recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Argyll and Bute** on Suurbritannia 2. järgu haldusüksus (omavalitsus) Šotimaal.

Praegune haldusüksus loodi 1996. aastal Strathclyde'i põhjaosast. Hõlmab suurema osa ajaloolisest Argylli krahvkonnast ning osa Bute'i ja Dunbartonshire'i krahvkondadest.

Hõlmab osa Sise-Hebriididest ning teisi saari, näiteks Bute.

2017. aastal elas seal 86 800 inimest.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Argyll and Bute – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* 


Šotimaa omavalitsused

Aberdeen **·**  Aberdeenshire **·**  Angus **·**  Argyll and Bute **·**  Clackmannanshire **·**  Dumfries and Galloway **·**  Dundee **·**  East Ayrshire **·**  East Dunbartonshire **·**  East Lothian **·**  East Renfrewshire **·**  Edinburgh **·**  Falkirk **·**  Fife **·**  Glasgow **·**  Highland **·**  Inverclyde **·**  Midlothian **·**  Moray **·**  Na h-Eileanan Siar (Välis-Hebriidid) **·**  North Ayrshire **·**  North Lanarkshire **·**  Orkney saared **·**  Perth and Kinross **·**  Renfrewshire **·**  Scottish Borders **·**  Shetlandi saared **·**  South Ayrshire **·**  South Lanarkshire **·**  Stirling **·**  West Dunbartonshire **·**  West Lothian
**Cliff Burton** (täisnimega **Clifford Lee Burton**; 10. veebruar 1962 – 27. september 1986) oli USA muusik ja *heavy metal* bändi Metallica bassimängija aastatel 1982–1986.

Burton osales enne Metallicat mitmetes *metal*-bändides ning jäi oma professionaalse mänguoskusega Metallica juhtfiguuridele Lars Ulrichile ja James Hetfieldile silma. Nood otsisid uut bassisti, kuna pidasid bändi algset bassimeest Ron McGovneyt liialt kogenematuks. Metallicas sai Burtonist kiiresti bändi üks juhtfiguure, kes mõjutas muusikaloomet väga oluliselt: tänu temale lisandusid lugudesse filigraansed bassisoolod ning tema õudusfilmide ja -kirjanduse lembus viisid selliste lugude nagu "The Thing That Should Not Be" ja "Master Of Puppets" loomiseni. Ilmselt kõige enam ongi Burtoni mõju tunda just albumil "Master of Puppets".

"Master of Puppets" osutus Metallica 1980. aastate edukaimaks albumiks. Selle promotuur viis bändi Rootsi, kus 27. septembril 1986 toimus aga Ljungby lähedal liiklusõnnetus, kus Burton hukkus. Varem olid Burton ja juhtkitarrist Kirk Hammett vaielnud selle üle, kes saab bussi akna äärses koikus magada. Vastuolu lahendamiseks otsustati, et koha saab see, kes tõmbab kaardipakist suurema kaardi. Burton tõmbas poti ässa ja sai koha endale. Kuid bändi buss kaotas kiilasjääl juhitavuse ja sõitis teelt välja. Burton kukkus aknast välja ja jäi bussi alla. Ei ole teada, kas ta hukkus silmapilkselt või oli veel mõnda aega elus. Nimelt kui bussi hakati tema pealt ära tõmbama, purunes vints ja buss kukkus talle uuesti otsa. 

Burtonit peetakse üheks andekamaks ja mõjukamaks bassistiks, kellel oli väga originaalne stiil ja nägemus heavy metali arengust. Hetfield ja Ulrich on tunnistanud, et pärast Burtoni surma pole neil õnnestunud talle väärilist asendajat leida. Ta kuulub kahtlemata Metallica "klassikalise" koosseisu hulka, kes pani aluse Metallica hilisemale kuulsusele.
**Niina Kuusik** (aastast 1956 Kurvits, aastast 1975 Gitševa; 12. juuni 1924 Tallinn – 14. juuni 1984 Plovdiv, Bulgaaria) oli eesti tantsija ja balletipedagoog. 

Ta õppis Eugenia Litvinova balletistuudios, lõpetas Tallinna Inglise Kolledži ja 1952 balletipedagoogika erialal Leningradi konservatooriumi. 

Kuusik oli aastatel 1944–1949 Vanemuise teatris tantsija, 1952–1970 Tallinna Koreograafiakoolis klassikalise ja ajaloolise tantsu õpetaja (õpilasi: Aimi Rumessen, Larissa Skljanskaja-Uher, Elve Uustalu) ning õppealajuhataja, 1970–1973 Estonia teatris pedagoog-repetiitor. 
Eesti NSV Teatriühingu liige (1960).

Elas aastast 1973 Bulgaarias, töötas 1976–1984 Plovdivi muusikakoolis ja Veliko Târnovo muusikateatris.

Tunnustus
---------

* Eesti NSV teeneline õpetaja (1968).

Osi
---

* Beatrice (Tšulaki Kahe isanda teener, 1948)
* Daam mustas (Kálmáni Montmartre’i kannike, 1948)
* Myrtha (Adami Giselle, 1949)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Niina Kuusik** |
Emane niidupunnpea.
**Niidupunnpea** (*Ochlodes sylvanus*) on liblikas punnpealaste sugukonnast.

Niidupunnpea on levinud Euroopas ja Aasias. Euroopa põhjaosas ulatub levila Skandinaavia keskosani ja Lõuna-Soomeni. Lääne-Eestis on ta üsna laialt levinud, kuid mitte eriti sage liblikaliik.

* Ochlodes sylvanus ♂ *Ochlodes sylvanus* ♂
* ♂  △ ♂ △

Ta muneb oma munad lamba-aruheinale või mõnele muule kõrrelisele. Röövikud on sinakasrohelised – see värvus aitab neil kõrreliste vahel toitudes paremini märkamatuks jääda. Enne kui nad kevadel valmikuteks moonduvad, peavad röövikud talve hiberneerudes üle elama.

Tiibade siruulatus on 25 kuni 34 mm. Emaste ja isaste isendite tiibade ülakülg erineb oluliselt. Emaste tiibade ülakülg on üleni tume kollakaspruun, suurte kollaste laikudega. Isaste tiibade ülakülje keskosa on tumekollane, servad on tumedamad, üksikute kollaste laikudega; eestiibadel on lai must hõbedase läikega lõhnatriip.

Viited
------

1. 1 2 3  Erki Õunap, Urmas Tartes "Eesti päevaliblikad", Varrak 2014, lk 114.

Välislingid
-----------

* Niidupunnpea andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Niidupunnpea** |
**Niina Raadik** (aastani 1949 **Niina Oidekivi**; 22. august 1924 Tallinn – 12. aprill 2016) oli eesti spordi- ja rahvatantsupedagoog.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1944. aastal Tallinna 4. keskkooli ja 1948. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ta töötas aastatel 1948–1961 Tallinna 17. Keskkooli, ja uue koolimaja valmides, aastatel 1961–1979 Tallinna 46. keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana (aastast 1978 vanemõpetaja) ja aastatel 1952–1989 Tallinna Pedagoogilise Instituudi üliõpilaste praktika juhendajana.

Aastatel 1964–1966 kuulus ta Haridusministeeriumi kehalise kasvatuse ainekomisjoni.

Koos abikaasa Alfred Raadikuga pani ta aluse koolinoorte rahvatantsupidudele (noorte laulu- ja tantsupidu). Alates 2002. aastast antakse välja Niina ja Alfred Raadiku nimelist kooli rahvatantsuõpetaja preemiat.

Tunnustus
---------

* 1967 Eesti NSV teeneline õpetaja
* 2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  Niina Raadik ESBL (vaadatud 9. juunil 2015)

Kirjandus
---------

* *Õpetajad Raadikud ja nende tantsud*. Koostanud U. Buschmann. Tallinn, 2008.

Välislingid
-----------

* "Eesti NSV teeneline õpetaja Niina Raadik Tallinna 46. Keskkoolis rahvatantsutundi andmas". Foto: Verner Puhm, detsember 1976. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu
**Niina Murrik-Polonsky** (sünninimi **Linda Irene Murrik**, ka **Niina Kukk** ja aastast 1939 **Niina Soonpää**; 28. aprill 1897 Valga – 27. september 1947 Tallinn) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.

Ta alustas klaveriõpinguid Valgas. Elas aastast 1914 Helsingis õe Hella Murrik-Wuolijoki juures ja võttis klaveritunde eraõpetajatelt; lühikest aega õppis ta ka Peterburis I. Borovka eramuusikakoolis. Ta astus aastal 1919 Tallinna Konservatooriumi, algul Sigrid Hörschelmanni klaveriklassi, ent lõpetas aastal 1929 Theodor Lemba õpilasena.

Pärast konservatooriumi lõpetamist töötas ta Tallinnas vene ja saksa seltside muusikajuhina. Aastatel 1933–1938 juhatas ta Tallinnas oma klaveristuudiot (õpilasi: Harri Otsa), kus teooriaõpetajate-assistentidena tegutsesid aeg-ajalt ka Eduard Visnapuu, Adolf Vedro, Hilja Reimann, Sylvia Laur ja teised. Ta oli tegev Aino Tamme, Aleksander Arderi, Karl Otsa, Herbert Laane, Rudolf Milli ja Rudolf Palmi klaverisaatjana. Ta on avaldanud ka kontserdiarvustusi.

Isiklikku
---------

Tema vanem õde oli Eesti päritolu Soome kirjanik Hella Wuolijoki. Tema õde Salme Murrik-Dutt oli Eestis sündinud Briti kommunistlik poliitik, õde Erna-Amalie Murrik-Mitt oli saksa keele õpetaja. Oli abielus kunstiajaloolase Leo Soonpääga.
**Oljokminski uluss** ehk **Ölüöhhüme uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Sahha Vabariigi lõunaosas. Asub Leena ülemjooksul ja selle lisajõe Oljokma ääres.

Ulussi halduskeskus on Oljokminski linn.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanike arv 27 563, neist 42% jakuudid ja 48% venelased.

Uluss jaguneb 24 kohalikuks omavalitsuseks: Oljokminski linn ja 23 *nasleg*'i.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Sahha ulussid

Abõi |
Aldan |
Allaihha |
Amga |
Anabar |
Bulun |
Eveeni-Bõtantai |
Gornõi |
Hangalassõ |
Kobjai |
Lensk |
Megino-Kangalassõ |
Mirnõi |
Moma |
Namtsõ |
Nerjungri |
Nižnekolõmsk |
Njurba |
Oimjakon |
Olenjok |
Oljokminsk |
Srednekolõmsk |
Suntar |
Žigansk |
Tatta |
Tompo |
Tšuraptša |
Ust-Aldansk |
Ust-Jansk |
Ust-Maja |
Verhnekolõmsk |
Verhneviljuisk |
Verhojansk |
Viljuisk
**Liet-Lávlut** (ka **Liet**, **Liet Ynternasjonaal**) on Euroopa vähemus- ja regionaalkeelte lauluvõistlus, mida korraldatakse kord aastas alates 2003. aastast. 

2006. aasta võistlus toimus Östersundis. Võistlusele esitati 60 laulu 25 vähemuskeeles. Finaalis oli 11 võistlejat. Žürii preemia sai põhjasaamikeelne laul "Luđiin muitalan", mille esitasid Johan Kitti ja Ellen Sara Bæhr. Publiku lemmik oli Liza Pannetier oksitaanikeelse lauluga "Soleu Rouge". Finaalis osales ka eesti ansambel Raud-Ants vadjakeelse lauluga "Kui miä kazvolin kanainõ".

2008. aasta võistlus toimus 18. oktoobril Lapimaal Luleås. Finaalis osales 11 laulu. Nii žürii- kui ka publikupreemia sai korsika keeles laulnud Jacques Culioli. Teised finaalis esindatud keeled olid mordva, meä, bretooni, kõmri, saami, friisi, galeegi, astuuria, friuuli ja albaania.

2009. aastal toimus võistlus 31. oktoobril Leeuwardenis. Võitis saami ansambel SomBy.

2010. aastal toimus võistlus 27. novembril Bretagne'i linnas Lorient. Žürii auhinna võitis Fääri saarte ansambel ORKA, publiku lemmik oli friuulikeelset laulu esitanud R. Esistance in Dub.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 2. augustil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2010. Vaadatud 2. augustil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Liet-Lávlut Lauluvõistluse veebileht
Peruu suula (*Sula variegata*) pesa on tehtud pinnasest ja guaanost
Hõbekajakas (*Larus argentatus*) väljutamas ekskremente Bréhat' lähistel
**Guaano** on merelindude ja nahkhiirte väljaheidete üldine nimetus.

Guaanot kasutatakse tõhusa väetisena, sest see on suure lämmastikusisaldusega. Pinnast, kus on vähe orgaanilist ainet, saab muuta palju viljakamaks, lisades sellelaadset sõnnikut. Guaano koosneb peamiselt ammooniumiühendeist ja nitraatidest koos kusihappe, fosfor-, oksaal- ja süsihappe ühenditega ning mitmete sooladega.

Palju guaanot koristatakse ja kogutakse Vaikse ookeani saartel, näiteks Naurul. Niisugustel saartel on linnukolooniad olnud aastatuhandeid ning linnusõnniku sügavus küündib mitme meetrini. Suurimad guaanoleiukohad asuvad Peruus ja Tšiilis.

Guaanost on tekkinud Atacama kõrbes asuvad tšiili salpeetri ehk naatriumnitraadi (NaNO3) varud, mida on kasutatud lõhkeainete tootmiseks.

Guaano on ka strateegiline tooraine, mille pärast on peetud sõdu.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **guaano** |
**Rahvusvaheline julgeolek** koosneb riikide valitsuste ja rahvusvaheliste organisatsioonide, nagu Ühinenud Rahvaste Organisatsioon, poolt võetavatest meetmetest ühise ellujäämise ja julgeoleku tagamiseks. Kõnealused meetmed hõlmavad sõjalist tegevust ja diplomaatiliste kokkulepete, nagu rahvusvahelised lepingud ja konventsioonid, sõlmimist. Rahvusvaheline ja riiklik julgeolek on alati omavahel seotud. Rahvusvaheline julgeolek on rahvusliku või riikliku julgeoleku ülemaailmseks väljenduseks.

Rahvusvahelisele julgeolekule keskenduvad uuringud kerkisid eraldi uurimisalana esile Teise maailmasõja lõpul, hiljem muutusid need aga rahvusvaheliste suhete alaste uuringute alamdistsipliiniks. Alates 1950. aastatest on rahvusliku julgeoleku alased uuringud on olnud rahvuslike suhete alaste uuringute keskmeks. See hõlmab sellised uuringuid, mida tähistatakse kui "julgeoleku-uuringud", "strateegilised uuringud", "rahu-uuringud" jne.

Vaata ka
--------

* Riiklik julgeolek

Viited
------

1. ↑  Buzan, B. and L. Hansen (2009). *The Evolution of International Security Studies*. Cambridge, Cambridge University Press.
2. ↑  Sheehan, M. (2005). *International Security: An Analytical Survey*. London, Lynne Rienner Publishers.

Välislingid
-----------

* The European Union Institute for Security Studies
* Evolution in international security through the United Nations: The presentation of the Eurocorps-Foreign Legion concept at the [[European Parliament in June 2003]
* Center on Conflict, Development and Peacebuilding, Graduate Institute of International and Development Studies
* Center for International Security Studies
* Centre for International Studies (Security|IR)
Alasti aiatööde tegemise päeval osalev California mees
Alasti muruhooldus
**Rahvusvaheline alasti aiatööde tegemise päev** (inglise keeles *World Naked Gardening Day*, **WNGD**) on igal aastal mai esimesel laupäeval toimuv tähtpäev.

Ajalugu
-------

Tähtpäeva autorid on Seattle'i ajakirja Nude and Naturalist (kus ka seda päeva esimest korda tutvustati) toimetaja Mark Storey ja tema sõber, permakultuuri propageerija Jacob Gabriel. Esimest korda tähistati seda tähtpäeva 10. septembril 2005. aastal, kuid kaks aastat hiljem liigutati see mai esimesele laupäevale.

Põhimõte
--------

Tähtpäeva loojate sõnul on eesmärk toetada mitteseksuaalset alastiolekut ja suhtuda positiivsemalt oma kehasse, soovitades aednikel oma argitoimetusi alasti teha. Ühtlasi püütakse argielu natuke lõbusamaks teha.

Probleemid
----------

Mõnedes riikides pole avalik alastiolek lubatud. Samuti tuleb alasti aiatöid tehes pöörata suuremat tähelepanu tööohutusele. Lisaks ei pruugi see kuupäev igas kliimas alastiolekut soosida, seetõttu on seda mõnedes riikides liigutatud kohalikele tingimustele sobivamale päevale.

Vaata ka
--------

* nudism

Viited
------

1. ↑  "7. MAI: ülemaailmne alasti aiatööde päev!". *Buduaar*. 4. mai 2016. Vaadatud 2. mail 2022.
2. ↑  "World Naked Gardening Day - May 7, 2022". *internationaldays.co*. 24. märts 2022. Vaadatud 2. mail 2022.
3. 1 2 3  "Gloves off! World naked gardening day is tomorrow". *Connexion*. 3.5.2019. Vaadatud 2.5.2022.
4. ↑  Hickman, Matt (5. mai 2017). "Houston named best U.S. city to observe World Naked Gardening Day, May 6". *City Farmer News*. Vaadatud 2. mail 2022.
5. 1 2  Douglas Waterford. "World Naked Gardening Day (WNGD)". *21st Century Homestead: Urban Agriculture*. Vaadatud 2.5.2022.
**Briti talendisaade** (Britain's Got Talent sageli lühendatult BGT) on televisioonis ülekantav Briti talendisaadete võistlus ja osa ülemaailmsest frantsiisist Got Talent, mille on loonud Simon Cowell. Seda juhivad Anthony McPartlin ja Declan Donnelly (kõnekeeles tuntud kui Ant & Dec), seda produtseerivad nii Thames (endine Talkback Thames) kui ka Syco Entertainment, levitab Fremantle ning see edastatakse ITV-s igal aastal (v.a 2021) kevade lõpus kuni suveni. Saade oli algselt ette nähtud tootmiseks 2005. aastal, kuid võtted peatati ITV ja saate algselt kavandatud juhi vahelise vaidluse tõttu. Pärast America's Got Talenti edu sel aastal jätkus tootmine ja programm esilinastus lõpuks 9. juunil 2007. See on kasutuses enam kui 69 riigis vormingus „Got Talent", mis sarnaneb Fremantle tootetud Idoli ja X Factori vormingutes kirjeldatule. Erinevalt nendest saadetest esitleb Got Talent lisaks laulmisele ka teisi kunstivaldkondi. 

2014. aasta aprillis nimetas Guinnessi rekordite raamat selle formaadi maailma kõigi aegade edukaimaks reality-TV formaadiks. Cowell ütles: "Olen väga uhke, et Got Talent on kodumaine Briti saade. Võlgneme selle edu grupile väga andekaid produtsente üle kogu maailma, kes on selle teoks teinud. Ja muidugi hämmastavale talendile."
**Johann Friedrich Heller** (8. jaanuar 1786 Stolpe – 26. märts 1849 Räpina) oli Eesti vaimulik.

Heller sündis Stolpes, Taga-Pommerimaal. Lõpetas Stolpe vanalinna kooli ja immatrikuleerus 1. oktoobril 1802 Königsbergi Ülikooli, 27. septembril 1803 immatrikuleerus ta Halle Ülikooli. Aastast 1807 töötas ta koduõpetajana Liivimaal. Õppis aastatel 1811–1812 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 14. jaanuaril 1812 õpetajaks.

Oli aastatel 1812–1814 (introdutseeriti 6. märtsil 1812) Vastseliina Katariina koguduse õpetaja, aastatel 1814–1849 (introdutseeriti 1. mail 1814) Räpina Miikaeli koguduse õpetaja. Aastast 1834 oli ta Võru praostkonna praost, aastast 1843 oli ta konsistooriumi assessor.

Helleri tähtsaim kirjutis on "Versuch über das Wesen und den Gebrauch der ehstnischen Casen, besonders des sogenannten Nominativs, Genitivs und Accensativs" (Johann Heinrich Rosenplänter "Beiträge..." XV; ja lisandeid samas XVI), mida Ferdinand Johann Wiedemann nimetas kõige tähtsamaks keeleteaduslikuks teoseks peale Johann Hornungit, mis 130 aasta jooksul eesti keele käänete kohta ilmunud. Heller tundis ka uuemat tolleaegset kirjandust soome keelegi grammatika kohta. Lisaks avaldas ta kaks kirikulaulude kogumikku. Ühes Carl Gottfried Gustav Masingiga toimetas ta trükki tartukeelse kirikuagenda tõlke pealkirjaga: "Jummala-Orjuse Ramat Evangeliumi päle pohjandetu..." (Riias, 1835).

Kirikulaulud
------------

* Wastse kirriko-laulo. Eesmänne nink tõine leht. Wastse kirriko-laulo. Kolmas nink neljas leht./ Nr. 1-12. Räppinalt. 1831.; Nr. 13-25. Räppinalt. 1831./ [Koost. Johann Friedrich Heller ja Carl Gottfried Gustav Masing]. Tartu, tsens. 1831
* Wastse nink parrandetu wanna Waimolikko Laulo, mes Räppina kirko-oppetaja ja Tarto-kele-rahwa prausk, J. F. Heller nink Wastselina kirko-oppetaja, C. G. G. Masing omma wälja-andnu. Tartu, 1842

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926-1929

Välislingid
-----------

* Johann Friedrich Heller Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Johann Friedrich Heller Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
Johann Georg Bergi haud Paide Reopalu kalmistul. Bergi hauatähis on vasakult teine
**Johann Georg Berg** (12/24. mai 1817 Tartu – 17/29. august 1878 Paide) oli Eestimaa vaimulik.

Ta õppis aastatel 1828–1836 Tallinna Gümnaasiumis ja 1836–1841 Tartu Ülikoolis (Korp! Estonia liige). 

1842–1844 oli ta koduõpetaja Keila pastor C. G. Ficki perekonnas. 8/20. juunil 1844 ordineeriti Tallinna Toomkirikus vaimulikuks. Aastatel 1844–1874 teenis Juuru Mihkli kogudust pastorina, 1863–1873 oli Ida-Harju praost.

Johann Georg Berg oli Juuru koguduse pastor 1858. aasta Mahtra sõja all tuntud ülestõusu ajal. Mahtra kurbloo on romaaniks kirjutanud kirjanik Eduard Vilde, mistõttu on Bergi nimi ka tuntud tänapäeva inimesele. Vilde kirjelduses nägi Berg välja järgmiselt: "Tugeva kasvuga, täidlase, lihava koguga, ja habemest täiesti lagedaks aetud näoga. See lai, laadikas nägu teraste, uurivalt vaatavate diplomaadisilmadega tuletas muide elavalt Martin Lutherust meelde". Selles võite veenduda ka temast säilinud fotot silmitsedes.

Tema ajal viidi koguduses ellu olulisi uuendusi. 1846. aastal asutati tema eestvedamisel kirikukoor. 1847. aastal toimus kiriku ümberehitus. Keskaegsele kirikuhoonele ehitati uus, uusgooti stiilis 42,4 m kõrgune läänetorn. 1849. aastal valmis orelimeister Carl Tantoni käe all kiriku esimene orel.

Aastatel 1854–1856 jagas pastor Berg igale kihelkonna talule, kust kolm või enam päeva mõisatööl käidi, igaveseks raudvaraks piibli. Piiblid olid ostetud mõisnike annetustega. Ühtekokku jagati 620 piiblit. Paljudele oli see elu esimene lugemisvara. 1864. aastal asutas ta koguduse pastoraadis laenuraamatukogu, mis oli esimene avalik raamatukogu tänapäeva Raplamaa piires. 

Johann Georg Berg suri 17/29. augustil 1878 Paides ja on maetud koos abikaasa Elviine Annettega (sünd. Gunderstup; 1816-1891) Paide (Reopalu) kalmistule.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Liivi Aarma (2007). *Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885*. Tallinn. Lk 24.
3. ↑  Karl Hein (2012). *Ajaloolised isikud eesi ilukirjanduses*. Tallinn: Estada. Lk 150.
4. ↑  "Juuru pastor Johann Georg Berg". *Juurupildid.ee*.
5. ↑  Kalev Kask. "Mälestuspink pastor Johann Georg Bergile". *Juuru Valla Teataja nr. 9, 27 oktoober 2017*.
6. ↑  "Reopalu kalmistu: Johann Georg Berg". *Haudi. Kalmistute register*. Vaadatud 05.01.2021.
Friedrich Schmalz (1839)
Johann **Friedrich** Leberecht **Schmalz** (25. juuni 1781 Wildenborn Zeitzi lähedal, Saksamaa – 23. mai 1847 Dresden) oli saksa põllumajandusteadlane.

Schmalz sündis suurmaaomaniku pojana. Ta tundis juba lapsena huvi põllumajanduse vastu ja sai isalt palju sellealaseid teadmisi. 1804 ja 1808 hakkas ta oma kaht mõisat ise valitsema. Mingit haridust tal polnud, kuid omandas oma praktiliste teadmistega suure autoriteedi ja 1812 usaldas Preisimaa valitsus talle laialdaste põllumajanduspiirkondade valitsemise Ida-Preisimaal. Esialgsetest raskustest hoolimata muutis ta need valdused kasumlikeks. Ühtlasi hakkas ta tegemaa kaastööd põllumajandusteemalistele ajakirjadele ja avaldas põllumajandusteemalisi kogumikke.

1821 valiti ta Leedus asuva põllumajandusühingu sekretäriks. 1829 kutsus Tartu ülikool ta põllumajanduse professoriks. Mõni kuu hiljem sai ta Jena ülikoolist filosoofiadoktori kraadi põllumajanduse alal.

Ta püüdis oma töödele anda võimalikult suure praktilise tähtsuse. Selleks loodi 1834 tema algatusel Vana-Kuustesse vastav õppeasutus. Kuigi see suleti kuba 1839, said seal väljaõppe paljud mõisavalitsejad ja hilisemad kõrgkooliõppejõud.

Scmalz võttis ette mitu teaduslikku retke Venemaa sisekubermangudesse, külastas ka Lõuna-Venemaad ja Krimmi.

Alates 28. veebruarist 1841 oli Schmalz riiginõunik. Teda autasustati Püha Anna ordeni 3. järguga.

1845 läks Schmalz erru ja tõmbus tagasi oma Kusseni mõisa Ida-Preisimaal (tänapäeval Vesnovo). 1847. aasta aprillis sõitis ta koos oma noorema tütre Claraga Glaubitzi valda oma venna Wilhelmi juurde. Tagasiteel külastas ta oma teist venda Karl Gustavit, kes töötas Dresdenis arstina. Seal ta haigestus ja suri 23. mail 1847. Ta maeti Glaubitzi valda.

Tema naine Amalia Auguste (sündinud Kuntze) suri 22. septembril 1843 Tartus. Neil oli 2 poega ja 4 tütart, sealhulgas Tartu ülikooli põllumajandusõppejõud ja filosoofiadoktor Hermann Schmalz.
**Gustav Robert Kirchhoff** (12. märts 1824 Königsberg – 17. oktoober 1887 Berliin) oli saksa füüsik.

Kirchhoff õppis aastatel 1842–1846 matemaatikat ja füüsikat Königsbergi ülikoolis. Ta avastas Kirchhoffi seadused (mis on sisuliselt üldistus Ohmi seadusest), mille põhjal kaitses 1847. aastal doktoriväitekirja. 

1861. aastal üldistas Kirchhoffi seadusi James Clerk Maxwell. Kirchhoffi seadused järelduvad otseselt Maxwelli võrranditest.

Ta tegeles ka spektraalanalüüsiga (seletades Fraunhoferi (neeldumis)joonte tekkimist Päikese spektris, tuginedes tõsiasjale, et igale keemilisele elemendile on iseloomulik ainult kindlate lainepikkustega kiirgumis- ja neeldumisspekter) ja koos keemik Robert Wilhelm Bunseniga avastasid nad tseesiumi ja rubiidiumi.

Tunnustus
---------

* 1862 – Rumford medal
* 1864 valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
* 1877 – Matteucci medal
* 1877 – Davy medal
* 1887 – Jansseni medal

Vaata ka
--------

* Kirchhoffi seadused
* Kirchhoffi füüsika instituut
* Kirchhoffi integraali teoreem
* Kirchhoffi teoreem
* Kirchhoff–Love'i plaatide teooria
**Gustav Janouch** (1. märts 1903 Maribor – 7. märts 1968 Praha) oli tšehhi literaat, helilooja ja muusikakriitik. 

Janouch kasvas üles Prahas, kuhu ta koos vanematega viieaastaselt kolis. 1920. aastal tutvus Janouch Franz Kafkaga, kes oli ta isa töökaaslane. 

1946. aastal süüdistati Janouchit korruptsioonis, ameti kuritarvitamises ja varguses. Ta istus 13 kuud Pankraci vanglas ranges eeluurimisvangistuses. Vabanedes otsustas ta kirja panna oma mälestused Kafkast. 1951. aastal avaldas ta need saksa keeles pealkirjaga "Gespräche mit Kafka : Aufzeichnungen und Erinnerungen" Saksamaal. Raamatu eestikeelne tõlge "Kõnelused Kafkaga : märkmeid ja mälestusi" ilmus 2002. aastal.

Janouchi mälestustesse Kafkast on suhtutud vastuoluliselt. Tõese materjali kõrval on seal ka palju kaheldavat.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. oktoober 2014. Vaadatud 19. juulil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Gustav Janouch** |
Keskjõud 1913. aastal
**Kolmikliit** oli salajane sõjaline liit Saksamaa, Austria-Ungari ja Itaalia vahel. Liitu teati saksa keeles kui *Dreibund*, ungari keeles kui *Hármas szövetség*, itaalia keeles kui *Triplice alleanza* ning rumeenia keeles kui *Tripla Alianță*.

Leping sõlmiti 20. mail 1882 ja seda uuendati perioodiliselt, kuni liit lagunes I maailmasõja ajal 1915. aastal.

Saksamaa ja Austria-Ungari olid omavahel liidus alates 1879. aastast. Itaalia otsis toetust Prantsusmaa vastu veidi pärast seda, kui tema koloniaalpoliitika ambitsioonid Põhja-Aafrikas said prantslaste tõttu tõsise tagasilöögi.

Iga Kolmikliidu liige lubas vastastikust toetust mis tahes muu suurriigi rünnaku korral. Lepinguga nähti ette, et Saksamaa ja Austria-Ungari peaksid Itaaliat abistama, kui Prantsusmaa ründaks Itaaliat ilma provokatsioonideta. Vastutasuks pidi Itaalia omakorda aitama Saksamaad Prantsusmaa rünnaku korral. Austria-Ungari ja Venemaa vahelise sõja korral lubas Itaalia jääda neutraalseks.

Õitsengu ajastu (*La Belle Époque*) iseloomustas samal ajal üldjoontes tollaste Kesk-Euroopa linnainimeste lembe- ja hingeelu. Kasvas nii tööstus, arhitektuuriline linnaehitus kui ka suurenes kunstimeelsus.

Vaata ka
--------

* Antant
* Kolmekeisriliit
**Kolmevõistlus** on ametlik olümpiaala, millesse kuulub kolm samal hobusel sõidetud osavõistlust:

1. koolisõit – 20×60 meetri suurusel platsil on vaja sooritada 6–8 minutit kestev programm, kus kohtunikud hindavad hobuse allüüre, soorituse täpsust punktisüsteemis 0–10;
2. kross – hobuse võime ületada kiiresti kinniseid maastikutakistusi. Pika võistluse käigus hinnatakse hobuse vastupidavust. Kross on jagatud nelja osasse, mille pikkus ja liikumise tempo on erinevad;
3. takistussõit – koosneb 10–15 mahaaetavast takistusest.

Veterinaararst kontrollib võistluste käigus hobuseid ja veterinaarkontroll on võistluste tähtis osa.

Võistluste lõpptulemus koosneb koolisõidus saadud punktidest, krossis saadud karistuspunktidest ja takistussõidu karistuspunktidest. Krossi osatähtsus on selgelt suurem kui kahel teisel osavõistlusel kokku.

Esimest korda oli kolmevõistlus olümpiamängude kavas 1912. aasta suveolümpiamängudel Stockholmis. See kestis 5 päeva. Alates 1924. aasta suveolümpiamängudest Pariisis toimuvad võistlused kolmepäevastena: igal päeval üks ala.

Esialgu kehtestati ratsaniku ja kogu tema varustuse miinimumkaaluks 75 kg, sest eeldati, et sõjaväehobused peavad suutma sellise kandamiga liikuda. Vajadusel lisati sadula külge raskusi ja vahetult pärast võistlust kaaluti võistlejad uuesti üle. Enne 1996. aasta suveolümpiamänge Atlantas vähendati piirkaalu 70 kilole, aga 1. jaanuaril 1998 kaotati piirkaal täielikult.

Ohutus
------

Ajavahemikul 1997–2008 hukkus ratsutamisvõistlustel krossis vähemalt 37 sportlast, neist enamik Suurbritannias (14) ja USA-s (8). Vähemalt 25 surma põhjuseks oli hobuse kukkumine takistusel, tavaliselt ülepeakaela ratsanikule otsa.

Tänapäeval kasutatakse eriti tähtsatel võistlustel niisuguseid takistusi, mis purunevad kontrollitud moel, kui hobune sellele otsa jookseb. Niimoodi välditakse olukordi, kus hobune teeb kukerpalli ja kukub ratsanikule peale.

Peale selle nõutakse ratsanikelt ISO standardile vastava kiivri kandmist. Kanda tuleb ka kaitseriietust. Järjest rohkem levib õhkpadjaga rõivastuse kandmine, kusjuures õhkpadi läheb automaatselt õhku täis kohe, kui ratsanik hobuselt kukub.

Minevikus kasutati hobustel väga vähe jalakaitsmeid. Tänapäeval on need üldlevinud iga taseme võistlustel. Need valmistatakse materjalidest, mis kas leevendavad põrutust või on väga kõvad ja tugevad.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kolmevõistlus (ratsutamine)** |
Hermann Hahn maal "Mestwin I" umbes 1620. aastast
*Mestvinus dux Pomeraniae* pitser
**Mestwin I** (poola: *Mściwoj I gdański* või *Mszczuj I*, kašuubi: *Mscëwòj I*; umbes 1160 – 1./2. mai 1219 või 1220) oli Pomereelia vürst (*princeps Pomoranorum*) umbes 1205. aastast kuni oma surmani.

Mestwin oli Samboriidide dünastia liige, hertsog Sobiesław I poeg ja Sambor I noorem vend, kellele ta Pomereelias järgnes. Oliwa kloostri tahvlitel on tema kohta kirjutatud *pacificus* ("Rahumeelne").

Kui Mestwin I, *dei gracia princeps in Gdanzk*, asutas ta nunnakloostri (arvatavasti premonstraatlaste Żukowo klooster), Białogarda kastellaania piiril Pommeri Schlawe ja Stolpi maadega Łeba jõel ning mitu küla Radunia ja Słupia jõe vahel. Pärast seda, kui Taani kuningas Valdemar II vallutas ristisõjas preislaste vastu Läänemere lõunaranniku koos *Gdanzkiga*, pidi hertsog Mestwin 1210. aastal nõustuma Taani ülemvõimuga, kuid suutis järgmisel aastal end taas vabaks võidelda.

Ta oli abielus Swinisławaga (suri 1240), võib-olla Poola ülemhertsogi Mieszko III Stary tütrega, varem viidatud ka Pommeri hertsogi Ratibor I tütrele. Nad said kaheksa last:

1. Mirosława
2. Świętopełk II
3. (kahtlane) Jadwiga
4. Witosława
5. Warcisław
6. Sambor II
7. Ratibor
8. Milosława

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
**Messier 69** (ka **M69** ja **NGC 6637**) on kerasparv, mis asub Amburi tähtkujus.

Parve avastas 31. augustil 1780 Prantsuse astronoom Charles Messier, kes lisas selle oma kataloogi. Samal ööl avastas ta ka kerasparve Messier 70. Messier otsis sel ajal objekti, mida oli kirjeldanud Nicolas-Louis de Lacaille, kuid pole teada, kas de Lacaille kirjeldatud objekt oli M69.

Messier 69 asub Maast 29 700 valgusaasta kaugusel ning jääb Linnutee keskosast umbes 6200 valgusaasta kaugusele. Parve diameeter on 61 valgusaastat. M69 tähesuurus on 8,31 ja see sisaldab üle 125 000 tähe. See on üks metallirikkamaid kerasparvi, mis tähendab, et seal on peale heeliumi ja vesiniku ka paljusid teisi keemilisi elemente. M69 tähed sisaldavad kümme korda rohkem rauda kui teised samavanad kerasparved ning see on võimaldanud astronoomidel uurida tähtede teket ja arengut.

Messier 69 on kõige paremini vaadeldav teleskoopidega, mille ava diameeter on 20 cm ja enam.

Viited
------

1. ↑  "Messier 69 – the NGC 6637 Globular Cluster". *Universe Today*. Vaadatud 28. juuni 2019.
2. 1 2 3  "Messier 69". *Messier Objects*. Vaadatud 28. juuni 2019.
3. ↑  "Messier 69". *Messier SEDS*. Vaadatud 28. juuni 2019.
**Eva Ibbotson** (sünninimi **Maria Charlotte Michelle Wiesner**; 21. jaanuar 1925 Viin – 20. oktoober 2010 Newcastle upon Tyne) oli Austria päritolu Briti kirjanik.

Elu
---

Eva Ibbotson sündis 1925. aastal Viinis füsioloog Berthold P. Wiesneri ja kirjanik Anna Gmeyneri tütrena. Kui laps oli kolmeaastane, lahutasid ta vanemad abielu ning ema kolis esialgu Berliini, hiljem elas Viinis ja Pariisis ning alates 1934 Suurbritannias. Isa elas esialgu Viinis, kolis aga 1933 Edinburgh'sse ja viimaks Londonisse. Eva kasvas algul Viini lastekodus, kuid emigreerus 1933 isa juurde Šotimaale.

Eva Ibbotson õppis Cambridge’i ülikoolis algul füsioloogiat. 1960ndail töötas ta õpetajana ning 1965 omandas Durhami ülikoolis magistrikraadi kasvatusteadustes. Ta abiellus kolleeg Alan Ibbotsoniga, neil sündis kolm poega ja tütar. Ta suri 20. oktoobril 2010.

Teostest
--------

Eva Ibbotson on kirjutanud raamatuid eelkõige lastele ja noortele. Algul kirjutas ta naisteajakirjadele lühijutte. Esimene lasteraamat sündis siis, kui ta noorim poeg kooli läks. 

Raamatus "The Secret of Platform 13" mainib Ibbotson Londoni Kings Crossi jaama salajast perrooni. Seda paika kasutas hiljem ka J. K. Rowling oma Harry Potteri sarjas.

Kirjanik on oma mõjutajate kohta öelnud nõnda: "Ema on mind uskumatult palju mõjutanud. Eeskätt lugude kaudu, mida ta mulle jutustas. Viimaks otsustasin ma aga saada isasarnaseks, õppisin füsioloogiks, aga see oli suur viga."

Eva Ibbotsoni raamatuid on tõlgitud rohkem kui 80 keelde.

Eesti keeles ilmunud teosed
---------------------------

* "Reis Merejõele" (tõlkinud Allan Eichenbaum), Varrak, Tallinn 2004, ISBN 998530814x
* "Kaasani täht" (tõlkinud Liisi Ojamaa), Varrak, Tallinn 2005, ISBN 9985309901
* "Milline nõid?" (tõlkinud Tiia Rinne), Tiritamm, Tallinn 2005, ISBN 9985551869)
* "Kiilivõrendik" (tõlkinud Johanna Ross), Varrak, Tallinn 2010, ISBN 9789985320044

Viited
------

1. ↑  Deutschlandfunk, intervjuu

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Eva Ibbotson** |

* "Kaasani tähe" arvustus
**Eva Saks** (aastani 1973 **Sahk**; 2. oktoober 1950 Tallinn – 4. aprill 2015) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1969 Tallinna 1. Keskkooli, 1974 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) automatiseeritud juhtimissüsteemide erialal, 1981 TPI kaugõppeaspirantuuri, tehnikakandidaat (1986, Küberneetika Instituut), väitekiri "Оптимизация нелинейных систем компензационного управления для дискретных многостадийных технологических процессов с групповой обработкой полуфабрикатов". Oli 1974–1981 Tallinna Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi nooremteadur ja teadur, 1981–1987 TPI tootmisprotsesside automatiseerimise probleemlabori noorem- ja vanemteadur, 1987–1991 automaatika kateedri assistent, 1991– TPÜ informaatika kateedri ja õppetooli vanemõpetaja ja dotsent.

Isiklikku
---------

Tema isa oli kindlustusspetsialist Karl Sahk.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: diskreetsete mitmestaadiumiliste tehnoloogiliste protsesside juhtimine ja modelleerimine; statistilised mudelid, teoreetilised ja empiirilised jaotused. Osales jõupooljuhtseadiste valmistamise tehnoloogiliste protsesside modelleerimisel. Eesti Statistika Seltsi, Eesti Automaatikute Seltsi liige. Üle 20 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Õhtuleht. 7. aprill 2015 (surmakuulutused)

Teoseid
-------

* Приближенная оптимизация алгоритмов компензационного управления с режимными ограничениями для многостадийных технологических процессов (kaasautor). // TPI Toimetised 550 (1983)
* Приближенная оптимизация монотонных нелинейных систем компензационного управления для многостадийных технологических процессов (kaasautor). // TPI Toimetised 592 (1985)
* Экспресс- оптимизация систем компензационного управления (kaasautor). // TPI Toimetised 643 (1987).

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 318.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Eva Kams** (sündinud 28. märtsil 1972) on ettevõtja, koorijuht ja poliitik.

Haridus
-------

1991. aastal lõpetas Kams Heino Elleri nimelise Tartu muusikakooli, ta on ennast täiendanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias. Aastatel 2001-2006 õppis ta Eesti Maaülikoolis kinnisvara planeerimist ja hindamist ning lõpetas *cum laude.* Kamsil on magistrikraad.

Ametialane tegevus
------------------

Kams on Elva vallavolikogu liige. Aastatel 2005-2009 oli ta Elva linnavolikogu liige ja 2015-2017 Elva linnapea. 

2002. aastal alustas Eva Kams ettevõtlusega kinnisvaravaldkonnas ja asutas EST Kinnisvara OÜ, mille juhatuse liige ja omanik ta on tänaseni. Lisaks on Kams olnud ja on siiani mitme ettevõtte juht ja osanik. Samuti on ta töötanud 11 aastat muusikaõpetajana Rõngu keskkoolis. Kams on elu jooksul juhtinud mitmeid laulukoore. 2012. aastal asutas ta Tartu Hansa segakoori, kus on praegugi dirigent.

Kams on ettevõtjatöö kõrvalt ka naiskodukaitse ja Tartu Hansa Rotary klubi liige. 2005. aasta augustist 2015. aasta maikuuni oli ta Eesti Reformierakonna liige.

Välislingid
-----------

* Männilinnas vahetus võim Postimees, 6. mai 2015
* Poliitiline tants Elva maksimarketi ümber kahjustab linna mainet Postimees, 23. august 2017
* Suu laulab, süda muretseb Postimees, 26. detsember 2018
* Poolik haldusreform soosib üksnes vallajuhtide kaugenemist rahvast Postimees, 22. jaanuar 2019
* Mitu ametnikku on vaja, et teha head riiki? Postimees, 15. veebruar 2019
*
**Eva Maaring** (14. märtsil 1927 Tartu – 2. jaanuar 2021) oli eesti geograaf ja kodu-uurija.

Elulugu
-------

Eva Maaring oli kooliõpetaja tütar. Ta õppis aastatel 1941–1944 Tartu Tütarlaste Gümnaasiumis, 1944–1947 Tartu Õpetajate Seminaris, lõpetas 1949. aastal Tartu Õpetajate Instituudi ja 1956. aastal (kaugõppes) Tartu Ülikooli geograafia osakonna, 1958–1961 õppis Tartu Ülikooli kaugõppeaspirantuuris füüsilise geograafia erialal. Oli 1949–1958 Tartumaa ja Viljandi koolides geograafia- ja bioloogiaõpetaja, 1958–1990 ENSV TA Kodu-uurimise Komisjoni teadussekretär, 1990. aastast oli Eesti Kodu-uurimise Seltsi (EKUS) teadussekretär.

Teadustegevus
-------------

Eva Maaring tegeles aastakümneid Eesti kodu-uurimisliikumise organiseerimise ja kodu-uurimise teaduslik-metoodilise juhendamisega. Ta esines paljudel konverentsidel ja seminaridel kodu-uurimise teemadel (interdistsiplinaarne kodu-uurimine, kodu-uurijate personaalia, kroonikapidamine, kodu-uurimine koolis, ka kooligeograafia õppemetoodika jms). Maaring osales üle 60 kodu-uurimusliku väljaande (ettekannete jm kogumikud, "Kodu-uurija käsiraamat" 1966 jt) koostamises-toimetamises, koostas aastast 1960 kodu-uurimise ülevaateid, ENE kaasautor.

Ta oli Loodusuurijate Seltsi (1956), Eesti Geograafia Seltsi (1957) ja Eesti Looduskaitse Seltsi (1966) liige ning Eesti Kodu-uurimise Seltsi asutajaliige (1990).

Maaring kirjutas umbes 80 teadustrükist, ülevaadet, metoodilist materjali ja programmi.

Teoseid
-------

* Kõpu ümbruse geomorfoloogia. // Eesti Geograafia Seltsi aastaraamat 1958. Tallinn, 1959
* Study of local lore. // On the Development of Geography in the Estonian SSR 1940–1960. Tallinn, 1960
* Ülevaade kodu-uurimisalasest tegevusest. // Kodu-uurimise Teateid 4 (1962)
* Kodu-uurimise organiseerimine. // Kodu-uurija käsiraamat. Tallinn, 1966
* Tahvlijoonis füüsilise geograafia õpetamisel V klassis. Tallinn, 1967
* Kroonikapidamine kodu-uurimisülesandena. // Kodu-uurimise Teateid 8 (1970)
* Kodu-uurimise Komisjon 1958–1988. Tallinn, 1988
* Kodu-uurimise Komisjoni trükised 1959–1975. // Eesti NSV Kodu-uurimise Komisjoni trükised. Temaatilis-informatiivne kogumik 1976–1985. Tallinn, 1988
* Õpilased kodukoha tundjatena publikatsioonide alusel. // Raamatulooline Eesti. Tartu, 2000
* Eesti Kodu-uurimise Seltsi liikmed. // Eesti Kodu-uurimise Selts. Tallinn, 2002
* Vello Lõugas – kodu-uurija. // Eesti Kodu-uurimise Seltsi, Eesti Muinsuskaitse Seltsi ja Eesti Genealoogia Seltsi aastaraamat 2007. Tallinn, 2008.

Tunnustus
---------

* 2004 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 7–8.

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Tallinna Linnamuuseumi kodu-uurimise ring 1963–2000. Tallinn, 2000, 124–125
* Tarmisto, V. Kodu-uurimisele virgutaja. // Sirp ja Vasar, 13. märts 1987

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Kazimierz Świątek
**Kazimierz Świątek** (valgevene keeles *Казімір Свёнтак*; 21. oktoober 1914 Valga – 21. juuli 2011 Pinsk) oli Valgevene katoliku piiskop ja kardinal.

Kazimierz Świątek sündis Valgas poola perekonnas, tema vanemad olid seal evakuatsioonis sõja eest. Tema isa Jan Świątek mobiliseeriti esimesse maailmasõtta. Pärast sõja lõppu astus isa Poola Leegioni, mida juhtis Józef Piłsudski. Isa langes Nõukogude-Poola sõjas 1920. aastal Vilniuse all. Aastal 1917, pärast revolutsioonisündmusi, saadeti perekond Świątek Siberisse. 1922. aastal asus perekond Świątek Poolasse Baranavičysse (praegu Valgevene Bresti oblast), kus aastal 1932 lõpetas Kazimierz Tadeusz Rejtani nimelise gümnaasiumi. Pärast Aquino Thomase nimelise Pinski vaimuliku seminari lõpetamist pühitseti ta 8. aprillil 1939 katoliku preestriks. Seejärel määrati ta teenima Pružany kogudust (praeguse haldusjaotuse järgi Valgevenes Bresti oblastis). Pärast Molotovi-Ribbentropi pakti järgset ümberjagamist sattus ta elama Valgevene NSV-sse Bresti oblastisse. 

26. septembril 1939 ta arreteeriti, süüdistatuna spionaažis ja talle mõisteti surmanuhtlus ning teda hoiti Bresti vanglas. Kui sakslased okupeerisid Bresti, vabanes ta vanglast ja ta jätkas Pružany koguduse teenimist. Uuesti arreteeriti ta 17. detsembril 1944 NKVD poolt ja talle mõisteti 21. juulil 1945 10 aastat vanglakaristust range režiimiga vanglas ja veel 5 aastaks kodanikuõigustest ilmajäämine. Ta oli vangistuses Vorkutas, Intas ja Mariinskis. Juunis 1954 vabanes ta vangistusest ja teenis seejärel preestrina Pinskis frantsiskaanide kirikus.

11. aprillil 1989 määrati ta Pinski diötseesi peavikaariks. 13. aprillist 1991 kuni 14. juunini 2006 oli ta Minski-Mahiloŭ peadiötseesi (ordineeriti peapiiskopiks 21. mail 1991) peapiiskop. 13. aprillist 1991 kuni 30. juunini 2011 oli ta apostellik administraator *ad nutum Sanctae Sedis* (Püha Tooli juures). 26. novembril 1994 sai ta kardinaliks.

Välislingid
-----------

* Salvador Miranda. "Consistory of November 26, 1994 (VI)". The Cardinals of the Holy Roman Church. Vaadatud 3. veebruaril 2021.
Kaziany
**Kaziany** (transkribeerituna **Kazjanõ**, leedu *Kazėnai*, poola keeles *Koziany*) on küla (endine alev) Valgevenes Viciebski oblastis Brasłaŭ rajoonis Vidzy külanõukogus. Küla asub Dzisna jõe kaldal merepinnast 120 meetri kõrgusel.

Kazianys on raamatukogu, keskkool ja muusikakool. Vaatamisväärsuseks on XIX sajandi teisel poolel ehitatud õigeusu kirik.

Ajalugu
-------

Kazianyt on esimest korda mainitud aastal 1504. Aastal 1514 sai sellest Zenowiczite valdus. Seoses administratiiv-territoriaalse reformiga hakkas asula kuuluma Vilniuse vojevoodkonda ja Brasłaŭ maakonda. XVII sajandil läks küla Pacide valdusse. Aastal 1686 andis F.J.Pac osa maadest Vilniuse benediktlaste käsutusse, kes rajasid saadud maadele kreekakatoliku kiriku. Aastal 1690 kuulus Pacidele Kazianys 40 suitsu, benediktlastele aga 38.

XVIII sajandi lõpus läks Kaziany (asulast oli vahepeal saanud alev) Manuzide valdusse. Poola jagamisel läks Kaziany aastal 1795 Venemaa koosseisu. Aastal 1823 sai Kazianyst Platerite valdus. Aastal 1918 nimetati Kaziany ajutiselt ümber *Romanovo-Nikolskojeks*.

Pärast esimest maailmasõda kuulus Kaziany Poola koosseisu. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi kaotas Kaziany alevi staatuse. Teise maailmasõja ajal, 7. novembril 1942 ründasid asulas paiknenud Saksa garnisoni leedu ja valgevene rahvusest partisanid, tapeti 150, vangi võeti 18 sõdurit. Kuni aastani 2003 oli Kaziany samanimelise külanõukogu keskuseks.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaziany** |
Kazimierz Truchanowski
**Kazimierz Truchanowski** (9. oktoober 1904 Romaniv (tänapäeval Ukraina) – 18. august 1994 Varssavi) oli poola kirjanik ja tõlkija.

Kazimierz Truchanowski sündis Romanivis Volõõnias (praeguse haldusjaotuse järgi Romanivi rajoonis Žõtomõri oblastis Ukrainas). 1922. aastal lõpetas ta Žitomiris gümnaasiumi ja asus Kiievi Ülikoolis õppima meditsiini, kuid oli sunnitud õpingud katkestama. 1925. aastal siirdus Truchanowski Poolasse. Ta töötas riiklikus metsamajandis ja õppis metsandust. Saksa okupatsiooni ajal võttis ta Armija Krajowa koosseisus osa vastupanuvõitlusest.

Alates 1945. aastast oli Kazimierz Truchanowski kutseline kirjanik. Pärast sõda elas ta Łódźis, 1947. aastast Varssavis ja oli ajakirja Nowiny Literackie (*Kirjandusuudised*) toimetaja.

Kazimierz Truchanowski kirjanduslik looming oli mõjutatud Franz Kafka teostest ja sisaldas ulmekirjanduse elemente.

Eesti keeles on 1986. aastal ilmunud romaan "Ja väravad prantsatasid kinni" (poola keeles "Zatrzasniecie bram", 1973).

Viited
------

1. ↑
Todor Burmov
**Todor Stojanov Burmov**  (*Тодор Стоянов Бурмов*; umbes 2. jaanuar 1834 – 25. oktoober 1906) oli Bulgaaria esimene peaminister 1879.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**puudub** | **Bulgaaria peaminister**1879 | Järgnev**Dragan Cankov** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
**Priit Humal** (sündinud 9. septembril 1970) on eesti elektroonikainsener, ettevõtja ja munitsipaalpoliitik, alates 20. novembrist 2021 kuni 1. juunini 2023 Tartu abilinnapea.

Elulugu
-------

Ta on lõpetanud Nõo Keskkooli 1988. aastal ja õppinud Tartu Ülikoolis füüsikat.

Ta on olnud templitehase Humal Elektroonika OÜ tegevdirektor (1991–2021).

Ühiskondlik tegevus
-------------------

1997–2017 oli Humal EELK Tartu Pauluse koguduse juhatuse liige, ta on olnud ka Pauluse koguduse juhatuse esimees ja aseesimees.

1997–2009 ja 2013–2016 oli Humal ka EELK kirikukogu liige.

Samuti on ta aastast 2001 MTÜ Tartu Pereraadio Ühingu ning aastast 2014 Eesti Orelisõprade Ühingu juhatuse liige.

2014. aastal liitus Humal kodanikuliikumisega Avalikult Rail Balticust ning on selle baasil loodud MTÜ ARB juhatuse liige.

Poliitiline tegevus
-------------------

Humal on Erakonna Isamaa liige aastast 2002. Ta on ka Erakond Isamaa volikogu liige ja aukohtu esimees.

2021. aasta sügisel toimunud kohalike omavalitsuste valimistel pääses ta Isamaa nimekirjas Tartu Linnavolikokku ja on alates 20. novembrist 2021 Tartu abilinnapea, tema vastutusvaldkonnad on rahandus ja eelarve, laenupoliitika ja linnavarad.

Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 252 häält ning ei osutunud valituks.

### Kahtlustus korruptsioonikuriteos

2023. aastal soetas korp! Sakala Riigi Kinnisvaralt 1,2 miljoni euro eest Eesti Rahva Muuseumi endise näitusemaja. Sama aasta mais ilmnes, et Kaitsepolitsei kahtlustab ostuga seoses Tartu abilinnapead Priit Humalat toimingupiirangu rikkumises ja Parvel Pruunsilda sellele kaasa aitamises.

31. mai pärastlõunal teatas Priit Humal, et astub 1. juuni seisuga Tartu abilinnapea ametist tagasi linnavalitsuse tegevuse läbipaistvuse ja töörahu huvides, lisades, et KAPO esitatud kahtlustused ei ole põhjendatud.

Isiklikku
---------

Tema isa on füüsik Leo-Henn Humal, vanaisa oli matemaatik Arnold Humal, äi oli vaimulik Paul Saar. Ta on 17. septembrist 1994 abielus Anna Humalaga (neiuna Saar), neil on tütar Auli Marta (snd 1997) ja kolm poega. Üks poegadest – Henn Kaaleb Humal (snd 2002) – on aastast 2021 Isamaa erakonna Tartu piirkonna noorteühenduse Noor Isamaa esimees.

Teoseid
-------

* Priit Humal, Karli Lambot, Illimar Paul, Raul Vibo 2018. *Major mistakes in Rail Baltica cost-benefit analysis made by Ernst & Young Baltic*. Tartu: MTÜ ARB. (ISBN 978-9949-88-289-2)

Viited
------

1. ↑  "Priit Humala eluloost". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2018. Vaadatud 30. septembril 2018.
2. ↑  Valimisringkond nr 10 valimised.ee (andmed seisuga 07.03.2023 19:45)
3. ↑  "Kaitsepolitsei kahtlustab Parvel Pruunsilda ja Tartu abilinnapead kuriteos" ERR, 31. mai 2023

Välislingid
-----------

* "Rail Balticu uuring tõi Tartu abilinnapea Humalale plagiaadisüüdistuse" ERR, 9. detsember 2021