recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Viktor** (ka Victor) **Jacobi** (22. oktoober 1883 Budapest – 12. detsember 1921 New York) oli Ungari helilooja ja dirigent, 20. sajandi alguse Ungari operetikoolkonna juhtivaid esindajaid.

Viktor Jacobi enne 1921. aastat

Elukäik
-------

Jacobi õppis aastatel 1903–1905 Budapesti muusikaakadeemias (Zeneakadémia) Hans Kössleri juures. Imre Kálmán oli tema kaasüliõpilane ja lähedane sõber sel perioodil. Õppimise ajal esitati tema esimest viiestseenilist muinasjutuks nimetatud lavateost "A rátartós királykisasszony" ("Uhke printsess") edukalt Budapesti Rahvateatris (Népszínház). See innustas teda jätkama operetihelilooja ja näidendimuusika kirjutajana ning ta soovitas samaga tegeleda ka Kálmánil. 

Kuni esimese maailmasõja alguseni kirjutas ta peamiselt Ferenc Martosi tekstile ja Király Színházi teatri (Kuninglik teater) tellimusel tegi veel seitse operetti, millest edukaimad olid Kesk-Euroopas "Leányvásár" ("Pulmaturg") ja "Szibill". 

Jacobi emigreerus esimese maailmasõja ajal (1915) esmalt Inglismaale ja sealt edasi reisilaeva Lusitania pardal New Yorki. See laev lasti hiljem sakslaste poolt põhja. 

Ameerikas sai ta USA kodakondsuse ning tegutses seal pianisti ja dirigendina. Kuid ta haigestus New Yorgis raskelt ja suri 38-aastaselt. 

Jacobi jõudis komponeerida 13 tugevate Kálmáni-mõjutustega operetti, laulumängu (*Singspiel*) ja muusikalist komöödiat. USA publiku maitset arvestades tegi ta ringi oma Euroopa menuopereti "Szibill", mida New Yorgis esitati 1916. aastal pealkirjaga "Sybil" 423 korda. Selle opereti esitamine New Yorgis katkestati poole pealt, kui tuli teade esimese maailmasõja algamisest. See teos on tänaseni Ungaris populaarne ja aeg-ajalt esitatud ka Saksamaal. 

Eestis pole Jacobi operette esitatud.

Teosed
------

* "A rátartós királykisasszony" (Budapest, 1904),
* "A legvitézebb huszár" ("Vapraim husaar", Budapest, 1905),
* "A tengerszem tündére" ("Merehaldjas", Budapest, 1906),
* "Tüskerózsa" ("Roniroos", Budapest, 1907, muudetud versioon pealkirjaga "Rambler Rose", New York, 1917),
* "Van, de nincs" ("Olla või mitte olla", Budapest, 1908),
* "Jánoska" (Budapest, 1909),
* "Leányvásár" ("Abieluturg", Budapest, 1911),
* "Szibill" (Budapest, 1914; 1916 New Yorgis pealkirjaga "Sybil"),
* "Apple Blossom" (koos Fritz Kreisleriga, New York, 1919),
* "The Half Moon" (New York, 1920),
* "The Love Letter" (New York, 1921),
* "Mìámi" (Werken Jacobise töötluses, Budapest, 1925).
**Dominic David Fike** (sündinud 30. detsembril 1995) on Ameerika Ühendriikide laulja ja räppar Naplesist, kellel on plaadileping Columbia Recordsiga.

Lapsepõlv
---------

Fike kasvas muusika keskel üles. Kümneaastaselt sai ta endale kitarri ja õppis seda mängima. Fike kasvas üles koos oma noorema venna, Alexi, õe, Apple'i ja vanema venna, Seaniga ning on filipiini ja afroameerika juurtega.

Karjäär
-------

### 2017–2018: "Don't Forget About Me, Demos"

Dominic Fike hakkas tähelepanu pälvima, kui ta tegi muusikat koos oma tolleaegse produtsendi Hunter Pfeifferiga (tuntud lavanimega 54), millest sündis SoundCloudi mitu populaarset laulu, näiteks "WeControlTheWeather", mis ilmus 54 ja SoundCloudi konto alt. Tema esimene EP "Don't Forget About Me, Demos" ilmus 2017. aasta detsembris, kui ta oli 21-aastane. See EP salvestati ajal, mil Fike oli politsei käsul koduarestis. EP köitis mitme plaadifirma tähelepanu ja kutsus esile pakkumishinna sõja, lõpuks otsustas Dominic Fike sõlmida 4 miljoni dollari väärtuses plaadilepingu Columbiaga. Veidi aega pärast seda läks ta koduaresti rikkumise eest vangi. 2018. aastal ilmus Dominic Fike'i esimene hittsingel "3 Nights", mis jõudis mitmete maade muusikaedetabelites TOP 10-sse, sealhulgas Austraalias, Iirimaal ja Suurbritannias.

"3 Nightsi" akustilist kitarriheli on võrreldud Jack Johnsoni muusikaga. Laul saadeti mitmetesse raadiojaamadesse mängimiseks ja lisati Spotify esitusloendisse. "3 Nights" sai Rolling Stone'i, Pitchforki ja Billboardi kriitikutelt positiivset tagasisidet. Billboard kirjeldas Dominic Fike'i kui *muusikastiile ühendavat* artisti ja nimetas teda *uustulnukaks, keda tasub jälgida*. Tema hittsinglit nimetati "Motowni-varjundiks" ning "trendikindlaks ja vastupandamatuks".

Diskograafia
------------

### EP-d

* "Don't Forget About Me, Demos" (2018)

### Singlid

* "3 Nights" (2018)
* "Açaí Bowl" (2019)
* "Rollerblades" (2019)
* "Phone Numbers" (2019)
* "Hit Me Up" (koos Omar Apollo ja Kenny Beatsiga) (2019)
* "Chiken Tenders" (2020)

Auhinnad ja nominatsioonid
--------------------------

| Aasta | Auhinnagala | Töö | Kategooria(d) | Tulemus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | NME | Tema ise | Essential New Artists for 2020 | Nomineeritud |
Nassia keel (Nassia keeles Nasika) on Alternatiivajaloo maailmas Ill Bethisadis räägitav tehiskeel. Keel kuulub väljamõeldud põhja-Slaavi (tuntud ka kui Soome-Slaavi) keelkonda kuuluv keel mida on palju mõjutanud Soome keel. Keele loojaks on Jan Havliš. Nassia keelt räägitakse Nassiamaa vabariigis (Nasëku Eesemirü) mis asub meie maailma Karjalas.

Nassia keelel on kolm suuremat murret. Settikortia murre (sëttikortëki reki), Karjala murre (käräleki reki) mida on palju mõjutanud Soome-Ugri keeled, Laadoga-Onega või Laadoga-Äänisjärve murre (neppö-eniseki reki) mida on palju mõjutanud Vene keel.

Näide
-----

Meieisapalve (Otenäsü)

**Otë naso senü Neppesöösüänä, ta sëvënis imenö tene.**

**Ta pirittes rezä tene.**

**Ta ses vola tene, akaa änäneppesää ite änäzemii.**

**Kileppä naso sätteke ta tottës nam tinusaa.**

**I ta ötüpüsetis nam tulëkku naso, akaa i mi ötüpüsetivime tulëzinikomu naso.**

**I ta nevüvettes no vunapatta nu ta izëppavis no otunëpirazano.**

**Pervü sene rezä ite uumisëvo ite salva tene vekää. Takaa vusëtito.**

Pühaöö (Teesä nöketä)

**Teesä nokëta, sëvëna nokëta,**

**vesü miru sëpë,**

**otërosso Matëriipir süpenä,**

**Osëp sonuu piróm seti,**

**puuttane ii söpölää,**

**puuttane ii söpölää.**

Tere

**Kertési**

Nägemiseni

**Änäeettinö**

Eesti

**Äsetekü**

Viited
------

1. ↑  Jan Havliš. "Nassia keele ametlik lehekülg" (Inglise keel). Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2018. Vaadatud 4. märtsil 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
**Domeeninimi** on tavaliselt füüsilise või juriidilise isiku tähtede ja numbrite kombinatsioon, mis on õiguspäraselt registreeritud, nt Eesti Interneti SA-s viimase poolt volitatud registripidaja kaudu. Domeeninimi internetis peab olema kordumatu (ainulaadne); selle peamine eesmärk on internetiaadresside (IP-aadresside) numbrilisele kujule vastava paralleelse (kasutajasõbralikuma) esitusviisi loomine ehk kajastama kindlat küberruumi osa valdusena. Domeeninimi võib koosneda tähtedest, numbritest ja sidekriipsudest. Nime osi eraldavad punktid.

Tipptaseme domeeninimi (tippdomeen, esimese astme domeen) on igal riigil kahetäheline (.ee Eesti domeenide puhul), lisaks on kasutusel pikemad nimed: .aero, .arpa, .biz, .cat, .com, .coop, .edu, .gov, .info, .mil, .mobi (mobiilteenused), .museum, .name, .net, .org, .pro.

Domeeninimi on domeeni omaniku poolt valitud nimi koos tipptaseme domeeninimega, näiteks "wikipedia.org" (see on teise astme domeen ehk juurdomeen). Domeeninimele saab domeeni omanik lisada täiendavaid nimesid (näiteks "uudised.err.ee" on kolmanda astme domeen ja "images.search.yahoo.com" on neljanda astme domeen).

Eestis kasutusel olevad teise taseme domeenid (alamdomeenid):

* .edu.ee – koolid, haridusasutused
* .gov.ee – riigiasutused (haldab Riigivõrgukeskus)
* .riik.ee – riigiasutused (haldab Riigivõrgukeskus)
* .lib.ee – raamatukogud
* .med.ee – meditsiiniasutused
* .com.ee – äriettevõtted
* .pri.ee – eraisikud
* .aip.ee – avatud internetipunktid, teabetoad
* .org.ee – seltsingud, mittetulundusorganisatsioonid
* .fie.ee – füüsilisest isikust ettevõtjad

Esimene internetidomeen registreeriti 15. märtsil 1985.

Eesti domeeninimesid registreeris 2010. aastani EENet. Alates 3. juulist 2010 haldab .ee registrit Eesti Interneti Sihtasutus.

Viited
------

1. ↑  "15. märtsil 1985 registreeriti esimene internetidomeen" ERR Teadus, 15. märts 2014

Välislingid
-----------

* .ee domeenireeglid
* RFC 1034
* Domeeninimede otsing
Zhiyi
**Zhiyi** (hiina keeles 智顗, 538–597) oli hiina budistlik munk ja õpetlane, *tiantai* koolkonna tegelik rajaja, kuigi traditsiooni järgi peetakse teda selle kolmandaks patriarhiks.

Zhiyi sündis Lõuna-Hiinas aristokraatlikus perekonnas ja hakkas juba teismelisena mungaks. Tema peamiseks õpetajaks oli Nanyue Huisi (515–577).

576 asus ta koos oma õpilastega Tiantai mäele Ida-Hiinas (tänapäeva Zhejiangi provintsis), kuhu rajas templi ja kloostri. See kujunes koolkonna keskuseks ja andis sellele ka nime.

Zhiyi on tuntud kui budismi õpetuse süstematiseerija, kes lõi erinevate õpetuste klassifikatsiooni kindlate pühakirjade alusel. Neist kõrgeimaks pidas ta «Lootossuutrat», mis sai *tiantai* koolkonna baastekstiks. Zhiyi on kirjutanud mitu kommentaari «Lootossuutrale», samuti meeleharjutusi kirjeldava ja klassifitseeriva teose «Suur peatumine ja vaatlemine» (hiina keeles *mohe zhiguan*), milles tõstab esile meelerahu ja analüüsiva vaatluse (hiina keeles *zhiguan*) kui kahe põhiharjutuse tähtsust.

Seda teost peetakse tänapäevani kõikides hiina budismi koolkondades üheks autoriteetsemaks meeleharjutuste käsiraamatuks.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Ida mõtteloo leksikon: Zhiyi

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
**Schröcken** on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.

Geograafia
----------

Schröcken asub Austria Alpides 1269 m kõrgusel. 12,4 % alast on metsane, 39,4% on alpiala.

Ajalugu
-------

Schröckeni ümbruse ala asustati kõigepealt 1300. aasta paiku saksakeelsete walserite poolt, kes tulid Austriasse Berni Oberlandist, mis asub Šveitsis Berni kantoni lõunaosas. Linn tehti 1806. aastal piirkondliku haldusala Tannbergi osaks.

Linn asub Šveitsi, Austria ja Saksamaa vahelise piiri lähedal. Aastatel 1805–1814 kuulus linn Baierimaale. Seejärel jälle Austriale. Aastatel 1945–1955 oli Schröcken Prantsuse okupatsioonitsooni osa Austrias.

Nimi
----

Algne nimi oli Girsboden. Schröckenit on esmamainitud 17. sajandi alguses.

Vaatamisväärsused
-----------------

**Jumalaema palvetamise kirik**, esimene kirik ehitati Schröckenisse 1639. aastal. Kirik suurendas oma liikmeskonda aastatel 1726–1732, kuid hoone põles 1863. aastal maha. Ülesehituskavatsus toimus aastatel 1864–1867 ning kirik taaspühitseti. Kiriku ümber on müüriga kalmistu.

**Kuulutuse kabel**, 18. sajandi uusgooti kabel ehitati 1779. aastal.

Vaata ka
--------

* Horizon Field

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Bregenzi ringkonna vallad

* Alberschwende
* Andelsbuch
* Au
* Bezau
* Bildstein
* Bizau
* Bregenz
* Buch
* Damüls
* Doren
* Egg
* Eichenberg
* Fußach
* Gaißau
* Hard
* Hittisau
* Höchst
* Hohenweiler
* Hörbranz
* Kennelbach
* Krumbach
* Langen bei Bregenz
* Langenegg
* Lauterach
* Lingenau
* Lochau
* Mellau
* Mittelberg
* Möggers
* Reuthe
* Riefensberg
* Schnepfau
* Schoppernau
* Schröcken
* Schwarzach
* Schwarzenberg
* Sibratsgfäll
* Sulzberg
* Warth
* Wolfurt
Zhu Chen (2011)
**Zhu Chen** (hiina keeles 諸宸; *pinyin*'is *Zhū Chén*; sündinud 16. märtsil 1976 Wenzhou Shis) on hiina päritolu Katari maletaja, naiste maailmameister (2001–2004), rahvusvaheline suurmeister (2011).

Zhu Chen tuli 1988. aastal noorte maailmameistriks neidude U12-vanuseastmes ning 1994. ja 1996. aastal naisjuunioride maailmameistriks. Ta on kolmekordne Hiina naiste malemeister (1992, 1994, 1996) ja kahekordne Araabia maade naiste malemeister (2009, 2013). 1997. aastal tuli ta teiseks Hiina malemeistrivõistlustel (võistles koos meestega).

Ta on võitnud Hiina naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel kolm kuldmedalit (1998, 2000, 2002), hõbe- (1996) ja pronksmedali (1994). Zhu on tulnud Hiina naiskonna koosseisus naiste maailmameistriks (1998, 2000).

Zhu sai FIDE-lt 1994. aastal naiste suurmeistri ja 2001. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.

Maailmameistrivõistlused
------------------------

Zhu Chen on mänginud naiste maailmameistrivõistlustel. 1995. aastal MM-i tsoonidevahelisel turniiril Chişinăus jagas ta 52 osavõtja seas 17.–24. kohta. 2000. aastal nokautsüsteemis mängitud MM-turniiril New Delhis (64 osavõtjat) sai Zhu turniiritabelis nelanda asetuse, kuid kaotas juba avaringis Irina Krushile.

2001. aastal MM-turniiril Moskvas sai Zhu turniiritabelis kuuenda asetuse. Ta võitis teises ringis Svetlana Petrencot, kaheksandikfinaalis Alisa Marićit, veerandfinaalis Nino Hurtsidzet, poolfinaalis Maia Tšiburdanidzet (tulemusega 2½:1½) ja finaalis Aleksandra Kostenjukki (tulemusega 5:3).Ta sai maailmameistri tiitli, kuid järgmisest MM-i turniirist Elistas 2004. aastal Zhu osa ei võtnud ja kaotas tiitli.

2006. aastal MM-turniiril Jekaterinburgis sai Zhu turniiritabelis kaheksanda asetuse, kuid kaotas avaringis Maritza Arribas Robainale. 2010. aastal Antakyas võitis ta avaringis Nafisa Muminovat ja teises ringis Monika Soćkot, kuid kaotas kaheksandikfinaalis selle turniiri võitnud Hou Yifanile.

2012. aastal MM-turniiril Hantõ-Mansiiskis võitis ta avaringis Nastassia Ziaziulkinat, kuid kaotas teises ringis Antoaneta Stefanovale. 2017. aastal Teheranis sai Zhu turniiritabelis 33. asetuse.Ta võitis avaringis Irine Kharisma Sukandari, kuid kaotas teises ringis Ju Wenjunile.

Isiklikku
---------

2001. aastal abiellus Zhu Chen Katari malesuurmeistri Muḩammad al-Muḑiyaḩkīga.

* Zhu Chen (2007)Zhu Chen (2007)
* Zhu Chen ja Muḥammad al-Muḍiyaḥkī (2011)Zhu Chen ja Muḥammad al-Muḍiyaḥkī (2011)

Välislingid
-----------

* Zhu Chen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Zhu Chen FIDE andmebaasis
Aleksandr Toluši haud Bogoslavskoje kalmistul Peterburis
**Aleksandr Kazimirovitš Toluš** (vene keeles Александр Казимирович Толуш; 1. mai 1910 Peterburi – 3. märts 1969 Leningrad) oli Nõukogude Liidu maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1953). 

Toluš pääses 1939. aastal mängima NSV Liidu meistrivõistluste finaalturniirile, kus jagas 15.–16. kohta. Teises maailmasõjas sõdis rindel Leningradi kaitsel. 1943. aastal kutsuti ta rindelt ära tagalasse. Sõjaaegsetel meistrivõistlustel (mais-juunis 1944 Moskvas) tuli seitsmendaks. Sõjajärgsetel meistrivõistlustel jäid tal parimateks tulemusteks viies koht (1947, 1948), 2.–4. koht (1950) ja 4.–5. koht (1952, 1957).

Ta mängis mitmel korral Eestis: 1945. aastal tuli ta Tallinnas Eesti NSV lahtistel meistrivõistlustel kolmandaks, 1947. aasta Pärnu maleturniiril jäi ta kümnendaks. 1953. aastal võistles ta Tartus Eesti NSV 10. meistrivõistlustel (väljaspool arvestust), kus tuli Paul Kerese järel teiseks (sai 2,5 punkti Keresest vähem). 1955. aastal jäi ta Pärnu maleturniiril viimaseks. 

Kui Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) 1950. aastal võttis kasutusele rahvusvahelise meistri nimetuse, oli Toluš üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.

Toluš võitis veebruaris 1953 tugevakoosseisulise rahvusvahelise turniiri Bukarestis, kus edestas teiste seas Tigran Petrosjani, Vassili Smõslovi ja Issaak Boleslavskit. Sai selle saavutuse eest FIDE-lt suurmeistri nimetuse.

Võistkondlik esinemine
----------------------

Toluš võitis Nõukogude Liidu meeskonna koosseisus kaks kuldmedalit Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel (1957, 1961). Seejuures 1957. aastal mängis ta meeskonna üheksandal laual, 1961. aastal osales aga varumängijana.

Kirimale
--------

Kirimales jagas Toluš 4. maailmameistrivõistlustel (1962–1965) 6.–7. kohta. Rahvusvaheliselt Kirimaleföderatsioonilt sai ta 1965. aastal kirimale rahvusvahelise meistri nimetuse.

Maletreener
-----------

Ta tegutses maletreenerina. Oli Paul Kerese (1947–1955), Ljudmõla Rudenko (1949–1953) ja Boriss Spasski (1952–1960) treener.

Tunnustus
---------

* 1963 – NSV Liidu teeneline treener

Viited
------

1. ↑  3rd international tournament, Bucharest. belgianchesshistory.be
2. ↑  Bucharest 1953. 365chess.com
Viktor But (2010)
**Viktor But** (vene keeles Виктор Бут; sündinud 13. jaanuaril 1967 Tadžiki NSV-s) on Venemaa ärimees, kes on Ameerika Ühendriikides mõistetud 25 aastaks vangi ulatusliku illegaalse relvamüügi eest terroriorganisatsioonidele. Butile kuulus mitu lennundusettevõtet, mis tegelesid kaubaveoga Aafrikas ja Lähis-Idas.

But vahistati 2008. aastal Tais ja anti 2010. aasta novembris välja Ameerika Ühendriikidele. 5. aprillil 2012 tunnistas kohus Viktor Buti süüdi relvade müümises terroristidele ameeriklaste tapmiseks ja mõistis ta 25 aastaks vangi. Venemaa võimud reageerisid Buti vangimõistmisele ägeda kriitikaga.  Augustis 2012 alustas Venemaa justiitsministeerium Buti väljanõudmise protseduuri. 10. novembril 2012 teatas USA justiitsministeerium, et keeldub Buti Venemaale välja andmast. 

2022. aasta detsembris But vabastatu ja saadeti Venemaale vangide vahetuse käigus. Venemaa vahetas Buti vastu narkokuriteos süüdi mõistetud naiskorvpalluri Brittney Grineri.

Kultuurilised kujutused
-----------------------

2005. aasta poliitilises põnevusfilmis "Sõjajumal" kehastab Nicolas Cage illegaalset relvakaubitsejat, kelle tegelases võib muuhulgas näha sarnasusi vene relvaärimehe Butiga.

Viited
------

1. ↑  Venemaa kritiseeris ägedalt Viktor Buti süüdimõistmist, ERR, 6.04.2012
2. ↑  USA keeldus vangistatud Vene relvakaupmeest välja andmast
3. ↑  Viktor But andmekogus IMDb (inglise), Sõjajumal, Lord of War
**Aleksandr Trapeznikov** (1908 Permi kubermang – ) oli Nõukogude partei- ja julgeolekutöötaja. Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja kaadrialal ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi kaadriosakonna ülem.

Elulugu
-------

Tööliste poeg, venelane. NLKP liige 1929. Haridus: keskharidus, 1937 ÜK(b)P KK juures asuv Kõrgem propagandistide kool.

1929–1930 komsomoli rajoonikomitee sekretär Sverdlovski oblastis, 1930–1932 kaevanduste grupi parteikomitee sekretär Kamenski rajoonis Sverdlovski oblastis, 1932–1933 Lenini nimelise Kõrgema kommunistliku põllumajanduskooli tudeng Sverdlovskis, 1933–1934 ÜK(b)P Sverdlovski oblasti Kamenski rajoonikomitee agitmassilise osakonna instruktor ja juhataja, 1934–1935 Uurali alumiiniumitehase parteikomitee sekretäri asetäitja ja sekretär Kamenskis, 1937 NSVL NKVD GUGB operatiivvolinik, 1937–1944 Kirovi oblasti UNKVD/UNKGB vanemoperatiivvolinik, 2. osakonna jaoskonnaülem, osakonnaülema abi, vanglate osakonna ja 3. eriosakonna ülem, 1944 Mogiljovi oblasti UNKGB jaoskonnaülem, 2. osakonna ülema asetäitja Mogiljovis ja Bobruiskis, 1945–1946 UNKGB ülema asetäitja kaadrialal Bobruiskis, 1946–1947 Valgevene NSV MGB parteikomitee sekretär, 1947–1950 Novgorodi oblasti UMGB ülema asetäitja kaadrialal, 1950–1951 NSVL MGB Kõrgema kooli juures asuvate juhtivkoosseisu ümberõppe kursuste kuulaja, 06.1951–04.1953 Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja kaadrialal ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi kaadriosakonna ülem. 1953 kutsuti Moskvasse NSVL Siseministeeriumi käsutusse.

Viited
------

1. ↑  Meelis Saueauk "Propaganda ja terror. Nõukogude julgeolekuorganid ja Eestimaa Kommunistlik Partei Eesti sovetiseerimisel 1944–1953." 2015. Lk 410
Stepan Šaumjan
**Stepan Šaumjan** (armeenia keeles Ստեփան Գեւորգի Շահումյան (**Stephan Šahumjan**); vene keeles Степан Георгиевич Шаумян; 1. oktoober 1878 Thbilisi – 20. september 1918 Krasnovodsk) oli Kaukaasias tegutsenud bolševistlik revolutsionäär, rahvuselt armeenlane.

1917. aasta Veebruarirevolutsiooni järel sai Šaumjanist Bakuu nõukogu juht. 1917. aasta detsembris nimetati Šaumjan Kaukaasia erakorraliseks komissariks.

1918. aasta märtsis sattusid bolševikud Bakuus vastuollu muhameedlastega ja palusid tulevahetuse puhkedes dašnakkide abi. Dašnakid tapsid kättemaksuks armeenlaste genotsiidi eest tuhandeid inimesi. (Septembris tasusid Bakuu vallutanud türklased ja aserid armeenlastele omakorda veriselt.)

1918. aasta aprillis kehtestati Bakuus Nõukogude võim. Šaumjanist sai Rahvakomissaride Nõukogu esimees. Kommuun natsionaliseeris naftatööstuse ja püüdis korraldada Bakuu kaitset Türgi ja Aserbaidžaani vägede vastu.

1918. aasta juuli lõpus jäid bolševikud hääletusel alla esseeridele, menševikele ning dašnakkidele, kes soovisid vastupidi Šaumjanile türklaste vastu kasutada brittide pakutud abi. Šaumjani bolševikud püüdsid koos relvadega Astrahani evakueeruda, kuid sunniti merel Bakuusse naasma ja arreteeriti. Menševike juhitud valitsus vahistas komissarid süüdistatuna riigireetmises ja sõjaväevarustuse väljaveos.

1918. aasta septembris, Bakuu türklastele langemise eelõhtul sai bolševik Anastass Mikojan loa vangide evakueerimiseks. Soovitud sihtpunkti, Astrahani, asemel siirdus laev, kas kütuse puudusel või mõnel muul põhjusel Krasnovodskisse. Sealne Vene valgete esseeride juhitud ajutine valitsus hukkas hiljem 26 Bakuu komissarina tuntuks saanud bolševikud brittidest liitlaste võimalikul heakskiidul. Ainsana pääses Anastass Mikojan.

Stephanakert on Šahumjani järgi nime saanud. Jerevanis on tänini Šaumjani-nimeline väljak.
Buldersi talu ait Ruhnus. Foto tehtud augustis 2011.
**Ait** (tartu murdes *ratt*) on taluhoonete kompleksi kuuluv varude hoidmiseks mõeldud laohoone. Taluhoonet, kus hoitakse heina ja põhku, nimetatakse küüniks.

Saaremaa lõunapoolsetes kihelkondades – Jämajas, Ansekülas, Kaarmal ja Pühas – tarvitati aida asemel sõna "**õuekamber**".

Aida tekkimine
--------------

Hinni talu ait.
Ait on välja arenenud sammaslavast, kus hoiti iidsetel aegadel jahisaaki, et kiskjad seda kätte ei saaks. Sammaslava edasiarenduseks on kõige ehedamal kujul lapi sammasait. Tuntakse ka magasiaita, mis oli riigi varude hoidmise kohaks. 

Ait on Eesti taludes tuntud ehitis hiljemalt 10.–11. sajandist.

Aida ehitus
-----------

Ühe katuse alla ehitatud aitadel oli tavaliselt jäetud kahe aida vahele nõndanimetatud vahek. Vahekuks nimetati varjualust põllutööriistade hoidmiseks.

Vilja- ja riideait
------------------

Varbuse mõisa ait-kuivati.
 *Pikemalt artiklis viljaait*
 *Pikemalt artiklis riideait*
19. sajandist oli talus vähemalt kaks aita: vilja- ja riideait, saartel ja Lõuna-Eestis ka liha-, kala- ja võrguait. 

Vilja hoiti aidas kirstudes ja tünnides, alates 19. sajandi keskelt aga salvedes, riideid hoiti kirstudes. Riideaidas magasid suvel tüdrukud.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ait** |

* Küün

Viited
------

1. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 122
2. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 250
3. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 17
Märjamaa valla vapp
**Märjamaa valla vapp** on Rapla maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Märjamaa valla vapp.

Praegune Märjamaa vald, mis tekkis 20. oktoobril 2002 ühinenud Märjamaa alevi, endise Märjamaa valla ja Loodna valla ühinemisel võttis oma vapiks endise Märjamaa valla vapi. Märjamaa valla vapina on see Riigikantselei heraldikanõukogus kinnitatud juba 21. oktoobril 1996. Märjamaa alevi ja Loodna valla sümbolid kuulutati kehtetuks.

Vapi kirjeldus
--------------

Rohelisel kilbil hõbedane sild nelja kaarega - neist otsmised on poolikud, silla kohal on kuldne kaheksa kodaraga ratas.

Vapi värvid Pantone värviskaala järgi on roheline PMS 354 ja kuldne PMS Yellow.

Tõlgendus
---------

Märjamaa valla vapil on kujutatud 1861 aastal rajatud kuuevõlvilist 360 jala (110 m) pikkust Konuvere kivisilda, mis on Eesti suuremate sildade seas tänapäevani säilinutest vanim. Hõbedane (valge) värvus sümboliseerib silla ehitamiseks kasutatud tähtsaimat kohalikku maavara - lubjakivi. Tõllaratas sillal on meenutus ehitise noorusajast ja igavese liikluse sümbol. Rattal on kaheksa kodarat ja Märjamaa nimes kaheksa tähte. Kolm võlvitud sillasammast moodustavad Märjamaa algustähe M-i.

Vapi kasutamine
---------------

Märjamaa valla vappi kasutatakse:

1. Volikogu, vallavalitsuse ja vallavalitsuse kantselei, valla ametiasutuse ja hallatavate asutuste, Märjamaa valla äriühingute, mille ainsaks osanikuks või aktsionäriks on Märjamaa vald, pitsatitel ja dokumendiplankidel.
2. Märjamaa valla autasudel, vapimärgil, meenetel ja samuti punktis eelnevalt nimetatud valla ametiasutuste ümbrikel ja muudel ametlikel trükistel.
3. Vallamajal ja valla piiritähistel.
4. Muudel juhtudel võib valla vappi kasutada üksnes vallavalitsuse loal.

Märjamaa valla vappi võib valla põhimääruses kirjeldatust erineval kujul kasutada vaid vallavalitsuse loal.

Vaata ka
--------

* Märjamaa valla lipp
* Märjamaa alevi vapp
* Märjamaa alevi lipp
* Loodna valla vapp
* Loodna valla lipp

Välislingid
-----------

* Märjamaa valla sümbolid valla ametlikul kodulehel
* Märjamaa valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Rannakaitsepatarei nr 4** oli Peeter Suure merekindluse peapositsiooni mererinde rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei, Kakumäe neeme tipus. 

Rannakaitsepatarei nr 4 ülesanne oli riivistada koos Naissaare rannakaitsepatareiga nr. 5 nende vaheline väin.

Rannakaitsepatarei nr 4 komandopunkti fassaad
Vickersi 120 mm suurtükipatarei

Patareipositsioon
-----------------

Rannakaitsepatarei rajatised asuvad 10-15 meetri kõrgusel liivakivikõrgendikul ja selle sees. Rannakaitsepatarei kahurialused olid varjendist ja rinnatisega üksteisest 35 meetri kaugusel ühel sirgel. Idapoolsest patareist veel 65 meetrit edasi oli komandopunkt, komandopunkt oli looduslikku liivaseljandikku rajatud betoonvarjend, millel on avatud vaid sissepääsupoolne (maapoolne) esisein (kõrgus u. 6 meetrit ja laius tugimüüridega 22,3 m.). Kirdepoolsesse kaldajärsakusse rajati helgiheitjavarjend koos positsiooniga, millest piki kaldajoont 120 meetrit kagu poole oli jõujaamavarjend. Rannamõisa teelt patareini ehitati sirge munakivitee. Helgiheitjat liigutati arvatavasti varjendi ja positsiooni vahel rööbastel, mis on tänapäevaks hävinud.

Rannakaitsepatarei nr 4 helgiheitja varjendi sissepääs

Rannakaitsepatarei nr 4
-----------------------

Rannakaitsepatarei nr 4 oli esialgu relvastatud neljast 120/50 Vickersi suurtükiga, hiljem asendati need 130- millimeetristega.

Patarei varjendid koos kahurialustega lõhati osaliselt 1918. aasta veebruaris. Patareipositsioonidest on osaliselt säilinud betoonist tüvikoonuselised suurtükialused, kõige paremini on säilinud IV positsioon meeskonnavarjend ja kahurialus, mida pole kunagi õhitud. Rannakaitsepatarei nr 4 varemed asuvad Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe poolsaare tipus (Kakumäe tee 250), umbes 150 × 220 meetri suurusel maa-alal. Rannakaitsepatarei meeskonnavarjend ja kahurialus (1913–1914. aastast), komandopunkt (1915. aastast), helgiheitja varjend ja positsioon ning helgiheitja jõujaama varjend (1916. aastast) on arvele võetud ehitismälestistena.

Galerii
-------

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr. 8744 Peeter Suure Merekindluse rannakaitsepatarei nr. 4
2. ↑  Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr. 8743 Peeter Suure Merekindluse rannakaitsepatarei nr. 4 helgiheitja varjend ja positsioon

Välislingid
-----------

* Rannakaitsepatarei nr 4 helgiheitja jõujaama varjend kultuurimälestiste riiklikus registris
* Rannakaitsepatarei nr 4 helgiheitja varjend ja positsioon kultuurimälestiste riiklikus registris
* Rannakaitsepatarei nr 4 kultuurimälestiste riiklikus registris
* Rannakaitsepatarei nr 4 komandopunkt kultuurimälestiste riiklikus registris
**Eesti Kohtuekspertiisi Instituut** (lühend: **EKEI**) on riiklik ekspertiisiasutus. Instituut tegeleb peamiselt kohtuekspertiisidega. EKEI loodi 1. jaanuaril 2008 Eesti Kohtuarstliku Ekspertiisibüroo ning Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Keskuse ühinemisel. Instituudi direktor oli 2008–2020 Üllar Lanno.

Struktuur
---------

Instituudi struktuuriüksusteks on osakonnad ja talitused. Talitused võivad kuuluda osakondade koosseisu. Instituudi koosseisu kuuluvad kohtuarstlikud ekspertiisiosakonnad:

* DNA-osakond
* Dokumendiosakond
* Infotehnoloogiaosakond
* Keemiaosakond
* Liiklusosakond
* sõrmejälje- ja tehnikaosakond

Instituudil on 4 regionaalset kohtuarstlikku ekspertiisiosakonda:

1) Põhja-Eesti kohtuarstlik ekspertiisiosakond, asukoht on Tallinn ja tööpiirkond on Tallinn ja Harjumaa;

2) Lõuna-Eesti kohtuarstlik ekspertiisiosakond, asukoht on Tartu ja tööpiirkond on Tartu linn, Tartumaa, Viljandimaa, Jõgevamaa, Võrumaa, Põlvamaa ja Valgamaa;

3) Ida-Eesti kohtuarstlik ekspertiisiosakond, asukoht on Kohtla-Järve ja tööpiirkond on Lääne-Virumaa ja Ida-Virumaa;

4) Lääne-Eesti kohtuarstlik ekspertiisiosakond, asukoht on Pärnu ja tööpiirkond on Pärnu linn, Pärnumaa, Läänemaa, Raplamaa, Järvamaa, Hiiumaa ja Saaremaa.

Viited
------

1. ↑  "Eesti Kohtuekspertiisi Instituudi üldtutvustus". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2014. Vaadatud 11. juulil 2013.
**Märket** on kaljulaid Läänemeres Ahvenamaa läänepiiril. Lõunast uhub saarekest Ahvenameri, põhjast Selkämeri ja läänest Ahvenanrauma. Kaljuse taimestikuta laiu pindala on 3,3 ha ja kõrgus kuni 2 m. Laid on jagatud Soome ja Rootsi vahel vastavalt 1809. aasta Hamina rahulepingule. Praegune saart läbiv piirijoon pandi paika S-kujulisena 1985. aastal, arvestades vajadust säilitada kummalegi riigile tema esialgne rannajoon ja püügiõigused. Majakas ja abihooned, mille soomlased rajasid 1885. aastal eksikombel saare kõige kõrgemale kohale Rootsi poolele, liidendati tagasi Soome territooriumile, tagastades sama suure maa-ala saare idaosast. Soome pool kuulub Hammarlandi valla koosseisu, Rootsi pool jaguneb Östhammari valla ja 
Norrtälje valla vahel.

Märket on Soome läänepoolseim maismaapunkt. See on teadaolevalt üks maailma väiksemaid meresaari, mis on jaotatud kahe riigi (ja samas kolme erineva omavalitsuse) vahel. Veel veidi väiksem võib olla Koiluoto Kagu-Soomes piiril Venemaaga. 
Märketi majakas hakkas tööle automaatrežiimis 1977. aastal, 1979. aastast on saar asustamata.

Välislingid
-----------

 Märket – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Õhufoto
Sten Tamkivi, Arvamusfestival 2015
**Sten Tamkivi** (sündinud 3. märtsil 1978 Tartus) on Eesti ettevõtja, kes tegutseb peamiselt infotehnoloogia valdkonnas.

Tamkivi olnud aktiivne osaline Eesti tehnoloogiasektori arengut saatvas ühiskondlikus diskussioonis, mis puudutab tarkade töökohtade loomise soodustamist, reaalainete ja arvutiteaduste hariduse edendamist, välistalentide meelitamist Eestisse ja ühiskonna suuremat avatust ja tolerantsi. Ta on olnud ka Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese nõunik, juhtinud Eesti IT Akadeemia juhtkomiteed, kuulunud IT ja Telekomifirmade Liidu juhatusse.

Elulugu
-------

Ta lõpetas aastal 1996 Miina Härma Gümnaasiumi, on õppinud Tartu Ülikoolis suhtekorraldust ja teabekorraldust. 

Ta oli Skype Eesti juht 2005–2012. Enne Skype'i tööleasumist oli ta tarkvaraarendusfirma Helmes arendusjuht. Pärast Skype Eesti juhi kohalt lahkumist lõpetas Tamkivi Stanfordi ülikooli ärikooli magistriprogrammi Californias. Aastal 2013 resideeris ta riskikapitaliettevõttes Andreessen Horowitz.

2014. aastal asutas Tamkivi koos Silver Keskküla ja Balaji S. Srinivasaniga internetifirma Teleport, mille omandas 2017. aasta märtsis Suurbritannia ettevõte Move Guides. Tamkivi jätkab tööd ühendatud ettevõtte, mille nimeks on alates aprillist 2018 Topia, juhtkonnas.

Isiklikku
---------

Tema isa Raivo Tamkivi (1953–2012) oli eesti füüsik ja teadusparkide rajaja, ema Külli (Tamkivi) Trummal (1954–) on folklorist ja kirjandusteadlane. Vanaisa Paul Tamkivi (1927–2012) oli elektrotehnikateadlane. Vanaonupoeg Jaanus Tamkivi on poliitik.

Tamkivi abiellus 2003. aastal Ede Schank Tamkiviga ning neil on neli last: poeg Gustav Paul, tütar Etta Lin, poeg Stig Leif ja poeg Eik Satoshi.

Tunnustus
---------

* 2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2009 Kolme Tähe IV klassi orden
* 2009 Silmapaistev Noor Eestlane (The Outstanding Young Person of the Year, Estonia)

* 2022 Tartu Ülikooli Tänutäht

Viited
------

1. ↑  "Juhivahetus". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2012. Vaadatud 4. aprillil 2013.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. märts 2010. Vaadatud 19. juunil 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Helmes
4. ↑  Skype Eesti endine juht Sten Tamkivi liitub juhtiva riskikapitaliettevõtte Andreessen Horowitz-iga, Kahvel, 15. august 2013
5. ↑  Ann-Marii Nergi (4.04.2017). "Sten Tamkivi müüs oma iduettevõtte ülemaailmsele „kolimisfirmale"". *Ärileht*.
6. ↑  "MOVE Guides Unveils New Brand: Topia Delivers First Comprehensive Global Mobility Management Suite to Enable the Modern Workforce". *PR Newswire*.
7. ↑  Eesti Naine, intervjuu[*alaline kõdulink*]
8. ↑  "Väljapaistvad Eesti noored on Tamkivi, Baruto ja Kütson". *Postimees*. 27.09.2009.
9. ↑  "Tartu Ülikooli Tänutähe kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 4.12.2022.

Välislingid
-----------

* Toomas Sildam: "Sten Tamkivi: vabaduse hõnguga Eesti on inimestele kui kiirendi" ERR, 8. oktoober 2021
**Märt Bormeister** (ka **Mart** 30. september 1916 Tallinn – 24. juuli 1991 Tallinn) oli eesti maalikunstnik ja pedagoog.

Märt Bormeister õppis 1931–1937 dekoratsioonimaali erialal Peterburis kunstihariduse omandanud Roman Nymani ja August Janseni käe all Tallinna Riigi Kunsttööstuskoolis. 1939 alustas õpinguid Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Aleksander Vardi käe all (1939–1941). 

II maailmasõja ajal mobiliseeriti Bormeister Nõukogude armeesse, relva alla ta siiski ei jõudnud vaid evakueeriti ning liitus tagalas Jaroslavli kunstnike kollektiiviga, mille järel tekkis tal võimalus osaleda vabakuulajana loengutel Moskva Kunstiinstituudis.

1945. aastal naasis Märt Bormeister Eestisse ja temast sai õppejõud Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. Märt Bormeister oli 45 aastat Kunstiinstituudi akvarelliõppejõud. Tema tegevus kunstipedagoogi ja metoodiliste õppematerjalide väljatöötajana oli tähelepanuväärne. Bormeister oli esimene, kes pedagoogiaastail ERKI-s (1946–1991) hakkas süstemaatiliselt õpetama värvusõpetust. Meelsasti käis kunstnik koos õpilastega looduses maalimas, sageli Eesti Vabaõhumuuseumis.

Isiklikku
---------

Märt Bormeister on maalikunstnik ja fotograaf Märt Bormeister noorema ja maalikunstnik Marju Bormeisteri isa. Tema abikaasa oli maalikunstnik Magda Bormeister.

Looming
-------

Aastatel 1939–73 osales kunstnik enam kui sajal näitusel. Märt Bormeisteri loomingus on olulisel kohal maastikud ja lillemaalid. Sageli on kunstnik oma töis jäädvustanud merd. Üks olulisemaid ja armastatumaid motiive oli Märt Bormeistri jaoks kahtlemata ka Tallinna vanalinn, mida ta on kujutanud igal ajal.

Allikad
-------

* Maris Balbat, Isa mõjul kunstnikuks – Elukiri, 2011
* Märt Bormeister (1916–1991)
**Friedrich Wilhelm** (17. oktoober 1819 – 30. mai 1904) oli Saksa suverään, kes valitses Mecklenburg-Strelitzit suurhertsogina 1860. aastast kuni oma surmani.

Elulugu
-------

Ta sündis Neustrelitzis suurhertsog Georgi ja selle naise Marie pojana. Ta veetis nooruse Neustrelitzis. Õppis ajalugu ja õigusteadust Bonni ülikoolis, kus ta sõbrunes prints Albertiga. Pärast õpingute lõppu reisis ta Itaaliasse ja Šveitsi. Temast sai Oxfordi Ülikooli tsiviilõiguste doktor.

Friedrich Wilhelm järgnes suurhertsogina oma isale pärast tema surma 6. septembril 1860. Tema valitsemisajal sai Mecklenburg-Strelitzist esmalt Põhja-Saksa Liidu ja siis Saksa keisririigi liige. Friedrich Wilhelm oli suurmaaomanik, talle kuulus isikliku varandusena rohkem kui pool kogu suurhertsogkonnast.

Ta suri 30. mail 1904 Neustrelitzis ja tema järglaseks sai tema ainus poeg Adolf Friedrich.

Abielu ja lapsed
----------------

Friedrich Wilhelm abiellus 28. juunil 1843 Buckinghami palees oma nõo printsess Augustaga, kes oli Briti kuningliku perekonna liige ja kuningas George III lapselaps. Nad said järgmised lapsed:

* Friedrich Wilhelm (sündis ja suri 13. jaanuaril 1845)
* Adolf Friedrich (1848–1914)

Friedrich Wilhelm ja tema naine Augusta tähistasid oma 60. pulma-aastapäeva, jagades riigikassast 25 penni igale suurhertsogkonna kodanikule.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Georg** | **Mecklenburg-Strelitzi suurhertsog**1860–1904 | Järgnev**Adolf Friedrich V** |
Vektorvälja **divergents** ehk **allikalisus** on vektorväljaga määratud skalaarne funktsioon, mille abil saab kirjeldada välja allikate (või neeldumispunktide) olemasolu. Näiteks elektrivälja divergents mingis punktis annab laengutiheduse selles punktis, mistõttu elektrilaengut käsitletakse elektrivälja allikana.

Vektorvälja, mille divergents on kõikjal null, nimetatakse solenoidaalseks.

Definitsioon
------------

Vaatame mõnd ristkoordinaatides {\displaystyle (x\_{1},x\_{2},...x\_{n})} antud vektorvälja

{\displaystyle \mathbf {a} =\left(a\_{1}(x\_{1},x\_{2},...x\_{n}),a\_{2}(x\_{1},x\_{2},...x\_{n}),...a\_{n}(x\_{1},x\_{2},...x\_{n})\right)}.
Vektorvälja {\displaystyle \mathbf {a} } divergents on skalaarne funktsioon

{\displaystyle \operatorname {div} \,\mathbf {a} \equiv \left(\nabla ,\mathbf {a} \right)=\sum \limits \_{i=1}^{n}{\frac {\partial a\_{i}}{\partial x\_{i}}}},
kus ümarsulud tähistavad (formaalset) skalaarkorrutist ja {\displaystyle \nabla } on nabla-operaator.

Vaata ka
--------

* Rootor
* Osatuletis

Viited
------

1. ↑   Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002)
**Savra lahing** (albaania: *Beteja e Savrës*, serbia: *Bitka na Saurskom polju*, türgi: *Savra Muharebesi*; "Lahing Sauria väljal") või **Vjosë lahing** toimus 18. septembril 1385 Osmanite ja palju väiksemate Zeta vägede vahel Savra väljal Lushnjë lähedal (tänapäeva Albaania keskosas). Karl Topia kutsus Osmanid appi oma Balša II vastases vaenutegevuses.

Taust
-----

1372. aastal abiellus Balša II Valona despoodi Ivan Komnin Aseni tütre Komninaga. Kaasavarana omandas Balša Valona (tänapäeva Vlorë), Berati ja Kanina (tänapäeva Albaania lõunaosas) linnad, mis asusid Aseni provintsis. 1385. aastal vallutas Balša II Durazzo (tänapäeva Durrës), arvatavasti Karl Topialt. 1385. aasta aprillis Ragusale välja antud hartas kutsus ta end "Durazzo hertsogiks". Balšići valduste laienemine Epeirosesse tõi ta rindejoonele Osmanite vastu. Olles teadlik Osmanite püüdlustest tema territooriumile, palus Balša II 8. augustil 1385 veneetslased endale nelja galeeriga appi.

Lahing
------

Karl Topia kutsus konfliktis Balša II-ga endale Osmanid appi. Topia kutsele vastati ja Hayreddin Paşa tõi oma väed Ohridi piirkonnast (tänapäeva Makedoonia) Sauria väljale Lushnjë lähedal. Uudised Osmanite vägede sissetungist Berati piirkonda jõudsid Balša II-ni Durrësis viibides. Mavro Orbini sõnul kogus Balša II Durrësis 1000 meest ja suundus oma aadlike nõuandeid eirates Osmanite rüüstajate vastu võitlema. Pole üllatav, et Balša väikestel jõududel oli vähe edu ja Balša II hukkus. Orbini töö on ainus allikas, mis mainib Ivaniš Mrnjavčevići selles lahingus osalenuna. Mõned teadlased usuvad, et teda polnud isegi olemas, samas kui teised usuvad, et ta polnud iseseisev keskaegne isand, vaid Balšići perekonna ustav liige. Teine isik, keda ainult Orbini mainis, on vojevood Đurađ Krvavčić, keda kirjeldatakse kui vaprat sõdalast, kes samuti selles lahingus hukkus. Mavrini selgitab, et Balša II surnukehal raiuti pea maha ja see viidi Hayreddin Paşale.

Tagajärjed
----------

Kuna Osmanid olid võidukad, sai enamik kohalikest Serbia ja Albaania isandatest nende vasallideks. Kohe pärast seda lahingut vallutas Topia Durrësi tagasi, tõenäoliselt Osmanite ülemvõimu all. Osmanid vallutasid Kruja, Berati ja Ulcinji, kuid varst taandusid neist, hoides oma alalise kontrolli all ainult Kastoriát. Mõned allikad selgitavad, et Osmanid jäid Berati tõenäoliselt kavatsusega kasutada seda tugipunktina Vlorë vallutamiseks.

Mavro Orbini töö (*Slaavlaste kuningriik*) on selle lahingu üks peamisi esmaseid allikaid. See sisaldab palju ebaõigeid ja ebatäpseid andmeid. Teine otsene allikas Savra lahingu kohta on Marin Barleti, kes selgitas, et Balša II oli vapper ja idealistlik.

See lahing pani aluse sajandeid kestnud Osmanite kohalolekule Balkani selles osas. Serbia ajaloolane Stojan Novaković rõhutas, et lahingu tähtsus nendele Serbia ja Albaania isandatele on võrreldav Maritsa ja Kosovo lahingu omaga. Selle lahingu oluliseks tulemuseks oli albaanlaste sissevool Osmanite vägedesse, kes olid selle tugevuse oluliseks allikaks järgmise 527 aasta jooksul.
Friedrich Wieck (1830)
**Johann Gottlob Friedrich Wieck** (18. august 1785 Pretzsch – 6. oktoober 1873 Loschwitz) oli tuntud saksa klaveriõpetaja, hääleõpetaja, klaveripoe omanik ning esseede ja muusikaülevaadete autor. Teda teatakse eelkõige kui oma tütre Clara õpetajat. Clara abiellus hiljem isa õpilase Robert Schumanniga, olgugi et Friedrich Wieck oli kategooriliselt selle liidu vastu. Clara Schumann oli oma aja üks kuulsamaid pianiste. Edukat muusikalist karjääri tegi veel üks Wiecki tütar, Marie Wieck. Wiecki tuntumate õpilaste hulka kuulus mh veel Hans von Bülow.

Päritolu ja abielud
-------------------

1816 abiellus Friedrich Wieck laulja ja pianisti Mariane Tromlitziga. Mariane oli Plaueni linnakantori George Christian Gotthold Tromlitzi tütar ja flöödivirtuoos Johann Georg Tromlitzi vennatütar. Friedrich ja Mariane Wieckil oli viis last: Adelheid (1817–1818), Clara, Friedrich Alwin Feodor (1821–1885), Gustav Robert Anton (1823–1884) ja Victor (1824–1827). 22. jaanuaril 1825 nende abielu lahutati. Ehkki Mariane teadis, et lahutus heidab talle halba valgust ja ta kaotab oma lapsed, tundis ta end olevat sunnitud seda sammu astuma. Wieck võis olla väga karm ja mõistmatu, kontrollides naist pidevalt ja kasutades teda ära. Stress raseduste pärast, Wiecki juhendamisel harjutamine, esinemised laulja ja pianistina, õpetamine, abistamine äris ning sõprade ja äripartnerite eest hoolitsemine nõudis noorelt naiselt palju.

3. juulil 1828 abiellus Friedrich Wieck preester Samuel Traugott Fechneri tütre Clementine Fechneriga (1805–1893), kes oli temast kakskümmend aastat noorem. Clementine Fechner oli Eduard Clemens ja Gustav Theodor Fechneri õde. Friedrich ja Clementine Wiecki abielust sündis kolm last. Clemens (1829–1833) suri noorelt, tütar Johanna Mariest (1832–1916) sai tuntud pianist ja laulja, ka tütar Cäcilie (1834–1893) oli lootustandev pianist, kuid põdes alates 16. eluaastast vaimuhaigust. Friedrich Wieck nimetas Clarat, Mariet ja Cäcilied kirjades oma "kolmeks tütreks".


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Friedrich Wieck** |
**Savvati Smirnov** (21.august 1929 Arhangelski oblast – 3.september 2002) oli eesti keeleteadlane.

Töökohad
--------

Peterburi Humanitaarteaduste Akadeemia tegevliige (1996). Lõpetas 1953 Leningradi ülikooli (viimane kursus Prahas Karli ülikoolis). Töötas 1953–83 Tartu Ülikoolis (TÜ, 1979. aastast professor), 1983–91 Eesti Teaduste Akadeemia keele ja kirjanduse instituudis (1987. aastast keelekontaktide sektori juhataja) ning 1991–95 Tallinna Pedagoogikaülikoolis (vene filoloogia osakonna kaasprofessor).

Töid
----

* *Tšehhi-eesti sõnaraamat* (1966, koostajaid)
* *Tšehhi-eesti vestmik* (1989, koostajaid)
* *Vene-eesti sõnaraamat I–IV* (1984–94, koostajaid)
* *Eesti-vene sõnaraamat* *I* (1997, toimetajaid)

Viited
------

1. ↑  "Savvati Smirnov". *Eesti Entsüklopeedia*. 2000. Vaadatud 15.10.2019.
2. ↑  "Lõpetas ülikooli". `{{netiviide}}`: puuduv või tühi `|url=` (juhend)
3. ↑  "Tšehhi-eesti sõnaraamat". *Eesti Entsüklopeedia*. 15.10.2019.
4. ↑  "Vene-eesti sõnaraamat". `{{netiviide}}`: puuduv või tühi `|url=` (juhend)
Friedrich Wilhelm Ederberg
**Friedrich Wilhelm Ederberg** (18. juuni (vkj)/ 30. juuni 1859 Kavastu mõisavald, Haljala kihelkond, Virumaa – 2. mai 1939 Tartu) oli praost ja Eesti ärkamisaja tegelane. Ta oli tegev Eesti Kirjameeste Seltsis ja Eesti Aleksandrikooli peakomitees. Ederberg oli esimese eesti korporatsiooni Vironia (registreeritud Eesti Üliõpilaste Seltsina) asutajaid aastatel 1881–1883.

Elulugu
-------

Ederberg õppis aastatel 1872–1879 Tallinna Kubermangugümnaasiumis ja 1879–1883 Tartu Ülikoolis usuteadust. 1884. aastal sooritas ta Riias konsistooriumieksami. Prooviaasta oli ta Ernst Sokolowsky juhendamisel Vändra Martini koguduses. Õpetajaks ordineeris ta 23. juunil 1885 Pärnu Niguliste kirikus kindralsuperintendent Heinrich Girgensohn.

Aastatel 1885–1902 oli Ederberg Saaremaal Kaarma koguduse õpetaja, Kaarma õpetajate seminari direktor ja usuteaduse õpetaja. Seejärel teenis ta aastatel 1902–1927 Kambja kogudust. Aastatel 1919–1926 oli ta Võru ja 1926–1928 Valga praostkonna praost.

Tunnustus
---------

* 1939 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema esimene abikaasa Julie Wilhelmine Ederberg (neiupõlves Elens; 1861–1897) oli Saaremaa esimene naisluuletaja. Abielust sündis viis last, sealhulgas poeg Ernst (arhitekt ja muinsuskaitsja) ning Hermann (Hargla ja Koeru koguduse õpetaja).

7. augustil 1897 abiellus ta Lydia Thomsoniga (1878–1951). Laulataja oli pruudi vend Konstantin Thomson. Sellest abielust sündis poeg Bruno Ederma (Lääne-Nigula ja Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja).

Tema tädipoeg Heinrich Bauer oli haridustegelane ja koolijuht, Eesti Vabariigi haridusminister Konstantin Pätsi esimeses valitsuses (1921–1922) ning Riigikogu II koosseisu liige (1923–1926).

Viited
------

1. ↑  EELK Haljala koguduse personaalraamat. Eesti Rahvusarhiiv, EAA.1224.1.236. Leht 264p
2. ↑  Jaan Roos. Ühe lahkunud kultuuritegelase teest ja tööst. Eesti Kirjandus nr 5, mai 1939, lk 193–198
3. 1 2 3 4  Kristjan Luhamets. Friedrich Wilhelm Ederberg – 150. Eesti Kirik, 10. juuni 2009
4. ↑  Teenetemärkide kavalerid. Vabariigi Presidendi Kantselei. Kasutatud 15.08.2010
5. ↑  Kristjan Luhamets. Kambja kihelkonna ajalugu. Ilmamaa. Tartu 2011. Lk 216

Välislingid
-----------

* Friedrich Wilhelm Ederberg Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Haud Tartu Maarja kalmistul
Eero Heinäluoma
**Eero Olavi Heinäluoma** (sündinud 4. juulil 1955 Kokkolas) on Soome poliitik, 2019. aastast Euroopa Parlamendi liige.

Ta oli 23. juunist 2011 kuni 2015. aastani Eduskunna esimees.

Heinäluoma kuulub Soome Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Aastatel 2005–2008 oli ta erakonna esimees.

Eero Heinäluoma jättis gümnaasiumi pooleli ja lõpetas selle 25-aastaselt õhtuses õppes. Ta alustas politoloogiaõpinguid ülikoolis, kuid need jäid pooleli. Aastatel 1983–2002 töötas ta Soome ametiühingute keskliidus. Eelkõige ametiühingute toel valiti ta 2002 SDP peasekretäriks ja kolm aastat hiljem esimeheks.

Ta on Eduskunna liige alates 2003. aastast. 2003. aasta parlamendivalimistel sai ta 7003 häält, 2007. aastal 10 948 häält ja 2011. aastal 9501 häält. 

23. septembrist 2005 kuni 19. aprillini 2007 oli ta Matti Vanhase esimeses valitsuses rahandusminister ja peaministri asetäitja.

2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 128 234 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks.

Tunnustus
---------

* 2014 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Tutvustus Eduskunna lehel