**Pier Luigi Nervi** (21. juuni 1891 Sondrio, Itaalia – 9. jaanuar 1979 Rooma) oli Itaalia ehitusinsener ja arhitekt.

Nervi sai tuntuks tänu uuenduslikule raudbetooni kasutamisele tarindites. 

Nervi lõpetas 1913. aastal Bologna ülikooli ehitusinsenerina.

Pärast inseneridiplomi saamist töötas Nervi kaks aastat projekteerijana. Esimeses maailmasõjas teenis Nervi pioneeriväes. Pärast sõda jätkas tööd projekteerijana. 1928. aastal asutas Nervi Roomas oma inseneribüroo.

Looming
-------

Stadio Comunale Giovanni Berta Firenzes. Foto 1930. aastatest
Objekt, mis tegi Nervi arhitektide ja inseneride ringkonnas tuntuks, oli Stadio Comunale Giovanni Berta Firenzes (ehitatud 1930–1932, tänapäeval tuntud kui Stadio Artemio Franchi) 35 000 pealtvaatajale. Selle tribüüni varikatus oli 110 meetrit pikk ja lahendatud konsoolplaadina 22,5-meetrise väljaulatusega (Foto). See oli Nervi esimene šedööver.

1930. aastate teisel poolel projekteeris Nervi Itaalia mereväeministeeriumi tellimusel Itaalia eri paikades lennukiangaare, mis aga kõik hävisid Teises maailmasõjas. Esimesed angaarid ehitas Nervi monoliitsetena, hilisemates aga läks üle monteeritavale raudbetoonile.

Aastail 1946–1961 töötas Nervi ehituskonstruktsioonide professorina Rooma ülikooli arhitektuuriteaduskonnas.

1940. aastatel hakkas Nervi oma projektides kasutama sardtsementkonstruktsioone, sealhulgas aastail 1948–1949 Torinos ehitatud näitusehalli projekteerimisel. Suureavalisest (peasaali sille 93,4 meetrit) hoonest sai üks Nervi meistriteoseid, ehituskunsti seisukohast aga etappteoseid

Aastail 1956–1958 ehitati Roomas olümpiaehitusena Palazzetto dello Sport ('spordipalee'). See oli Nervi kuulsaim inseneritöö. Spordipalee läbimõõt on 122 meetrit, kupli sille 100 meetrit. Õhuline kuppel on tehtud monteeritavatest sardtsementelementidest, mille seinapaksus on vaid 25 millimeetrit. Tribüünid mahutavad kuni 16 000 vaatajat.

Nervi kogemused avaldasid suurt mõju raudbetoonehituse arengule kogu sõjajärgses maailmas. Nervi peamine anne seisnes oskuses katta suuri avasid monteeritavatest elementidest, seejuures pakkudes lõpplahendusena laitmatut monumentaalset elegantsi.

Tunnustus
---------

* 1957 – valiti Ameerika Arhitektide Instituudi auliikmeks
* 1957 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks
* 1957 – Wilhelm Exneri medal
* 1960 – Ameerika Arhitektide Instituudi kuldmedal
* 1964 – AIA kuldmedal
* 1967 – IStructE kuldmedal

Viited
------

1. 1 2 3  *Encyclopedia of 20th Century Architecture*. London: Thames and Hudson Ltd, 1986, lk 237–239
2. 1 2 3 4  Hubert Matve. *Ehitus läbi aegade*. Tallinn: Valgus, 1976, lk 188
3. ↑  Tiit Masso. *Sada ehitist*. Tallinn: Valgus, 1983, lk 66

IStructE kuldmedali laureaadid

1922 Henry Adams •
1953 John Baker •
1957 Eugène Freyssinet •
1958 Hardy Cross •
1960 Félix Candela •
1962 William Glanville •
1964 John Guthrie Brown •
1967 Pier Luigi Nervi •
1968 Alfred Pugsley •
1971 Knud Johansen •
1972 Yves Guyon •
1973 Ove Arup •
1973 Henry Husband •
1975 Fritz Leonhardt •
1977 Oleg Kerensky •
1979 Nathan M. Newmark •
1980 Riccardo Morandi •
1981 Alec Skempton •
1984 Alan Harris •
1985 Frank Newby •
1986 Michael Horne •
1987 Alan Garnett Davenport •
1988 Anthony Flint •
1988 Gerhard Jack Zunz •
1990 Jörg Schlaich •
1991 Edmund Happold •
1991 Olgierd Zienkiewicz •
1992 Santiago Calatrava •
1994 Anthony Hunt •
1996 Michel Virlogeux •
1997 John Burland •
1997 F. Michael Burdekin •
1999 William Ian Liddell •
2000 Duncan Michael •
2001 Cheng Hon Kwan •
2003 Sam Thorburn •
2004 Leslie E. Robertson •
2005 John Roberts •
2006 Roger Johnson •
2007 Joseph Locke •
2008 Mike Glover •
2009 David A. Nethercot •
2010 William F. Baker