recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Academia Gustaviana professorist; Kuningliku Seltsi sekretäri kohta vaata artiklit Henry Oldenburg* |

---

**Heinrich Oldenburg** (ladinapäraselt ka **Henricus Oldenburg** või **Oldenburgius**; 1583 (või 1584) Bremen – 1634 Tartu) oli Academia Gustaviana esimene retoorika- ja poeetikaprofessor 1632–1634.

Heinrich Oldenburg oli Bremeni akadeemilise gümnaasiumi (*Gymnasium illustre*) professor ning hiljem Tartu ülikooli professor.

Ülikooli avamisel 1632. aastal esines ta kõnega. Kirjeldus sellest on säilinud Friedrich Meniuse teoses "Jutustus Tartu Ülikooli inauguratsioonist".

Heinrich Oldenburgi teostest olulisimaks nimetab Meniuse tõlkija Kristi Sak "Disputationes philologicae". Säilinud on ka Oldenburgi ladinakeelseid luuletusi.

Oldenburgi poeg kandis samuti nime Heinrich, kuid enam tuntakse teda Henry Oldenburgina. Temast sai Londoni Kuningliku Seltsi esimene sekretär (kõrvuti John Wilkinsiga) ning Seltsi toimetiste ("Philosophical Transactions") esimene toimetaja ja kirjastaja.

Viited
------

1. ↑  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide
2. ↑  Friedrich Menius "Jutustus Tartu Ülikooli inauguratsioonist, mis toimus 15. oktoob ril 1632. aastal" Tlk. Kristi Sak, toim. Marju Lepajõe. Tartu: Tartu Ülikooli kirjastus, 1997
3. ↑  Friedrich Menius "Jutustus Tartu Ülikooli inauguratsioonist, mis toimus 15. oktoobril 1632. aastal" Tlk. Kristi Sak, toim. Marju Lepajõe. Tartu: Tartu Ülikooli kirjastus, 1997, lk 86
4. ↑  "Tartu Ülikooli ajalugu" I kd: "1632-1798" Tallinn: Valgus, 1983, lk 44 (Helmut Piirimäe)

Välislingid
-----------
See artikkel See artikkel räägib alpinistist.  Ühiskonnategelase kohta vaata artiklit Hannes Oja.  

---

Hannes Oja 2004. aastal
**Hannes Oja** (sündinud 1. juulil 1973) on eesti alpinist.

Ta on neid väheseid eesti mägironijaid, kes on üritanud Tian Shanis Džengiši tippu tõusta (jõudis Džengiši läänetippu).

2006. aastal asutas ta koos Kristjan-Erik Suurväljaga mittetulundusühingu Matkamise ja Mägironimise Edendamise Klubi.

Alpinism
--------

Mägironimisega hakkas ta aktiivselt tegelema 1999. aastal. Järgmisel aastal ronis ta Kaukasuses Elbruse läänetippu (5642 m). Elbruse idatippu (5621 m) tõusis ta 2002. aastal. Aafrika mandri kõrgeima mäe Kilimanjaro (5895 m) tippu jõudis ta 2005. aastal.

### Kõrgalpinism

Ta võttis osa 2001. aastal JKA ekspeditsioonist Pamiiri Lenini mäetippu (7134 m) ja selle käigus tõusis koos Urmas Peikeriga tippu.

2004. aasta juulis–augustis võttis ta osa Jaan Künnapi juhtimisel toimunud Eesti ekspeditsioonist Han-Tengrile, kus 5. augustil 2004 toimunud maavärin põhjustas jää- ja lumelaviini. Laviini puhkemise ajal jäid Eesti ekspeditsiooni liikmed, sealhulgas Oja, laviini alumisse ossa, kuid pääsesid ja organiseerisid laviini jäänute päästetöid. Tipuüritus jäi katki. Ojal (nagu ka teistelgi) jäi saavutatud tõusukõrguseks Han-Tengri mäel seekord 6000 m.

2006. aastal osales ta Matkamise ja Mägironimise Edendamise Klubi ekspeditsioonist Pamiiri kahele seitsmetuhandelisele – Korženevskajale ja Ismoili Somonile. Ekspeditsiooni käigus tegi ta 7. augustil kaaslastega eduka tipputõusu Korženevskajale, kuid Ismoili Somoni tippu tõusta ei õnnestunud (ainsana tõusis tippu Priit Joosu).

2008. aastal üritas ta Mägironimise Edendamise Klubi ekspeditsioonis Tian Shani koos Priit Joosuga tõusta Tian Shanis Džengiši (7439 m) tippu (siiani on tippu jõudnud eestlastest vaid Ilmar Priimets), kuid neil tuli piirduda vaid tõusuga selle läänetippu (Važa-Phšavela mäetipp).

#### Kõrgtõusud

* 2001 – Lenini mäetipp (7134 m)
* 2004 – Han-Tengri (nõlval 6000 m kõrgusele enne maavärinat)
* 2006 – Korženevskaja (7105 m)
* 2008 – Džengiši läänetipp Važa-Phšavela (6918 m)

Viited
------

1. ↑  Matkamise ja Mägironimise Edendamise Klubi. isikud.ee
2. 1 2  Kristian-Erik Suurväli. alpinism.ee
3. 1 2 3  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
4. ↑  Lood Han-Tengri laviinist. 07.08.2004. jkalpiklubi.ee
Türi põhikool ja spordihoone (2021)
**Türi Põhikool** on põhikool Türil, mis alustas õppetööd 1. septembril 2011. 

Kool moodustati haridusreformiga, millega liideti Türi Gümnaasiumi ja Türi Majandusgümnaasiumi põhikooliosad omaette ühtseks põhikooliks ning gümnaasiumiosad ühtseks gümnaasiumiks. Koolide liitmisele olid vastu paljud lapsevanemad, kuid vaatamata vastuallkirjade kogumisele viidi haridusreform ellu.

Koolihoone
----------

Algul toimus õppetöö kahes endise Türi Gümnaasiumi (ja veel varasema Türi Keskkooli) hoones: 

* 1923. aastal nurgakivi saanud algklasside majas (aadressil Hariduse 3, Türi) õppis I kooliaste ning
* 1970. aastal tüüpprojekti järgi valminud suures koolimajas (F. J. Wiedemanni 3a, Türi) anti haridust II ja III kooliastmele.

2020. aasta augustis valmis Türi Põhikooli uus, tänapäevane hoonekompleks: koolimaja, mis on projekteeritud 600 õpilasele, ja spordihoone. Kolmnurkse põhiplaaniga hoone projekteeris arhitektibüroo Karisma Arhitektid OÜ. 

Uus koolimaja ja ristkülikukujuline spordihoone on ühendatud tunnelisse peidetud jooksurajaga, sisehoov meenutab aga amfiteatrit.

Koolimaja aadress on F. J. Wiedemanni 3a, Türi, Järvamaa.

Inimesed
--------

Koolis õpib pool tuhat õpilast ja töötab 57 õpetajat. 

Erivajadusega laste õpetamiseks töötab logopeed, eripedagoog, õpiabi õpetajad ning õpilasi nõustavad psühholoog ja sotsiaalpedagoog.

### Direktorid

* 2011–2014 Garis Pihelgas
* 2014–2021 Ervin Jürisoo
* 2021–2022 Janika Gedvil

Viited
------

1. ↑  Tiit Reinberg (15.12.2010). "Lapsevanemad koguvad haridusreformi vastu allkirju". *Järva Teataja*. Vaadatud 31.5.2017.
2. ↑  Kaspar Pokk (27.12.2010). "Türi haridusreformi peatamiseks koguti üle 400 allkirja". *Kuma.fm*. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.07.2016. Vaadatud 31.5.2017.
3. ↑  Olev Kenk, Reedel avati uus Türi põhikooli ja spordihoone kompleks. ERR Uudised, 28.08.2020.
4. ↑  "Uus direktor lubab õpetajate ettepanekutega arvestada". *Järva Teataja*. 14.8.2014. Vaadatud 28.6.2017.

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
**Türi-Alliku mõis** (saksa keeles *Allenküll*) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jäävad kunagise mõisa valdused Türi valla territooriumile Järva maakonnas.

Mõisa keskus asus Türi-Allikul.

Ajalugu
-------

Türi-Alliku mõisa on esmamainitud 1429. aastal nimega *Oldenkul/Allenkulle*. Sel ajal kuulus mõis koos küladega ordu majandusmõisana Viljandi komtuurkonda. Riia maapäeva otsusega 17. märtsist 1560 läks Türi-Alliku mõisamaa Järvamaa piiridesse.

1614. aastal kinkis Rootsi kuningas Gustav Adolf mõisa koos küladega Reinhold von Buxhoevedenile. 1750. aastal päris mõisa Justina von Buxhoeveden, kes abiellus Karl Gustav von Roseniga. 1795. aastal panditi mõis Karl Gustav von Baranoffile. 1880. aastal sai mõisa omanikuks Alexander von Engelhardt, kellele see kuulus võõrandamiseni.

Mõisakompleks
-------------

Kivihoonestus oli Türi-Alliku mõisakeskuses juba 17. sajandil, see hävis arvatavasti suures põhjasõjas. 1758. aastal rajati barokkstiilis murdkelpkatusega härrastemaja, mille ehitamisel kasutati tõenäoliselt ka 17. sajandi ehitiste soklikorrust ja müüre. Peahoone seinu ilmestasid liseenid ning viiluvälju kaunistasid rokokoodekoorid. Maja kolme akna laiune keskosa oli kahekorruseline.

Türi-Alliku mõisas tegutses 18. sajandil ka Türi-Alliku tellisetehas.

1960. aastatel ehitati hoone tervenisti kahekorruseliseks ning sinna rajati Volta elektrimootorite tsehh (kus valmistati hiljem ka elektriradiaatoreid ja ülipopulaarseks saanud vahvliküpseteid). 1993. aasta lõpul erastati Türi-Alliku tsehh Paides registreeritud aktsiaseltsile Masi. Pärast seda on eravalduses olev hoone seisnud aastaid tühjalt ja rüüstatult.

Pärnu jõe ääres asuv endine viinavabrik ehitati ümber 1990. aastatel, seal asub Veskisilla motell.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Türi-Alliku mõisast Eesti mõisaportaalis
2. ↑  "Türi-Alliku". *Eesti Entsüklopeedia*.
3. ↑  Arne Malmre, 2015, "Kesk- ja varauusaegne Paide linn kirjalike ja arheoloogiliste allikate põhjal", bakalaureusetöö.
4. ↑  "Mõisad". *turism.tyri.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. aprill 2017.

Välislingid
-----------

* Türi-Alliku mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris


Türi kihelkond

**Kirik**: Türi kirik  

**Mõisad**: Hundisaare mõis | Kirna mõis | Kolu mõis | Kärevere mõis | Kõltsi mõis | Laupa mõis | Liivamäe mõis | Lokuta mõis | Mäeküla mõis | Nehatu mõis | Oisu mõis | Pakasmäe mõis | Piiumetsa mõis | Poaka mõis | Päri mõis | Reopalu mõis | Rikassaare mõis | Roovere mõis | Röa mõis | Siugumetsa mõis | Särevere mõis | Taikse mõis | Tedre mõis | Tori mõis | Türi mõis | Türi kirikumõis | Türi-Alliku mõis | Vahastu mõis | Varmassaare mõis | Vissuvere mõis | Väätsa mõis | Ülejõe mõis
**Rošal** on linn Venemaal Moskva oblastis Šatura linnaringkonnas. Asub Voimega jõe ääres, Moskvast 145 km idas.

Linn asutati 1914. aastal Krestov Brodi külana püssirohutehase juurde. 1917. aasta lõpus sai hukkunud revolutsionääri Semjon Rošali järgi praeguse nime. 1928 sai aleviks ja 1940 linnaks. 2004–2020 moodustas Rošali linnaringkonna.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Rošali koduleht

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rošal** |

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
Kuningliku Kunstide Ühingu maja
**Royal Society of Arts** või **Kuninglik Kunstide Ühing** (inglise keeles täisnimi *Royal Society for the encouragement of Arts, Manufactures and Commerce*, lühendatult **RSA**) on Suurbritannia institutsioon, mille eesmärgiks on edendada ja ergutada kunsti, tööstuse ja kaubanduse arengut. Ühingul on 27 000 liiget enam kui 70 riigist.

Kuninglik kunstide ühing asutati 1754. aastal Londonis. RSA nime lühendatud vormi eeliskasutusele viitab kiri Royal *Society of Arts* hoone fassaadi friisil. Ühing sai 1908 kuningas Edward VII-lt õiguse oma nimes kasutada täiendit "kuninglik".

Ühingu liikmeteks on olnud Benjamin Franklin, Karl Marx, Adam Smith, William Hogarth, John Diefenbaker ja Charles Dickens. Tänapäevastest liikmetest üks tuntumaid oli Stephen Hawking.

Kuninglik Kunstnike Ühing asub Londoni kesklinnas just tema jaoks ehitatud hoones, mille 1774 projekteerisid vennad James ja Robert Adam. Aja jooksul on hoone organisatsioonile kitsaks jäänud, mistõttu ühing on laienenud mitmesse läheduses asuvasse hoonesse.

Kuningliku kunstide ühingu president aastail 1952–2011 oli prints Philip, Edinburghi hertsog, alates aastast 2011 on presidendiks viimase tütar printsess Anne. Ühingu juhatuse esimees (*Chairman*) on Luke Johnson, kelle põhitegevusala on ärindus.

RSA annab välja mitut auhinda, millest tuntumad on Alberti medal ja Benjamin Franklini medal.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jäähokimängijast; vettehüppaja kohta vaata artiklit Jevgeni Kuznetsov (vettehüppaja); purjetaja kohta vaata artiklit Jevgeni Kuznetsov (purjetaja).* |

---

|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2012 | jäähoki |
| **Kuld** | 2014 | jäähoki |
| **Pronks** | 2016 | jäähoki |
| **Pronks** | 2017 | jäähoki |

**Jevgeni Jevgenjevitš Kuznetsov** (vene keeles Евгений Евгеньевич Кузнецов; sündinud 19. mail 1992 Tšeljabinskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Washington Capitals.

Ta alustas karjääri kodulinna klubis Tšeljabinski Traktor, mille koosseisus debüteeris KHL-is hooajal 2009–10. Aastatel 2012 ja 2013 osales ta KHL-i tähtede mängul.

2010. aastal valis Capitals ta NHL-i *draft* '​is 26. valikuna. Capitalsi meeskonnaga liitus ta hooajal 2013–14 ning on alates järgmisest hooajast kuulunud klubi meeskonna põhikoosseisu.

2018. aastal tuli ta Capitalsiga Stanley karika võitjaks. Väljalangemismängudes oli ta 20 väravasööduga ja 32 punktiga kõige resultatiivseim mängija.

2016. aastal osales Kuznetsov NHL-i tähtede mängul.

Venemaa jäähokikoondise koosseisus on ta tulnud kahel korral maailmameistriks ning võitnud maailmameistrivõistlustelt veel kaks pronksmedalit.

2019. aasta augustis määras Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon talle kokaiini tarvitamise eest nelja-aastase võistluskeelu ja võttis talt ära 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võidetud pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Kokaiini tarvitanud Venemaa hokitäht sai pika mängukeelu". sport.err.ee. 23.8.2019. Vaadatud 3.6.2021

Välislingid
-----------

* Jevgeni Kuznetsov NHL.com lehel
* Jevgeni Kuznetsov hockeydb.com lehel
Jevgeni Kožokin (2011)
**Jevgeni Mihhailovitš Kožokin** (vene keeles *Евгений Михайлович Кожокин*; sündinud 9. aprillil 1954 Moskvas) on Venemaa ajaloolane ja politoloog, Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi (MGIMO) prorektor.

Elulugu
-------

Ta sündis Moskvas juudi rahvusest ohvitseri ja venelannast õpetaja peres. 1977. aastal lõpetas ta kiitusega Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna, spetsialiseerudes Lääne-Euroopa ja Ameerika ajaloole. Aastatel 1977–1980 oli ta samas õppeasutuses aspirantuuris ja kaitses kandidaadiväitekirja Prantsuse töölisliikumise ajaloost 19. sajandil. Ta oli 1980. aastast NSV Liidu Teaduste Akadeemia rahvusvahelise töölisliikumise instituudi, hiljem NSV Liidu Teaduste Akadeemia üldajaloo instituudi teaduslik töötaja (uuris Prantsuse revolutsioone ja töölisliikumist 18.-19. sajandil).

Aastatel 1990–1993 oli ta Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu saadik ja juhtis rahvusvaheliste suhete ja välismajandussuhete komitee rahvusvaheliste suhete allkomiteed, seejärel kaitse- ja julgeolekukomitee rahvusvahelise julgeoleku ja luure allkomiteed. Septembris 1993 konstitutsioonikriisi ajal tegutses ta Venemaa presidendi Boriss Jeltsini läbirääkijana opositsiooniliidri Ruslan Hasbulatoviga. Aastatel 1993–1994 oli ta Föderatsiooni ja Rahvusküsimuste Riikliku Komitee aseesimees.

Aastatel 1994–2009 oli ta Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituudi direktor. 2000. aastal kaitses ta doktoriväitekirja Venemaa Teaduste Akadeemia võrdleva politoloogia instituudi juures. Veebruarist 2009 kuni juulini 2010 töötas ta Sõltumatute Riikide Ühenduse välismaal elavate kaasmaalaste ja rahvusvahelise humanitaarkoostöö föderaalse agentuuri juhataja asetäitjana. Aastatel 2010–2014 oli ta Töö- ja Sotsiaalsuhete Akadeemia rektor. Septembrist 2014 oli ta Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi (MGIMO) professor, aprillist 2015 on ta MGIMO prorektor teadusalal.
Richard Nixon ja Jevgeni Jevtušenko
**Jevgeni Jevtušenko** (sünninimi **Jevgeni Gangnus**; vene keeles Евгений Александрович Евтушенко; 18. juuli 1932 Nižneudinsk, Irkutski oblast, Nõukogude Liit – 1. aprill 2017 Tulsa, Oklahoma osariik, Ameerika Ühendriigid) oli vene luuletaja.

Ta oli 1950. ja 1960. aastatel Nõukogude Liidu tuntuim luuletaja. Ta korraldas luuleõhtuid ning kirjutas peale luule ka romaane, esseesid ja filmistsenaariume.

Tunnustus
---------

* 1987 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks

Isiklikku
---------

Tema ema Zinaida Jevtušenko ja baltisakslasest isa Aleksandr Gangnus olid geoloogid; isapoolne vanaisa Rudolf Gangnus oli matemaatikaõpikute autor. Ta oli neli korda abielus: 1954. aastast Bella Ahmadulinaga, 1961. aastast Galina Sokol-Lukoninaga, 1978. aastast iiri päritolu tõlkija Jan Butleriga ja 1986. aastast Maria Novikovaga; tal oli viis poega.

Luuleraamatud
-------------

* "Stalini järeltulijad" 1961
* "Loits" 1977
* "Kolmas mälu" 1985

Viited
------

1. ↑  Aleksander Krjukov (1. aprill 2017). "Suri legendaarne vene luuletaja Jevgeni Jevtušenko". *ERR*.

Välislingid
-----------

* Suri legendaarne vene luuletaja Jevgeni Jevtušenko Maaleht 1. aprill 2017
|  |
| --- |
|  |
|  |
| Murdmaasuusatamine |
| Kuld | 2006 | 15+15 km suusavahetusega sõit |
| Hõbe | 2006 | 50 km vabatehnika ühisstardiga sõit |

**Jevgeni Dementjev** (vene Евгений Александрович Дементьев; sündinud 17. jaanuaril 1983 Tajožnõis Handi-Mansimaal Tjumeni oblastis) on Venemaa murdmaasuusataja.

Esimeseks treeneriks oli Valeri Užov, hiljem oli tema treener Juri Borodavko.

Augustis 2009 avalikustati, et Jevgeni Dementjevi jaanuaris 2009 võetud dopinguproovist leiti keelatud ainet erütropoetiini (EPO-t). Pärast uudise avaldamist teatas Jevgeni Dementjev spordikarjääri lõpetamisest, kuid hiljem pärast karistuse kandmist on ta alates 2011. aastast siiski edasi võistelnud ning tulnud rullsuusatamises 2015. aastal ka maailmameistriks.

2011. aastal teatas ta tippsporti tagasitulekust.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2006 Torinos
	+ **olümpiavõitja** 15+15 km suusavahetusega sõidus
	+ hõbemedal koht 50 km vabatehnika ühisstardiga sõidus
	+ 6. koht 4×10 km teatesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 2005 Oberstdorfis
	+ Pronks pronksmedal 4×10 km teatesõidus
	+ 22. koht 2×15 km topeltjälitussõidus
	+ 23. koht 15 km vabastiilis
* 2007 Sapporos
	+ Hõbe hõbemedal 4×10 km teatesõidus
	+ 22. koht 15 km vabastiilis

### Maailma karikasarjas

Jevgeni Dementjev on osalenud 98 maailma karikasarja etapil (seisuga 27. märts 2015) ja jõudnud poodiumile viiel korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk. nr | Kuupäev | Aasta | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 19. märts | 2005 | Falun |  Rootsi | 2×15 km topeltjälitussõidus |

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 25. augustil 2009.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Jevgeni Dementjev FIS-i kodulehel
**Kertuojai** on järv Leedus Molėtai rajoonis. Järv asub Molėtaist 12,5 kilomeetrit lääne pool ja jääb Labanorase regionaalparki. Kertuojai kuulub Nemunase vesikonda. Järve ümber on moodustatud Kertuojai hüdrograafiline kaitseala. 

Kertuojai on ovaalse kujuga ja on kujunenud jääajal tekkinud lohku. Järves on metsane Gediminase saar pindalaga 0,41 ha. Järve suubub Išnarai järvest algav Išnara oja või Vaikštėnai jõgi. Välja voolab Kertuoja oja, mis suubub Juodieji Lakajai järve. Aastal 1974 rajati sellele ojale pais, mis reguleerib Kertuojai väljavoolu. 

Kaldad on valdavalt madalad ja soostunud, põhjakallas on kõrgem. Kaldajoone pikkus on 12,1 kilomeetrit. Järve kallastel asuvad Vaikštėnai, Vyžiniai ja Kertuoja külad. Järve lõunakaldal asub Kertuoja linnamägi. Kertuojai lääneosa on enamalt jaolt kaetud veetaimestikuga.

Järve nimi on tuleneb sõnast *kerte*, mis tähendab nurka.

Viited
------

1. ↑  *Kertuojai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, TKd. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. 154 lk. – Vilnius: Mokslas, 1981
Vaade Kertši Ristija Johannese kirikule kagust
Kiriku vanima osa interjöör
**Kertši Ristija Johannese kirik** (ukraina keeles *Церква Івана Предтечі* 'Eelkäija Johannese kirik') on Krimmis Kertši kesklinna lähedal paiknev kirik, Bütsantsi arhitektuuri silmapaistev näide. Kirik on ehitatud 717. aastal, see on üks vanimaid kirikuid Ida-Euroopas ja vanim kristlik kirik endise Nõukogude Liidu territooriumil. Ehitise välimus on Bütsantsi selle perioodi ehitistele iseloomulikult tellispunase-valge vöödiline.

Arhitektuur
-----------

Kiriku vanim osa on tsentraalehitis, keskel neljale ristikujulisele piilarile toetuv ruudukujuline kolme idaapsiidiga ristkuppelkirik, kusjuures ristikujulised piilarid toetuvad ruumi allosas omakorda neljale korintose kapiteelidega ümarsambale – on eeldatud, et selline ehitusviis oli omane ka Bütsantsi 6. sajandil ehitatud basiilikatele. Tsentraalehitisest lääne poole jääb 11.–13. sajandil selle külge ehitatud basiilika. 19. sajandil ehitati kiriku ruumide suurendamiseks selle lääneotsa omakorda uus kabel koos kellatorniga, basiilika narteks lammutati.

Kiriku vanimas osas on ehitusmaterjaliks hele Kertši lubjakivi. Kiriku seinas vaheldatakse lubjakivist laotud kihte tellisekihtidega, mõlemaid nelja rea kaupa. Kiriku interjööris leidub 13.–14. sajandi seinamaalinguid.

Nõukogude perioodil tegutses kirikus muuseum. Hoonet restaureeriti 1980. aastatel ja pärast Nõukogude Liidu lagunemist hakkas see taas toimima pühakojana.

Pildid
------

* Vaade tsentraalehitise keskkuplileVaade tsentraalehitise keskkuplile
* 10.–13. sajandi basiilika sein akendega10.–13. sajandi basiilika sein akendega
* 19. sajandil ehitatud hooneosa kellatorniga19. sajandil ehitatud hooneosa kellatorniga
* Interjöör 2012. aastalInterjöör 2012. aastal

Viited
------

1. ↑  S. Rzhevsky. The oldest Christian church on former USSR territory. – Ukraine travel blog | About Ukraine in English
2. ↑  S. Rzhevsky. The oldest Christian church on former USSR territory. – Ukraine travel blog | About Ukraine in English

Välislingid
-----------

* A. Malgavko. St John the Baptist Church. – Crimea. History and Culture.


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kertši Ristija Johannese kirik** |
**Kerttu Lätt** (28. detsember 1978 Tallinn – 27. juuni 2013 Tartu), kunstnikunimega **Kerttus**, oli eesti maalikunstnik.

Ta lõpetas Helle Vahersalu juhendamisel 2004. aastal Tartu Kõrgema Kunstikooli maalimise ja maalingute restaureerimise eriala.

Tema suuremõõtmelistes ning jõuliste värvi- ja vormikäsitlusega õlimaalides kui ka omanäolistes joonistustes on sarnaseid jooni Epp Maria Kokamäe ja juugendi suurmeistri Gustav Klimti teostega.

Tema ateljee asus Tartu Kunstimaja keldrikorrusel, kus ta samuti elas. Ta oli vaegnägija, keda inspireerisid enim parfüümid ja helid.

Isikunäitused
-------------

* Tartu Kunstimajas 17. november 2010 – 12. detsember 2010 "Lõhnaperverdi tagasitulek: Maudijabrünimaa".
* Võru Linnagaleriis 15. september 2008 – 10. oktoober 2008 "Kas Te kardate?" (koos moekunstniku Triinu Pungitsaga).
* Eesti Draamateatris 2005-2006

Vaata ka
--------

* Eva Elise Oll

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2021. Vaadatud 27. juunil 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Liiva kalmistul
**Sitsiilia krahvkond** oli normanni riik, mis koosnes Sitsiilia ja Malta saarest aastatel 1071–1130.

Krahvkonna moodustamine algas Sitsiilia normannide poolt vallutamise käigus (1061–91) 965. aastal asutatud Sitsiilia moslemiemiraadilt. Krahvkond on seega üleminekuperiood Sitsiilia ajaloos. Pärast moslemite alistamist ja nende kas sunnitud või vabatahtlikku liitmist normannide väega toimus edasine üleminekuperiood krahvkonna ja sitsiillaste jaoks.

Ajalugu
-------

Sitsiilia krahvkonna asutas Robert Guiscard aastal 1071 oma nooremale vennale Roger Bossole. Guiscard ise oli saanud 1059. aastal paavst Nicolaus II-lt tiitli Sitsiilia hertsog (*dux Siciliae*) julgustuseks vallutada see moslemitelt. Aastal 1061 tehti esimene jääv normanni vallutus (Messina). Aastal 1071, pärast Sitsiilia emiraadi pealinna ja tulevase krahvkonna pealinna Palermo langemist, ülendas Guiscard Rogeri krahviks ja andis talle pea täieliku võimu saarel. Küll jättis ta endale aga poole Palermost, Messina ja Val Demone. Roger asus valitsema krahvkonda, mis koosnes ühtlasi Guiscardi plaanitavatest vallutustest. Veebruaris 1091 jõudis Noto langemisega Sitsiilia vallutamine lõpule. Malta vallutamine algas hiljem samal aastal; see lõpetati aastal 1127, kui saare araabia administratsioon välja saadeti.

Robert Guiscard jättis Rogeri mitmetähenduslikesse suhetesse oma järglastega Apuulia ja Calabria hertsogkonnas. Roger II ja Wilhelm II valitsemise ajal puhkes konflikt kahe normanni vürstkonna vahel, vastavalt Rogeri ja Roberti nõbude vahel. Paavst Calixtus II vahendustegevusel ja vastutasuks abi eest Ariano krahvi Jordani juhitud mässu vastu aastal 1121 loovutas lastetu Wilhelm kõik oma Sitsiilia territooriumid Rogerile ja nimetas ta oma pärijaks. Kui Wilhelm aastal 1127 suri, päris Roger mandri-hertsogkonna. Kolm aastat hiljem ühendas ta oma valdused vastupaavst Anacletus II nõusolekul Sitsiilia kuningriigi moodustamiseks.

Krahvide loend
--------------

Sitsiilia anti aastal 1059 kristliku tagasivallutuse ootuses paavst Nicolaus II poolt "hertsog" Robert Guiscardile. Guiscard andis selle krahvkonnana oma vennale Rogerile.

| Krahv | Portree | Sünd | Abielud | Surm |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Roger I** 1071–1101 | Roger I | 1031  Tancredi ja Fredisenda poeg | Judith  1061  neli last  Eremburga  1077  kaheksa last  Adelaide del Vasto  1087  neli last | 1101 |
| **Simon** 1101–1105 | Hauteville | 1093  Roger I ja Adelaide del Vasto poeg | ei abiellunud kunagi | 1105 |
| **Roger II** 1105–1130 | Roger II | 22. detsember 1095  Roger I ja Adelaide del Vasto poeg | Elvira  1117  kuus last  Sibylle  1149  kaks last  Beatrix de Rethel  1151  üks laps | 26. veebruar 1154  Palermo  (59-aastaselt) |

Vaata ka
--------

* Normannide sissetung Lõuna-Itaaliasse, Sitsiilia kuningriik
Sivan Beskin (2007)
**Sivan Beskin** (sündinud 31. augustil 1976 Vilniuses Leedus) on Leedu päritolu Iisraeli luuletaja ja tõlkija.

Elulugu
-------

Sivan Beskin kasvas üles Leedus. 28. augustil 1990 kolis ta Iisraeli, kus asus elama Kibbutz Ein Carmelis. Hiljem siirdus ta Krayoti ja sealt Haifasse. Ta õppis kujutavat kunsti, töötas Iisraeli kaitsejõudude arvutuskeskuses Mamramis ning kaitses bakalaureusekraadi majandusteaduses Iisraeli Tehnikainstituudis Technionis. 2002. aastast elab ta Tel Avivis, kus töötab süsteemianalüütikuna.

Algselt avaldas Beskin luulet veebiajakirjades Uus Lava ja Anonüümsed Kalad. Hiljem on tema luulet ja tõlkeid avaldanud mitmed ajakirjad nagu Helicon, samuti on saanud populaarseks Beskini laulud, mida on teiste seas tunnustanud kriitikud Menachem Ben and Nissim Calderon.

Sivan Beskin kuulub kirjandusajakirja "Oh!" toimetusse. 2006. aastal avaldas ta esimese luulekogu; 2011. aastal ilmunud teine luulekogu kandis pealkirja "Joona lähetqamine" ning hõlmas ka tõlkeid Marina Tsvetajeva loomingust. Samuti on Beskin tõlkinud Sergei Dovlatovit, Jossif Brodskit, Nikolai Gumiljovi, Velimir Hlebnikovi jt ning seadnud vene keelde Iisraeli luuletaja Leah Goldbergi tekste.

Beskini tõlketööd kajastab teiste seas ka Iisraeli režissööri Nurith Avivi 2010. aasta film "Translating"/"Traduire".

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* En resa i kulturens Israel - Sivan Beskini intervjuu Axessile (rootsi keeles)
Podolinskid kasutasid Wążi aadlivappi
**Sergei Sergejevitš Podolinski** (17. august (vkj) 1879 Pariis – 1944) oli Venemaa riigitegelane. Aastatel 1915−1917 oli ta viimane Liivimaa viitsekuberner.

Elulugu
-------

### Päritolu ja haridustee

Põlvnes Ukrainast pärit aadlisuguvõsast. Tema isa oli meditsiinidoktor Sergei Andrejevitš Podolinski (1850−1891), ema Natalja Jakimovna Andrejeva. Õppis Peterburi ülikoolis.

### Riigiteenistus

Pärast õpingute lõppu astus ta 1906. aastal Venemaa tsiviilteenistusse ja sai kolleegiumisekretäri teenistusastme. Teenis siseministeeriumis VIII klassi eri asjade ametnikuna. Tõusis kolleegiumiassessoriks. Aastatel 1915−1917 oli ta Liivimaa viitsekuberner. Ta oli ühtlasi Tula kubermangu semstvovalitsuse liige.

Perekond
--------

Ta vanaisa Andrei Podolinski (1806–1886) oli luuletaja.

Viited
------

1. ↑  Подолинские saidil day.kyiv.ua.
2. 1 2  Sergei Podolinski teenistuskäik saidil regiment.ru.
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2011. Vaadatud 3. augustil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  В. С. Чесноков, А. Л. Яншин: Забытый подвижник науки. «Вестник Российской академии наук» (Vestnik Rossiiskoi Akademii Nauk), 1996, том 66, Nr. 9, lk. 832-835, ISSN 0869-5873

Välislingid
-----------

* Подолинские saidil day.kyiv.ua
* Sergei Podolinski teenistuskäik saidil regiment.ru

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Vürst Nikolai Kropotkin** | **Liivimaa viitsekuberner**1915–1917 | Järgnev***Ametikoht kaotati*** |
**Sergei Sovetnikov** (vene keeles Сергей Александрович Советников; 27. september 1931 Ust-Žerdjanka küla, Virumaa – 13. september 1997 Narva) oli Eesti poliitik ja pedagoog.

Ta sündis talupidajate pojana. Ta lõpetas Narva 3. Keskkooli ja aastal 1955 Tartu Riikliku Ülikooli (ajaloo-keeleteaduskonnas).

Töötas aastatel 1955–1956 Tartu Riiklikus Ülikoolis ja aastatel 1956–1960 õpetajana Mustvee 2. Keskkoolis. 1960–1964 oli ta Narva 2. internaatkooli õppealajuhataja ja 1964–1990 Narva Polütehnikumi direktor.

Oli 1990–1992 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles rahvussuhete komisjoni esimees. Ülemnõukogus olles kuulus ta saadikurühma Virumaa, kuid pärast augustiputši (kui saadikurühmad Virumaa, Võrdsete õiguste eest, Koostöö ja Kommunistlik fraktsioon otsustasid minna laiali) kuulus ta (27. augustil 1991 moodustatud) saadikurühma Kodanikuleppimus. 1991–1992 oli ta ka Põhiseaduse Assamblee liige.

Ta oli aastast 1962 Eesti NSV Ühingu Teadus Narva linnaorganisatsiooni esimees. Ta on käsitlenud Eesti NSV ja NSV Liidu ajakirjanduses ühiskondlikke ja poliitilisi teemasid. Ta on olnud Mustvee linnanõukogu ja Narva linnanõukogu liige. Nii 1993. kui ka 1996. aasta valimistel pääses ta Narva linnavolikokku Eesti Demokraatliku Tööpartei nimekirjas (sai 1993. aastal 2546 häält ja 1996. aastal 1134 häält).

Sergei Sovetnikov suri 13. septembril 1997 ning saadeti viimsele teekonnale 18. septembril 1997 Kultuurimajast Rugodiv. Ta maeti Riigiküla kalmistule.

Teos
----

* "Нарвский политехникум: к 40-летию со дня основания (1949-1989 гг.)". Государственный комитет Эстонской ССР по народному образованию. Нарва 1989

Tunnustus
---------

* 1982 Eesti NSV teeneline õpetaja
* 1999 Narva aukodanik (postuumselt)

Viited
------

1. ↑  Нарвская газета, 17. september 1997 (Nekroloog, vene keeles)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Kirjandus
---------

* "Kes on kes Eesti poliitikas" (koostaja Ülo Karu). Eesti Entsüklopeediakirjastus. 1992.
**Sergei Bakonovitš Scharbe** (vene keeles Сергей Баконович Шарбе; 18. september 1871 Peterburi – 22. oktoober 1932 Dnepropetrovsk, Venemaa) oli astronoom.

Ta oli arsti poeg, aadlik. 

Scharbe õppis Peterburis, lõpetas 1893. aastal sealse ülikooli matemaatikaosakonna. Õpingute ajal osales ta linna nivelleerimisel.

1895. aastal lõpul määrati ta Tartu tähetorni assistendiks. 1904. aastal kaitses ta dissertatsiooni teemal "Komeedi 1898 X orbiidi lõplik määramine" loengute pidamise õiguse saamiseks. Scharbe töötas Tartu Ülikoolis astronoomia eradotsendina 1904-1907, olles edasi ka tähetorni assistent. Pärast seda läks ta Jekaterinoslavi kõrgemasse mäekooli matemaatika õpetajaks. 1917. aastal kaitses ta Tartus magistridissertatsiooni teemal "Oppolzneri meetod komeedi 1900 III lõpliku orbiidi määramiseks". Scharbe jätkas Jekaterinoslavis (hilisema nimega Dnepropetrovskis) matemaatikaõpetajana ja hiljem avatud ülikoolis astronoomia professorina.

Ta tegeles kuni surmani astronoomiliste vaatlustega. Astronoomias huvitasid teda põhiliselt matemaatilised küsimused, tuntud on tema tööd komeetide orbiitide määramise alal.

Viited
------

1. 1 2 3  Tartu Tähetorni tegevus aastatel 1894-1908 Tartu Observatooriumi Virtuaalne Muuseum (vaadatud 6. novembril 2014)
**Sergei Vassiljevitš Rastorgujev** (vene keeles Сергей Васильевич Расторгуев; sündinud 31. jaanuaril 1953 Viljuiskis Viljuiski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi tsirkusetegelane, tsirkuseartist ja lavastaja, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik. 

Ta on Sahha esimesi žonglööre ja miime ning esinenud ringreisidel rohkem kui 30 maailma riigis.

1990. aastatel võttis ta osa koos abikaasa Marfa Kolessova-Rastorgujevaga tsirkuse organiseerimisest Jakuutias. 1994. aastast on ta Sahhatsirki direktor ja kunstiline juht. 2000. aastal lõpetas ta GITIS-e režii erialal. Ta on Venemaa Tsirkusetegelaste Liidu liige.

Venemaa teenelise kunstniku rinnamärk

Tunnustus
---------

* Jakuudi ANSV teeneline kunstnik (1990)
* Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik (2001)

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on laulja ja tsirkustegelane Marfa Kolessova-Rastorgujeva.

Viited
------

1. ↑  Осенние заботы директора Сахацирка Сергея Расторгуева. 1sn.ru
**Utzon Center** on kultuurikeskus Taanis Ålborgis Limfjordeni ääres.

Hoone jäi arhitekt Jørn Utzoni viimaseks tööks. Ta projekteeris selle koostöös oma poja Kim Utzoniga. Tema eesmärk oli luua kohtumispaik, kus arhitektuuritudengid saaksid mõtteid vahetada.

Keskuse loomise idee algatas Ålborgi ülikool pärast seda, kui oli 2003. aastal asutanud Jørn Utzoni uurimiskeskuse ning saanud seejärel rahalise toetuse uue ehitise rajamiseks. Aastal 2005 esitles tollal 87-aastane Jørn Utzon pojaga koostöös sündinud 2700-ruutmeetrise kompleksi projekti avalikkusele. Ehitis valmis 2008 – samal aastal, kui Utzon suri.

Ehitis koosneb mitmest eraldiseisvast hoonest.

Keskuse haldamisega tegeleb Utzoni uurimiskeskus, kes korraldab seal mitmesuguseid üritusi. Keskus tegeleb eelkõige Jørn Utzoni pärandi uurimisega ja tema mälestuse jäädvustamisega. Korraldatakse töötube, konverentse ja näitusi. Keskuses on raamatukogu ja Jørn Utzoni originaaljooniste arhiiv.

Viited
------

1. ↑  Aalborgtårnet
2. ↑  Utzon en ny attraktion for Aalborg

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Utzon Center** |

* Koduleht
Tänav Utsunomiyas
**Utsunomiya** on linn Jaapanis, Tochigi prefektuuri halduskeskus ja suurim linn.

Utsunomiya asub Tōkyōst umbes 100 km põhja pool.

Linn tekkis Utsunomiya lossi juurde. 10.–14. mail 1868 toimus Utsunomiya lossi lahing, milles keisririigi pooldajad võitsid šogunaadi pooldajaid.

Utsunomiya linn asutati 1. aprillil 1896. 31. märtsil 2007 ühendati sellega Kamikawachi ja Kawachi linn.

Linnas on Canoni optikaseadmete tehas, Honda konstrueerimisbüroo ja Japan Tobacco tubakavabrik.

Linn on Jaapanis kuulus seal valmistatava pelmeenilaadse toidu *gyōza* poolest.

Utsunomiya loomaaed on tuntust kogunud elevandisõnnikust amulettide tegemisega. 

Utsunomiyal on neli sõpruslinna: Manukau (Uus-Meremaa), Orléans (Prantsusmaa), Qiqihar (Hiina) ja Tulsa (USA).

Viited
------

1. ↑  栃木県／栃木県毎月人口推計月報, vaadatud 30.03.2021.
2. ↑  Utsunomiya loomaaed teeb elevandisõnnikust amulette (vene keeles)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Utsunomiya** |

* Utsunomiya koduleht
Patrick Buchanan
**Patrick Joseph Buchanan** (sündinud 2. novembril 1938 Washingtonis) on USA konservatiivne poliitik ja kommentaator.

Buchanan on vastu multikultuursusele ja abordile. Teda peetakse tihti paleokonservatiiviks.

Alates külma sõja lõpust on Buchanan järjekindlalt toetanud seisukohta, et USA ei peaks sõjaliselt teiste riikide probleemidesse sekkuma.

Teda on süüdistatud holokausti eitamises – 1990. aastal väitis ta New York Posti arvamusloos, et 850 000 juuti ei olnud võimalik tappa Treblinka gaasikambris diiselmootori heitgaasidega. Ta väitis ka, et Treblinka ei olnud "surmalaager", vaid transiitlaager.

Kui 1992. aasta Los Angelese rahutusteni viinud videolõik Rodney Kingi peksmisest Los Angelese politseinike poolt tuli avalikus, karjus Buchanan CNN saates "Crossfire", kus ta osales parempoolse kommentaatorina, saatekülalise, video teinud George Holliday peale: "Kas sa ei saa aru, miks politseinikud seda tegid?" ("Can’t you understand why they [the police] did what they did?")

USA presidendivalimised
-----------------------

Buchanan on kandideerinud kolm korda USA presidendiks.

1992 kandideeris ta Vabariiklikus Parteis, kui esitas väljakutse valitsevale presidendile George Bush vanemale, kelle populaarsus vähenes. Buchanan võitis esimesed eelvalimised New Hampshire'is 38%-ga häältest, kuid teistes osariikides läks asi kehvemini ja ta kaotas Bushile.

1996 ootas Bill Clinton tagasivalimist ja tal polnud oma erakonnas tõsist rivaali. Tema peamine vastaskandidaat vabariiklaste seas oli Robert Dole. Buchanan võitis eelvalimistel teda Alaskal, Louisianas ja Iowas, kuid lõpuks pidi tunnistama Dole'i paremust. Ta aga teatas, et kui Dole nimetab oma asepresidendikandidaadiks abordi pooldaja, kavatseb ta kandideerida USA Maksumaksjate Partei (nüüd Konstitutsioonipartei) kandidaadina. Kui Dole nimetas asepresidendikandidaadiks Jack Kempi, toetas Buchanan teda.

1999 lahkus Buchanan Vabariiklikust Parteist ja kandideeris 2000. aasta presidendivalimistel Reformiparteis, mille põhiline rahastaja Ross Perot seekord ei soovinud kandideerida. Sellegipoolest jäi ta märgatavalt maha Perot' eelmiste valimiste tulemusest ega saanud isegi kolmandat kohta, vaid alles neljanda koha 0,4%-ga.

Veel 2001. aastal osales Buchanan Reformipartei kongressil, kuid 2004 teatas enne presidendivalimisi, et ta tunneb end jälle vabariiklasena, kuid ei soovi enam kunagi presidendiks kandideerida.

Viited
------

1. ↑  Patrick J. Buchanan (17. märts 1990). "'Ivan the Terrible' - More Doubts". *New York Post*. Vaadatud 4. juuni 2017.
2. ↑  "What Happened to the Man Who Filmed Rodney King's Beating?". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. september 2016.

Välislingid
-----------

* Patrick Buchanan: Kas mitmekesisus hävitab meid?
**Habaja** on alevik Harju maakonnas Kose vallas. Kuni 2013. aasta sügiseni kuulus Habaja Kõue valda.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Habajal 311 inimest. Neist 302 (97,1%) olid eestlased. 1. jaanuaril 2014 elas Habajal Rahvastikuregistri andmetel 303 inimest.

Alevikku läbib Kose–Purila maantee. Küla territooriumil asub Habaja mõis.

Varasemad teated Habaja kohta pärinevad 1419. aastast, mil asustus oli tuntud Appa külana. Habaja mõis (saksa keeles *Habbat*) rajati 1646. aastal, mil see eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni. Nõukogude perioodil kuulus mõisakompleks Habaja sovhoosile.

Habaja mõisas toimus 29. mail 1858 nende Habaja ja Harmi talupoegade peksmine, kes keeldusid abiteost. Seda sündmust meenutab Habajal mälestuskivi.

Alevikus on ka mälestuskivi "Langenud Suures Isamaasõjas aastail 1941–1945"; kivil on seitse nime.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Statistikaameti andmebaas
5. ↑  Habaja mõisa park kultuurimälestiste riiklikus registris
6. 1 2 3  Habaja veebiportaalis eestigiid.ee (vaadatud 10.05.2014)

Välislingid
-----------

* Habaja veebiportaalis eestigiid.ee

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
Gerhard VII pitser umbes aastast 1422
**Gerhard VII** (1404 – 24. juuli 1433) oli Holstein-Rendsburgi krahv ja nõudega ka Schleswigi hertsog Gerhard III. Ta oli Gerhard VI ja selle naise Elisabethi noorim poeg.

Elu
---

Taani-Hansa sõja ajal võitles ta koos vanemate vendade Heinrich IV ja Adolf VIII Hansa Liidu poolel Taani vastu. 1428. aastal võttis ta Hansa Liidu linnalaevastiku komandörina osa rünnakust Flensburgile ja Kopenhaageni pommitamisest.

1427. aastal võtsid Gerhard VII ja tema vend Adolf VIII üheskoos üle oma langenud venna Heinrich IV (Schleswigi hertsog Heinrich III) Schleswigi hertsogkonna.

2. juunil 1432 abiellus Gerhard VII Badeni markkrahvi Bernhard I tütre Agnesega. 15. jaanuaril 1433 kukkus rase naine trepil, mis põhjustas enneaegse sünnituse. Sündisid terved kaksikud: Heinrich ja Katharina. Kuid oli üsna selge, et ta pidi olema juba enne pulmapäeva rase, mis põhjustas kuulujutte, et lapsed ei pruugi olla Gerhardi omad. Kuulujuttudele lõpu tegemiseks kuulutas Gerhard VII Schleswigi toomkirikus, et laste isa on tema, et ta magas salaja oma tulevase naisega enne laulatust ja et naine oli siis neitsi. Seetõttu olid lapsed tema omad ja Heinrich võis tema vara pärida. Adolf VIII toetas seda avaldust.

Gerhard VII põdes kopsuhaigust. 1433. aasta veebruaris halvenes tema seisund ja arstid ei saanud teda aidata. Seejärel otsustasid Gerhard ja Agnes sõita Baden-Badenisse spaasse. Reisil olles muutus tema seisund veelgi hullemaks ja Kölnis otsustasid nad tagasi pöörata. Gerhard VII suri 24. juulil 1433 tagasiteel ja maeti Emmerichi.

Adolf VIII keeldus Agnese *wittum*'it talle üle andmast ja keelas talle pääsu territooriumile. Naisel ei olnud valikut ja ta läks tagasi Badenisse. Kaksikud Heinrich ja Katharina surid noorelt kahtlastel asjaoludel.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Heinrich III ja IV** | **Titulaarne Schleswigi hertsog**Taani poolt vaidlustatud | Järgnev:**Adolf (VIII)** |
| **Holstein-Rendsburgi krahv koos Adolf VIII**1427–1433
 |
**Gerhard Bonnier** (sündides **Gutkind Hirschel**; 1778–1862) oli saksa juut, kes asutas Taanis kirjastuse. Ta oli Rootsi raamatukirjastajate dünastia Bonnier asutaja.

Kasvas üles Dresdenis traditsioonilises juudi peres, tema isa Löbel Salomon Hirschel (sündinud 1745) oli juveeli- ja mündikaupmees, ka pankur, ema Feile f. Strasser. Suguvõsa pärineb saksa-juudi riidekaupmehest Jacob Schyest, kes elas Sobortenis Böhmenis (sünd 1674). Tema poeg juveelikaupmees Löbel Schie (1718–1790) oli Löbel Salomon Hirscheli isa. Löbel Salomon Hirscheli ema oli mitte-juudi päritolu teenijatüdruk.

1801 sügisel kolis Gutkind Hirschel Dresdenist Kopenhaagenisse, kus ta sai laenuraamatukogu omanikuks, samal ajal teenis ta elatist ka prantsuse keele õpetajana. Tal oli väga suur huvi prantsuse keele ja kultuuri vastu. 1804 sai ta Kopenhaagenis elamisloa ja võimaluse avada raamatupood Købmagergadel, kus ta avaski oma äri. Mõni aasta hiljem vahetas ta nime Gerhard Bonnier'iks. Nimi Bonnier võib olla prantsuspärane vaste saksa eesnimele Gutkind, võetud mõrvatud prantsuse aadliku Antoine Bonnier d'Alco (1750–1799) järgi, kes oli Rastatti rahukonverentsi suursaadik.

Gerhard Bonnieril oli kolm poega: Adolf, Albert ja David Felix.
Patrick Russell 2017. aastal Bakersfield Condorsi meeskonnas
**Patrick Russell** (sündinud 4. jaanuaril 1993 Birkerødis) on Taani jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliiga klubis Linköping HC ründajana vasakäärel.

Aastatel 2009–2013 mängis ta Linköpingis ka juunioride klassis.

Hooajal 2013–14 mängis ta United States Hockey League'i klubis Waterloo Black Hawks ja aastatel 2014–2016 St. Cloud State University jäähokimeeskonnas.

2016. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Edmonton Oilers. Aastatel 2016–2019 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is Oilersi noorteklubis Bakersfield Condors. NHL-is debüteeris ta 17. novembril 2018 mängus Calgary Flamesi vastu. Kolme hooajal jooksul pääses Russell NHL-is Oilersi meeskonnas NHL-is väljakule 59 mängus, kuid kogus neis kokku vaid seitse väravasöötu ega löönud ühtegi väravat.

2021. aasta augustis naasis ta Linköpingi, sõlmides klubiga kaheaastase lepingu.

Taani jäähokikoondise koosseisus on Russell osalenud 2017. 2018. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  "Patrick Russell drar på sig Clubens färger igen". Linköping HC. 1.8.2021. Vaadatud 12.2.2022

Välislingid
-----------

* Patrick Russell hockeydb.com lehel
Repninski suguvõsa aadlivapp
**Repninski** (vene keeles *Репнинский*) oli vene aadlisuguvõsa.

Ajalugu
-------

Repninskid olid Venemaa kindralfeldmarssali vürst Anikita Ivanovitš Repnini (1668−1726) abieluvälised järeltulijad. 1732. aastal said tema kolm ebaseaduslikku last õiguse kanda perekonnanime **Repninski**. Perekonnaliin jätkus polkovnik Nikolai Anikititš Repninskiga. Suguvõsa oli alles veel XIX sajandi teisel poolel.

Ratsaväekindral Stepan Jakovlevitš Repninski (1773−1851) portree. George Dawe’ maal

Maavaldused Liivimaal
---------------------

1839. aastal oli Pangodi mõis antud rendile kindralleitnant Stepan Jakovlevitš Repninskile (1773−1851). Rendileping pidi kehtima 1848. aastani.

Suguvõsa liikmeid
-----------------

* Jakov Nikolajevitš Repninski (1740ndad−1790), kindralporutšik
* Stepan Jakovlevitš Repninski (1773−1851), ratsaväekindral
* Sergei Jakovlevitš Repninski (1775−1818/1819), kindralleitnant
* Nikolai Jakovlevitš Repninski (1790−1841), kindralmajor

Vaata ka
--------

* Repnin

Viited
------

1. ↑  Budberg, Karl Freyherr. Allgemeines Adress-Buch für das Gouvernement Livland und die Provinz Oesel. Riga: gedruckt in der Müllerschen Buchdruckerei, 1840, lk 170-171.

Kirjandus
---------

* *Русский биографический словарь*. Том 16. Гаагъ-Гербель. Москва: Типография Г. Лисснера и Д. Собко, 1896-1918. Lk 69-73.

Välislingid
-----------

* Repninski suguvõsa genealoogia
**1980. aasta suveolümpiamängude rahvusvaheline boikott** oli boikott Nõukogude Liidus Moskvas toimunud 1980. aasta suveolümpiamängudel, protestiks Nõukogude Liidu sissetungi vastu Afganistanis 27. detsembril 1979.

Kuigi Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) ei taha poliitikat ja sporti segi ajada, ütles USA president Jimmy Carter, et USA boikoteerib Moskva mänge, kui Nõukogude Liit ei vii oma vägesid Afganistanist välja 23. veebruariks 1980. See ei aidanud ja boikotti rakendati.

Riigid, kes osalesid mängude täielikul boikoteerimisel
------------------------------------------------------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * Albaania
* Ameerika Ühendriigid
* Antigua ja Barbuda
* Araabia Ühendemiraadid
* Argentina
* Bahama
* Bahrein
* Bangladesh
* Barbados
* Belize
* Bermuda
* Boliivia
* Egiptus
* Elevandiluurannik
* El Salvador
* Fidži
* Filipiinid
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Haiti
* Hiina
 |  | * Hollandi Antillid
* Honduras
* Hongkong
* Iisrael
* Indoneesia
* Iraan
* Jaapan
* Kaimanisaared
* Kanada
* Katar
* Kenya
* Kesk-Aafrika Vabariik
* Lõuna-Korea
* Libeeria
* Liechtenstein
* Malaisia
* Malawi
* Maroko
* Mauritaania
* Mauritius
* Monaco
* Nigeeria
 |  | * Norra
* Pakistan
* Tšaad
* Tšiili
* Panama
* Paapua Uus-Guinea
* Paraguay
* Saksa FV Saksa FV
* Saudi Araabia
* Singapur
* Somaalia
* Sudaan
* Suriname
* Svaasimaa
* Sair
* Tai
* Taiwan Taiwan
* Togo
* Tuneesia
* Türgi
* Uruguay
* USA Neitsisaared}
 |

Alternatiivsed valikud osalevatest riikidest
--------------------------------------------

Kuueteist riiki, kes otsustasid mängudel osaleda, väljendasid kaastunnet Afganistanile mitmel viisil. 13 riiki otsustas osaleda ROK-i lipu all oma riiki esindades. Kolm riiki otsustas osaleda oma riikliku olümpiakomitee (NOK) lipu all. Autasustamistseremooniate ajal, kus need riigid olid medalid võitnud, heisati vastavalt olümpialipp või NOK-i lipp. Kui üks neist osalevatest riikidest võitis kuldmedali, mängiti riigihümni asemel olümpiahümni ja boikott viidi ellu.

### Olümpialipu all osalenud riigid

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * Austraalia
* Andorra
* Belgia
* Holland
 | * Iirimaa
* Itaalia
* Luksemburg
 | * Prantsusmaa
* Puerto Rico
* San Marino
 | * Suurbritannia
* Šveits
* Taani
 |

### Riikliku olümpiakomitee lipu all osalenud riigid

* Hispaania
* Portugal
* Uus-Meremaa

### Riigid, kes avatseremoonial ei osalenud

Seitse riiki otsustas avatseremoonial mitte osaleda: 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Belgia
* Holland
* Itaalia
* Luksemburg
 | * Prantsusmaa
* San Marino
* Šveits
 |  |

### Riigid, kes osalesid avatseremoonial ainult lipukandjaga

Kaks riiki osalesid avatseremoonial ainult lipukandjatega:

* Iirimaa – Ken Ryan
* Suurbritannia – Richard Palmer