte ja president aastatel 1935–1938 ning 1945–1948. 

Aastatel 1918–1935 oli Edvard Beneš Tšehhoslovakkia välisminister, aastatel 1921–1922 Tšehhoslovakkia peaminister.

Mustaga on märgitud alad kujutavad piirkondi, kus sõdadevahelisel ajal elas Tšehhoslovakkias sakslaste enamus ja mida nimetati Sudeedimaaks (*Sudetenland*)
Tšehhia ja Slovakkia 1938. ja 1939. aastal
Tšehhoslovakkia ja Saksa riigi vaheliste kriiside järel 1938. aastal, Itaalia vahendusel toimunud 29.-30. septembril 1938 Müncheni konverents, lõppes sudeedisakslastega asustatud alade eraldamisega. 

1938. aasta Müncheni kokkuleppe ja Müncheni konverentsi kohaselt Tšehhoslovakkia loovutas sudeedisakslastega asustatud alad (Sudeedimaa) Saksamaale. Müncheni kokkuleppe tulemusena Tšehhoslovakkia kaotas 1/3 territooriumist ja 1/2 tootmisvõimsusest.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**–** | **Tšehhoslovakkia välisminister**1918–1935 | Järgnev**Milan Hodža** |
| Eelnev**Tomáš Masaryk** | **Tšehhoslovakkia president**1935–1938 | Järgnev**Emil Hácha** |
| Eelnev**Emil Hácha** | **Tšehhoslovakkia president**1945–1948 | Järgnev**Klement Gottwald** |

Vaata
-----

* Tšehhoslovakkia Teises maailmasõjas
* Slovaki Vabariik (1939–1945)
* Müncheni kokkulepe ja Müncheni konverents
Uusvasakpoolsed ehk neomarksistid
---------------------------------

Inimesi, kes ilma marksistliku minevikuta ning väljaspool marksistlikku traditsiooni seistes avastasid enda jaoks Marxi, nimetatakse uusvasakpoolseteks ehk uusmarksistideks. Koolkondadest peab kindlasti nimetama nn Frankfurdi koolkonda – grupp õpetlasi, kes enne II maailmasõda ühines Frankfurdis sotsiaaluuringute instituudi (*Institut für Sozialforschung*) nime all. Vanemasse põlvkonda kuuluvad siin Max Horkheimer (selle koolkonna tegelik rajaja), Theodor Adorno ja Herbert Marcuse.

Mees, kes astub koos teiste neomarksistidega kehtiva teadusidee – teadus on vaid üks ühiskonna funktsioone – vastu, on Marcuse. Uusvasakpoolsete arvamuse kohaselt pole teadus kunagi neutraalne, ta on alati kas konservatiivne või kritiseeriv. Tõeline teadus aga ei lähtu eeldusteta faktidest (selline käsitlus vaid tugevdab olemasolevat ühiskonda). 

Marcuse viis populaarsuseni ilmselt ühiskonnakriitika. Ta kritiseeris teravalt bürokraatiat ning ühiskonna tehniseerimist. Marcuse sõnade kohaselt manipuleerib massikultuur ja –tarbimine inimteadvust, olles seega irratsionaalne ning isiksust represseeriv. "Väärvajaduste" abil on see ühiskond Marcuse arvates integreerinud endasse ka töölisklassi. Sotsiaalse revolutsiooni vallandamises pole peaosa mitte töölisklassil, vaid vasakpoolsel intelligentsil ja deklasseerunud kihtidel. Seesugustes tingimustes saavad sotsiaalsete ümberkujunduste liikumapanevaks jõuks radikaalsed intelligendid, üliõpilaskond ning autsaiderid: töötud jne. Üheks sellise protesti vormiks on "uue meelelisuse" arendamisele suunatud kultuurirevolutsioon, mille üks vahend on sürrealistlike kunstiteoste loomine.

Tegelikult aga manipuleerivad uusvasakpoolsed koos näiva demokratiseerumisega vabadusega, sest ühiskonda ei määra üksnes majanduslikud jõud. 

Kui 1968. aastal hakkasid vasakpoolsed väljaastumised läbi kukkuma ja vaibuma, alustasid noored intellektuaalid uute alternatiivide otsimist – sealt sai aluse uusparempoolsete liikumine.

Vaata ka
--------

* Uusvasakpoolsus
Printsess Sophia lapsena.
**Sophia, Gloucesteri printsess** (Sophia Matilda; 29. mai 1773 Mayfair, Middlesex – 29. november 1844 Blackheath, Kent) oli Briti kuningliku perekonna liige ning kuulus Hannoveri dünastiasse.

Vanemad ja vanavanemad
----------------------

Printsess Sophia sündis Grosvenor Streetil Mayfairis prints William Henry ja hertsoginna Maria lapsena. Kuna Sophia oli isaliini pidi George II lapselapselaps, sai ta sünnijärgselt tiitli Tema Kõrgus Gloucesteri printsess.

Tema Kuninglik Kõrgus
---------------------

Kui Sophia vend prints William Frederick 22. juulil 1816 abiellus oma nõo printsess Maryga, andis printsregent talle tiitli Tema Kuninglik Kõrgus. Järgmisel päeval anti sama tiitel ka Sophiale, et tagada talle vennaga võrdne positsioon.

Sophia ei abiellunud kunagi ega saanud lapsi. Ta elas New Lodge'is Winkfieldis Windsori lähistel Berkshire'is, kus ta 29. novembril 1844 suri. Sophia maeti St. George'i kabelisse Windsori lossis.

Tiitlid
-------

* Tema Kõrgus Gloucesteri printsess (29. mai 1773 – 22. juuli 1816)
* Tema Kuninglik Kõrgus Gloucesteri printsess (22. juuli 1816 – 29. november 1844)
**Eduardo Rodríguez Veltzé** (sündinud 2. märtsil 1956 Cochabambas) on Boliivia poliitik.

Rodríguez on jurist ja tal on magistrikraad haldusjuhtimises, mille sai Harvardi ülikoolist.

9. juunist 2005 kuni 22. jaanuarini 2006 oli ta Boliivia president.

2005 toimusid Boliivias nädalaid rahvarahutused, mida juhtis Evo Morales. Lõpuks astus senine president Carlos Mesa ametist tagasi. Tema kohusetäitjaks pidanuks saama Boliivia parlamendi ülemkoja senati eesistuja Hormando Vaca Díez, ent temagi astus tagasi. Seejärel võinuks presidendiks saada parlamendi alamkoja eesistuja Mario Cossio, kuid temagi astus tagasi. Seetõttu sai presidendiks riigi seni tähtsuselt neljas mees olnud Eduardo Rodríguez, kes seni oli juhtinud riigi kohtuvõimu. Ta vannutati ametisse järgmisel päeval, 10. juunil koos Boliivia põhiseadusest tuleneva kohustusega korraldada ühe aasta jooksul erakorralised presidendivalimised.

Boliivia oli 1990. aastatel ostnud Hiinalt 30 teisaldatavat ja õlalt lastavat õhutõrjerelva HN-5. 2005. aastaks olid need vananenud ja Rodríguez andis käsu need maha kanda. Ta ütles, et ei teadnud, et see tähendab relvade üleandmist USA-le hävitamiseks. Enne ametisse astumist süüdistas Morales teda selles, et nende relvade üleandmine USA-le paneb riigi välismaise domineerimise alla. Selle eest anti Rodríguez 2006 riigireetmises süüdistatuna kohtu alla. Süüdimõistev otsus võimaldanuks Rodrígueze kuni 30 aastaks vangi mõista, aga lõpuks süüdistustest tema vastu loobuti.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Carlos Mesa** | **Boliivia president**2005–2006 | Järgnev**Evo Morales** |
**Kose Kunstikool** oli kunstikool on Harju maakonnas Kose alevikus, mis alustas tegevust 2001. aastal ja suleti 2019. aastal, kui kool liideti vastavatud Kose Huvikooliga.

Kose Kunstikooli sõpruskooliks on Porvoo laste- ja noorte kunstikool Soomes.

Ajalugu
-------

Kose Kunstikool avas uksed 2001. aasta septembris aadressil Pikk tänav 15 nimega **Kose Kunstikeskus**. MTÜ rajasid kaks õde Tiia Rodi ja Margit Mikk ning selle nime all toimub tänaseni täiskasvanute kunstiõpe.

2003. aasta detsembris saadi täiskasvanute koolitusluba. Sügisel 2004 koliti uutesse ruumidesse aadressil Hariduse tänav 2 (endise Kose Teeninduskooli hoone ühes tiivas III korrusel). Järgmise aasta augustis, seoses riikliku loa saamisega, muutus Kose Kunstikeskus ametlikult kunstikooliks ja 2005. aasta kevadel lõpetas esimene lend.

Kevadel 2006 lõpetas teine lend. Kolmas lend õpilasi tuli aga alles 2008. aastal, kuna vahepeal muudeti õppekava ja õppeaeg põhiõppes pikenes neljalt aastalt viiele, et paremini riiklikule õppekavale vastata.

2009. aastal sattus kool rahalistesse raskustesse, kuna vald kärpis kolmandiku võrra kunstikooli rahastamist ja seetõttu vähendati oluliselt õpetajate ja õppetundide arvu. Samas õpilaste arv kasvas ja 2010. aastal jõudis see sajani. 2010. aastal tähistati ka kunstikooli 10 tegutsemisaastat näitusega Kullo Lastegaleriis Tallinnas.

Järjepidevalt on kasvanud ka täiskasvanute kunstiõppe osa, mis alustas 2001. aastal 3 liikmega ning jõudis 2011. aastaks enam kui 20 harrastuskunstnikuni. Kooskäiv grupp on nimeks võtnud **Kose Murdmatud Kunstnikud** ning korraldab regulaarselt näitusi.

2015/16 hooajal avati ka robootika õppesuund.

| Kunstikooli lõpetanud |
| --- |
| Lend | I lend | II lend | III lend | IV lend | V lend | VI lend | VII lend | VIII lend | IX lend | X lend | XI lend | XII lend |
| Aasta | 2005 | 2006 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 |
| Lõpetajaid | 6 | 8 | 4 | 7 | 2 | 5 | 3 | 4 | 6 | 6 | 9 | 7 |

Pilte
-----

* Elektriahi savipõletuseksElektriahi savipõletuseks
* JoonistamisklassJoonistamisklass
* GarderoobGarderoob
* Õpetajate tubaÕpetajate tuba
* 10. tegutsemisaasta tähistamine Kullo Lastegaleriis10. tegutsemisaasta tähistamine Kullo Lastegaleriis

Kirjandust
----------

* Regina Lilleorg: "Kose Kunstikool palub heade inimeste abi" Harju Elu, 15. mai 2009

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kose Kunstikool** |

* Kose Kunstikeskus
**Eduard Voldemar Viirsoo** (kuni 1935 **Viirasson**; 4. august 1903 Uderna vald, Tartumaa – 24. september 1988 Tucumán, Argentina) oli Eesti ja Argentina agronoom.

Lõpetas 1924. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1924-1930 ja 1932 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, lõpetas 1932. aastal agronoomina. 

Ta töötas aastatel 1930-1934 Türi gümnaasiumis õpetajana, oli aastatel 1934–1944 Tallinna linnaagronoom.

Aastal 1944 põgenes Rootsi, töötas Landskronas Weibullsholmi Sordiaretuse Instituudis assistendina.

1949 siirdus Argentinasse. Töötas Tucumáni Ülikoolis õppejõuna, oli 1957. aastast kartuli- ja aedviljasordiaretuse professor. Töötas Tucumáni provintsi taimekasvatuse katsejaamas, oli aastatel 1972-1982 Tafí del Valle kartulikasvatuse katsejaama ja "Banco de Germoplasma" direktor. Läks 1982 pensionile.

Teadustöö
---------

Aretas kohalikele tingimustele sobivaid kartulisorte, töid kartuli ja aedviljade sordiaretuse alalt.

Tunnustus
---------

* Tafí del Valle linna aukodanik

Isiklikku
---------

Tema vend oli jurist, ajakirjanik ja poliitik Osvald Viirsoo (1901–1989).

Ta abiellus 1935. aastal Paula Tambergiga, nende tütar Maela Viirsoo (sündinud 1937) on Argentina radiokeemik ja tuumateadlane.

Kirjandus
---------

* Artur Tarmet. "Prof. Eduard Viirsoo surnud". Teataja nr 19, 15. oktoober 1988. Lk 9

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
*
Mälestussammas sõjas langenud Kose kihelkonna meestele Kose kalmistul
**Kose kalmistu** asub Kose alevikus Kose vallas Harju maakonnas.

See on suur kihelkondlikku päritolu kalmistu, kuhu on maetud nii tänase Kose kui ka Rae ja Anija valla surnuid. Kalmistu vanem osa paikneb ümber vana kabeli, mis tänapäeval kasutatakse matusetarvete ja tööriistade hoidlana.

Kalmistu vanimad hauatähised, milleks on paeristid ja üks paekivist hauaplaat, paiknevad vana kabeli läheduses. Hauaplaadil on kirjas nimi "Emilie Adelhelt" ja selle juurde on surma-aastana märgitud 1826.

Kalmistut ümbritseb maakividest laotud kiviaed, mille lõunapoolses osas on kolm väikest väravat. Peavärav, mille moodustavad kolm väravaposti koos nendevaheliste sepistatud väravatega, paikneb kalmistu idaküljes.

Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena. Mälestiseks on arvatud ka kalmistul paiknev mälestussammas.

Kose kalmistule on teiste seas maetud ka Hilja Jõgi, Jaan Metua, Jaan Raeda, Evi Rannap, Mati Tarma ja Tõnu Tähe.

Vaata ka
--------

* Kose Vabadussõja mälestussammas

Välislingid
-----------

* Kose kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Ivar Aasenit peetakse uusnorra keele isaks.
Norra kaart. Uusnorra keelt kasutavad vallad on tähistatud sinisega.
**Uusnorra keel** ehk ***nynorsk*** on norra keele teine ametlik kirjakeel *bokmål*'i kõrval. Uusnorra keelt kasutab kirjakeelena üle 10% norra keele kõnelejaid.

*Nynorsk* on valdav läänes ja Lõuna-Norra keskosa mägialadel. 25% riigiringhäälingust kasutab *nynorsk*'i. Aladel, kus enamik elanikke kasutab *nynorsk*'i, on see koolides õppekeeleks. 

Uusnorra kirjakeele loojaks oli Ivar Aasen. 1842–1847 käis ta läbi kogu Norra ja uuris murdeid, eriti Vestlandis ja Østlandi sisemaal, sest need murded olid taani keelest kõige vähem mõjutatud. Linnade keelt ta vältis, sest pidas seda taani keele poolt liiga rikutuks. Oma uuringute alusel lõi ta standardiseeritud uusnorra kirjakeele alused esitades need teostes "Det norske Folkesprogs Grammatik" (Norra rahvakeele grammatika; 1848; ümbertöötatud trükk 1864 pealkirjaga "Norsk grammatik" (Norra keele grammatika)) ja "Ordbog over det norske Folkesprog" (Sõnaraamat norra rahvakeele kohta; 1850). Sõnaraamatus oli üle 25 000 sõna ja ajaloolane Peter Andreas Munch nimetas seda rahvuslikuks meistriteoseks. 1871–1873 ilmus sõnaraamatu parandatud ja täiendatud trükk pealkirjaga "Norsk ordbog med dansk forklaring" (Norra keele sõnaraamat taanikeelse selgitusega).

Kuigi Ivar Aasen jäi autoriteediks, oli ka teistel varastel uusnorra keele arendajatel nagu Aasmund Olavson Vinje, Arne Garborg ja Olaus Fjørtoft oma keelevariant. 1901. aastal kinnitatud esimene ametlik ortograafia vastas suurel määral Aaseni ortograafiale. Viimased õigekirjamuudatused toimusid 1938. ja 1959. aastal. Reformide tulemusena on uusnorra keele sõnadel ja muuteparadigmades palju paralleelvorme.

Keele valikuga kaasnevad peened poliitilised nüansid ja konnotatsioonid. *Nynorsk*'i seostatakse maaeluga ja tervemõistusliku skepsisega linnaelu liialduste, peenutsemiste ja hierarhiate vastu. *Nynorsk* on ikka veel jäänud vastukultuuriks. 

Uusnorra keel saavutas suurima leviku pärast 1938. aasta reformi. 1943. aastal õppis umbes kolmandik kooliõpilastest uusnorra keeles. 1950ndatel hakkas see vähenema ning stabiliseerus 1970ndatel umbes 15% juures. 1. oktoobril 2008 oli 13,4 % kooliõpilastest esimeseks keeleks uusnorra keel.

Uusnorra keel on levinud peamiselt Møre og Romsdali, Sogn og Fjordane, Hordalandi ja Rogalandi maakonnas. 2007. aastal oli asjaajamiskeeleks 27% Norra valdadest uusnorra keel, 37% bokmål ja 36% valdadest olid neutraalsed.

*Landsmål*'is (praegu nimetatakse *nynorsk*'iks) kirjutanud kirjanikest on tähtsamad Olav Duun, Kristofer Uppdal ja Tarjei Vesaas.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib gladiaatorist; Stanley Kubricku filmi kohta vaata artiklit Spartacus (film 1960)* |

---

Spartacuse kuju Pariisis
**Spartacus** (arvatavasti 120 – 71 eKr) oli gladiaatorite ülestõusu juht.

Ta oli traakia päritolu Rooma palgasõdur, kuid deserteerus, võeti vangi ja müüdi gladiaatoriks. 

Aastal 73 eKr alustas ta gladiaatorite ülestõusu.

Ta põgenes koos umbes 70 gladiaatoriga Lentulus Batiatuse koolist Capua lähedal. Põgenikud varjusid järsul Vesuuvi mäel, kuhu viis ainult üks tee. Ümbruskonna rikastelt röövisid nad endale korraliku relvastuse ja suutsid vastu hakata isegi sõjaväele. Rooma sõjasalk Gaius Claudius Glaberi juhtimisel sulges neil tee. Põgenikke ähvardas näljasurm, kuid nad tegid endale metsviinapuu väätidest köied ja ründasid roomlaste salka tagantpoolt ning purustasid selle totaalselt. Kuuldus ülestõusnutest levis kogu Itaalias nagu kulutuli ja peagi oli gladiaatoritega ühinenud kümneid tuhandeid põgenenud orje. Enamik nendest olid väljastpoolt Itaaliat lahingus võetud sõjavangid, nii et nendest sai korraliku sõjaväe. Spartacus tahtis oma armee abil viia orjad üle Alpide kodukohtadesse tagasi. Rooma konsulid Lucius Gellius Publicola ja Gnaeus Cornelius Lentulus Clodianus said Spartacuselt lüüa.

Järsku pöördus Spartacus Lõuna-Itaaliasse. Nähtavasti polnud orjad oma sihtides päris üksmeelel. Niisiis läksid Spartacus ja teised põhjast Lõuna-Itaalia tippu sooviga pääseda Sitsiilia saarele. Kuid piraadid, kes lubasid nad üle mere viia, vedasid neid alt ja need, kes põhja poole tagasi ei läinud, vaid proovisid parvedega Sitsiiliasse saada, hukkusid tormis. 

Vahepeal olid roomlased aga oma jõude koondanud. Ülestõusu mahasurumise võttis enda peale Marcus Crassus. Tema korraldusel kaevasid roomlased piki Itaalia lõunatippu kraavi ja kuhjasid selle taha valli. Eesmärgiks oli tõkestada orjade tagasitee Itaaliasse. Kuid ühel öösel murdsid nad müürist läbi ja ootamatu rünnaku tulemusena oli ka kaitseliin nende vastu võimetu. Mõne aja pärast toimus Crassuse leegionäride ja Spartacuse väe vahel otsustav lahing. Orjade ülestõus oli lõpuks maha surutud ja tuhanded orjad, kes kätte saadi, löödi Via Appia äärde teiste orjade hirmutamiseks risti. Spartacus langes tõenäoliselt lahingus, aga tema laipa ei leitud.

Spartacus ilukirjanduses
------------------------

Rafaello Giovagnoli romaan "Spartacus" (1874) on eesti keeles ilmunud kolmes trükis: 

* "Spartacus". Eessõna: S. Kovaljov, illustreerinud T. Ksenofontov; kaas ja esileht: Villu Toots; venekeelse väljaande järgi tõlkinud Aita Kurfeldt, Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1951, 498 lk
* "Spartacus". Järelsõna: Z. Potapova; tõlkinud Aita Kurfeldt; illustreerinud O. Korovin; kaane kujundanud Hugo Mitt. Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1957, 498 lk
* "Spartacus ". Järelsõna: Z. Potapova; tõlkinud Aita Kurfeldt; illustreerinud Jüri Palm. Sari Ajast aega, Eesti Raamat, Tallinn 1977, 463 lk

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Spartacus** |
**Spartatlon** on 246-kilomeetrine ultrajooks, mida peetakse Kreekas iga aasta alates 1983. aastast Ateena ja Sparta vahel. Jooks baseerub Pheidippidese jooksu legendil, mis hiljem sai aluseks ka maratonijooksule. Legendi kohaselt oli Pheidippides aastal 490 eKr enne Maratoni lahingut jooksnud pooleteise päevaga Ateenast Spartasse, et paluda abi pärslaste vastu.

Selle legendi põhjal otsustas Suurbritannia kuningliku õhuväe ohvitser ja pikamaajooksja John Foden uurida, kas see on päriselt tehtav, ning 1982. aastal läks ta nelja ohvitseriga Kreekasse. Kolmel jooksjal see õnnestus: John Foden ise 37 tunni 37 minutiga, John McCarthy 39 tunni ja John Scholtens 34 tunni 30 minutiga. Järgmisel aastal korraldati esimene ametlik võistlus.

Spartatlon toimub üldiselt septembri lõpus, selle käigus peavad jooksjad läbima 36 tunni jooksul 245 kilomeetrit (ligi kuus maratonijooksu) Ateena ja Sparta vahel. Jooksjad peavad taluma Kreeka kuumust päeva ajal, öökülma ja mägist maastikku. Turvakaalutlustel on raja ääres 75 kontrollpunkti iga 3-5 km järel, kus jooksjad diskvalifitseeritakse, kui nad ei jõua punkti õigeks ajaks või on liiga väsinud, et jätkata. Jooks algab kell 7 hommikul Ateena akropoli eest. Esimene suurem kontrollpunkt on 80 kilomeetri kaugusel Kórinthose kanalil, kuhu tuleb jõuda hiljemalt kella 16:30ks. Jooks läbib ka antiikset Tegea linna, kus väidetavalt oli Pheidippidesele end ilmutanud Paan. Finiš on Spartas Leonidas I kuju ees. Jooksu läbinud saavad kitooni kandvatelt koolitüdrukutelt kaela loorberipärja ning peekriga vett Eurotase jõest, vajadusel ka meditsiinitelkidest arstiabi. Jooksul ei ole rahalist auhinda, kuid seda peetakse prestiižseks.

Jooksul osaleda soovija peab olema hiljuti saavutanud vähemalt ühe kvalifikatsiooni:

* Läbinud 100 kilomeetrise jooksu maksimaalselt 10 tunniga (mehed)/10 tunni 30 minutiga (naised).
* Osalenud vähemalt 200-kilomeetrisel jooksul ja lõpetanud maksimaalselt 29 tunniga (mehed)/30 tunniga (naised).
* Osalenud Spartatlonil kahe viimase aasta jooksul ja ületanud mäe, et jõuda Nestani kontrollpunkti (172 km Akropolist) maksimaalselt 24 tunni ja 30 minutiga.

Aastas pääseb jooksma 400 soovijat.

Spartatloni maailmarekord kuulub endiselt esimese jooksu võitjale, kreeklane Yiannis Kourosele, kes läbis jooksu 1984. aastal 20 tunni ja 25 minutiga. Kouros on osalenud neljal spartatlonil (1983, 1984, 1986 ja 1990) ja nendest kõik võitnud, talle kuuluvad ka neli kiiremat aega: 1984. aastal 20:25:00, 1990. aastal 20:29:04, 1983. aastal 21:53:42 ja 1986. aastal 21:57:00. Peale tema on jooksu suutnud läbida vähem kui 22 tunniga ainult kaasmaalane Fotis Zisimopoulos (21:57:36) 2021. aastal. Vähem kui 24 tunniga on jooks läbitud 37 korral. Naiste rekordi omanikuks on poolatar Patrycja Bereznowska, kes 2017. aastal läbis jooksu 24 tunni 48 minuti ja 18 sekundiga, olles kõikidest osalustest 58. kohal. Eestlasest on kõige kiiremini spartatloni läbinud Silver Eensaar 2017. aastal, 27 tunni 34 minuti ja 3 sekundiga.

Viited
------

1. ↑  "Results".
**Stockholmi veoautorünnak** toimus 7. aprillil 2017, kui Stockholmis veoki ärandanud isik sõitis sellega suurel kiirusel mööda jalakäijate tänavat ja rammis seal liikunud inimesi. Kuriteo käigus hukkus kohapeal neli ja sai vigastada 15 inimest, kes hospitaliseeriti. Üks haiglasse toimetatud kannatanu suri 28. aprillil ja rünnaku tõttu hukkunud inimeste arv tõusis viieni. Lisaks hukkus üks koer.

7. aprillil 2017 kell 14.53 kohaliku aja järgi sõitis veoauto (auto kuulus õlletehasele Spendrups) ärandanud mees Stockholmi kesklinnas jalakäijate tänaval (Drottninggatanil) rahva sekka. Seejärel rammis juht autoga Åhléns City kaubanduskeskuse vitriini. Autojuht sai selle käigus vigastada ja põgenes. Kurjategijaks osutus 39-aastane Usbekistanist pärit mees, kelle elamisloataotlus oli tagasi lükatud. Ta tulnuks riigist välja saata, kuid immigratsiooniametnikel ei õnnestunud teda enam üles leida.

Viited
------

1. ↑  Swedish local politician dies from Stockholm terror attack injuries. The Local. 28.04.2017
2. ↑  Sea of flowers for Iggy, a dog killed in the Stockholm terror attack. Metro.co.uk. 12.04.2017
3. ↑  REKONSTRUKTSIOON: Ärandatud veokiga jalakäijate tänavale ja vastu kaubamaja seina
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on 1939 moodustatud vallast; varasema valla kohta vaata artiklit Leevi vald (Rõuge kihelkond)* |

---

**Leevi vald** oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
1. aprillil 1939 oli vallas 1834 elanikku.

Valla täitevkomitee esimees Eduard Kuus (1. märts 1902 – 14. juuli 1941) hukati aktiivse kommunistina.

9. juulil 1941 määras omakaitse kohaliku garnisoni ülem Jaan Kalliver ajutiseks vallavanemaks Rudolf Kõivsaare (12. oktoober 1893 Leevi vald – 18. oktoober 1953, arreteeriti 4. juunil 1945).

Sakslased põikasid Leevi valda 26. juulil 1941.

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Leevi külanõukogu ja Tsolgu külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Räpina rajooni koosseisu.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88
----------------------------------------------

9. Leevi vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Timo valla maa-alast, välja arvatud valla lahustüki maa-ala senise Võru valla piires; b) senise Pindi valla maa-alast, välja arvatud Kaku, Tiri ja Mõisküla külade, Mäesaare, Otsa, Kõrgesaare ja Pindi asunduste ning Pindi vallamaja ümbruse piirkonnad; c) senise Veriora valla endise Palu mõisa piirkonnast, välja arvatud Vinso piirkond ja Süvahava küla maa-ala kuni Võhandu jõeni; d) senise Peri valla Viira asunduse ning Saarjärve asunduse Tamme nr. 8, Soesaare nr. 9, Saare nr. 10, Mustajärve nr. 11 ja Turbaraba nr. 12 talude piirkondadest; e) senise Koiola valla Holvandi nr. 153 talu piirkonnast.

Viited
------

1. ↑  776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Suveolümpiamängud |
| **Kuld** | 2020 | jalgpall |

**Gabriel Teodoro Martinelli Silva** (sündinud 18. juunil 2001 Guarulhoses) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Arsenal ja Brasiilia jalgpallikoondises.

Aastatel 2010–2014 kuulus ta Corinthiansesse. Seejärel liitus ta Ituanoga. Martinelli läbimurdehooaeg oli 2019. aastal São Paulo osariigi meistrivõistlustel Campeonato Paulista, kui ta lõi kuus väravat ning valiti meistrivõistluste hooaja sümboolsesse koosseisu ja hooaja parimaks noormängijaks.

2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Arsenaliga. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 11. augustil 2019 mängus Newcastle Unitedi vastu. Sama aasta 24. septembril lõi ta EFL Cup'i mängus kaks väravat Nottingham Foresti vastu. 3. oktoobril lõi ta kaks väravat UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Standard Liège vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 9. detsembril 2019 mängus West Ham Unitedi vastu. Kokku jäi Martinelli arvele hooajal 2019–20 kümme väravat, sh kolm väravat Inglismaa kõrgliigas. 2020. aasta juulis sõlmis ta Arsenaliga uue nelja-aastase lepingu.

2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis Martinelli Brasiilia olümpiavõistkonnaga kuldmedali. Veerandfinaalis lõi ta värava Egiptuse võistkonna vastu. Brasiilia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 24. märtsil 2022 MM-i valikmängus Tšiili vastu.

Viited
------

1. ↑  "Gabriel Martinelli to join club". Arsenal F.C. 2.7.2019. Vaadatud 26.3.2022

Välislingid
-----------

* Profiil Arsenal FC kodulehel

| * v
* r
Arsenal FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Ramsdale
* 3 Tierney
* 4 White
* 5 Partey
* 6 Gabriel
* 7 Saka
* 8 Ødegaard
* 9 Jesus
* 10 Smith Rowe
* 11 Martinelli
* 12 Saliba
* 14 Nketiah
* 15 Kiwior
* 16 Holding
* 17 Cédric
* 18 Tomiyasu
* 19 Trossard
* 20 Jorginho
* 21 Vieira
* 24 Nelson
* 25 Elneny
* 30 Turner
* 31 Hein
* 34 Xhaka
* 35 Zintšenko
* Treener: Arteta

 |

| * v
* r
Brasiilia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Alisson
* 2 Danilo
* 3 Thiago Silva
* 4 Marquinhos
* 5 Casemiro
* 6 Alex Sandro
* 7 Paquetá
* 8 Fred
* 9 Richarlison
* 10 Neymar
* 11 Raphinha
* 12 Weverton
* 13 Dani Alves
* 14 Militão
* 15 Fabinho
* 16 Alex Telles
* 17 B. Guimarães
* 18 Antony
* 19 Gabriel Jesus
* 20 Vinícius Jr.
* 21 Rodrygo
* 22 Bremer
* 23 Ederson
* 24 Martinelli
* 25 Pedro
* 26 Éverton Ribeiro
* Treener: Tite

 | Brasiilia |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Hõbe** | 2016 |  |
| U20 maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2007 |  |

**Gabriel Iván Mercado** (sündinud 18. märtsil 1987 Puerto Madrynis) on Argentina jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Internacional. Ta on tavaliselt paremkaitsja, kuid võib mängida ka keskkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Racing Club, debüteerides klubi põhimeeskonnas 2006. aastal. Aastatel 2010–2012 mängis ta Argentina kõrgliiga klubis Estudiantes ja 2012–2016 River Plate'is. Argentina meistriks tuli ta nii Estudiantese (2010) kui ka River Plate'iga (2014). Lisaks võiti ta River Plate'iga muuhulgas Copa Libertadorese, Copa Sudamericana ja Recopa Sudamericana.

Aastatel 2016–2019 mängis ta Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla ja 2019–2021 Katari kõrgliiga klubis Al-Rayyan. 2021. aasta juulis sõlmis ta pooleteise aasta pikkuse lepingu Internacionaliga.

2007. aastal tuli Mercado Argentina kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Argentina jalgpallikoondises debüteeris ta 10. veebruaril 2010 mängus Jamaica vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 24. märtsil 2016 MM-i valikmängus Tšiili vastu. 2018. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis 30. juunil lõi ta värava Prantsusmaa vastu.

Saavutused
----------

Estudiantes
* Argentina Primera División: 2010 Apertura

River Plate
* Argentina Primera División: Torneo Final 2014
* Copa Campeonato: 2013–14
* Copa Sudamericana: 2014
* Recopa Sudamericana: 2015
* Copa Libertadores: 2015
* Copa Suruga Bank: 2015
* Copa Argentina: 2016

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 12.11.2021)

Välislingid
-----------

 Gabriel Mercado – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Argentina koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Guzmán
* 2 Mercado
* 3 Tagliafico
* 4 Ansaldi
* 5 Biglia
* 6 Fazio
* 7 Banega
* 8 Acuña
* 9 Higuaín
* 10 Messi (c)
* 11 Di María
* 12 Armani
* 13 Meza
* 14 Mascherano
* 15 Pérez
* 16 Rojo
* 17 Otamendi
* 18 Salvio
* 19 Agüero
* 20 Lo Celso
* 21 Dybala
* 22 Pavón
* 23 Caballero
* Treener: Sampaoli

 | Argentina |
Vastse-Laitsna mõisa kõrvalhooned
**Vastse-Laitsna** (läti *Jaunlaicene*) on küla (*vidējciems*) Lätis Alūksne piirkonnas, Vastse-Laitsna valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 175 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Alūksnest 17 ja Riiast 185 kilomeetri kaugusel.

Küla on tekkinud Vastse-Laitsna mõisa (*Neu-Laitzen*) hoonetekompleksi juurde. Nõukogude ajal oli küla kohaliku külanõukogu halduskeskuseks ja kolhoosi «Nākotne» keskasulaks. Külas on lisaks vallavalitsusele ka lasteaed, põhikool, rahvamaja, raamatukogu, turistide infokeskus, mõisa muuseum ja mesindusmuuseum. Seal asub Jaunlaicene bussipeatus.

Aastal 2015 oli külas 263 elanikku. Aastal 2017 oli elanikke 236, aastal 2019 aga 237.

Mõisa park
Vastse-Laitsna mõis 1911. aastal

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 25. juuni 2019

| * v
* r
Vastse-Laitsna valla asulad |
| --- |
| 
Apekalns **·**  Auguļi **·**  Bērziņi **·**  Brieži **·**  **Vastse-Laitsna** **·**  Lācupji **·**  Rūci **·**  Stiliņi **·**  Šļukumi **·**  Tortuži **·**  Vēciņi |
Stockmanni kaubamaja Helsingis aadressil Aleksanterinkatu (2004)
**Stockmann Oyj Abp** on Soome ettevõte, mille aktsiad on noteeritud Helsingi börsil. Stockmann asutati 1862. aastal. 

Stockmannil on kaubamajad Soomes, Eestis, Lätis ja Venemaal. Lisaks tegutseb ta Rootsis, Norras, Poolas, Tšehhis, Slovakkias, Bosnias ja Hertsegoviinas, Ukrainas ning Lähis-Idas.

Stockmanni kontserni kuulub ka rõivakauplus Lindex. Lisaks kuuluvad Stockmannile ka Stockmann beauty, Zara, Stockmann Outlet ja Akateeminen Kirjakauppa.

Stockmanni ajalugu
------------------

Saksamaa kaupmees Georg Franz Heinrich Stockmann asutas ettevõtte aastal 1862. Samal aastal avati Stockmanni esimene kauplus Helsingis Senati väljakul. Stockmanni kaubamaja, mis asub Helsingi kesklinnas Kluuvi linnaosas, avati aastal 1930. Stockmanni teised kaubamajad avati Tamperes 1957, Espoo Tapiolas 1981, Turu Hansakorttelis 1982, Helsingi Itäkeskuses 1992, Oulus 2001 ja Vantaa Jumbos 2005.

Venemaa esimene Stockmanni kaubamaja avati 1998 Moskvas. Lätis avati aastal 2003.

Stockmann Eestis
----------------

Esimene Stockmanni kauplus avati Eestis aastal 1993. Tallinna keskuse kaubamaja avati aastal 1996. Kaubamaja aadress on Liivalaia 53.

* Tallinna Stockmann talvelTallinna Stockmann talvel
* Tallinna Stockmanni tagahoovTallinna Stockmanni tagahoov
* Hullud päevad Tallinna StockmannisHullud päevad Tallinna Stockmannis
* Stockmanni ParkimismajaStockmanni Parkimismaja
* Endise ajaloolise paberivabriku korstenEndise ajaloolise paberivabriku korsten

Stockmanni kaubamajade asukohad
-------------------------------

| Riik | Kaubamajadearv | Asukohad |
| --- | --- | --- |
|  Soome | 7 | Helsingi (2)EspooVantaaTampereTuruOulu |
|  Eesti | 1 | Tallinn |
|  Läti | 1 | Riia |
|  Venemaa | 5 | Moskva (4)Peterburi (1) |

Vaata ka
--------

* Hullud Päevad

Viited
------

1. ↑  Keskkonnamõju hindamise teated

Välislingid
-----------

* Eesti Stockmanni koduleht
**Vastse-Prangli mõis**, ka *Vahtra mõis* (saksa keeles *Neu-Wrangelshof*) oli rüütlimõis Kambja kihelkonnas Tartumaal.

Ajalugu
-------

Mõis rajati 1725 Vana-Prangli mõisast eraldatud alast.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 22.02.2016)
2. ↑  Vastse-Prangli mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.02.2016)

Kirjandus
---------

* Stryk, Leonhard von. *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands*. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 31-32 .
* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 170 .

Välislingid
-----------

* Vastse-Prangli mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Kambja kirik
Kambja kihelkond

**Kirik**: Kambja  

**Mõisad**: Haaslava mõis | Hilja mõis | Kaarli mõis | Kammeri mõis | Kodijärve mõis | Krüüdneri mõis | Maaritsa mõis | Maidla mõis | Raanitsa mõis | Reola mõis | Suure-Kambja mõis | Tapu mõis | Uhti mõis | Vana-Kuuste mõis | Vana-Prangli mõis | Vastse-Kambja mõis | Vastse-Prangli mõis | Veski mõis
**Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskus** (aastatel 1998–2015 ka *Säästva Eesti Instituut*) on valitsusväline sihtasutus, mis asutati 1992. aastal Tallinnas. Sihtasutus kuulub Stockholmi Keskkonnainstituudi (SEI) võrgustikku, millel on ülemaailmselt kaheksa keskust - lisaks Tallinnale ka SEI York, SEI Oxford (Suurbritannia), SEI US (Boston, Davis, Seattle), SEI Africa (Nairobi), SEI Asia (Bangkok), SEI Latin America (Bogota) ja SEI Headquarters (Stockholm). Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskus kasutab ka nimelühendit **SEI Tallinn**. 

Sihtasutuse eesmärk on juurutada ühiskonnas säästvat arengut, suurendada keskkonnateadlikkust ja analüüsida keskkonnapoliitikat eelkõige Eestis, aga ka Baltimaades, teistes Euroopa riikides ja Stockholmi Keskkonnainstituudi (SEI) võrgustiku kaudu üle maailma. 

SEI Tallinn on avaldanud näiteks lühileksikoni "Säästva arengu sõnaseletusi" ja korraldab alates 2005. aastast säästva arengu foorumit.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Leevi külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1963. Külanõukogu halduskeskus asus Leevi külas.

Leevi külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Leevi valla koosseisus.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Leevi vald likvideeriti ja Leevi külanõukogu territoorium arvati Räpina rajooni koosseisu. Räpina rajooni kuulus Leevi külanõukogu aastatel 1950–1961. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 14. aprilli 1961 seadlusega Räpina rajoon likvideeriti ning Leevi külanõukogu liideti Põlva rajooniga.

Leevi külanõukogu likvideeriti Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 18. jaanuari 1963 seadlusega. Selle alad jagati Veriora ja Peri külanõukogu vahel.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Võru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Lihula ja Räpina rajooni likvideerimise kohta". Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, 1961, 15, 52
Ülevalt vasakult: Tō-ji, Gion Matsuri, Fushimi Inari-taisha, Kyoto Imperial Palace, Kiyomizu-dera, Kinkaku-ji, Ponto-chō ja Maiko, Ginkaku-ji, linnavaade ja Kyoto Tower
**Kyōto** (jaapani keeles 'pealinn') on linn Jaapanis.
Kyōto oli varem Jaapani keisririigi pealinn. Praegu on ta Kyōto prefektuuri halduskeskus ning Ōsaka-Kōbe-Kyōto linnastu osa.

Linnas toimub oktoobrikuus Jidai Matsuri suurpidustus.

Vaatamisväärsused
-----------------

Erinevalt paljudest teistest Jaapani linnadest ei pommitatud Kyōtot Teise maailmasõja ajal. Seetõttu on paljud ajaloolised ehitised säilinud. Tuntumad neist on Kiyomizu-dera, keisripalee Kyōto Gosho, Kinkaku-ji, Ginkaku-ji ja Ryōan-ji. 1994. aastast kuuluvad need ja mitmed teised ajaloolised ehitised UNESCO maailmapärandi nimistusse.

* Isshinini budistliku templi värav ja aed KyotosIsshinini budistliku templi värav ja aed Kyotos
* Kyōto peatänav, 1891Kyōto peatänav, 1891
* Kimono mustritega kunstiprojekt Kyotos, Arashiyama rongijaamas

Vaata ka
--------

* Kyōto Ülikool

Viited
------

1. ↑  京都市統計ポータル／推計人口, vaadatud 8.10.2022.

Välislingid
-----------

 Kyōto – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Kyōto koduleht
**Tallinnfilmi sürrrealistid** oli 1980. aastate teise pooles Tallinnfilmi joonis- ja nukufilmi seltskonnast moodustunud vabarühmitus.

Tallinnfilmi sürrrealistid kujunesid rühmituseks pärast seda, kui Priit Pärn oli saanud ettepaneku esineda Tallinna Tantsutares isikunäitusega. Rühmituse liikmed tegid prügimäelt leitud esemetest või kodust saadud juhuslikest materjalidest ruumilisi karikatuure. 

Rühmituse aktiivne tegutsemine piirdus kolme näitusega: 1986 Tallinnas Tantsutare ümmarguses saalis, 1987 Tartu Kunstimuuseumis ja 1989 Soomes Vaasa festivali raames toimunud rahvusvahelisel nukuteatrite festivalil. 

Vaasas oli kohal ka kohvrinäitus "EstTransSürrr". Kohapeal üüriti trellidega kaubavagun, kohvritega kaasa võetud tavaar pandi vagunisse ja raudtee kullati üle. Vaasast liikus "EstTransSürrri" vagun Seinäjoele Provinssirocki festivalile ja sealt edasi juba Helsingisse.

Rühmitusse kuulusid Kalju Kivi, Mati Kütt, Tõnu Talivee, Rao Heidmets, Heiki Ernits, Hillar Mets, Miljard Kilk, Riho Unt, Hardi Volmer, Priit Pärn. Näitusega "EstTransSürrr" Soomes liitus ka Vahur Kersna.

Viited
------

1. ↑  Indrek Grigor (4. aprill 2017). "Kunstiministeerium: mis siin naerda on?". *ERR.ee*.
2. ↑  Teater Muusika Kino 1986 Nr10 (lk 96)
3. ↑  ""TALLINNFILMI" SÜRRREALISTIDE ENNEOLEMATU GRUPINÄITUS". *Sirp ja Vasar, nr. 26*. 27. juuni 1986.
4. ↑  ""ESTTRANSSÜRRR" SOOMES". *Sirp ja Vasar, nr. 23*. 9. juuni 1989.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Räpina valla külast; Põlva valla küla kohta vaata artiklit Leevijõe.* |

---

**Leevi** on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Küla lähistel paikneb Leevi veskijärv.

Asukoht
-------

Leevi küla asub Põlva maakonna lõunaosas, Võhandu jõe keskjooksul. Leevi külgneb läänes Jõeveere ja Himmiste külaga, põhjas Vareste, Süvahavva ja Vinso külaga, idas Nohipalo ja Lihtensteini külaga, lõunas Võru maakonna Võru valla Paidra ja Pindi külaga.

Ajalugu
-------

Esmateated asulast pärinevad 1582. aastast Poola revisjonist (Lewykull). Alates 17. sajandist oli praeguse küla territoorium jaotatud kolme kihelkonna, Rõuge (Leevi mõis), Põlva (Vastse-Koiola mõis) ning Räpina kihelkonna (Palo mõis) vahel. Külas on olnud Leevi mõis, millest on tänapäevani säilinud vaid mõisa peahoone (tugevasti ümber ehitatuna), kus tegutses 2006. aastani Leevi Põhikool. Teistest mõisatest on säilinud vaid kõrval- ja abihooneid või nende varemeid ja Vastse-Koiola mõisa park.

Mõisasüdame lähedus ja soodne asukoht Võru–Räpina maanteel aitasid kaasa, et Leevi sai 20. sajandi algul alevikuks. 1939–1950 oli Leevi vallakeskus, hiljem külanõukogu asupaik.

13.–15. augustil 1944 pidasid Leevi metsas raske lahingu taanduvad Saksa ja ründavad Vene väed. Pärast Teise maailmasõda oli Leevi ümbrus aktiivse metsavendluse ala, 28. septembril 1978 langes Leevi lähistel võitluses KGB operatiivtöötajatega Eesti viimane metsavend August Sabbe. 

17. oktoobrini 2017 kuulus küla Veriora valda.

Küla tänapäev
-------------

Külas tegutsevad hooldekodu, kauplus, rahvamaja ja raamatukogu ning seal on Võhanduveere vabaajakompleks koos laululavaga. Võhandu jõel töötab 2002. aastast hüdroelektrijaam. 1970. aastatest on Leevi olnud ka Võhandu süstaslaalomi läbiviimise paik.

Tuntud isikuid
--------------

Leevilt olid pärit astronoom Hugo Raudsaar ja matemaatik Gerhard Rägo.

Vaata ka
--------

* Leevi kalmistu

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

| * v
* r
Räpina valla asulad |
| --- |
| Linn | 
Räpina |  |
| Alevikud | 

* Mehikoorma
* Veriora
* Võõpsu

 |
| Külad | 

* Aravu
* Haavametsa
* Haavapää
* Himmiste
* Jaanikeste
* Jõepera
* Jõevaara
* Jõeveere
* Kassilaane
* Kikka
* Kirmsi
* Koolma
* Koolmajärve
* Kullamäe
* Kunksilla
* Kõnnu
* Köstrimäe
* Laho
* Leevaku
* Leevi
* Lihtensteini
* Linte
* Meeksi
* Meelva
* Meerapalu
* Mõtsavaara
* Mägiotsa
* Männisalu
* Naha
* Nohipalo
* Nulga
* Pahtpää
* Parapalu
* Pedaspää
* Pindi
* Pääsna
* Raadama
* Rahumäe
* Raigla
* Ristipalo
* Ruusa
* Saareküla
* Sarvemäe
* Sikakurmu
* Sillapää
* Soohara
* Suure-Veerksu
* Sülgoja
* Süvahavva
* Timo
* Toolamaa
* Tooste
* Tsirksi
* Vareste
* Verioramõisa
* Viira
* Viluste
* Vinso
* Võiardi
* Võika
* Võuküla
* Väike-Veerksu
* Vändra

 |
**Kallistrat Liik** (ka **Kalle Liik**) (16. märts 1908 Võru – 23. veebruar 1974 Sydney, Austraalia) oli eesti mikrobioloog.

Elulugu
-------

Liik kasvas üles Venemaal Luuga linnas, kus tema isa oli kohaliku eesti kooli juhataja. Perekond tuli Eestisse 1922. aastal, jäädes elama Petserisse. 1929. aastal lõpetas ta Petseri Humanitaargümnaasiumi.

Aastatel 1929–1939 õppis ta Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas, seejärel jätkas õpinguid arstiteaduskonnas. Õpingute ajal töötas Tartu Püha Jüri kiriku köstrina. 

Aastatel 1939–1944 töötas ta Riiklikus Seerumi Instituudis – algul nooremteadurina, 1941. aastast diagnostikaosakonna juhatajana.

1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kus töötas mitmesugustes diagnostikalaborites osakonnajuhataja või juhatajana.

1949. aastal suundus Austraaliasse, asudes tööle Sydney repatrieerimishaigla Concord diagnostikalaboris. Seal töötas ta algul labori abijuhatajana, viimasel kaheksal aastal biokeemikuna, juhtides vereülekande osakonda. 1953. aastal sooritas ta Sydney Ülikooli arstiteaduskonna juures nõutavad eksamid, saades õiguse töötada mikrobioloogina.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Niina Liik ja poeg Georg Liik. 

Liik oli alates 27. märtsist 1973 üliõpilaskorporatsiooni Fraternitas Tartuensise auvilistlane. Ta oli ka Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Austraalias liige ning koguduse esimees.

Kirjandus
---------

* 1972 – "Uut auvilistlast tervitades". // Fraternitas Tartuensis. III. Toronto 1972. Lk 77–79
* 1994 – *Album Academicum Universitatis Tartuensis*. III köide. Tartu 1994. Lk 156

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis* 1918-1944
**Marie Sepp** (1862–1943), tuntud ka kui **Kõue Marie**, oli Eesti rahvalaulik ja rahvaluulekoguja Viljandimaalt Kolga-Jaani kihelkonnast.

Sepp sündis Võrtsjärve põhjakalda paigus Soosaare vallas. Ta isa Hans Kõu oli lähipiirkonnas ainuke mees, kes jõudis pärast 21-aasta pikkust nekrutiteenistust Vene Keisririigi armees tervena koju tagasi. Mõisateenijast ema õpetas Mariele tollastest laulikutest nii kiriklikke kui ilmalikke laule ja lugemist. On teada, et nelja-aastaselt oskas Marie lugeda, misjärel õpetas isa talle kirjutamist. Soosaare vallakoolis paistis ta silma nii oma kirjutamisoskuse kui vaimsete võimete poolest, kuid sai seal kokku käia ainult 11 nädalat.

Leeriskäimise järel töötas ta aastatel 1897–1886 teenijana regilaulik Mari Pärtensi perele kuuluvas Purtsi ehk Eessaare talus Vissuvere külas.

1937. aastal salvestati 17 regilaulu Riigi Ringhäälingus, hiljem saatis Sepp ise Muusikamuuseumile tema kogutud ja üles kirjutatud pärimusmaterjali. regilaulik Mari Pärtensi elulookirjelduse.

Temalt salvestatud lõikuslaulu "Väljad karja käia" ja lüro-eepilist regilaulu "Ema haual" on hiljem pärimusmuusikaansambel Duo Ruut.

Viited
------

1. 1 2 3  "Marie Sepp". *Eesti rahvamuusika antoloogia*. Eesti Kirjandusmuuseum. 2016. Vaadatud 18. juuli 2020.
2. ↑  Oras, Janika. "Laulik jutustab laulikust. Marie Sepa elulooesitused suulise ja kirjaliku kultuuri piiril". *Keel ja Kirjandus* (8–9): 634–650. ISSN 0131-1441.

Välislingid
-----------

* "Väljad karja käia" Marie Sepa esituses. *Eesti rahvamuusika antoloogia*
* "Ema haual" Marie Sepa esituses. *Eesti rahvamuusika antaloogia*
Abikohtunik on tõstnud lipu, et fikseerida suluseisu.
**Suluseis** on selline mängijate asetus jalgpallis, kus ründava meeskonna ilma pallita mängijast on temale söötmise hetkel eespool (rünnaku suunas) vähem kui kaks vastasmeeskonna mängijat (k.a vastaste väravavaht). Suluseisus mängija on vastasvõistkonna väravajoonele lähemal kui pall ja eelviimane vastasvõistkonna mängija.

Mängija on suluseisus järgmise kolme tingimuse korral:

* ta on vastaste väljakupoolel;
* ta on pallist eespool;
* tema ja vastaste väravajoone vahel on vähem kui kaks vastaste mängijat.

Suluseisu sattunud mängijat ei karistata. Vastasvõistkond saab pärast suluseisu määramist vabalöögi õiguse.

Suluseisu ei vilistata, kui mängija saab palli otse:

* nurgalöögist,
* väravaesisest lahtilöögist,
* küljesisseviskest.

Kui pall söödetakse selles olukorras vasakul olevale punasele mängijale, siis on ta suluseisus.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti Jalgpalli Liit. "Jalgpallireeglid" (PDF). Tallinn.

Selles olukorras ei ole vasakpoolne punane mängija suluseisus, kui talle pall söödetakse.