recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Mitte segi ajada 1947. aastal sündinud endise Reformierakonna liikme Rein Milleriga.*

---

**Rein Miller** (2. august 1938 Tallinn – 10. aprill 2017) oli Eesti rahandustegelane, poliitik ja sporditegelane.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1957. aastal Kiviõli I Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli rahanduse ja krediidi erialal.

Töökäik
-------

Ta töötas aastatel 1962–1963 Tallinna linna rahandusosakonnas ökonomistina, aastatel 1963–1966 Tallinna Mererajooni rahandusosakonna asejuhataja ja juhatajana. Aastatel 1966–1990 töötas ta Eesti NSV Rahandusministeeriumis, olles kaubanduse ja teeninduse finantseerimise osakonna juhataja, kontrolli ja revisjoni valitsuse juhataja, riigitulude valitsuse juhataja ning eelarve valitsuse juhataja. 

Aastatel 1990–1992 oli ta Edgar Savisaare valitsuses rahandusminister. 

Aastatel 1993–1994 oli ta AS-i Eesti Sotsiaalpank juhatuse esimees, aastatel 1994–1996 AS Naviplast peadirektor, 1992–2008 oli ta turvafirma Falck Baltic finantskontrolli juhataja.

1950. aastast harrastas ta Jõgeva Keskkoolis Valdur Rajalo juhendamisel jäähokit. Aastatel 1976–1999 oli Jäähokiföderatsiooni president.

Tunnustus
---------

* 1999 Jäähokiföderatsiooni teeneteplaat
* 2004 Riigivapi IV klassi teenetemärk
* 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk
* 2008 Jäähokiliidu teeneteplaat

Isiklikku
---------

Milleri lapselaps on tennisist Anett Kontaveit.

Viited
------

1. ↑  "Anett Kontaveidi uued sugulased on nii Olav Ehala kui ka Koidula ja Jannsen" ERR menu, 4. veebruar 2022

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951-2000 AS Kirjastus Ilo, 2003

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**"Dublinlased"** ("Dubliners") on iiri kirjaniku James Joyce'i 1914. aastal avaldatud novellikogu. 

*Dubliners*, 1914
Mitmed novellikogu tegelased esinevad ka Joyce'i hilisemas romaanis "Ulysses". 

Novellikogus paistavad silma oskuslikult valitud olukorrad ning tegelaste elav ja ilmekas kõne, mis lubavad mitmekülgselt avada Iirimaa pealinna psühholoogilisi seisundeid kirjaniku lapsepõlve ja noorusaegadest. Kuigi kirjeldatud olukorrad on enamasti intiimsed, peegeldub neis täiel määral ka tollase Iirimaa ühiskondlik seisukord - pinged briti imperialismi ja iiri rahvusaatelise liikumise vahel, Joyce'i kodumaa katoliiklik-vanameelse elanikkonna ning selle suletusest välja kiikavate vaimuinimeste vahel. 

Joyce'i suhtumine oma tegelastesse on tšehhovlik: paljusid neist kujutab ta ilmse irooniaga, see aga ei lähe üle taunivaks sarkasmiks, vaid pigem aimub selle tagant kirjaniku kaastunnet üksluisesse suletud elurutiini rõhutud kaasmaalaste vastu.

Kirjandus
---------

* Jüri Talvet, "Maailmakirjandus. Romantismist postmodernismini" 2.osa, AS Koolibri, Tallinn 1999
***Neomura*** klaadi kuuluvad sõsarrühmad eukarüoodid ja arhed.

Thomas Cavalier-Smith väidab, et eukarüoodid ja arhed pärinevad bakterite rühmast ja evolutsiooni peamine muutus seisnes selles, et rakuseina aine peptidoglükaan asendus glükoproteiiniga. Sellest ka rühma nimetus – *Neomura* 'uus sein'. Cavalier-Smith nimetab seda *Neomura'*ni revolutsiooniks, mis toimus 0,9 giga-aastat tagasi

Morfoloogia
-----------

Eukarüootide ja arhede fülogeneesipuu
*Neomura* on mitmekülge rühm ja sisaldab kõiki hulkrakseid organisme. *Neomura*s on histoonid, mis aitavad DNAd raku jagunemise ajal kokku pakkida. Enamik omab ka introneid. Kõik molekulid kasutavad metioniini nagu aminohappe valgu süntees (bakterid kasutavad formüülmetioniini). Kõik *Neomura*d kasutavad mitut RNA polümeraasi, samal ajal bakterid kasutavad ainult ühte.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| LUCA   | 

|  |  |
| --- | --- |
|   | *Chlorobacteria* |
|   |
|   | 

|  |  |
| --- | --- |
|   | *Hadobacteria* |
|   |
|   | 

|  |  |
| --- | --- |
|   | Sinivetikad |
|   |
|  *Eurybacteria*  | 

|  |  |
| --- | --- |
|   | *Endobacteria* |
|   |
|  *Actinobacteria*  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  *Neomura*   | 

|  |  |
| --- | --- |
|   |  Arhed |
|   |
|   |  Eukarüoodid |
|   |

 |
|   |

 |
|   |

 |
|   |
|   | *Gracilicutes* |
|   |

 |
|   |

 |
|   |

 |
|   |

Viited
------

1. ↑  Cavalier-Smith, T. 2002b. The phagotrophic origin of eukaryotes and phylogenetic classification of Protozoa. *International Journal of Systematic and Evolutionary Microbiology* 52: 297-354. pdf[*alaline kõdulink*]
**Rein Mets** (28. märts 1957 Tallinn – 18. jaanuar 2003 Tallinn) oli eesti pianist.

Ta lõpetas aastal 1975 Tallinna Muusikakeskkooli (Virve Lippuse klassis), õppis aastatel 1975–1979 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (Virve Lippuse klassis) ja aastatel 1979–1981 Moskva konservatooriumis (Stanislav Neuhausi ja Vera Gornostajeva klassis) ning aastatel 1981–1984 samas assistentuuris (Vera Gornostajeva klassis). Sai aastal 1972 Ústí nad Labemis rahvusvahelisel noorte pianistide konkursil I preemia ja üldvõitja nimetuse.

Ta oli aastatel 1984–1997 Tallinna Muusikakeskkoolis klaveriõpetaja. Esines soolokontsertidega, sümfooniaorkestri solistina ja ansamblites, lindistas 1970.–1980. aastatel mitu korda Moskvas Üleliidulises Raadios ja Eesti Raadios, eeskätt Bartóki, Messiaeni ja Skrjabini muusikat. Aastal 2000 ilmus CD "Mängib Rein Mets. Öölaul.". Raske haiguse tõttu oli ta sunnitud loobuma nii kontserttegevusest kui ka õpetamisest.

Isiklikku
---------

Tema ema oli pianist Laine Mets, abikaasa tšellist Lembi Mets.

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 1. köide: *A–M.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007, lk. 494.
**Ostap Bender** (vene keeles Остап Бендер) on Ilja Ilfi ja Jevgeni Petrovi romaanide "12 tooli" ja "Kuldvasikas" peategelane. 1928. aastal ilmunud "12 tooli" jutustab Ostap Benderi koomilistest seiklustest NEP-iaegsel Nõukogude Venemaal.

Iseloomustus
------------

Äärmiselt leidlik ja sõnaosav. Teda nimetatakse suureks kombinaatoriks.

Karakter
--------

Ostap Bender teatab oma eluloos tavaliselt vaid seda, et ta isa oli Türgi alam, ise on pärit Odessast ning et ta täisnimi on Ostap-Sulayman-Berta-Maria-Bender-Bey (Остап-Сулейман-Берта-Мария-Бендер-Бей). Päritolult on ta juut. Ostap Bender unistab reisida Rio de Janeirosse, "oma unistuste linna". 

Ostap Benderi prototüüp Ostap (Ossip) Šor oli pärit Benjamin Haimovitš Šori ja Jekaterina Hertsevna Bergeri perekonnast; vene-juudi luuletaja Natan Šor oli tema vend. Paljud Ossip Šori räägitud juttudest olid Ostap Benderi seikluste aluseks.

Ostap Benderi tsitaate
----------------------

* "Võib-olla anda sulle veel selle korteri võti, kus raha seisab?"
* "Lääs aitab meid, ära anna alla!"
* "Paraadi hakkan juhatama mina."
* "Jää hakkas liikuma, härrad vannutatud mehed!"

Seotud mõisteid
---------------

* Leitnant Schmidti pojad: petised, kes kerjasid ametiasutustelt raha, esinedes revolutsionäär Pjotr Schmidti (1867–1906) poegadena. Ka Bender nimetas end vahetevahel leitnant Schmidti pojaks.
* Sarved ja sõrad (täielikult "Sarvede ja Sõrgade Varumise Arbatovi Kontori Tšernomorski osakond"): Benderi asutatud fiktiivne ettevõte
* Mõõga ja Saha Liit: Benderi asutatud fiktiivne nõukogudevastane organisatsioon, mida ta kasutas selle liikmete šantažeerimiseks

Mainimine romaanis "12 tooli"
-----------------------------

"Kaksteist tooli" ilmus 1928 jaanuaris.

Tegevus toimub nepiaegsel Venemaal. Romaanis otsib Ostap Bender endise aadlipealiku Ippolit Matvejevitš Vorobjaninovi ämma teemante, mis on peidetud tooli sisse ja seejärel konfiskeeritud kommunistide poolt koos ülejäänud mööbligarnituuriga. Teemante otsib ka isa Fjodor, Vorobjaninovi ämma pihiisa. Romaani lõpus, olles tulutult kätte saanud ja lõhkunud kõik toolid peale viimase, tapab Vorobjaninov Benderi, kuna ta ei taha jagada varandust. Selgub, et teemandid on viimase tooli seest juba avastatud ja Vorobjaninov läheb hulluks.

Romaanis "Kuldvasikas"
----------------------

Romaanis Kuldvasikas šantažeerib ja jälitab Bender "põrandaalust miljonäri" Aleksandr Koreikot. Raamatu lõpus, olles saanud miljon rubla, avastab Bender, et Nõukogude Liidus pole rahaga midagi teha. Pärast ebaõnnestunud katset põgeneda Rumeeniasse (Rumeenia piirivalvurid röövivad Benderi paljaks ja saadavad ta Nõukogude Liitu tagasi) lubab Bender hakata majavalitsejaks.

Viited
------

1. ↑  Katrin Kalamees Maritsa Lens (2002). *XX sajandi vene kirjandus*. Tallinn. Lk 43.
2. ↑  Ilf ja Petrov. *Kaksteist tooli*. Lk 44.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ostap Bender** |
Nephthys
**Nephthys** on Egiptuse mütoloogias nii surnute kaitsejumalanna kui ka leina-, öö- ja hauajumalanna. Ta oli Gebi ja Nuti tütar, Sethi õde ja abikaasa ning Anubise ema. Seejuures pole kindel, kas lapse isa oli Osiris või Seth. Olgugi et Nephthys on seotud Sethiga, näib ta rohkem hoidvat oma õe Isise poole. Teatud määral esineb Nephthys „Surnuteraamatus", kus ta on oma õe Isise abistaja. Usuti, et Nephthysel on suur võlujõud ja palju esinemisvorme nagu tema õelgi. Samas oli Nephthys igas suhtes Isise vastand: Isis sümboliseeris sündi, kasvu, arengut ja jõudu, Nephthys aga surma, lagunemist, kahanemist ja liikumatust. Kõigest hoolimata olid kaks jumalannat teineteisega lahutamatult seotud. Nephthys valmistas koos Isisega Osirisele matuseaseme ning tegi ka muumiasidemed. Ta valvas Isise kõrval Osirise surnukeha.

Sel ajal koosnes Vana-Egiptuses aasta kolmesaja kuuekümnest päevast ja Thothi lisatud viiest päevast, mis ei läinud ei tuleva aasta ega ka ühegi kuu juurde. Nendel viiel päeval sündisid Nephthys, tema vennad Seth, Horos ja Osiris ning tema õde Isis. Teises versioonis sündis Horose asemel surnutejumal Anubis, kuid on ka arvamus, et Anubis oli hoopis Osirise ja Nephthyse poeg.
Sõna "nephthys" võib tähendada erinevaid asju, näiteks head õde, surmasõpra, õnnelikku inimest või jumalate õde.

Nephthys pole selgelt piiritletud tunnustega, kuid üldiselt võib teda kirjeldada kui jumalannat, kes valitseb surma üle, mis ei kesta igavesti.
**Neotektoonika** on geotektoonika haru, mis uurib hilises geoloogilises ajas toimunud tektoonilisi liikumisi.

Hiline geoloogiline aeg tähendab antud juhul aega, mis järgneb Miotseenile. Seega käsitleb neotektoonika umbes viimase viie miljoni aasta jooksul toimunud maakoore tektoonilist arengut. Esineb ka teistsuguseid käsitlusi. Sageli rõhutatakse vajadust läheneda igale juhtumile eraldi, mistõttu ei saa tõmmata ranget ajalist piiri. Sellise käsitluse kohaselt loetakse neotektoonika huviorbiiti kuuluvaiks neid tektoonilisi liikumisi, mis on aktiivsed ka tänapäeval. Mõnikord loetakse neotektoonika alla vaid praegu aktiivseid tektoonilisi liikumisi.

Neotektoonika alla kuuluvad maavärinad, aktiivsed murrangud, glatsioisostaatiline maakerge jne.

Termini "neotektoonika" mõtles välja vene geoloog Vladimir Obrutšev.

Viited
------

1. ↑  Jackson, J. A. (1997). Glossary of Geology (4. trükk). Alexandria, Virginia: American Geological Institute. Lk 431. ISBN 0922152349
2. ↑  Koster, Eduard A. (2005). The Physical Geography of Western Europe. Oxford University Press. ISBN 0199277753
3. ↑  Gates, A. E. & Ritchie, D. (2006). Encyclopedia of Earthquakes And Volcanoes (3. trükk). Facts on File. Lk 174. ISBN 0816063028
Friedrich Ebert (1961)
Friedrich Ebert (1928)
**Friedrich Ebert noorem** (tuntud ka kui **Fritz Ebert**; 12. september 1894 Bremen – 4. detsember 1979 Ida-Berliin) oli Saksa sotsiaaldemokraatlik poliitik ja Saksa DV riigitegelane.

Friedrich Ebert noorema isa Friedrich Ebert (1871–1925) oli sotsiaaldemokraatlik poliitik, kes oli Saksamaa esimene riigipresident aastatel 1919–1925.

Rahvakooli lõpetamise järel õppis Friedrich Ebert noorem aastatel 1909–1913 raamatutrükkaliks. 1913. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. 1913–1915 töötas Ebert Nürnbergis trükkali ja ajakirjanikuna. 1915. aasta detsembris mobiliseeriti ta sõjaväkke. Ebert osales Esimeses maailmasõjas, ta demobiliseeriti 1918. aasta detsembris. 1919. aastal asus ta Berliinis tööle ajalehe Vorwärts toimetajana. Alates 1925. aastast töötas Ebert Brandenburg an der Havelis ajalehe Brandenburger Zeitung toimetajana. 1928. aastal valiti ta sotsiaaldemokraatide nimekirjas Riigipäeva liikmeks. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel kaotas Ebert esmalt töökoha ajalehetoimetejana ja seejärel Riigipäeva liikme koha. Gestapo vahistas ta 1. juulil 1933. Teda hoiti kuni 1933. aasta detsembrini kinni mitmetes koonduslaagrites. 28. augustil 1939 mobiliseeriti Ebert Wehrmachti. Ta osales Poola kampaanias ja teenis Läänerindel. 1940. aasta mais vabastati ta teenistusest.

30. novembrist 1948 kuni 5. juulini 1967 oli Friedrich Ebert noorem Ida-Berliini linnapea. Alates 1949. aasta jaanuarist kuni 1971. aasta juunini ja uuesti alates 1976. aasta maist oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige.

Viited
------

1. ↑  Ebert, Friedrich junior Stiftung Brandenburgische Gedenkstätten
2. ↑  Germany. States after 1945 rulers.org
3. ↑  SED-Führungsgremien : Übersicht über die Mitglieder und Kandidaten des Politbüros des ZK der SED (1949-1989) Bundesarchiv. SED- und FDGB-Archivgut
**Friedrich Einberg** (29. juuli 1873 Liigvalla vald, Järvamaa – 15. mai 1953 Tallinn) oli eesti õpetaja ja koolijuht.

1893. aastal lõpetas ta Tallinna 4-klassilise linnakooli. Omandas seejärel algkooliõpetaja kutse Haapsalu linnakooli juures.

Aastatel 1897–1935 töötas ta Nehatu algkoolis õpetajana, pikemat aega oli ka kooli juhataja. Ta on kirjutanud Nehatu kooli kroonika.

1. augustist 1935 vabastati ta Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi otsusega ametist seoses pensioniikka jõudmisega.

24. aprillil 1936 ostis Nehatu vallavalitsuselt endise Nehatu-Tondi koolihoone koos abihoonetega 250 krooni eest elukohaks.

Tunnustus
---------

* 1930 Kaitseliidu Valgerist
* 1935 Kotkaristi V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Abiellus 19. veebruaril 1899 Liisa Pühmanniga. 

Lapsed:

Sinaide Elisabeth (Siina) 15.03.1900 – 04.02.1979

Martha Louise (Mare) 4.10.1901 – 17.12.1975

Theophil (Tiit) 26.09.1904 – 24.02.1986

Lydia 20.03.1907 – 09.02.1982

Ta on maetud Pirita kalmistule.

Viited
------

1. 1 2  Päewaleht, 23. juuli 1935
2. ↑  Tallinn, Narva mnt. 154. Arhitektuuriajalooline ülevaade. ENSV Ministrite Nõukogu Riiklik Ehituskomitee. Kultuurimälestiste Riiklik Projekteerimise Instituut. Tallinn, 1987
3. ↑  "Pirita uus kalmistu". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2017. Vaadatud 17. veebruar 2017.
4. ↑  Harjulane, 10. märts 1930
5. ↑  "Teenetemärkide kavalerid". Vaadatud 16. veebruaril 2023.
6. ↑  Kalmistute register HAUDI
**"Motörhead"** (originaalis **"Motorhead"**) on laul, mille Lemmy Kilmister kirjutas *space rock*'i ansamblile Hawkwind, kuid mis andis nime tema enda bändile Motörhead. Viimane mängis laulu tuntuks pealkirja "Motörhead" all.

Laul oli viimane, mille Lemmy Hawkwindi jaoks kirjutas (varem oli ta kirjutanud näiteks ühe selle tuntuima loo "Silver Machine"). "Motorhead" ilmus esmakordselt Hawkwindi singli "Kings of Speed" B-poolel 1975. aasta alguses. Sama aasta 9. mail ilmus laul ka Hawkwindi albumil "Warrior on the Edge of Time". Ka loo originaalvariandis laulab Lemmy ning lisaks bändi enda pillidele kasutati selles viiulit.

Kui Lemmy samal aastal Hawkwindist vallandati, asutas ta uue bändi, mille nimi oli esialgu Bastard, kuid peagi nimetas ta selle ümber Motörheadiks. Nii bändi nimi kui ka sellele nime andnud laul tähendavad slängis amfetamiini tarvitajat.

Motörhead salvestas "Motörheadi" juba 1975. aastal oma debüütalbumi tarbeks, kuid et nende plaadifirma United Artists Records otsustas projekti külmutada, siis avaldati Motörheadi versioon loost alles 1977. aastal, mil ilmus Motörheadi esimene, ansambli nime kandev album. "Motörhead" anti sealjuures aga bändi teise singlina välja vahetult enne albumi enda ilmumist. Hiljem on lugu veel mitmel korral singlina avaldatud, sealhulgas 1981. aastal kontsertsalvestisena, mis jõudis Suurbritannia singlite edetabelis (UK Singles Chart) 6. kohale.

Kontsertidel mängiti "Motörheadi" küllaltki tihti 1970. ja 1980. aastatel ning taas 2010. aastatel, samas kui vahepealsel ajal oli see kavas väga harva. Hawkwind, kellele Lemmy "Motörheadi" kirjutas, on lugu esitanud ainult kolm korda.

Lugu on kaverdanud Šoti alternatiivroki ansambel Primal Scream oma 1997. aasta albumil "Vanishing Point".

Viited
------

1. ↑  Setlist.fm: Motorhead by Hawkwind, vaadatud 12. aprillil 2016.

Laulu erinevad väljalasked
Auruvedur
Raudtee lõpp Alūksnes
**Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee** on tegutsev 33 kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudteeliin Lätis Alūksne ja Gulbene vahel. Liini haldab SIA "Gulbenes-Alūksnes bānītis", mis omakorda kuulub Läti raudteele.

Ajalugu
-------

Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee oli üks esimesi kitsarööpmelisi raudteeliine Liivimaal. Esimesed plaanid tehti aastal 1890. Valga–Pļaviņase raudtee ise avati aastal 1903.

Aastal 1916. ehitati Pļaviņase–Gulbene lõik sõjalisel otstarbel laiarööpmeliseks. Kitsarööpmelise raudtee lõppjaamaks jäi seejärel Gulbene. Allesjäänud Gulbene–Valga liinil oli kaubavedude maht väga väike ja 1918. aastal Liivimaa Juurdeveoraudtee Selts pankrotistus.

Raudtee võeti kasutusele taas Vabadussõja ajal, mil seda kasutasid Eesti soomusrongid ja sõjaväeešelonid. Reisiliiklus taastati Alūksne ja Gulbene vahel 1920. Teise maailmasõja ajal rajati Gulbenesse depoo. Aastaks 1945 oli raudtee muutunud kasutuskõlbmatuks, kuna Gulbene raudteesõlm oli pommituslennukitele tähtsaks sihtmärgiks ja taanduvad Saksa väed lasid õhku sealse depoo; liiklus sellel raudteel taastati taas aasta 1945 viimastel kuudel.

Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee tekkis 1. jaanuaril 1973, mil suleti liiklus Lätis Eesti piiri lähedal paikneva Ape ja Alūksne raudteejaama vahelisel teel, mis peatselt demonteeriti (Alūksnes paiknenud Nõukogude sõjaväeosa jaoks polnud senist kivisöe ümberlaadimispunkti enam vaja). 1984. aastal võeti säilinud Alūksne–Gulbene raudteelõik tehnikamälestisena kaitse alla.

1987. aasta alguses suleti raudtee tehnilisel põhjusel. Aasta lõpuks liiklus taastati. 1988. aastal võeti kasutusele kaks uut TU7A tüüpi vedurit numbritega 2994 ja 3018.

Aastal 2002 loodi raudtee paremaks haldamiseks Läti Raudteele alluv sihtasutus Gulbenes-Alūksnes bānītis. Sellele kuuluvad üks auruvedur, kaks diiselvedurit TU7A, kaks vanemat diiselvedurit TU2, mis pärinevad Riia lasteraudteelt, seitse reisivagunit, viis kaubavagunit ja üks lumesahk.

2005. aastal toodi liinile Lavassaare raudteemuuseumis restaureeritud auruvedur Kc4-332. See sai omale Škoda poolt Plzeňis valmistatud vagunid ja aastal 2006 alustas liinil diiselrongide kõrval tegutsemist ka aururong Marisa.

Aastast 2010 on mitmed peatused sellel raudteel nõudepeatused. Ka vähendati rongiliiklust, nii Gulbenest kui ka Alūksnest väljub päevas kaks rongi.

Peatused
--------

Diiselvedur
Paparde raudteepeatus
* Alūksne
* Vējiņi\*
* Umernieki
* Paparde\*
* Dunduri\*
* Kalniena
* Stāmeriene
* Pūriņi\*
* Birze\*
* Gulbene raudteejaamadega ja nendevaheliste peatustega (vt Alūksne–Gulbene muuseumiraudtee).

Gulbene raudteejaam
Tärniga on märgitud nõudepeatused.

Galerii
-------

* Alūksne Banitis jaamaplokkAlūksne Banitis jaamaplokk
* VedurVedur
* Jaam "Paparde"Jaam "Paparde"
* Jaam "Umernieki"Jaam "Umernieki"

Viited
------

1. ↑  Gulbenes - Alūksnes bānītis samazina brauciena ilgumu
2. ↑  Gulbenes — Alūksnes mazbānītis no rītiem vairs nebrauks
3. ↑  "Timetable: Gulbene-Alūksne". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. detsember 2019. Vaadatud 3. juunil 2018.

Välislingid
-----------

* Raudtee koduleht
**Rein Pill** (sündinud 13. jaanuaril 1961 Tallinnas) on eesti ratsutaja. 

Ta lõpetas 1980 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi. 

Ratsasporditreeninguid alustas 1974 Tondil Tõnu Rähna ja Mihhail Fadejevi juhendamisel. Võistelnud 1974–83 kolmevõistluses ja a-st 1983 takistussõidus. Kuulunud a-st 1979 Eesti koondisse ja 1986–91 Nõukogude Liidu koondisse. Osalenud 1997, 2010 ja 2017 MK finaalis ning 1999 ja 2009 EM-il (esimesel osavõistlusel 7. koht). Saanud Kesk-Euroopa liiga kokkuvõttes 2009, 2010 ja 2017 3. koha. MK etappidel võitnud 1992–2017 Kesk-Euroopa liigas individuaalselt 19 esikohta, meeskondlikult 2007 Bratislavas Rahvuste karika võistlusel 1. koha. NSV Liidu meistrivõistlustel 1985 3. 1987 1. ja 1988 3. koht, 1985 ja 1990 Nõukogude Liidu karika võitja. Tulnud 1980–2017 2 korda kolmevõistluses ja 39 korda takistussõidus Eesti meistriks (sh 18 korda noorhobuste arvestuses ja 6 korda sisemeistriks). Olnud 1998 Soome sisemeister ja võitnud 2000 Ypäjä peaauhinna. Msp (1979). Töötanud Niitvälja ratsabaasis, Ruila tallis ja OÜ-s Trooja Hobune ratsastajana. A-st 2007 elanud ja töötanud ka Belgias. A-st 2010 OÜ Tresor Holding juhatuse liige. A-st 2017 Ratsaspordiliidu juhatuse liige.

Isiklikku
---------

Rein Pilli abikaasa on Riina Pill, neil on tütar Katrin Pill ja poeg Raido Pill.
**Friedrich Gustav Arvelius** (5. veebruar (ukj 16. veebruar) 1753 Tallinn – 13. juuli (ukj 25. juuli) 1806 Tallinn) oli saksa päritolu eesti kirjanik. Ta kasutas pseudonüümi **Sembard**.

Elulugu
-------

Friedrich Gustav Arvelius põlvnes Soome päritolu suguvõsast. Ta sündis 1741. aastast Viru-Nigulas pastoriks olnud Friedrich Immanuel Arveliuse (1716–1780) ja Augusta Johanna Frieselli (1731–1806) pojana. Tema lapsepõlv möödus Viru-Nigula kiriklas. 

Ta õppis Tallinna Toomkoolis (1769–1771) ja seejärel Leipzigi Ülikoolis usuteadust ja filoloogiat. Kooli lõpetamisel siirdus tagasi Eestisse, oli aastatel 1780–1790 Virumaal Kiikla mõisas koduõpetaja ning alates 1790. aastast Tallinna gümnaasiumi professor. Aastatel 1792, 1796, 1799 ja 1803 oli ta Tallinna gümnaasiumi rektoriks.

Kirjanduslik pärand
-------------------

Tema peamiseks tööks on saksa keelest eesti keelde tõlgitud jutud ja luuletused, mis olid õpetlikud ja talurahvast manitsevad. Arvelius kirjutas ka saksakeelse näidendi "Elisa" ning artikleid eesti keele arengu kohta.

Perekond
--------

Arvelius oli abielus Ohtu mõisast pärit Katharina Kurselliga. Nende tütar Katharina Wilhelmine Arvelius (1800–1869) abiellus 1823. aastal Eestimaa maanõuniku, ohvitseri ja Palmse mõisniku Carl Magnus von der Pahleniga. Tema noorem vend Martin Heinrich Arvelius (1760–1799) oli jurist, luuletaja ja näitekirjanik.

Teosed
------

* Üks Kaunis Jutto- ja Öppetusse-Ramat I1782
* Üks Kaunis Jutto- ja Öppetusse-Ramat II1787
* Ramma Josepi Hädda- ja Abbi-Ramat1790
* Abschieds-Lied an meinen Freund Reus1790
* Über die Kultur der estnischen Sprache. Eine Einladungs-Schrift zur Feier des hohen Nahmens-Festes Ihro Käiserlichen Majestät Catharina Alexiewna, Selbstherscherinn von ganz Russland. Reval. 1792
* Von gesellschaftlichen Gesprächen über politische Gegenstände : eine Einladungs-Schrift zur Feier des hohen Geburts-Festes Ihro Käiserlichen Majestät Catharina Alexiewna Selbstherscherinn von ganz Russland1793

Kirjandus
---------

* *Eesti kirjanduse ajalugu*. I köide. Tallinn: Eesti Raamat, 1965. Lk 274–278.
* Kalda, Maie. *Mis mees ta on?* Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus, 2000. Lk 67–81.
* Vinkel, Aarne. *Eesti rahvaraamat*. Tallinn: Eesti Raamat, 1966. Lk 45–54.
* Vinkel, Aarne. *Friedrich Gustav Arvelius 18. sajandi kirjanikuna*. – Eesti Kirjandusmuuseumi aastaraamat "Paar sammukest..." I. Tallinn: 1958. Lk 9–66.

Välislingid
-----------

* Friedrich Gustav Arvelius Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Friedrich Gustav Arvelius Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA

* Friedrich Gustav Arvelius saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
**Tretjakovi galerii**, ametlik nimetus **Riiklik Tretjakovi galerii** (*Государственная Третьяковская галерея*), on Moskvas asuv kunstimuuseum.

Tretjakovi galerii asutas 1856. aastal Pavel Tretjakov. Aastal 1892 kinkis ta oma kogu Moskva linnale.

Ajalugu
-------

Muuseumi ajalugu algas 1856. aastal, kui vene kaupmees ja kunstikoguja Pavel Tretjakov alustas Vene kunstnike teoste kogumist. Ühed esimesed soetatud maalid olid Vassili Hudjakovi maal "Kähmlus Soome salakaubavedajatega" ja Nikolai Schilderi maal "Kiusatus".

Aastal 1892 suri Pavel Tretjakovi vend Sergei. Testamendiga pärandas ta oma kogu vennale. Samuti oli testamendis kirjas, et ta soovib kinkida linnale oma osa majast, aga seda siis vaid venna heakskiidul ja tingimustel. Augustis 1892 kinkis Pavel Tretjakov enda ja venna kogu Moskva linnale. Kogu koosnes sel ajal Vene kunstnike 1287 maalist ja 518 graafilisest lehest, samuti oli selles 15 skulptuuri ja ikoonide kollektsioon.

Muuseum avati külastajatele 15. augustil 1893 majas, mille Tretjakovide perekond ostis 1851. aastal. See kandis nimetust **Moskva Paveli ja Sergei Tretjakovi linna galerii**.

Fassaadi projekt aastast 1900
Pavel Tretjakov jätkas kunstikogu täiendamist ning kollektsioon üha suurenes. Muuseumit laiendati ja juurde ehitati lisahooneid aastail 1873, 1882, 1885, 1892 ja 1902–1904. Tänapäeva muuseumi peahoone projekteeris kunstnik Viktor Vasnetsov, ehitustöid juhatas arhitekt Vassili Baškirov aastail 1900–1903. Galeriihoone fassaadi kaunistab keskaegsete käsikirjade piltidest inspireeritud ehisvööt. Esifassaadi keskele on paigutatud bareljeef, mis kujutab püha Jürit lohega võitlemas.

Aastal 1930 ehitati uus külghoone.

Viited
------

1. 1 2 3  "Передача галереи П.М.Третьякова в дар Москве 1892–1898". *Tretjakovi galerii koduleht* (vene). Vaadatud 3.03.2013.
2. ↑  "Собирательская деятельность П.М.Третьякова и его художественная галерея 1856–1892". *Tretjakovi galerii koduleht* (vene). Vaadatud 3.03.2013.
3. 1 2  "Краткая биография: Третьяков Павел Михайлович". *Biografi.ru* (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 3.11.2011. Vaadatud 3.03.2013.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tretjakovi galerii** |

* Koduleht
Polükristallilise räni tükk
**Polükristalliline räni**, mida nimetatakse ka **polüräniks**, on materjal, mis koosneb väikestest ränikristallidest. See erineb monokristallilisest ränist, mida kasutatakse mikroelektroonikas, ja amorfsest ränist, mida saab kasutada väga õhukese kihina näiteks kiletransistorides ja päikeseelementides.

Polükristalliline räni on pooljuhttehnoloogia peamine materjal. Seda tuntakse ka kui päikeseräni (ingl *solar silicon*), sest selle oluline kasutusvaldkond on päikesepaneelid. Päikeseelementide tootmiseks läheb vaja väga puhast polüräni. Selle saamiseks on mitmeid kulukaid ja energiamahukaid menetlusi. Tänapäeval kasutatakse polükristallilise räni tootmisel lähtematerjalina peamiselt tehislikult valmistatud monosilaani {\displaystyle \mathrm {SiH\_{4}} }, millest mitmeastmelises lagundamis- ja puhastamisprotsessis saadakse polükristalliline räni:

{\displaystyle \mathrm {SiH\_{4}\longrightarrow 2\ H\_{2}+Si} .}
Nii saadud räni puhtusaste on vähemalt 99,99%.
**Julia Eileen Gillard** (sündinud 29. septembril 1961 Walesis Barrys) on Austraalia poliitik. 24. juunist 2010 kuni 27. juunini 2013 oli ta Austraalia peaminister.

Gillard sündis Walesis. Tema isa töötas psühhiaatriahaiglas sanitarina, ema töötas Päästearmee hooldekodus. Julial on kolm aastat vanem õde Alison.

Lapsena kannatas Julia kroonilise kopsupõletiku käes. Vanemad kolisid 1966 Lõuna-Austraaliasse Pasadenasse, mis on Adelaide'i eeslinn, et Julia saaks soojemas kliimas paraneda. Ta saigi terveks.

Gillard astus Adelaide'i ülikooli. 1982 katkestas ta õpingud ja jätkas neid Melbourne'i ülikoolis, mille lõpetas 1986 õigusteaduse bakalaureusena.

1987 hakkas Gillard tööle Melbourne'is õigusbüroos. 1990, 29-aastaselt võeti ta selle ettevõtte osanikuks.

Poliitikaga hakkas Gillard tegelema juba Adelaide'i ülikoolis. 1983 sai ta Austraalia Üliõpilasliidu esimeheks, sealjuures ajaloo teiseks naisjuhiks. Ta on ka vasakpoolse organisatsiooni Sotsialistliku Foorumi endine sekretär. Ta astus Austraalia Leiboristliku Partei liikmeks.

Julia Gillard kuulub Austraalia parlamenti alates 1998. aastast. Ta on mitu korda kuulunud varivalitsusse. Aastatel 2007–2010 oli ta Austraalia ajaloos esimene naisasepeaminister. Ühtlasi oli ta haridusminister, tööminister ja sotsiaalse sidususe minister.

24. juunil 2010 valiti ta Kevin Ruddi asemel Austraalia Tööpartei esimeheks ning temast sai ühtlasi Austraalia läbi aegade esimene naispeaminister.

Pärast augustis 2010 toimunud parlamendivalimisi moodustas ta uue valitsuse, mis nimetati ametisse 14. septembril 2010.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kevin Rudd** | **Austraalia peaminister**2010–2013 | Järgnev**Kevin Rudd** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Julia Gillard** |
**Julia Gorbatšjova** (21. juuni 1974 Tallinn – 25. november 2004 Tallinn) oli Eesti politsei kiirreageerimistalituse konstaabel, kes hukkus, kui hullunud kurjategija võttis ta pantvangi ja lasi ennast õhku. Ta on esimene Eesti naispolitseinik, kes hukkus tööülesannete täitmisel.

Haridus
-------

Ta õppis aastatel 1979–1991 Tallinna 40. Keskkoolis ja lõpetas 2000. aastal Eesti Põllumajandusülikooli veterinaarmeditsiini erialal.

Hukkumine
---------

22. novembril 2004 kell 2:48 kutsuti politsei Õismäele, Õismäe tee 23 maja juurde. Üks naine teatas, et keegi mees tungis rõdu kaudu tema korterisse ja ähvardas end õhku lasta. Politseinikud meelitasid mehe õue, lootes ta seal kinni pidada, aga kui politseinikud üritasid teda õues kinni pidada, pääses mees pimedas põgenema. Samal ajal saabusid maja juurde lisaüksused. Politseinikele ootamatult ilmus mees uuesti välja. Pimedust ära kasutades, lähenes mees ühele politseiautole, milles istunud politseinikud meest ei märganud ja hõivas selle, võttes Gorbatšova pantvangi. 

Politsei piiras auto kiiresti sisse ja nõudis, et mees autost väljuks. Mees omakorda nõudis politseinikelt relvade maha panekut. Kell 3:22 õhkis mees pommi, tappes enda, politseiniku ja taga kongis olnud politsei teenistuskoera. Auto juures olnud politseinikest said kaks raskelt ja üks eluohtlikult vigastada, lööklaine lennutas teised eemale. Kõige raskemalt sai vigastada Gorbatšova 39-aastane paarimees, kelle elu suutsid arstid päästa. Hiljem selgus, et tapja oli 1954. aastal sündinud kodakondsuseta Jevgeni. Hiljem arvas politsei, et mees tahtiski politseinikke rünnata.

Teenistuskoerale Bryanile rajas riik kivist mälestusmärgi. Julia Gorbatšjova sai postuumselt Teeneteristi I klassi. Maetud Tallinna Liiva kalmistule.

Viited
------

1. 1 2  "Haudi. Kalmistute register".
2. ↑  Naispolitseinik hukkus plahvatuses (uuend 21.15) [*alaline kõdulink*]
3. ↑  Julia on esimene hukkunud naispolitseinik[*alaline kõdulink*]
4. ↑  Plahvatuse korraldanud mehe isik on selgunud[*alaline kõdulink*]
5. ↑  End õhkinud mees soovis sihilikult politseinikke rünnata[*alaline kõdulink*]
6. ↑  Kirsti Vainküla (25. november 2005). "«Oma tütart õppisin tõeliselt tundma alles pärast tema surma.»". *Õhtuleht*. Vaadatud 12.04.2022.

Välislingid
-----------

* Pildid Õismäel toimunud plahvatusest
Caren Lay (2020)
**Caren Nicole Lay** (sündinud 11. detsembril 1972 Neuwiedis) on Saksa vasakpoolne poliitik.

Caren Lay on pärit töölisperekonnast, ta isa oli lukksepp ja ema raamatupidaja.

Haridus
-------

Ta õppis sotsioloogiat ja poliitikateadusi Marburgis, Frankfurdis, Pennsylvanias ja Berliinis. 1999–2000 oli ta teadur Berliini Vabas Ülikoolis.

Töö
---

2000–2003 töötas ta Saksimaa Maapäeva Demokraatliku Sotsialismi Partei fraktsiooni teadusliku nõustajana. 2003–2004 töötas ta Tarbijakaitse, Toitlustuse ja Põllumajanduse Ministeeriumis kõnekirjutaja ja referendina. 2004–2009 oli Lay Saksimaa Maapäeva liige ja Vasakpartei (Die Linke) fraktsiooni aseesimees. Juunist 2006 kuni juunini 2018 kuulus ta Vasakpartei juhatusse.

Alates 2009. aasta oktoobrist on Caren Lay Saksamaa Liidupäeva liige. 2012. aasta juunist kuni 2018. aasta juunini oli ta Vasakpartei aseesimees.

Viited
------

1. ↑  Caren Lay – die zufällige Spitzenpolitikerin LR Online, 6. juuli 2013
2. ↑  Business And Science, Berühmte Ghostwriter / Redenschreiber Business And Science, 28. juuli 2017
3. ↑  Caren Lay, Die Linke Deutscher Bundestag. Abgeordnete
4. ↑  Caren Lay Die Linke im Budestag
Jesperi Kotkaniemi (2018)
**Jesperi Kotkaniemi** (sündinud 6. juulil 2000 Poris) on Soome jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Carolina Hurricanes.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Ässät. Debüüthooajal 2017–18 lõi Kotkaniemi Soome kõrgliigas kümme väravat ja andis 19 väravasöötu.

2018. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i *draft* '​is kolmanda valikuna. 2018. aasta juulis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is tegi Kotkaniemi debüüdi 3. oktoobril 2018 mängus Toronto Maple Leafsi vastu, saades kirja ühe väravasöödu. Ta sai sellega esimeseks 2000. aastatel sündinud mängijaks, kes on mänginud mõnes Põhja-Ameerika neljas suurimas spordiliigas. Esimese värava lõi ta NHL-is 1. novembril 2018 mängus Washington Capitals vastu. Ta sai sellega 18 aasta ja 118 päeva vanuselt pärast Mario Tremblayd Canadiensi ajaloo teiseks noorimaks väravalööjaks. Oma debüüthooajal lõi ta NHL-is kokku 11 väravat ja andis 23 väravasöötu.

Enne NHL-i hooaja algust mängis ta hooaja 2020–21 esimeses pooles laenul taas Ässätes. Canadiensiga jõudis ta hooajal 2020–21 Stanley karikavõistluste finaali, kus kaotati Tampa Bay Lightningile.

2021. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Carolina Hurricanesiga.

2018. aastal tuli Kotkaniemi Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks.

Viited
------

1. ↑  "Canadiens agree to terms with Jesperi Kotkaniemi". Montreal Canadiens. 2.7.2018. Vaadatud 3.8.2020
2. ↑  "Habs rookie Jesperi Kotkaniemi makes NHL history". cbc.ca. 4.10.2018. Vaadatud 3.8.2020
3. ↑  "Facts and figures: Canadiens strike fast to make history. Domi, Armia score two seconds apart; Kotkaniemi has first two NHL goals". 2.11.2018. Vaadatud 3.8.2020

Välislingid
-----------

* Jesperi Kotkaniemi NHL.com lehel
* Jesperi Kotkaniemi hockeydb.com lehel

| * v
* r
Carolina Hurricanes |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Frederik Andersen **·** Pjotr Kotšetkov **·** Antti Raanta |
| 
**Kaitsjad**: Brent Burns **·** Jalen Chatfield **·** Dylan Coghlan **·** Calvin de Haan **·** Jake Gardiner **·** Shayne Gostisbehere **·** Brett Pesce **·** Brady Skjei **·** Jaccob Slavin |
| 
**Ründajad**: Sebastian Aho **·** Jesper Fast **·** Seth Jarvis **·** Ondřej Kaše **·** Jesperi Kotkaniemi **·** Jordan Martinook **·** Martin Necas **·** Stefan Noesen **·** Max Pacioretty **·** Jesse Puljujärvi **·** Jordan Staal **·** Paul Stastny **·** Derek Stepan **·** Andrei Svetšnikov **·** Teuvo Teräväinen |
**Friuli-Venezia Giulia** on maakond Itaalias, üks neljast Itaalia autonoomsest piirkonnast. Asub Itaalia kirdeosas, piirneb läänes Veneto maakonnaga ja idas Sloveeniaga, põhjas Austria ja Karni Alpidega ning lõunas Aadria merega.

Friuli-Venezia Giulia koosneb kahest ajaloolisest piirkonnast:

* Friuli, mille keskuseks on Udine, moodustab ligikaudu 90% maakonna territooriumist.
* Venezia Giulia, mille keskuseks on Trieste.

Need kaks regiooni ühendati pärast Teist maailmasõda.

Haldusjaotus
------------

Friuli-Venezia Giulia maakond jagunes 2018. aastani neljaks provintsiks, mis omakorda jagunesid kokku 219 vallaks.

|  |  |
| --- | --- |
| * Gorizia provints
* Pordenone provints
* Trieste provints
* Udine provints
 | Friuli-Venezia Giulia maakonna provintsid |

Rahvastik
---------

### Suuremad linnad

Trieste, Udine.

Ajalugu
-------

 *Pikemalt artiklites Friuli hertsogkond, Friuli mark ja Aquileia patriarhaat*

Köök
----

### Vein

Friuli-Venezia Giulia veinipiirkonnad: Friuli Grave (DOC), Tocai Friulano (DOC), Colli Orientali dei Friuli (DOC), Collio (DOC), Ramandolo (DOCG).

Viited
------

1. ↑  Andmebaas

Välislingid
-----------

* Friuli-Venezia Giulia maakonna koduleht itaalia keeles
* Friuli-Venezia Giulia turismiinfo itaalia, inglise ja saksa keeles

Itaalia vapp
Itaalia maakonnad

Abruzzo **·** Apuulia **·** Basilicata **·** Calabria **·** Campania **·** Emilia Romagna **·** Friuli-Venezia Giulia **·** Lazio **·** Liguuria **·** Lombardia **·** Marche **·** Molise **·** Piemonte **·** Sardiinia **·** Sitsiilia **·** Toscana **·** Trentino-Alto Adige **·** Umbria **·** Valle d'Aosta **·** Veneto
**Fritz Riemann** (15. september 1902 Chemnitz – 24. august 1979 München) oli saksa psühhoanalüütik, psühholoog, psühhoterapeut, astroloog ja kirjamees.

Elulugu
-------

Fritz Riemann oli keskmine kolmest pojast (vanem poeg oli Hans, vanem poeg Heinz) ja kasvas üles suurkodanlikus perekonnas. Vanaisa oli rajanud Chemnitzis lambivabriku, kus toodeti auto-, mootorratta- ja jalgrattalampe. Perekond elas suurejooneliselt: neil oli suur maja ja teenijad, sealhulgas lastehoidja. Enne poiste surma kaotas ema ühe tütre nurisünnitusega ja teine sündis surnult. Ema oli poegadele küll armastav ema, aga Riemanni abikaasa Ruthi kirjutatud lühibiograafia järgi riietas ema nooremat poega pikka aega tüdrukuriietesse.

Isa oli „enesestmõistetava autoriteediga patriarh. Ta oli pigem range ja kangekaelne kui armastav. Et Fritz nägi isaga sarnane välja, pidi temast saama perekonnafirma jätkaja.

Aastal 1912 jäi isa väga haigeks ja suri varsti. Ema tahtis jätta kõik nii, nagu oli, kui isa nad maha jättis. Kogu perekonnal oli hädasti tarvis abi leinast ülesaamiseks. Siin näeb Ruth Riemann tõuget Fritz Riemanni psühhoteraapilistele kalduvustele.

Viited
------

1. ↑  *Fritz Riemann, eine Kurzbiographie*. – Fritz Riemann. *Grundformen der Angst*, 1999, lk 9.
**Wolfgang Mieder** (sündinud 17. veebruaril 1944) on folklorist ja fraseoloog, germanistika ja medievistika ekspert, kaasaegse parömioloogia arendaja. 

Ta töötas 50 aastat Vermonti Ülikoolis[*viide?*] ja oli pikka aega germanistika professor. Ta on enam kui saja vanasõnateemalise raamatu ja üle kolmesaja artikli autor, aastaraamatu "Proverbium: Yearbook of International Proverb Scholarship" ja raamatusarja "Supplement Series to Proverbium" toimetaja, paljude teadusorganisatsioonide liige, teaduspreemiate laureaat.

Wolfgang Mieder on eesti folkloristide sõber, eesti folklooriajakirjade ja -sarjade toimetuskolleegiumide liige ja kaasautor, eesti parömioloogia mentor, kes on andnud eesti uurijaile hinnalisi konsultatsioone, toetanud konkursiprojekte, kinkinud hulganisti parömioloogilist kirjandust, on eesti parömioloogide jt folkloristidega regulaarses kirjavahetuses.

Ta on mõiste "antivanasõna" looja. (Antivanasõnad on muudetud või ümber tehtud vanasõnad, mille põhieesmärk pole enam õpetlikkus, vaid esmajoones vaimukus, üllatus, uudsus ja naljasaamine. Näiteks asendatakse varem tuntud klassikalises vanasõnas mõni sõna, muudetakse teist poolt või lisatakse lihtlauselisele vanasõnale kõrvallause, mis muudab senist tähendust.) Mõiste esines W. Miederi ja Anna T. Litovkina ühisväljaandes "Twisted Wisdom: Modern Anti-Proverbs" (2002).

Wolfgang Miederi 70. sünnipäevaks ilmus Christian Grandli ja Kevin McKenna toimetusel pühendusteos ""Bis dat, qui cito dat" – Gegengabe in Paremiology, Folklore, Language and Literature. Honoring Wolfgang Mieder on His Seventieth Birthday" (Frankfurt am Main: Peter Lang, 2014).
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib atmosfäärikihist; struktuurigeoloogia mõiste kohta vaata artiklit F-kiht (struktuurigeoloogia)* |

---

**Appletoni kiht** ehk **F-kiht** on kiht ionosfääris 150–800 km kõrgusel maapinnast. Ta paikneb Kennelly-Heaviside'i kihi kohal Maa termosfääris ning on osa heterosfäärist.

Appletoni kiht koosneb ioniseeritud gaaside aatomitest. Seal on kogu Maa atmosfääri suurim vabade elektronide ja ioonide kontsentratsioon. Vaikse Päikese aastatel on 240 km kõrgusel maksimaalne vabade elektronide kontsentratsioon Ne=4\*1011/m³. Aktiivse Päikese aastatel on see maksimaalne 320 km kõrgusel (Ne=16\*1011/m³).

Appletoni kiht püsib ka öisel ajal, kuid nõrgemal kujul.

Appletoni kiht ehk F-kiht jaotatakse kaheks: F1-kihiks ja F2-kihiks.

Appletoni kiht sai nime Briti füüsiku Edward Victor Appletoni järgi.

Viited
------

1. 1 2  "Piia Post. Atmosfääri ehitus" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 18. juuli 2011. Vaadatud 16. aprillil 2010.

| * v
* r
Maa atmosfäär |
| --- |
| 
Troposfäär  **·**  Stratosfäär  **·**  Mesosfäär  **·**  Termosfäär  **·**  Eksosfäär |  |
| 
Tropopaus  **·**  Stratopaus  **·**  Mesopaus  **·**  Termopaus  **·**  Eksobaas |
| 
Osoonikiht  **·**  Kármáni joon  **·**  Homosfäär  **·**  Turbopaus  **·**  Heterosfäär |
| 
Ionosfäär  **·**  D-kiht  **·**  Appletoni kiht  **·**  Kennelly-Heaviside'i kiht |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| CONCACAF Gold Cup |
| **Kuld** | 2015 |  |
| **Hõbe** | 2021 |  |

**Jesús Manuel Corona Ruíz** (sündinud 6. jaanuaril 1993 Hermosillos) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või paremkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla ja Mehhiko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Mehhiko klubis Monterrey. Mehhiko kõrgliigas debüteeris ta 2010. aastal. Ta mängis Monterreys kuni 2012. aastani ning tuli klubiga korra Mehhiko meistriks ning võitis kolm korda CONCACAF-i Meistrite Liiga.

Aastatel 2013–2015 mängis ta Hollandi kõrgliiga klubis FC Twente.

2015. aasta augustis siirdus ta Portugali kõrgliiga klubisse FC Porto. Hooaegadel 2017–18 ja 2019–20 tuli ta Portoga Portugali meistriks. Hooajal 2019–20 valiti Corona Portugali kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta kolme ja poole aasta pikkuse lepingu Sevillaga.

Debüüdi Mehhiko jalgpallikoondises tegi Corona 12. novembril 2014 sõprusmängus Hollandi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 30. mail 2015 sõprusmängus Guatemala vastu. Ta on kuulunud Mehhiko koondisse 2015. aasta Copa Américal 2015. aasta CONCACAF Gold Cupil, 2016. aasta Copa América Centenariol, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2021. aasta CONCACAF Gold Cupil. 2015. aasta CONCACAF Gold Cupil, kus ta sai Mehhiko koondisega esikoha, valiti ta turniiri parimaks noormängijaks.

Saavutused
----------

Monterrey
* Liga MX: Apertura 2010
* CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2010–11, 2011–12, 2012–13

Porto
* Primeira Liga: 2017–18, 2019–20
* Taça de Portugal: 2019–20
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2018, 2020

Viited
------

1. ↑  "WELCOME, JESÚS MANUEL CORONA". sevillafc.es/en. 13.1.2022. Vaadatud 20.2.2022

| * v
* r
Mehhiko koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Jo. Corona
* 2 Ayala
* 3 Salcedo
* 4 Márquez
* 5 Gutiérrez
* 6 J. dos Santos
* 7 Layún
* 8 Fabián
* 9 Jiménez
* 10 G. dos Santos
* 11 Vela
* 12 Talavera
* 13 Ochoa
* 14 Hernández
* 15 Moreno
* 16 Herrera
* 17 Je. Corona
* 18 Guardado (c)
* 19 Peralta
* 20 Aquino
* 21 Álvarez
* 22 Lozano
* 23 Gallardo
* Treener: Osorio

 | Mehhiko |
Friðrik Ólafsson (1976)
Friðrik Ólafsson (1960)
**Friðrik Ólafsson** (sündinud 26. jaanuaril 1935 Reykjavíkis) on islandi malefunktsionäär ja maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1958). 

Ólafsson oli aastatel 1978–1982 Rahvusvahelise Maleföderatsiooni president. Ainus FIDE president, kes jätkas ametisoleku ajal turniiridel osalemist.

Aastavahetusel 1955/1956 mängis ta Hastingsi rahvusvahelisel turniiril, kus jagas Viktor Kortšnoiga esikohta. Suurmeistriks sai ta 23-aastaselt 1958. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 

Ta on kuuekordne Islandi (1952, 1953, 1957, 1961, 1962, 1969) ja kahekordne Põhjamaade (1953, 1971) malemeister. 

Ólafsson mängis 1958. aastal MM-i tsoonidevahelisel turniiril Portorožis, kus jagas Robert Fischeriga 5.–6. kohta ja pääses edasi 1959. aastal Bledis ja Belgradis peetud kaheksa osavõtjaga pretendentide turniirile, kus jäi seitsmendaks. 

1962. aastal tsoonidevahelisel turniiril Stockholmis jagas ta 11.–12. kohta.

Ólafsson mängis märtsis 1975 Tallinnas rahvusvahelisel turniiril, kus jagas Paul Kerese järel koos Boriss Spasskiga 2.–3. kohta.

Ta on mänginud Islandi võistkonna koosseisus kaheksal maleolümpial (1952–1956, 1962, 1966, 1974, 1978, 1980). Ta kuulus 1966. aastal Havannas toimunud olümpial 11. koha saanud Islandi võistkonda.

* 10-aastane Nigel Short simultaani andmas. Vastas on  suurmeister Friðrik Ólafsson (1976)10-aastane Nigel Short simultaani andmas. Vastas on suurmeister Friðrik Ólafsson (1976)
* Lothar Schmid ja  Friðrik Ólafsson (1980)Lothar Schmid ja Friðrik Ólafsson (1980)
* Friðrik Ólafsson (2008)Friðrik Ólafsson (2008)

Tunnustus
---------

* 2014 – FIDE auliige

Välislingid
-----------

* Friðrik Ólafsson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Friðrik Ólafsson FIDE andmebaasis
* Foto: Maleturniiri "Tallinn 1975" esikolmik. arhiiv.err.ee
Jesse Blacker Texas Starsi särgis
Jesse Blakcer 2013. aastal Toronto Marliesis mängimas
**Jesse Blacker** (sündinud 19. aprillil 1991 Torontos) on Kanada-Kasahstani jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Jekaterinburgi Avtomobilist.

Aastatel 2007–2009 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Windsor Spitfiresis ja seejärel kaks hooaega Owen Sound Attackis. 2009. aastal tuli ta OHL-i meistriks Spitfiresiga ja 2011. aastal Attackiga.

2009. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i *draft* '​is 58. valikuna. Maple Leafsiga sõlmis ta lepingu 2010. aastal. Blacker mängis Maple Leafsi noorteklubis Toronto Marlies American Hockey League'is (AHL), kuid Maple Leafsi meeskonda ta ei jõudnud.

2013. aasta novembris liitus ta Anaheim Ducksiga. Ta asus mängima Ducksi noorteklubis Norfolk Admirals. NHL-is debüteeris Blacker Ducksi meeskonnas 28. novembril 2014 mängus Chicago Blackhawksi vastu, kuid see on jäänud tema ainsaks mänguks NHL-is. Hiljem mängis AHL-is veel San Antonio Rampage'i ja Texas Starsi ridades.

Hooajal 2016–17 mängis Blacker Saksamaa kõrgliiga klubis Thomas Sabo Ice Tigers. Ta oli sel hooajal Shawn Lalonde'i kõrval liiga resultatiivseim kaitsemängija (8+26). 2017. aasta juunis liitus Blacker KHL-i klubiga Kunluni Red Star, kus mängis ühe hooaja. Aastatel 2018–2021 mängis ta KHL-is Nur-Sultani Barõsi ridades. 2021. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Jekaterinburgi Avtomobilistiga.

Barõsis mängides sai ta Kasahstani kodakondsuse ning ta on kuulunud Kasahstani jäähokikoondisse.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 6.5.2021)

Välislingid
-----------

* Jesse Blacker KHL.ru lehel
* Jesse Blacker NHL.com lehel
* Jesse Blacker hockeydb.com lehel
**Wolfgang Behrendt** (sündinud 14. juunil 1936 Berliinis) on Saksamaa ühendvõistkonna ja Ida-Saksamaa endine poksija.

Behrendt oli kokku kolmekordne Ida-Saksamaa meister: kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1955 ja 1957 ning sulgkaalus (kuni 57 kg) 1960. aastal.

Behrendt võitis Saksamaa ühendvõistkonna koosseisus kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali. Ta oli esimene ja ainuke Saksamaa ühendvõistkonna poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks (mõnes arvestuses nimetatakse teda esimeseks Ida-Saksamaa poksijaks, kes on tulnud olümpiavõitjaks, ehkki ta võistles Saksamaa ühendvõistkonna koosseisus).

Behrendt sai Ida-Saksamaa eest võisteldes kukk-kaalus (kuni 54 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Mircea Dobrescule (Rumeenia) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Peter Goschkale (Lääne-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Isiklikku
---------

Wolfgang Behrendti poeg Mario on samuti tuntud Ida-Saksamaa poksija.

Viited
------

1. ↑  Ida-Saksamaa meistrivõistlused poksis 1949-1989. Tulemused inglise keeles
2. ↑  16. suveolümpiamängude poksivõistlus. Melbourne 1956. Tulemused inglise keeles
3. ↑  11. Euroopa meistrivõistlused poksis. Lääne-Berliin 1955. Tulemused inglise keeles
4. ↑  13. Euroopa meistrivõistlused poksis. Luzern 1959. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Wolfgang Behrendt veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes