recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Alan Moore
**Alan Moore** (sündinud 18. novembril 1953) on Briti koomiksiautor. 

Tema tuntuimad teosed on "V for Vendetta", "From Hell", "Watchmen", "The League of Extraordinary Gentlemen". Mitme tema koomiksi põhjal on valminud filmid, mille suhtes on ta olnud äärmiselt kriitiline.

Moore'i loodud on ka John Constantine'i tegelaskuju, kes ilmus esimest korda koomiksis "Swamp Thing". Hiljem sai Constantine'ist koomiksisarja "Hellblazer" peategelane. Ka selle põhjal tehti 2005. aastal film ("Constantine"), mille peaosalisest (Keanu Reeves) on koomiksisarja küünilise ja üleoleva humanisti asemel saanud katoliiklane.

Moore on kirjutanud ka pornograafilise koomiksi "Lost Girls" (avaldatud 2006), mille peategelased on mitme angloameerika lasteraamatu naispeategelased: Alice (raamatust "Alice Imedemaal"), Wendy (raamatust "Peeter Paan") ja Dorothy (raamatust "Võlur Oz"). Koomiksi illustreeris kunstnik Melinda Gebbie, kes on ühtlasi Alan Moore'i abikaasa.

2015. aasta septembris valmis tema teine, kümne aasta jooksul kirjutatud romaan "Jerusalem", mis on üle poole miljoni sõna pikkune ning sisaldab erinevate kirjanduslike voolude ja autorite pastiššidena kirjutatud narratiivi Northamptoni linnast, kus Moore on elanud kogu elu.

Aastal 2015 hakkas ta avaldama koomiksisarja "Providence", mis põhineb H. P. Lovecrafti kirjandusteostel.
Bui keele leviala Lõuna-Hiinas
**Bui keel** ehk **boji keel** on hiina-tiibeti keelkonda kuuluv keel.

Bui keelt räägib bui rahvas. Keel on elujõuline, kõnelejaid kokku on ligikaudu 2 649 100, kellest umbes 2 600 000 elab Hiinas. Keelt kõneldakse Hiina idaosas ning Põhja- ja Loode-Vietnamis. Hiina idaosas elavad buid lähistroopilises ja mägises Guizhou provintsis. Buid on suuruselt üheteistkümnes etniline vähemus, mis on saanud Hiina Rahvavabariigi ametliku tunnustuse. Ka Vietnamis elavad buid on ametlik etniline rühm.

Hiinas on keel jagunenud kolmeks: *qiannan*, *qianzhong* ja *qianxi*. *Qiannan*’i arvatakse standardiks, sest selle kasutajaskond on kõige suurem. Vietnamis kasutusel olev bui keel sarnaneb kõige enam *qianxi* dialektiga.

Algselt ei olnud keelel oma kirjaviisi ja kasutati hani kirja. Pärast 1949. aastat aitas Hiina valitsus buidel kujundada oma kirjastiili, toetudes ladina tähtedele.

Fonoloogia
----------

Bui keeles on 32 konsonanti, 77 vokaali ja diftongi. Bui on toonikeel, kasutusel on 8 tooni.

Morfoloogia
-----------

Buikeelsed sõnad on morfoloogiliselt liht- ja liitsõnad. Liitsõnad koosnevad kahest või enamast lihtsõnast. Liitsõnad moodustatakse kolmel erineval viisil: 1) juurde lisamisel, 2) lihtsõnade liitmisel, või 3) sama sõna kordamisel. 

Lihtsõnad:

* *mit* – nuga
* *zan* – nägema
* *da:t* – kuum

Liitsõnad:

* (*po* – mitmuse näitaja)
	+ *po te* – nemad
	+ *po zau* – meie
	+ *po su* – teie
* (*ka:i* – asjad)
	+ *ka:i tan* – riided, asjad mida kanda
	+ *ka:i yu:n* – seadmed, asjad mida kasutada
* *ta xa:i* – linnutee ( *ta* – jõgi, *xa:i* – meri)
* *tan non* – päike (*tan* – valgus, *non* – päev)
* *pu pu* – igaüks
* *non non* – iga päev

Arvsõnad
--------

* Üks – *deu*
* Kaks *– song*
* Kolm *– sam*
* Neli – *si*
* Viis – *ha*
* Kuus – *zok*
* Seitse – *ch’at*
* Kaheksa *– pet*
* Üheksa – *ku*
* Kümme – *ch’ip*

Viited
------

1. ↑
**Pihkva alamlade** on lokaalne kronostratigraafiline üksus, Pļaviņase lademe keskmine alamlade. Litostratigraafiliselt vastab sellele Pskovi kihistu. Nii alamlade kui ka kihistu on nime saanud Pihkva linna järgi.

Eestis on alamlade 7–13 meetri paksune. Selle kivimid paljanduvad Karisöödil, Rõuges Ööbikuorus, Loosi ja Vastseliina ümbruskonnas, Pärlijõe kallastel Saarlase veski juures. Alamlademe kivimite paksus kasvab ida suunas piikudes, nii on selle kivimite paksus Irboska juures 17 meetrit.

Alamlademe moodustab põhiliselt hall, alumises osas ka purpurne lubjakivi, lääneosas esineb ka dolomiiti. Alamlademe kivimid sarnanevad väga Chudovo alamlademe kivimitega, ent neis esinevad fossiilid võimaldavad neil selgelt vahet teha. Sagedasemad fossiilid on brahhiopoodid *Anatrypa micans* (Buch), *Atrypa velikaya* Nal. *Ladogia meyendorfii* (Vern.), *Ripidiorhynchus pskovensis* (Nal.).

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. 436 pp. ISBN 9985-50-185-3.
**Võsu–Käsmu kergtee** on 6 km pikkune kergliiklustee, mis saab alguse Võsu sadama muuli tipust, tee kulgeb mööda Käsmu lahe lõunakallast, ligi 3,5 km kulgeb läbi metsa ja tee lõpeb Käsmu küla juures. Nelja kilomeetrit kergteest katab asfaltkate ja ülejäänud lõik on kaetud kivisillutisega. Tee on kogu ulatuses valgustatud.

Ehitus algas 2016. aastal ja teed ehitati kahes etapis. I etapi ehitust rahastas Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus 400 000 euroga (Vihula valla omafinantseering 77 000 €) ja II etapi ehitust rahastas EAS 550 000 euroga (Vihula valla omafinantseering 100 000 €). Tee projekteeris OÜ Tuulekaru ja valmis ehitas AS Terrat. Projekt kestis 02.05.2016 – 31.08.2017.

Kergteele on iga kilomeetri tagant paigaldatud puhkekoht, kus on infotahvel ja istumise ning mobiiltelefoni laadimise võimalus. Võsu–Käsmu kergtee keskosas asub roostiku kohal kõrguv paadikujuline vaateplatvorm. Platvormilt avaneb vaade nii Käsmu kaptenite külale, Võsu rannahoonele kui ka Võsu sadamale.

Välislingid
-----------

* Käsmu ja Võsu vahele plaanitakse kergliiklusteed 15.05.2011, Virumaa Teataja
* Võsu-Käsmu kergteega on jõutud projekteerimise järku 14.10.2015, Virumaa Teataja
* Käsmu – Võsu kergtee ehitus läks käima 15.05.2016, Virumaa Teataja
* Võsu-Käsmu kergliiklustee ehitus on jõudnud Võsule 01.11.2016, Vihula Valla Leht
* Paadikujulist platvormi ehitab rahvusvaheline seltskond 27.10.2016, Virumaa Teataja
* Ehitaja laob Võsu–Käsmu kergteele sillutist 19.11.2016, Virumaa Teataja
* Paadikujuline vaateplatvorm ootab vaadet nautima 23.11.2016, Virumaa Teataja
* Päevapilt 24.11.2016, Virumaa Teataja
* Võsu–Käsmu kergtee sai pingid ja valgustuse 04.01.2017, Virumaa Teataja
* Võsu–Käsmu kergtee täieneb sillaga 16.02.2017, Virumaa Teataja
* Eestis ainulaadne: Võsu–Käsmu kergteed ilmestab paadikujuline vaateplatvorm 08.06.2017, Virumaa Teataja
Alan Sillitoe (2009)
**Alan Sillitoe** (4. märts 1928 Nottingham – 25. aprill 2010 London) oli Suurbritannia kirjanik.

Ta kirjutas peamiselt romaane, novelle ja luuletusi, kuid ka lasteraamatuid ja näidendeid.

Sillitoe sündis töölisperekonnas. Tema isa töötas Raleigh' jalgrattafirmas. Ta lahkus 14-aastaselt koolist ja töötas neli aastat samas ettevõttes. Aastal 1946 astus ta Suurbritannia õhujõududesse, teenides Malaias raadiosideoperaatorina.

Pärast naasmist Inglismaale avastati tal tuberkuloos. Ta veetis 16 kuud lennuväe haiglas, saadeti 21-aastaselt erru ja hakkas saama pensioni 45 šillingit nädalas. Järgmised 7 aastat elas ta tervisele sobivama kliimaga maades: Prantsusmaal ja Hispaanias. Ta tutvus USA luuletaja Ruth Fainlightiga, kellega abiellus. Neil on lihane poeg David ja lapsendatud tütar Susan.

Tema esikromaan "Saturday Night and Sunday Morning" ("Laupäeva öö ja pühapäeva hommik") ilmus 1958. See on mõningate Hemingway mõjudega stiilis ning räägib Raleigh' tehase noorest töölisest, kes vaba aja sisustab naiste jahtimisega ja peab mitut armukest korraga. Romaani tõeline teema on lootuste kadumine sõjajärgsel Inglismaal ja tööliste valikuvõimaluste puudumine. 1960. aastal see film ekraniseeriti.

1959 valmis tal lühijutt "The Loneliness of the Long Distance Runner" ("Pikamaajooksja üksindus"), mis räägib noortevanglas oleva poisi, kel on annet pikamaajooksus, protestist ühiskonna vastu. See lühijutt pälvis samal aastal iga-aastase Hawthorndeni ilukirjandusauhinna. 1962 valmis selle jutu põhjal samanimeline film.

Niisuguste teoste tõttu nimetasid kriitikud Sillitoed nooreks vihaseks meheks, ehkki Sillitoele endale see nimetus ei meeldinud – nagu ei meeldinud see nimetus teistelegi, kelle kohta seda kasutati.

Eesti keeles ilmunud teosed
---------------------------

* jutustus "Tublid naised", tõlkinud Vidrik Kivilo, Loomingu Raamatukogu 1963
* romaan "Ukse võti", tõlkinud Valda Raud, Eesti Raamat 1967
* novell "Kalapaadiga pilt", tõlkinud Valda Raud – kogumikus "Inglise novelle", Eesti Raamat 1967, lk 216–232
Ilja Muromets
**Ilja Muromets** oli Venemaa lennukiliigi projekt. Ilja Muromets valmis 1912. aasta lõpul Igor Sikorski pingutustel. Tegemist oli Sikorski teise lennukitüübiga ja nelja mootoriga lennuki ühe esimese versiooniga maailmas. Murometsa tüüpi lennukeid kasutati nii reisilennukitena kui ka kaugpommitajatena. Nime sai lennuk muistse vene vägilase Ilja Murometsa järgi. 

1914. aasta veebruaris püstitas Ilja Muromets esimese lennukina maailmas kõrgusrekordi 1000 meetrit. Samuti oli tollal muljetavaldavaks tulemuseks, et 26. veebruaril suutis lennuk seitsme reisijaga 2 tundi ja 6 minutit püsida 950 meetri kõrgusel õhus. Peagi tõusis Sikorski reisijatega juba 2000 meetri kõrgusele. 29. juunil lendas Ilja Muromets kahe lenduri ja kahe reisijaga Peterburist Oršani 750 kilomeetrit 8 tunniga.

Esimese maailmasõja ajal oli Venemaa keisririigi Balti laevastiku lennuväe Papisaare lennusadamas Saaremaal 14 lennuki seas ka maailma suurim vesilennuk Ilja Muromets.

Viited
------

1. ↑  "Venemaa lennuasjanduse ajaloost". *Edasi : Venemaa Kommunistline (enamlaste) Partei Peterburi Eesti osakonna häälekandja*. 18.08.1936.
Valli Porgasaar Tartu Ülikooli ajaloomuuseumi valges saalis 2005
**Valli Porgasaar** (8. november 1934 Tartu − 19. detsember 2019 Tartu) oli eesti taimefüsioloog ning jõgede ja rannikumere eutrofeerumise uurija.

Elulugu
-------

Valli Porgasaar oli töölise tütar.

Ta on lõpetanud 1953 Tartu 2. Keskkooli, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna, 1963 aspirantuuri Zooloogia ja Botaanika Instituudis (ZBI), bioloogiakandidaat (1973, TRÜ), väitekiri "Hariliku männi mineraalne toitumine ja selle diagnostika". Oli 1958–1960 Eesti Põllumajanduse Akadeemia botaanika, fütopatoloogia ja taimefüsioloogia kateedri assistent, 1963–1964 TRÜ taimefüsioloogia kateedri vanemteadur, 1964–1968 EPA maaviljeluse kateedri vanemlaborant, 1968–1971 ZBI botaanika sektori vaneminsener, 1971–1981 botaaniline ja merebioloogia sektori nooremteadur, 1981–1993 merebioloogia sektori vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurinud männi mineraalset toitumise diagnostikat okaste keemilise analüüsi alusel ning Eesti kuusikute bioproduktsiooni; Eesti rannikumere eutrofeerumist ja jõgede ökoloogilist seisundit vee toiteelementide ja klorofüllisisalduse alusel. 1985–1990 võttis osa Läänemere uurimisekspeditsioonidest. ELUS-i liige (1957). Üle 40 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Диагностика минерального питания сосны обыкновенной. // Агрохимия (1977), 5
* Matsalu lahe vee füüsikalised ja keemilised omadused ning nende seos klorofülli α sisaldusega. I. Vee füüsikalised ja keemilised omadused. // Eesti TA Toim. Biol. 34 (1985) 2
* Sama. II. Klorofüll α kui vee troofsuse näitaja. // Eesti TA Toim 34 (1985) 3
* Environmental conditions, phytoplankton and chlorophyll α in the Narva Bay (the southern part of the Gulf of Finland) (kaasautorid K. Piirsoo, M. Viik). // Proc. Est. Acad. Sci. Biology 42 (1992) 3
* Content and distribution of phosphorus and nitrogen in the coastal waters of West Estonia. // Proc. Est. Acad. Sci. Biol. 43 (1993) 4.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Zooloogia ja Botaanika Instituut (ZBI) 1947–1997, 67.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Võssokopillja** (inglise keeles *Vysokopillya*) on alev Ukrainas Hersoni oblastis Berõslavi rajoonis. 2021. aasta seisuga oli seal 3899 elanikku.

Võssokopillja Venemaa 2022. aasta Ukrainasse sissetungi perioodil
-----------------------------------------------------------------

Alates 2022. aasta märtsist kuni sama aasta septembrini okupeerisid Võssokopillja alevit Venemaa Föderatsiooni relvajõud.

2022. aasta mai lõpus teatati, et asulas on lahingute tagajärjel hävinud administratiivhooned. Lisaks ei olnud asulas elektrit ja gaasi ning oli puudus joogiveest, toidust ja meditsiinitarvikutest. Kohalikud teatasid ka 25 tsiviilisiku hukkumisest.

2022. aasta 4. septembril teatasid Ukraina relvajõud asula vabastamisest.

### Galerii

* Ukraina väed Võssokopilljas 27. septembril 2022Ukraina väed Võssokopilljas 27. septembril 2022

Viited
------

1. ↑  "Commissioner: due to the actions of the Russian occupiers, the residents of the village of Vysokopillya in the Kherson region are on the verge of survival".
2. ↑  "Ukraine pushes back Russian troops in battle for Kherson as village is captured". 4. september 2022.
Alanta mõisa häärber
**Alanta mõis** (leedu *Alantos dvaras*) on endine mõis Leedus Molėtai rajoonis Alanta vallas Alantas. Kuni 2017. aastani asus mõisakompleks Naujasodise külas. Peahoone asub aadressil Parko g. 5. Nii häärber kui ka mõisa park on riikliku kaitse all.

Kuigi Alantat on esmamainitud aastal 1436, mil Žygimantas Kęstutaitis selle Kristinas Astikasele andis, on Alanta mõisa esmamainitud alles XVI sajandil, mil see kuulus ikka veel Astikastele. Toona finantseeris sealne mõisnik Alantasse katoliku kiriku rajamist. Aastal 1581 andis Stefan Batory Alanta ja sealse mõisa Liivi sõjas ungarlaste vägesid juhatanud Gáspár Bekesile. 1598. aasta meetrikaraaamatu järgi kuulusid mõisale järgmised külad: Antaliežiai, Eivilčiai (tänap. Avilčiai), Kavoliai, Kazleliai (tänapäeval Kazlai), Alanta pastoraadi küla, Krištapiškiai, Trumpos (tänap. Trumponys) ja Žibėčiai.

XVII sajandi alguses läks Alanta 230 aastaks Radziwillide valdusse. Selle omanik Krzysztof Radziwiłł tundis huvi alkeemia vastu ja nii kutsus ta mõisa elama tuntud alkeemiku Michał Sędziwój ehk Michael Sendivogiuse.

Aastal 1828 läks mõis Pac-Pomarnackiste valdusse. Nemad rajasid ka mõisakompleksi, mille ümber hiljem kujunes Naujasodise küla. Aastal 1853 valmis mõisa peahoone, aastal 1870 park.

Häärberis olid ruumid kujundatud eri stiilides. Üks tuba oli kujundatud Louis XIV ajastu stiilis, teine Louis XV ajastu stiilis, kolmas biidermeierstiilis, seal oli ka hiinapärase kujundusega Kaug-Ida kamber. Mõisas asus suur portselanesemete kollektsioon. Kivi sammaste rajamiseks toodi Soomest. I maailmasõja ajal lahkus mõisnik Tadas Pac-Pomarnackis maalt ja häärber rüüstati. Tänapäeval on hoone restaureeritud, seal asub raamatukogu, mille juures tegutseb ka koduloomuuseum.

Lisaks peahoonele on säilinud veel köök, ait, küün, tall, laohoone, väravad, jääkelder, suitsutuskoda ja teenijatemajad.

Pargis kasvavad kohalikud liigid: pärnad, jalakad, tammed, kased ja pajud. Sinna on rajatud kolm tiiki.

Viited
------

1. ↑  www.118.lt[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Alantos dvaro sodyba
3. ↑  www.alunta.lt
4. ↑  "Švento Jokūbo kelias Lietuvoje". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2019. Vaadatud 25. novembril 2019.
5. ↑  Alantos dvaras
6. ↑   www.sodybugidas.lt

Välislingid
-----------

* Fotod mõisakompleksist
* Alanta mõis
* I video Alanta mõisast
* II video Alanta mõisast

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alanta mõis** |
**Võssokovsk** on linn Venemaal Moskva oblastis Klini rajoonis. Asub Moskvast 99 km loodes Vjazi jõe ääres.

Linn asutati 1879. aastal tekstiilitehase ehitusega seoses. 1928. aastal moodustati töölisalev **Võssokovski**, mis 1940 sai linnaõigused ning uue nime Võssokovsk.

Tekstiilivabrik tänapäeval enam ei tööta. Linnas on keemiatehas ja jõulukuuse kaunistusi tootev ettevõte.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Linna infoportaal

Moskva oblasti vapp
Moskva oblasti linnad

Aprelevka  | Balašihha  | Beloozjorski  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dzeržinski  | Dubna  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puškino  | Puštšino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšehhov  | Tšernogolovka  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
James McArthur (2009)
**James McFarlane McArthur** (sündinud 7. oktoobril 1987 Glasgow's) on Šotimaa jalgpallur. Ta mängib keskpoolkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Crystal Palace.

Ta alustas karjääri 2005. aastal kodumaa klubis Hamilton Academical. Hooajal 2007–08 võideti Šotimaa esiliiga ja tõusti kõrgliigasse.

23. juulil 2010 sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Wigan Athletic. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 31. jaanuaril 2012 mängus Tottenham Hotspuri vastu. 2013. aasta mais võideti Inglise karikas, kui finaalis alistati Manchester City. Hooaeg 2012–2013 lõpetati Premier League'is aga 18. kohaga ja langeti esiliigasse.

2014. aasta septembris liitus ta Crystal Palace'iga. Crystal Palace'i meeskonnas lõi ta Premier League'is esimese värava sama aasta 13. detsembril mängus Stoke City vastu.

Šotimaa jalgpallikoondises mängis McArthur aastatel 2010–2017 kokku 32 korda ja lõi neis neli väravat, millest ühe Põhja-Iirimaa ja Saksamaa ning kaks Leedu vastu.

Saavutused
----------

Hamilton Academical
* Scottish Football League First Division: 2007–08

Wigan Athletic
* FA Cup: 2012–13

Viited
------

1. ↑  "James McArthur completes move from Hamilton to Wigan". BBC Sport. 23.7.2010. Vaadatud 2.12.2018
2. ↑  "James McArthur: Eagles Make Deadline Day Swoop For McArthur". Crystal Palace Football Club. 1.9.2014. Vaadatud 2.12.2018

Välislingid
-----------

 James McArthur – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Jõgeva maakonna soost; Rapla maakonna soo kohta vaata Linnussaare soo (Rapla maakond)* |

---

Linnusaare raba Maa-ameti kaldaerofotol 2019. aastal (suunaga lõunast põhja)
Linnusaare raba Maa-ameti kaldaerofotol 2020. aasta (suunaga põhjast lõunasse)
**Linnusaare raba** (ka *Ilmaraba*) on raba Jõgeva maakonnas. Selle pindala on 1200 ha ja raba kaitstakse Endla looduskaitseala koosseisus.

Kaurijärv on suurim järv Linnusaare rabas. Sellest lõunasse jääb Langendlaugas. Raba arvukate laugaste seas üks suuremaid on ka Linnusaare raba laugas.

Raba läänepiiril kulgeb Nava jõgi. Rabast lõunasse jääb Männiksaar ning sellest edasi omakorda Endla järv. Raba kagunurgas voolab Mustjõgi.

Linnusaare rabast itta jääb Männikjärve raba, kagu suunda Mustjõe taha jääb Kaasikjärve raba ning edelasse teisele poole Nava jõge jääb Endla raba.

Männikjärve raba läbiv laudtee jätkub osaliselt ka Linnusaare rabas.

Viited
------

1. ↑  Endla looduskaitseala Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 12.09.2017)
**Raimond Alango** (ka **Raimund Alango**; 27. veebruar 1926 Tallinn – 5. september 2010) oli eesti laulja (bass) ja laulupedagoog.

Lõpetas 1945. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1947–1949 õppis laulmist Tallinna Muusikakoolis. 1955. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi laulu eriala Tiit Kuusiku klassi.

1945–1947 laulis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi meeskooris.

Aastatel 1947–1989 oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja. Aastatel 1951–1997 laulis kvartetis RAM-1.

Aastatel 1970–1985 töötas ta lauluõpetajana Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, aastatel 1985–1996 Tallinna Konservatooriumis. Tema õpilasi on Märt Jakobson, Peeter Hillep, Vello Jürna, Aare Koha, Erich Krieger, Mart Mikk, Alar Pintsaar ja Toomas Tünder.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli pianist Tarsina Alango.

Tunnustus
---------

* 1969 – Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited
------

1. ↑  "Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. aprill 2016. Vaadatud 24. oktoobril 2016.
2. ↑  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990, lk 11
3. ↑  Raimund Alango 27. II 1926 – 5. IX 2010, Sirp, 10. september 2010

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja Raimond Alango (1974)
* Riiklik Akadeemiline Meeskoor. Ansambel RAM-1 liikmed: Raimond Alango, Tiit Köster, Georg Metssalu, Evald Jaansoo, Ilmar Talvik
* ERR arhiiv. Muusikaline tund. ENSV teeneline kunstnik Raimond Alango - 60 (1986)
* ERR arhiiv. Vello Mikkser. Raimond Alango (2001)
Gustav Bauer (1920)
**Gustav Adolf Bauer** (6. jaanuar 1870 Darkehmen, Ida-Preisimaa (tänapäeval Ozjorsk, Kaliningradi oblast, Venemaa) –16. september 1944 Berliin) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik, Saksamaa riigikantsler (valitsusjuht) 1919. juunist kuni 1920. aasta märtsini.

Gustav Bauer oli pärit kohtutäituri perekonnast. Pärast rahvakooli lõpetamist 1884. aastal töötas ta advokaadibüroos kirjutajana. Raske haiguse tõttu amputeeriti tal 1888. aastal üks jalg. Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikkusse Parteisse astus ta 1891. aastal. 1893–1895 oli Gustav Bauer tuntud juristi Fritz Friedmanni büroo juhataja. 1895. aastal asutas Bauer Saksamaa Bürooteenistujate Keskliidu, mille eesotsas oli ta kuni 1908. aastani, mil see ühe teise organisatsiooniga ühines. 1908–1918 oli Gustav Bauer Saksamaa Ametiühingute Keskkomisjoni teine esimees.

Aastatel 1912–1928 oli ta Riigipäeva liige. 1918. aasta oktoobris kutsuti Bauer Riigi Tööameti riigisekretäriks Max von Badeni valitsuses.

13. veebruarist 1919 oli Gustav Bauer Saksamaa tööminister. 21. juunist 1919 kuni 27. märtsini 1920 oli Gustav Bauer Saksamaa riigikantsler. 1921. aasta märtsist kuni 1922. aasta novembrini oli ta riigivarade minister ja asekantsler.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 26. juulil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑
**Kärmu mõis** (saksa keeles *Kermo*) oli Aaspere mõisa karjamõis Haljala kihelkonnas Virumaal. 

Nüüdisajal jääb mõisasüda Lääne-Viru maakonna Haljala valla Kärmu küla territooriumile.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 23.01.2016)
2. ↑  EKI KNAB (vaadatud 27.05.2016)

Välislingid
-----------

* Kärmu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Haljala kirik
Haljala kihelkond

**Kirik**: Haljala kirik  

**Mõisad**: Aari mõis | Aaspere mõis | Annikvere mõis | Aru mõis | Ernemaa mõis | Essu mõis | Haljala kirikumõis | Harmi mõis | Holsta mõis | Idavere mõis | Jalumäe mõis | Kaliküla mõis | Kandle mõis | Karula mõis | Kavastu mõis | Koigi mõis | Kodavere mõis | Kärmu mõis | Käsmu mõis | Lihulõpe mõis | Loobu mõis | Läsna mõis | Maheda mõis | Metsiku mõis | Mõisalõpe mõis | Oandu mõis | Paduri mõis | Rassivere mõis | Sagadi mõis | Sauste mõis | Selja mõis | Tammispea mõis | Tatruse mõis | Telliste mõis | Tereski mõis | Tõikvere mõis | Tõugu mõis | Vanaküla mõis | Vanamõisa mõis | Varangu | Veltsi mõis | Vihula mõis | Võle mõis
**Eesti NSV lipp** oli NSV Liidu haldusüksuse Eesti NSV lipp. Lipu autor oli eesti kunstnik Paul Luhtein.

Eesti NSV lipp kinnitati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi poolt ja võeti kasutusele 6. veebruaril 1953. aastal, lipu kavandi kujundas Paul Luhtein. 

Lipu proportsioonid on 1:2. Lipul on kujutatud valgeharjalisi merelaineid. Et eristada seda Läti NSV lipust, millel on kujutaud Daugava laineid-voogusid, on laineharjad teravad ning lainete osa tõstetud kõrgemale nii, et lipu alaserv on punane.

Algusest peale erines lipu tagakülg esiküljest selle poolest, et seal polnud sirpi ega vasarat. Ametlikult seadustati see siiski alles NSV Liidu konstitutsiooniga 7. oktoobril 1977. Seaduse puudumisel oli varem tehtud ka selliseid lippe, millel tagaküljelgi oli sirp ja vasar, ning kuna ebaõigeid lippe ei korjatud käibelt ära, võis kuni nõukogude aja lõpuni kohata lippe, millel mõlemal pool oli sirp ja vasar.

Enne seda "lainelippu" oli kasutusel punane lipp kuldse sirbi ja vasaraga ülemises vasakpoolses nurgas. Sirbi ja vasara kohal olid seriifideta kuldsed tähed "ENSV". 

* Lipu esikülgLipu esikülg
* Lipu tagakülgLipu tagakülg
* Eesti NSV lipp 1940–1953Eesti NSV lipp 1940–1953

Seotud arhivaale Eesti Riigiarhiivis
------------------------------------

* ERA.R-3.3.43. Seadlus Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi riigilipu kuju kinnitamise kohta.

Vaata ka
--------

* Eesti NSV vapp
* Läti NSV lipp
* Nõukogude Liidu lipp

Viited
------

1. ↑  Эстонская ССР
Kessu alumine tulepaak
Kessu alumine tulepaak
**Kesse sihi alumine tulepaak** (ka *Kessu alumine tulepaak*) on tulepaak Kesselaiu edelarannikul Suures väinas Muhu saare ja mandri vahel. Tegemist on ühega kolmest Kesselaiul asuvast navigatsioonimärgist.

Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 37′ 57″ N, 23° 24′ 54″ E.

Tulepaagi iseloomustus
----------------------

Tulepaak on ehitatud punasele metallpostile, mille küljes paikneb punase püsttriibuga valge täisnurkne tahvel. 

Tulepaagi kõrval asub väike silikaattellistest abihoone.

Meremärk püstitati 1879. aastal ja 1953 toimus suurem ümberehitus. Tulepaak automatiseeriti täielikult 1996. aastal.

Tule iseloomustus
-----------------

9 meetrit kõrge tulepaagi tipus paiknev tuli asub merepinnast 12 meetri kõrgusel. 

Tulepaak töötab pimedal ajal läbi aasta.

Tuletorni tipus põleb valge tuli järgmise tsükliga: 0,5 sekundit valge ja 0,5 sekundit pime. Paistab asimuudist 318° asimuudini 128° 7 meremiili kaugusele. Tuli on sihi ülemise tulepaagiga sünkroonimata. Sihi asimuut on 123°.

Vaata ka
--------

* Kessu päevamärk
* Kesse ülemine tulepaak

Välislingid
-----------

 Kesse sihi tulepaagid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Kesse alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
**Melanie Kukk** (kuni 1924 **Melanie Kuljus**; hilisema nimega **Lola-Eha Rahamägi**; 1. august 1903 Aseri – 1. juuli 2000 Burbank, Los Angelese maakond, California) oli eesti kunstnik.

Elulugu
-------

Alg- ja keskhariduse omandas ta Lenderi, Rakvere Eesti Tütarlaste ja Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumis, viimase lõpetas ta aastal 1921. 

Edasi jätkas ta õpinguid August Janseni ateljees ja Ants Laikmaa kunstistuudios, kus töötas rida aastaid. Tema peamine loomežanr oli portreemaal. Ta oli E.E.L.K. mälestuslehtede ja kaunistuste komisjoni liige.

Ta õppis ka tšellomängu.

Piiskop Hugo Bernhard Rahamäe abikaasana küüditati ta pärast mehe arreteerimist Kirovi oblastisse, kust ta vabanes oktoobris 1956. Varsti pärast Eestisse naasmist maalis ta Iisaku kiriku kantsli külgedel olevad pildid. 

1963. aastal tekkis tal võimalus minna külla õele Ameerika Ühendriikidesse. Ta otsustas jäädagi sinna, elama hakkas ta poeg Jaak Kuke juures. Ka Ameerikas tegeles ta maalimisega.

Raamat
------

* Lola Rahamägi-Kukk. "Ja mõtted rändavad...". Luuletused, autori illustratsioonid. Santa Ana 1982
* Lola Rahamägi-Kukk. "Ja mõtted rändavad edasi...". Luuletused, autori illustratsioonid. Santa Ana 1984

Isiklikku
---------

Tema vend oli kauaaegne Iisaku koguduse pastor Voldemar Kuljus.

Ta oli aastatel 1924–1933 abielus Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku piiskopi Jakob Kukega. Abielust sündis kolm poega: Jaak (1925–2016), Nathan (1926–2021) ja Adam (1929–1989).

Aastatel 1940–1941 oli ta abielus piiskop Hugo Bernhard Rahamäega.

Viited
------

1. 1 2  Leinateade. // Vaba Eesti Sõna nr 29, 20. juuli 2000. Lk 16
2. ↑  Rein Neggo. "Lola Rahamägi. In memoriam". // Vaba Eesti Sõna nr 30, 27. juuli 2000. Lk 11
3. ↑  "Vigade parandusi". // Vaba Eesti Sõna nr 35, 31. august 2000. Lk 10

Kirjandus
---------

* Rein Neggo. "Lola Rahamägi. In memoriam". // Vaba Eesti Sõna nr 30, 27. juuli 2000. Lk 11
* "Vigade parandusi". // Vaba Eesti Sõna nr 35, 31. august 2000. Lk 10

Välislingid
-----------

* Lola-Eha Rahamägi. Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* EELK Iisaku kiriku kantsel Kultuurimälestiste riiklikus registris
* Sirje Simson. "Ristikandev Jeesus Iisaku kiriku kantslil" – Eesti Kirik, 14. aprill 2003
* Sirje Semm. "Jaak Kukk: Hinge ja südame poolest oleks ma ammu Eestis" – Eesti Kirik, 4. juuni 2003
Mees, kelle nägu väljendab melanhooliat. Joonistus, u 1789
**Melanhoolia** (kreeka keeles *µέλαινα χολή* *melaina chole*; *melas*, 'must' ja *cholē*, 'sapp') oli mõiste vanaaja ja keskaja meditsiinis. Melanhoolik on üks neljast temperamenditüübist. 19. sajandil võis "melanhoolia" olla nii füüsiline kui ka vaimne seisund ning melanhooliat peeti levinud haiguste põhjuseks, mitte teistest haigustest põhjustatud nähtuseks.

Ajalugu
-------

Albrecht Dürer. "Melencolia I", 1514
Temperamenditeooria loojaks peetakse Vana-Kreeka arsti Hippokratest ja mitu sajandit hiljem elanud Vana-Rooma arsti Claudius Galenost. Nemad töötasid välja nn kehamahlade teooria, mille järgi inimese temperamendi määrab kindlaks üks keha põhimahladest: veri (kr. *sanguis*), lima (kr. *flegma*), must sapp (kr. *melas chole*) või kollane sapp (kr. *chole*). Siit tulenevad tänapäevalgi tuntud temperamenditüüpide nimetused: sangviinik, flegmaatik. melanhoolik, koleerik. Melanhooliat põhjustas liigne must sapp, vanakreeka keeles μέλας (*melas*), 'tume, must', ja χολή (*kholé*), 'sapp'. See teooria oli seotud element *maaga*, sügisese aastaajaga, lähtus põrnast (siseelundist), mis on külm ja kuiv, ning ka melanhoolik on samasuguste omadustega. Astroloogias näitas see Saturni mõju.

Melanhooliat kirjeldati kui eraldi haigust, millel olid vaimsed ja füüsilised sümptomid. 5. ja 4. sajandil eKr iseloomustas Hippokrates oma teoses "Aforismid" kõiki "hirme ja rusutuse tundeid, kui need kestavad pikka aega" sümptomaatilistena melanhooliale. Kui patsienti ei saanud haigusest terveks ravida, siis arvati, et melanhoolia tulenes sellest, et kehasse oli sisenenud deemon ja selle üle võtnud.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Melanhoolia** |

* Depressioon
* Melanhoolne depressioon
* Nostalgia
* Pessimism

Viited
------

1. ↑  Burton, Bk. I, p. 147
2. ↑
3. ↑  Berrios, G. E. (1988). "Melancholia and depression during the 19th century: A conceptual history". *The British Journal of Psychiatry*. **153** (3): 298–304. DOI:10.1192/bjp.153.3.298. PMID 3074848.
4. ↑  Hippocrates, *De aere aquis et locis*, 10.103, on Perseus Digital Library
5. ↑  μέλας, Henry George Liddell, Robert Scott, *A Greek-English Lexicon*, on Perseus Digital Library
6. ↑  χολή, Henry George Liddell, Robert Scott, *A Greek-English Lexicon*, on Perseus Digital Library
7. ↑  Hippocrates, *Aphorisms*, Section 6.23
8. ↑  18th-Century Theories of Melancholy & Hypochondria
9. ↑  Farmer, Hugh.
**Qəbələ raadiolokatsioonijaam** (kasutatud ka nimekujusid **Qabala**, **Gabala**, **Gabalinski**, **Gabalinskaja**; vene keeles *Габалинская радиолокационная станция*, aserbaidžaani keeles *Qəbələ RLS*) oli Venemaa kosmosevägede kasutatud Darjal-tüüpi ballistiliste ja kosmiliste objektide avastamise ja jälgimise raadiolokatsioonijaam Aserbaidžaanis Qəbələ asula lähedal. Jaam oli osa Venemaa raketirünnakust varakult hoiatamise süsteemist 2013. aastani.

Jaama asuti kavandama 1960. aastatel. Esialgse plaani järgi pidanuks jaam paiknema Franz Josephi maa piirkonnas.

Jaama rajamist alustati 1976. aastal, valmis sai see 1985. Jaam oli kavandatud Nõukogude Liidu raketikaitse olulise osana. Radarijaam peaks suutma avastada ja jälgida kuni 6000 kilomeetri kauguselt (Aasiast ja India ookeani akvatooriumilt) maalt või merelt teele saadetud ballistilisi rakette. Samuti on seda võimalik kasutada pidevaks kosmoseseireks.

Radar võimaldab 20 kompleks- ja 100 üksikobjekti samaaegset jälgimist.

1997. aastal sõlmitud ning 2002. aastal ratifitseeritud ja jõustunud leping Venemaa Föderatsiooni ja Aserbaidžaani vahel tunnistab baasi Aserbaidžaani omandiks ja annab Venemaale baasi kasutusõiguse 2012. aasta jaanuarini 7 miljoni dollarilise aastatasu eest. Venemaa kohustub kogutud andmeid Aserbaidžaaniga osaliselt jagama.
Ettevalmistamisel on uus leping kahe riigi vahel. Eeldatavalt jõustub see 2012. aasta märtsis.

2007. aasta seisuga töötas baasis umbes 900 sõjaväeteenistujat ja 200 tsiviilisikust spetsialisti.

1990. aastatel tekkis Venemaal baasi tarvitatud elektrienergia eest tasumisel Aserbaidžaani ees suur võlg. Mõnedel andmetel kandis Aserbaidžaan kuni 1997. aastani kogunenud võlad 2010. aastal maha.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Габалинская радиолокационная станция "Дарьял", Кавказский узел, 28. märts 2009
2. 1 2 3  Детализация, Коммерсантъ, 8. juuni 2007
3. 1 2  Azerbaijan, Russia start talks on extension of lease term of Gabala radar, News.Az, 18. mai 2011
**Oswald Heinrich von Sass** (27. mai 1856 Kuressaare – 14. mai 1913 Kuressaare) oli kunstnik ja mõisnik Saaremaal.

Kunstiõpinguid alustas von Sass Otto von Moelleri käe all, järgnesid õpiaastad Düsseldorfis ja Münchenis. 

1880. aastal naasis ta Saaremaale ja rajas oma Sandla mõisasse ateljee. Aastatel 1894–1898 töötas von Sass kunstiõpetajana Riias. Peaaegu igal aastal korraldas ta Kuressaares joonistamis- ja maalimiskursusi. 1907. aastal oli tal Kuressaares isikunäitus. Oma maali "Jeesuse taevaminek" kinkis ta Püha kirikule, kus see on siiani altarimaaliks.

Oswald von Sass lon loodusteaduste doktori ja mõisniku Ferdinand Arthur von Sassi vennapoeg. Tema poeg oli filmikunstnik Joachim von Sass (1902–1990).

Teoseid
-------

* "Väljasõit" (1887)
* "Surnuvalve" (1890)
* "Eesti kalurituba" (1891)
* "Merevaade" (1892)
* Kristuse taevaminek" (1898)
* "Jeesuse taevaminek"
* "Päikese loojenemine. Etüüd"
* "Mets. Etüüd"
* "Laevad Tallinna reidil"
* "Maastik karjaga"

Viited
------

1. ↑  Trei, A. (2012). Pildikesi Püha kihelkonnast. Tallinn: Tallinna Raamatutrükikoda.
2. ↑  www.pihtlavv.ee/index.php?154
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* Oswald von Sassi teosed Eesti Kunstimuuseumi digitaalkogus
**Kessy Abarenkov** (sündinud 18. detsembril 1980) on Eesti mükoloog ja informaatik.

Ta sai Tartu Ülikoolist magistrikraadi 2006. aastal ja doktorikraadi 2011. aastal. Tema doktoritöö oli seotud PlutoF-platvormi arendamisega.

Ta kuulub oma valdkonnas maailma mõjukamate teadlaste (töödele viitamise arvu järgi) hulka.

Abarenkov töötab Tartu Ülikooli loodusmuuseumis.

Ta pälvis koos Urmas Kõljalaga 2020. aasta riigi teaduspreemia geo- ja bioteaduste alal tööde tsükli "Eluslooduse taksonite kommunikatsiooni uus paradigma: Linné süsteemi täiendus" eest.

Viited
------

1. 1 2  Kessy Abarenkov Eesti Teadusinfosüsteemis
2. ↑  "Maailma mõjukaimate kolleegide sekka jõudis üheksa Eesti teadlast" ERR Novaator, 19. november 2019
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2020. Vaadatud 25. veebruaril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* "Milleks seentele Facebook?" ERR Novaator, 25. november 2011
**Osvald Johannes Eglit** (10. november 1899 Tartu – 11. oktoober 1956 Veriora, Räpina rajoon) oli eesti advokaat.

Ta lõpetas 1919 aastal Tartu Linna Saksa Ühishumanitaargümnaasiumi. Seejärel õppis ta aastatel 1920–1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas; aastatel 1925–1927 õppis ta veel samas veel kaubandust. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Fraternitas Estica liige.

Ta oli aastatel 1921–1924 Vara algkooli juhataja ja aastatel 1926–1934 vandeadvokaat Karl Pika abi.

Ta aastatel 1930–1934 Jõgeva alevivolikogu liige ning aastatel 1934–1940 vandeadvokaat Jõgeval. Ta oli ka Kaitseliidu Tartumaa maleva Jõgeva malevkonna juhatuse liige.

Viited
------

1. ↑  Koolijuhatajad - direktorid
2. 1 2  *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944*. II, lk 45
3. ↑  "KL Tartumaa maleva Jõgeva malevkonna juhatus 1938. aastal. Vasakult: malevkonna pealiku abi Mart Uus, Paul Avi, pealik Karl Roomet, Osvald Eglit, Johannes Moor".

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| CONCACAF Gold Cup |
| **Kuld** | 2015 |  |

**Oswaldo Alanís Pantoja** (sündinud 18. märtsil 1989 Morelias) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Major League Socceri klubis San Jose Earthquakes.

Ta alustas klubikarjääri 2007. aastal Estudiantes Tecoses, kellega mängis alates 2009. aastast Mehhiko kõrgliigas. Aastatel 2012–2015 mängis ta Mehhiko kõrgliigas Santos Laguna ja 2015–2018 Guadalajara meeskonnas. Mehhiko meistriks on ta tulnud nii Santos Laguna kui ka Guadalajaraga. Hooajal 2018–2019 mängis ta Hispaania esiliiga klubis Real Oviedo. 2019. aasta juunis naasis ta Guadalajarasse. 2020. aasta veebruaris läks ta Guadalajarast laenule San Jose Earthquakesi.

Ta nimetati Mehhiko koondisse 2011. aasta Copa Américaks, kuid koondisedebüüdi tegi ta alles 2014. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 9. oktoobril 2014 sõprusmängus Hondurase vastu. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse veel ka 2015. aasta CONCACAF Gold Cupil ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.

Saavutused
----------

Santos Laguna
* Liga MX: Clausura 2015
* Copa MX: Apertura 2014

Guadalajara
* Liga MX: Clausura 2017
* Copa MX: Apertura 2015, Clausura 2017
* Supercopa MX: 2016
* CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2018
Suur-Londoni Administratsiooni logo
City Hall Londonis Southwarki linnaosas Thamesi kaldal Toweri silla naabruses
**Suur-Londoni Administratsioon** (inglise keeles *Greater London Authority*, lühendatult **GLA**) on kõrgema taseme haldusorgan Inglismaal Suur-Londoni regioonis. 

Suur-Londoni Administratsioon koosneb otse valitud Londoni linnapeast (*Mayor of London*) ja valitud 25-liikmelisest Londoni Assambleest (*London Assembly*), kes omab kontrollfunktsiooni. GLA loodi aastal 2000 ja on kohaliku omavalitsuse struktuuris ülemise tasandi haldusorgan. Varem oli Suur-Londonis ülemise tasandi haldusorganiks Suur-Londoni Nõukogu (*Greater London Council*), mis aga kaotati 1986. aastal Margaret Thatcheri juhitud konservatiivide valitsuse poolt samal ajal kõigi linnkrahvkondade nõukogude likvideerimisega. 

Haldusvõimu funktsioonid Suur-Londonis on jagatud GLA ja madalama tasandi omavalitsuste haldusorganite – 32 linnaosa nõukogu (*councils of London boroughs*) ja City of Londoni Korporatsiooni (*City of London Corporation*) – vahel. 

City of Londoni Korporatsiooni kontrolli all on vaid ühe ruutmiili suurune piirkond Londoni südalinnas ja selle eesotsas on suuresti tseremoniaalseid funktsioone omav lordmeer (*Lord Mayor*).

Suur-Londoni Administratsioon asub uues, 2002. aastal valminud arhitekt Norman Fosteri projekteeritud City Hallis Southwarki linnaosas Thamesi kaldal Toweri silla naabruses.
**Katseks** ehk **juhuslikuks katseks** nimetatakse tõenäosusteoorias põhimõtteliselt piiramatult korratavat kindlaksmääratud protseduuriga toimingut, mille tulemus ei ole ette teada (on "juhuslik"), kuid kuulub etteantud võimalike tulemuste hulka. Eeldatakse ka, et katse lõputul kordamisel on etteantud tulemuse esinemise suhtelisel sagedusel mingi piirväärtus, mis on selle tulemuse tõenäosus, (statistiline stabiilsus ehk statistiline regulaarsus). 

Juhuslike katsete näidetena vaadeldakse kulli ja kirja viskamist ja täringuviset. Ka näiteks mõõtmisi vaadeldakse matemaatilises statistikas juhuslike katsetena. Rangelt võttes on tõenäosusteoorias tegemist reaalsete "katsete" mudelitega. 

Katse kordamisel räägitakse katseseeriast, mis koosneb üksikkatsetest.

Katse võimalikke tulemusi vaadeldakse elementaarsündmustena. Sündmused defineeritakse elementaarsündmuste hulga alamhulkadena. Sündmus loetakse toimunuks, kui katse tulemus on selle alamhulga element. Alamhulk, mis langeb kokku elementaarsündmuste hulgaga, on kindel sündmus. Selle toimumine katsel on paratamatu. Tühi alamhulk on võimatu sündmus. Selle toimumine katsel on võimatu. Kõiki ülejäänud sündmusi (sündmusi, mis võivad katsel toimuda või mitte toimuda) võidakse nimetada juhuslikeks sündmusteks. Teise terminoloogia järgi nimetatakse juhuslikeks sündmusteks kõiki sündmusi.

Vaata ka
--------

* Katseseeria

Välislingid
-----------

* Ivar Tammeraid. *Tõenäosusteooria ja matemaatiline statistika*
**Pigou maks** on maksutüüp, mis on kehtestatud selleks, et korrigeerida negatiivset välismõju (eksternaalsus).

Pigou maks on nimetatud majandusteadlase Arthur Pigou (1877–1959) järgi, kes avastas ka majanduslike eksternaalsuste kontseptsiooni. William Baumol kasutas Pigou töid tänapäevases majanduses. 

Pigou maks on näiteks kütuseaktsiis. Keskmiselt on umbes pool bensiini hinnast aktsiis ja see maks toimib Pigou maksuna, kuna maksu eesmärk korrigeerida kolme
bensiini tarbimisega seotud negatiivset eksternaalsust: 

* liiklusummikuid,
* liiklusõnnetusi ja
* keskkonnareostust.

Majandusteadlased eelistavad Pigou makse otsesele majandustegevuse reguleerimisele, kuna maksude kehtestamine tagab efektiivsema tulemuse: näiteks keskkonnamaksude kehtestamise tagajärjel need ettevõtted, kelle jaoks on odavam keskkonnareostus likvideerida, teevad seda, samas kui need, kelle jaoks on maksu tasumine odavam, maksavad maksu.
Nii võimaldavad keskkonnamaksud neil firmadel keskkonna saastamist likvideerida, kellele see on odavam, samaaegselt tagades ka selle, et reostus väheneb.

Pigou maksu korral määrab valitsus sisuliselt keskkonnareostuse hinna ning firmad otsustavad seejärel, milline on optimaalne saastekogus (millise saastamise taseme korral nad kasumi
maksimeerivad).

Vaata ka
--------

* Eesti maksusüsteem
* Maksud
* Maksupettus
* Maksude osakaal SKP's
* Maksu- ja Tolliamet
* Maksukiil
* Maksukoormus
* Maksumaksja sõber
* Maksumaksja vaenlane
* Maksumäär
* Maksupettus
* Maksupoliitika
* Maksusüsteemid
Rikkalikult kaunistatud oreliprospekt. Oreliehitaja Georg Friedrich Schmahl. Roggenburg, 1761.
Kose kiriku oreli prospekt, mille ehitas 19. sajandil Gustav Normann 
**Oreliprospekt** (ka *oreli prospekt*) on oreli nähtav osa, mis koosneb *Principali* registri viledest ja oreli kapist. Orelite prospektid on sageli rikkalikult kaunistatud, eriti barokkpillide omad. 

16.–18. sajandil pöörati oreliehituses orelite kaunistamisele erilist tähelepanu. Barokkorelite prospektid olid sageli kaunistatud tornikeste ja skulptuuridega. Mõnede orelite prospektid on kunstiteosed ja moodustavad koos kiriku interjööriga ühtse terviku. Kaunistuste tegemisel kasutati pulber- ja lehtkulda. 

Kuna orelite prospektid on puidust, siis on oluline, eriti vanade orelite puhul, hoida kirikutes ühtlast sisekliimat. Keskküte mõjub vanadele pillidele hävitavalt, sest keskküttega kirikutes on õhuniiskus madal ja vana puit kuivab lõhki. Seetõttu tuleb kirikutes hoida orelitele sobivat õhuniiskust (60–80%). Selleks võib appi võtta õhuniisutuse seadmed või kasutada kirikute kütmisel muid võimalusi.
**Zdeněk Mlynář** (kuni 1945. aastani **Zdeněk Müller**; 22. juuni 1930 Vysoké Mýto – 15. aprill 1997 Viin) oli Tšehhoslovakkia ja Tšehhi poliitik. 

Mlynář oli Praha kevade üks liidreid, inimnäolise sotsialismi üks ideolooge. 

Aastatel 1968–1970 oli ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei sekretär. 
Jaanuaris 1977 kirjutas ta koos mõttekaaslastega, nende hulgas ka hilisem Tšehhi president Václav Havel, alla manifestile Harta 77. Seejärel emigreerus ta Austriasse, kus tegeles politoloogiauuringutega. 

Pärast Sametrevolutsiooni 1989. aasta detsembris pöördus tagasi Tšehhoslovakkiasse, kus liitus vasakjõududega, kuid oli mõistmatuse tõttu inimnäolise sotsialismi ideedesse sunnitud taas Austriasse emigreeruma. 

Ta sündis aastal 1930 Vysoké Mýtos (praeguse haldusjaotuse järgi Ústí nad Orlicí ringkonnas Pardubice maakonnas Tšehhis) ohvitseri perekonnas. Ta astus 16-aastaselt Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei liikmeks. Aastal 1955 lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Üliõpilasaastail tutvus ta Mihhail Gorbatšoviga, nad olid ühiselamus naabrid. Nad olid head sõbrad ka siis, kui Mihhail Gorbatšov oli NLKP KK peasekretär ja NSV Liidu president. 

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Tšehhoslovakkia Teaduste Akadeemias Riigi ja Õiguse Instituudis. 1960. aastate keskpaigas algas Tšehhoslovakkia ühiskonnas piiratud liberaliseerimine. Mlynář kui teadustöötaja lülitati Kommunistliku Partei juhtkonna referentide gruppi. Aastatel 1964–1968 juhtis ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee juures olevat õiguskomisjoni.
**Katteüksused** olid 1928. aastal Kaitseväe organisatsiooni ja koosseisude seadlusega kehtestatud Eesti kaitseväe rahuaegse organisatsiooni üksused jalaväes, suurtükiväes, ratsaväes ja soomusväes.

Katteüksused olid alati lahinguvõimelised üksused või allüksused, mille ülesanne oli riigi julgestamine kaitsejõudude mobilisatsiooni ajal. Katteüksustes pidid teenima rahuajal ainult noorsõduri kursuse läbiteinud sõdurid.

Katteüksused olid:

* 1. diviisi 1. Jalaväerügement ja 2. diviisi 7. Jalaväerügement
* A-tüüpi üksused ja allüksused:
	+ välisuurtükiväes 1. diviisi 1. Suurtükiväegrupp ja 2. diviisi 3. Suurtükiväegrupp
	+ ratsaväes
	+ soomusrongidel, 1. soomusrongirügemendis ja 2. soomusrongirügemendis

Allüksuste, mis polnud rahuajal lahinguvõimelised (kaadriüksused) ülesandeks jäi rahuajal noorsõdurite väljaõpe ja mobilisatsiooni eeltööd. Kaadriüksused olid:

* üksikud jalaväepataljonid
* B-tüüpi allüksused ratsaväes ja soomusrongidel
* B- ja C-tüüpi suurtükiväegrupid (1. diviisi 2. Suurtükiväegrupp, 2. diviisi 4. Suurtükiväegrupp ja 3. diviisi 5. Suurtükiväegrupp)

Vaata ka
--------

* Regulaarvägi

Viited
------

1. ↑  Juhendid kaadriüksuste organisatsiooni ja
koosseisude alal (1928), ERA.496.4.420. Leht 27–28; 496.4.424. Leht 103–105
Robert Moog
**Robert Arthur Moog** (23. mai 1934 – 21. august 2005) oli Ameerika Ühendriikide elektroonilise muusika pioneer, Moogi süntesaatori (Moog Modular, MiniMoog jne) leiutaja. 

Minimoogi peetakse esimeseks kompaktseks laialdaselt levinud ja äriedu saavutanud süntesaatoriks.

Elu
---

Moog oli pärit New Yorgist, kus ta lõpetas 1952. aastal keskkooli (Bronx High School of Science). 1957. aastal omandas ta Queens College'is bakalaureusekraadi füüsikas, seejärel bakalaureusekraadi elektriinseneri erialal Columbia ülikoolis ja doktorikraadi Cornelli ülikoolis.

Moog asutas oma eluajal kaks elektroonilisi muusikainstrumente tootvat ettevõtet. 

1970. aastal pälvis ta Grammy elutöö auhinna. 2002. aastal sai ta Grammy tehnikaauhinna ning audoktori kraadi Berklee Muusikakolledžist.

Moog abiellus Shirleigh May Leigh'ga 1958. aastal. Neil sündis kolm tütart (Laura Moog Lanier, Michelle Moog-Koussa, Renee Moog) ja üks poeg (Matthew Moog). Üheksa aastat enne oma surma abiellus Moog Ileana Gramsiga.

28. aprillil 2005 diagnoositi Moogil ajukasvaja, millesse ta neli kuud hiljem suri. Tema mälestuseks loodi Bob Moog Foundation, mis jätkab tema elutööd elektroonilise muusika vallas.