recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Umbes 10 cm läbimõõduga vulkaaniline pomm
**Vulkaaniline pomm** on vulkaanist väljapaiskunud ja tahke või peaaegu tahke kehana maapinnale langenud ümardunud kivi, mille läbimõõt ületab 64,72 mm.

Vulkaaniline pomm kuulub püroklastiliste setete hulka.

Vulkaanilise pommi tardumine on toimunud õhulennu jooksul, mistõttu ta on ümar. See eristab teda vulkaanilisest plokist, mis oli tahke juba enne vulkaanist väljalendamist ja seetõttu on kandiline. Vulkaanilised pommid võivad sisaldada tühemikke ehk kaverne.

Vulkaanilised pommid võivad lennata vulkaanist mitme kilomeetri kaugusele. Lennu käigus omandavad nad sageli voolujoonelise kuju. Vulkaanilised pommid võivad olla õige suured: 1935 toimunud Asama vulkaani purske käigus lendasid 5–6 meetri läbimõõduga pommid kuni 600 m kaugusele vulkaanist. On täheldatud juhtumeid, kus vulkaaniliste pommidega pihta saanud inimesed on hukkunud.

On juhtunud, et vulkaanilised pommid on oma sisemuses olevate gaaside surve tõttu jahtumise käigus plahvatanud. Seda on näidatud näiteks 1997. aasta filmis "Vulkaan", aga vastupidi filmis väidetule on see üsna haruldane nähtus. Ka vulkaaniliste pommide plahvatustest tekkiv kahju ei ole kuigi oluline võrreldes muu kahjuga, mida vulkaanilised pommid tekitavad.
Vsevoložski raudteejaam
**Vsevoložsk** (soome *Seuloskoi*) on linn Venemaal Leningradi oblastis, Vsevoložski rajooni keskus. Asub 21 km Peterburi kesklinnast kirdes.

Ajalugu
-------

Vsevoložsk tekkis 1892. aastal valminud Rjabovo mõisa lähedale rajatud raudteejaama juurde. Linnaõigused sai 1963. aastal.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* 

Leningradi oblasti vapp
Leningradi oblasti linnad

Boksitogorsk  | Gattšina  | Jaanilinn  | Kamennogorsk  | Kingissepp  | Kiriši  | Kirovsk  | Kommunar  | Kudrovo  | Ljuban  | Lodeinoje Pole  | Luga  | Murino  | Nikolskoje  | Novaja Ladoga  | Otradnoje  | Pikaljovo  | Podporožje  | Primorsk  | Priozersk  | Schlüsselburg  | Sertolovo  | Sjasstroi  | Slantsõ  | Sosnovõi Bor  | Svetogorsk  | Tihvin  | Tosno  | Viiburi  | Volhov  | Volossovo  | Vsevoložsk  | Võssotsk
**Kairi Kiik** (sündinud 18. juulil 1985) on eesti zooloog ja kaljuronija. Alates 2021. aastast on ta Tartu Ülikooli rakendusetoloogia teadur.

Haridustee
----------

Ta lõpetas 2004. aastal Suure-Jaani Gümnaasiumi hõbemedaliga ning 2009. aastal Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna bioloogia erialal bakalaureusekraadiga.

2011. aastal sai ta Tartu Ülikoolis loodusteaduse magistriks (zooloogia ja hüdrobioloogia alal). Magistritöö "Euroopa naaritsa (*Mustela lutreola*) paaritumisedukus tehiskeskkonnas" juhendajad olid Tiit Maran ja Toomas Tammaru.

2011. aastal sai ta Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituudi zooloogia ja hüdrobioloogia doktorandiks. 2018. aastal kaitses samas Tiit Marani ja Toomas Tammaru juhendamisel doktoriväitekirja "Ohustatud Euroopa naaritsa (*Mustela lutreola*) sigimine ja käitumine tehiskeskkonnas".

Teaduskorralduslik tegevus
--------------------------

2008. aastast on ta Eesti Terioloogia Seltsi ja Eesti Loodusuurijate Seltsi liige. Ta on kujundanud Eesti Terioloogia Seltsi kodulehe. 2013. aastast kuulub ta Eesti Terioloogia Seltsi sügiskoolide korraldusmeeskonda.

Matkamine ja alpinism
---------------------

Tema esimene tõsisem mägimatk oli 2007. aastal Alpides, mil ta väikese grupi koosseisus tõusis Mont Blanci tippu. Järgmisel aastal käis ta esimest korda ka kaljudel ronimas. Kaljuronimisest sai tema meelisala. Kuid ka kergema raskuskategooriaga mägimatkast võtab ta meeleldi osa.

Ta on matkanud ja roninud Alpides, Andides, Dolomiitides, Hibiinides, Kõrg-Atlases, Horvaatias (Paklenica), Kreekas (Kalymnos), Sloveenias (Osp), Soomes (Olhava) ja Ukrainas (Krimmi poolsaar).

Ta astus Alpiklubi Firn liikmeks 2008. aastal. Ta on kaljuronija, kes on neljal hooajal tunnistatud Alpiklubi Firn parimaks naisalpinistiks.

Tunnustus
---------

* 2008 – Firni hooaja parim naine kaljuronimises
* 2010 – Firni hooaja parim naine kaljuronimises
* 2011 – Firni hooaja parim naine kaljuronimises
* 2011 – magistritöö tänukiri üliõpilaste teadustööde riiklikul konkursil
* 2012 – Firni hooaja parim naine kaljuronimises

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Kairi Kiik. etis.ee
2. ↑  Magistriõppe lõpetamine. lepo.it.da.ut.ee
3. 1 2  Kairi Kiik. firn.ee
4. ↑  Firni liikmed läbi aegade. firn.ee

Välislingid
-----------

* Kairi Kiik Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Kairi Kiik. firn.ee
* Terioloogia sügiskool "Mammalia 2014". Kairi Kiigi ettekanne "Ameerika ja Euroopa naarits". youtube.com
Mehe lahkliha lihased
Naise lahkliha lihased
**Lahkliha** ehk **perineum** (ladina keeles *perineum*) on inimesel päraku ja välissuguelundite vaheline piirkond. Mehel on see päraku ja munandikoti vaheline piirkond, naisel päraku ja tupe ning suurte häbememokkade (tagumise mokkadenideme) vaheline piirkond. Mõnikord määratletakse lahkliha ka päraku ja kusiti vahelise piirkonnana. 

Naise lahkliha on enamasti karvadeta, kuid mõnel naisel ulatuvad sinna häbemekarvad. 

Peale rikkalikult innerveeritud tundliku naha koosneb lahkliha peamiselt lihastest, mis kuuluvad vaagnapõhjalihaste hulka. Lahkliha lihased jaotuvad pärakupiirkonna lihasteks ja urogenitaalpiirkonna lihasteks. 

Innervatsioon hargneb *nervus pudendus*'i kaudu. 

Puute puhul tõmbub *musculus sphincter ani externus* reflektoorselt kokku (anaalrefleks).

Erootika
--------

Lahkliha on nii mehel kui ka naisel erogeenne tsoon. See on rikkaliku innervatsiooni tõttu väga tundlik. 

Naise lahkliha hellitamine ja selle mudimine suguühte ajal valmistab naisele seksuaalset naudingut. 

Surve lahklihale tugevdab mehel erektsiooni.

Sünnitus
--------

Sünnitusel võib tupe venimise tõttu tekkida lahkliharebend (sünnitusaegne lahkliharebend). Mõnikord tehakse seetõttu ennetav lahklihalõige.
Ignimbriit on lõõmpilvest sadenenud vulkaanilise tuha paakudes tekkinud purskekivim.
Vesikulaarse tekstuuriga oliviinbasalt on laavavoolus tardunud vulkaaniline kivim.
**Vulkaaniline kivim** ehk **vulkaniit** on vulkaanilise tekkega tardkivim.

Vulkaanilised kivimid on tekkinud vulkaanist väljutatud ainese tardumisel maapinnal, vees või maapinnalähedastes intrusioonides. Vulkaniitidele on omane peitkristalne ehk afaniitne struktuur. Vulkaanilisi kivimeid eristatakse süva- ja poolsüvakivimeist, mis tardusid sügavamal maakoores. Ekstrusiivne kivim, purskekivim ja efusiivne kivim on terminid, mida enamasti käsitletakse kui vulkaanilise kivimi sünonüüme, kuid tegelikult on neil pisut teistsugune tähendus.

Struktuur ja tekstuur
---------------------

Vulkaanilised kivimid on üldiselt kiire jahtumise tõttu afaniitse või peeneteralise struktuuriga. Nende koostises võib leiduda fenokristalle ja klaste. Fenokristallid on moodustunud vedelast magmast kristalliseerumise tulemusena ajal, mil magma polnud veel laavana maapinnale jõudnud. Klastid on teiste kivimite fragmendid, mis on sattunud laava või magma koostisse kas maa-alustes tingimustes magmakambri või vulkaanilõõri seintest või siis maapinnal, olles näiteks liikuvast laavavoolust kaasa haaratud.

Mineraloogiline koostis
-----------------------

Mineraale, millest vulkaanilised kivimid koosnevad, on väga palju. Siiski, kui jätta välja aktsessoorsed ehk kivimi koostises juhuslikud mineraalid või mineraalid, mida seal leidub nii vähe, et neid ei kasutata kivimite klassifitseerimisel ja nimetamisel, jääb järele vaid seitse põhilist mineraaliperekonda, millele lisandub kvarts. Seitsmest kuus kuuluvad silikaatide hulka. Need seitse on:

* Oliviinid, näiteks forsteriit
* Pürokseenid, näiteks augiit
* Amfiboolid, näiteks küünekivi
* Vilgud, näiteks biotiit
* Päevakivid, näiteks sanidiin
* Feldšpatoidid, näiteks nefeliin
* Raua- ja titaanioksiidid, näiteks magnetiit

Nagu eespool mainitud, lisandub neile seitsmele üksikmineraal kvarts.

Klassifikatsioon
----------------

Vulkaanilisi kivimeid nimetatakse sarnaselt teiste magmakivimitega vastavalt nende keemilisele koostisele. Ränirikastest vulkaniitidest on tuntud süvakivim graniidi vulkaaniline analoog rüoliit, samuti vahtja tekstuuriga pimss, või klaasja struktuuriga vulkaaniline klaas ehk obsidiaan. Ränivaestest vulkaniitidest on levinuim basalt. Plahvatusliku vulkanismiga kaasneb nn püroklastiliste kivimite teke. Tüüpiline püroklastiline kivim on tuff.

Vulkaanilisteks kivimiteks peetakse ka pinnalähedastes intrusioonides tardunud kivimeid, mis kiire jahtumise tõttu meenutavad struktuurilt pigem purske- kui süvakivimeid.

Vaata ka
--------

* Efusiivne kivim
* Purskekivim
* Süvakivim

Kirjandus
---------

* Peter Francis, Clive Oppenheimer, 2004. *Volcanoes*. Oxford University Press, 521 lk. ISBN 0-19-925469-9
* Myron G. Best, 2003. *Igneous and metamorphic petrology*. Blackwell Science, 729 lk. ISBN 1-4051-0588-7

Välislingid
-----------

* Eesti keelde tõlgitud animeeritud õppevahend vulkanismi ja vulkaaniliste kivimite kohta Tromsø ülikooli veebilehel webGeology.
Heleri Saarik 2016. aastal.
**Heleri Saarik** (sündinud 19. novembril 1984) on eesti filmirežissöör ja stsenarist.

Saarik on lõpetanud Hugo Treffneri Gümnaasiumi ning õppinud Eesti Maaülikoolis maastikukaitset ja -hooldust, Tartu Ülikoolis ajalugu ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppes filmi- ja teatrilavastuse erialal. 2012. aastal lõpetas ta Balti Filmi- ja Meediakooli.

Tema loodud muusikavideo Popidioti loole "Hanging On Friday" võitis 2010. aastal Eesti aasta parima muusikavideo auhinna. Ta teinud muusikavideo ka näiteks Jarek Kasari laulule "Klaaskuulis" ja Badass Yuki loole "Changeling".

Saarik on mängufilmi "Kõik muusikud on kaabakad" (2012) režissöör ja stsenarist, mis oli tema bakalaureusetöö. Ta on kirjutanud ja lavastanud lühifilmi "Näkilugu" (2010) ning osalenud veel mitme tudengifilmi tegemisel.

Viited
------

1. ↑  Päring inforegister.ee andmebaasis
2. ↑  Donald Tomberg: *Persona grata* Heleri Saarik Teater. Muusika. Kino. 2013
3. ↑  Popidiot "Hanging on Friday" Allfilm
4. ↑  A. Le Coq Live Eesti Muusikaauhinnad 2010 Eesti Fonogrammitootjate Ühing
5. ↑  "Režissöör Heleri Saarik alustab bravuurikalt" Eesti Ekspress, 26. oktoober 2012
6. 1 2  Heleri Saarik andmekogus IMDb (inglise)
7. ↑  Kõik muusikud on kaabakad (2012) Eesti Filmi Andmebaas
8. ↑  "Eesti film pälvis Varssavi festivalil auhinna" Eesti Päevaleht, 12. detsember 2011

Välislingid
-----------

* Mart Niineste: "Heleri Saariku võitlev idealism" Eesti Päevaleht, 20. oktoober 2012
* "Heleri Saarik: ma tahan oma filmi kaudu noortega kõnelda!" Delfi, 27. oktoober 2012
* Margit Adorf: "Efektsed eksperimentaalklipid ja liigne improvisatsioon" Sirp, 2. november 2012
* Donald Tomberg: *Persona grata* Heleri Saarik Teater. Muusika. Kino. 2013
**Rakukest** on rakumembraanist väljaspool olev kest. 

Rakukest esineb taimerakkudel ja seenerakkudel, loomarakkudel aga enamasti puudub. Rakukest annab rakule tugevuse ja kindla kuju.

Rakukesta materjalideks on enamasti tselluloos, hemitselluloos ja ligniin või kitiin.

Taimede rakukesta ehitus
------------------------

Taime rakukesta ehituse skeem
Rakukest koosneb kolmest kihist, moodustades küllalt tugeva rakuümbrise, mis suudab vastu seista osmootsele rõhule. Rakukestade paksus kõigub 0,1 kuni mõne mikromeetrini ja nende ehitus annab taimele tugevuse.

Maal levinud taimsest materjalist moodustavad põhimassi kolm biopolümeeri, mis on põhilised rakukesta ehitusmaterjalid. Need on tselluloos, ligniin ja hemitselluloos, vastavalt keskmiselt 33, 30 ja 20 protsenti biomassist. Puidus on nende sisaldus vastavalt 40–50%, 20–30% ja 20–30%. Erinevalt tselluloosist ja hemitselluloosist, mis on polüsahhariidid, on ligniin oluliselt varieeruva struktuuriga polümeer, milles prevaleerivad aromaatsed (benseeni) tsüklid. Ligniin seondub keemiliselt hemitselluloosiga (polüsahhariididega), seega aitab tugevdada rakukesta ja kogu taime. Lisaks nimetatud põhikomponentidele on rakukestades mitmeid ühendeid, mis modifitseerivad selle tugevust ja läbilaskvust.

Puitumine on polüsahhariidide ja ligniini ladestumine taime raku seintesse, mille tulemusena muutub taime vars jäigaks.

Vaata ka
--------

* taimerakk

Kirjandus
---------

* Iben Sørensen, David Domozych, William G.T. Willats. Plant Physiol. 153(2): 366–372.
* How Have Plant Cell Walls Evolved?, 29. aprill 2010, doi: 10.1104/pp.110.154427, PMCID: PMC2879805
**Chris Austin Hadfield** (sündinud 29. augustil 1959 Sarnias) on endine Kanada astronaut.

Chris Hadfield on endine sõjaväelendur. Ta on osalenud kahel süstikulennul; 1995. aastal Atlantise lennul STS-74 kosmosejaama Mir ja 2001. aastal Endeavouri lennul STS-100 rahvusvahelisse kosmosejaama.

Ta käis esimese kanadalasena avakosmoses ja oli esimene Kanadast pärit Rahvusvahelise Kosmosejaama komandör, juhtides 35. ekspeditsiooni. Viimast korda käis ta kosmoses Sojuzi pardal ning viibis rahvusvahelises kosmosejaamas detsembrist 2012 kuni maini 2013, olles 34. ekspeditsiooni liige ja 35. ekspeditsiooni komandör. Hadfield teatas juunis 2013, et lõpetab astronaudikarjääri ja lahkub Kanada kosmoseagentuurist. Ta veetis kosmoses kokku 166 päeva.

Viited
------

1. ↑  "Chris Hadfield: Canadian Astronaut-Guitarist". *Space.com*. Vaadatud 26. juuli 2018.
2. ↑  "Canadian Superstar Astronaut Hadfield Announces Retirement". *Space.com*. Vaadatud 26. juuli 2018.

Välislingid
-----------

* Elulugu NASA lehel
Chris Bourque (2018)
**Christopher Ray Bourque** (sündinud 29. jaanuaril 1986 Bostonis, Massachusettsis) on endine USA jäähokimängija (vasak ääreründaja).

2004. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i *draft* '​is 33. valikuna.

Hooajal 2004–05 mängis Bourque Bostoni Ülikooli jäähokimeeskonnas. Hooaja lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Portland Piratesi meeskonnas. Aastatel 2005–2008 mängis ta AHL-i klubis Hershey Bears. Hooajal 2007–08 tegi Capitalsi meeskonnas oma NHL-i debüüdi. NHL-is lõi ta esimese värava 30. detsembril 2008 mängus Buffalo Sabresi vastu. 2009. aasta septembris liitus ta Pittsburgh Penguinsiga, kuid sama aasta detsembris naasis ta Hershey Bearsi. Bearsiga võitis ta Calder Cupi aastatel 2006, 2009 ja 2010. Hooajal 2009–10 pälvis Bourque AHL-i väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Jack A. Butterfield Trophy.

Hooaja 2010–11 alguses mängis ta KHL-i klubis Moskva oblasti Atlant. 2010. aasta oktoobris sõlmis ta lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga HC Lugano. Hooajal 2011–12 mängis ta jällegi Bearsi meeskonnas. Bourque oli hooajal 2011–12 AHL-is resultatiivseim mängija (27+66) ja pälvis John B. Sollenberger Trophy. 2012. aasta mais liitus ta NHL-i klubiga Boston Bruins. Hooajal 2012–13 sai ta Bruinsi meeskonnas NHL-is kirja 18 mängu ja ühe värava.

2013. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Kaasani Ak Bars. Pärast 11 liigamängu siirdus ta Šveitsi kõrgliiga klubisse EHC Biel. Hooajal 2014–15 mängis Bourque AHL-is Hartford Wolf Packi ridades ning seejärel kolm hooaega taas Hershey Bears. Hooajal 2015–16 oli Bourque AHL-is jällegi resultatiivseim mängija (30+50) ning pälvis liiga väärtuslikumale mängijale antava Les Cunningham Award'i. Hooajal 2018–19 mängis ta Bridgeport Sound Tigersis. Karjääri jooksul valiti Bourque AHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu kokku kolmel korral ja AHL-i tähtede mängule neljal korral.

Aastatel 2019–2021 mängis ta Saksamaa kõrgliigaklubis EHC München. 2021. aasta mais sõlmis ta samasse liigasse kuuluva Ingolstadtiga.

Bourque kuulus USA jäähokikoondisse 2018. aasta taliolümpiamängudel.

2022. aasta aprillis teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.

Tema isa Ray Bourque on endine jäähokimängija.

Viited
------

1. ↑  "Bourque announces retirement after 17 pro seasons". American Hockey League. 30. aprill 2022. Vaadatud 30. aprillil 2022.

Välislingid
-----------

* Chris Bourque NHL.com lehel
* Chris Bourque hockeydb.com lehel
**Lauri Väinmaa** (sündinud 2. augustil 1961 Tallinnas) on eesti pianist ja muusikapedagoog.

Ta alustas klaveriõpinguid Nõmme lastemuusikakoolis (õpetaja Ruuta Taras) ja lõpetas 1979. aastal Tallinna Muusikakeskkooli (õpetajad Ruuta Taras ja Bruno Lukk). Aastatel 1979–1982 õppis ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, kuid lõpetas 1985. aastal P. I. Tšaikovski nimelise Moskva Riikliku Konservatooriumi (Lev Vlassenko ja Mihhail Pletnjovi klassis). Ta on õppinud ka Londoni Kuninglikus Muusikaakadeemias Christopher Eltoni juures.

1987. aastal kaitses Lauri Väinmaa Eesti Muusikaakadeemias magistrikraadi (töö "Interpretatsiooniprobleeme Beethoveni haamerklaverisonaadis") ja on töötanud seejärel Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõuna. Aastatel 2001–2010 oli ta samal ajal Tampere Ammattikorkeakoulus klaveriosakonna juhataja. Alates 2018. aasta juulikuust on Lauri Väinmaa Mustvee Muusika- ja Kunstikooli direktor.

Lauri Väinmaa on Tallinna Klaverifestivali algataja ja kunstiline juht.

Ta on plaadistanud neli CDd firmale Warner Bros ja Arvo Pärdi kogutud klaveriteosed BBC-le. Tema repertuaari kuulub peaaegu kogu Ludwig van Beethoveni klaverilooming

Ta on teinud koostööd Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri, Hollandi, Läti ja Soome Raadio Sümfooniaorkestri ja paljude teiste orkestritega.

Alates 2001. aastast mängib Lauri Väinmaa klaveriduos koos Piret Väinmaaga.

Tunnustus
---------

* 1980 III Eesti pianistide konkursi võitja
* 1980 Minski vabariikidevahelise pianistide konkursi võitja
* 1989 eripreemia Šoti rahvusvahelisel pianistide konkursil
* 1990 eripreemia William Kapelli rahvusvahelisel konkursil USAs
* 1995 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (kontserttegevus)

Isiklikku
---------

Tema ema oli pianist Viiva Väinmaa.

Viited
------

1. 1 2  Lukas, Jaan. Lauri Väinmaa juhib Mustvees kooli ja taastab Tudulinnas puukirikut. Vooremaa, 18. august 2018.
Soome Olümpiakomitee logo
**Soome Olümpiakomitee** on organisatsioon, mis vastutab Soome suhete eest rahvusvahelise olümpiaspordiga ja on Rahvusvahelise Olümpiakomitee ROK-i liige. ROK kiitis selle heaks 1907. aastal ROKi 9. istungjärgul Haagis Hollandis. Soome Olümpiakomitee on registreeritud ühendus, mis asutati 2. detsembril 1907 Helsingis. Olümpiakomitee on kümme aastat ja neli päeva vanem kui iseseisev Soome.

Soome Olümpiakomiteel on 86 liikmesorganisatsiooni, 24 partnerlusliiget ja 4 isiklikku liiget. Olümpiakomitee juhatuse esimees on Timo Ritakallio ja tegevjuht Mikko Salonen.

1. jaanuarist 2017 on ühendatud olümpiakomitee ja spordiorganisatsiooni Valo tegevus. Olümpiakomiteel on kaks eesmärki: ta töötab koos spordiringkondade ja võrgustikega selle nimel, et soomlased oleksid tippspordis aktiivsemad ja edukamad.

Juhtimine
---------

* Peasekretär
	+ Timo Ritakallio (21. november 2016 –)

* Asepresidendid
	+ Susanna Rahkamo, Soome iluuisutamise liit (21. november 2012 –)
	+ Jukka Rauhala, Soome maadlusliit (21. november 2012 –)

* Liikmed
	+ Eki Karlsson, Soome suusarajad
	+ Anne Vierelä, Soome võimlemisliit
	+ Arja Sääkslahti, kehalise kasvatuse dotsent
	+ Matti Nurminen, Soome hokiliit
	+ Lasse Mikkelsson, Pajulahti spordikeskus
	+ Antti Zitting, Soome korvpalliliit

* Sportlastest liikmed
	+ Olli-Pekka Karjalainen
	+ Sari Multala

* ROK-i liikmed
	+ Sari Essayah
	+ Emma Terho

Olümpiakomitee president on Mikko Salonen. Spordi tippkeskuse juhataja on Mika Lehtimäki (2018–)

Varasemad presidendid
---------------------

* Reinhold Felix von Willebrand (1907–1919)
* Ernst Krogius (1919–1929)
* Kustaa Levälahti (1929–1937)
* Urho Kekkonen (1937–1946)
* William Lehtinen (1946–1951)
* Väinö Karikoski (1951–1956)
* Yrjö Valkama (1956–1961)
* Jukka Rangell (1961–1963)
* Akseli Kaskela (1963–1969)
* Jukka Uunila (1969–1984)
* Carl-Olaf Homén (1984–1988)
* Tapani Ilkka (1988–2004)
* Roger Talermo (2004–2012)
* Risto Nieminen (2012–2016)

Visuaalne identiteet
--------------------

* Logo aastatel 2000–2017
* Logo alates 2017. aastast

Välislingid
-----------

* Soome Olümpiakomitee koduleht
Helsingis asuv FMI hoone Dynamicum
**Soome Meteoroloogiainstituut** (FMI) on institutsioon, mis tegeleb ilmaandmete kogumise ja teadustamisega Soomes.

Asutuse peakontor asub Helsingis Kumpula ülikoolilinnakus. FMI-s on täiskohaga töötajaid umbes 540.

Instituut teostab mõõtmisi atmosfääris, merel ja kosmoses. Selleks kasutab FMI üle 400 jaama. FMI ilmaradarite võrgustik koosneb kümnest Doppleri radarist. FMI on üks väheseid asutusi Soomes, mis tegeleb kosmoseuuringutega. Instituut on osalenud mitmes NASA ja ESA missioonis, näiteks Phoenix, Mars Science Laboratory ja Rosetta. FMI tegeleb ka õhukvaliteedi uuringutega. Merenduse valdkonnas pakub institutsioon infot jääkatte, meretaseme muutuste ja lainete kohta.

Aastal 2009 tegi VTT uuringu, mille eesmärgiks oli hinnata FMI tegevuse kasumlikkust. Uuringu järelduste põhjal oli kasude suurus rahaliselt 260–290 miljonit eurot, samas on instituudi aastaeelarve vahemikus 50–60 miljonit eurot.

Aastal 2013 tegi FMI avalikult kättesaadavaks mitmed andmekogud, et võimaldada tarkvaraarendajatel luua uusi teenuseid ja rakendusi.

FMI teadlane Pekka Janhunen leiutas 2006. aastal elektrilise päikesepurje. Sellega seoses on meteoroloogiainstituut teinud koostööd Eesti tudengisatelliidi programmiga.

Viited
------

1. ↑  "Observations". en.ilmatieteenlaitos.fi. vaadatud 26.12.2016.
2. ↑  "FMI Radar Network". en.ilmatieteenlaitos.fi. vaadatud 26.12.2016.
3. ↑  "Finnish Space Technology On Board Rosetta And Philae". www.innoconnections.com. vaadatud 26.12.2016.
4. ↑  "Space research at FMI". space.fmi.fi. vaadatud 26.12.2016.
5. ↑  Leviäkangas, Pekka; Hautala, Raine (2009). "Benefits and value of meteorological information services – the case of the Finnish Meteorological Institute". Meteorol. Appl. 16 (2009): 369–379. doi:10.1002/met.135. vaadatud 15.02.2016.
6. ↑  "Finnish Meteorological Institute makes its data sets public". www.lvm.fi. vaadatud 26.12.2016.
7. ↑  "Electric solar wind sail spacecraft propulsion". www.electric-sailing.fi. vaadatud 26.12.2016.
**Linda Rannak** (sündinud Sibul, hiljem Ritsland, 12. jaanuar 1909 Veriora vald, Viluste küla – 28. oktoober 1990 Tallinn) oli eesti ihtüoloog.

Linda Sibul lõpetas Räpina ühispõllumajandusgümnaasiumi 1928. aastal. Seejärel õppis Tartu Ülikoolis matemaatika-loodusteaduskonnas (lõpetas 1934 *cum laude*) ja täiendas end 1937. aastal Helsingi Ülikoolis. Kaitses 1938 Tartu Ülikoolis magistriväitekirja "Ahvenlaste luude peenehitusest". 1945. aastal atesteeriti ta bioloogiakandidaadiks.

Töötas 1944. aastast Üleliidulise Merekalamajanduse ja Okeanograafia Teadusliku Uurimise Instituudi Eesti osakonna, 1973–1980 Läänemere Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Tallinna osakonna juhataja ja vanemteadurina.

Kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis 1970. aastal doktoritöö "Салака Clupea harengus membras L. (биологические группировки, их изменчивость, микроэволюция и динамика численности)" räime bioloogia ja varude dünaamika kohta.

Tunnustus
---------

* 1975 Eesti NSV teeneline kalur

Raamatud
--------

* Johanna Arman, Mart Kangur, Linda Rannak. *Lõhe ja meriforell*. Tallinn: Valgus, 1983.
* Linda Rannak. *Räim*. Tallinn: Valgus, 1988.

Viited
------

1. ↑  E-kataloog ESTER. Rannak, Linda. Ahvenlaste luude peenehitusest. Tartu Ülikool, 1938.
2. ↑  E-kataloog ESTER. Раннак, Линда. Диссертация доктора биологических наук. Тартуский государственный университет, 1970.
**Lea Boston** (neiupõlvenimega **Lea Tiikmaa**; 17. veebruar 1929 Tartu – 10. märts 2017) oli eesti arstiteadlane, pediaater. 

Ta sündis aastal 1929 Tartus. Ta õppis aastatel 1936–1947 Tartu 5. algkoolis ja Tartu 3. Keskkoolis. Aastal 1947 astus ta Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1953 diplomiga ravi erialal.

Aastatel 1953–1956 töötas ta TRÜ pediaatriakateedris vanemlaborandina. Aastal 1956 asus ta põhikohaga tööle Tartu Meditsiinikooli. Aastatel 1963–1968 oli ta TRÜs mittestatsionaarne aspirant pediaatria erialal, töötades kohakaaslusega Tartu Lastehaiglas ordinaatorina. Aastal 1968 kaitses ta meditsiinikandidaadi väitekirja teemal "Tervete ja pneumooniahaigete laste askorbiinhappega varustatusest ja selle muutustest katehhiinide toimel". 1. septembrist 1968 asus ta poole kohaga tööle pediaatria kateedri assistendina ja poole kohaga Tartu Meditsiinikooli õpetajana. Augustist 1970 sai temast pediaatria kateedris täiskohaga assistent, aastast 1977 sama kateedri dotsent. 

Aastatel 1969–1977 uuris ta B-rühma vitamiinide, eriti tiamiini ainevahetust. Aastal 1978 kaitses sel alal meditsiinidoktori väitekirja "Об витаминов группы В (В1, В2, В6, РР), особенно тиамина, и активности транскетолазы при острой пневмонии у детей до 3-летнего возраста". Juunis 1979 valiti ta Tartu Riikliku Ülikooli pediaatria kateedri professoriks.

Ta oli esimene sõjajärgne professor pediaatria alal Eestis, kõrgema kategooria pediaater, tunnustatud vitaminoloogia ja gastroenteroloogia spetsialist. Tema peamisteks teadustöö valdkondadeks aastatel 1964–1968 olid C-hüpovitaminoosi sagedus tervetel ja pneumooniahaigetel lastel, aastatel 1969–1970 malabsorptsiooni diagnostika väljatöötamine, aastatel 1969–1977 B-rühma vitamiinide, eriti tiamiini ainevahetus.

Alates 27. maist 1994 oli ta emeriitprofessor.

Isiklikku
---------

1977. aastast oli Lea Bostoni abikaasa fennougrist Paul Alvre.

Kirjandus
---------

* Universitas Tartuensis, Veebruar 2009 (lk. 50)
**Mono järv** on soolajärv Ameerika Ühendriikides Californias Sierra Nevada mäestiku idaserva lähedal.

Järv tekkis vähemalt 760 000 aastat tagasi Long Valley kaldeera tekitanud vulkaanipurske tagajärjel. Järv võib olla jäänuk varasemast suurest, tänapäeva Nevada ja Utah' aladel paiknenud järvest ja seega üks vanimaid Põhja-Ameerika järvi.

Mono järv on tähtis rändlindude peatuspaik. Aastas peatub järve ääres üle 2 miljoni linnu 300 liigist, kellest pesitseb järve ääres umbes 100 liiki. 

Järves on lahustunud umbes 280 miljonit tonni sooli. 1941. aastal oli vee soolsus umbes 50 grammi liitri kohta, kuid veehulga vähenemise tõttu tõusis soolsus 1982. aastal tasemeni 99 g/l. 2002. aastaks oli soolsus vähenenud 78 g/l-ni.

Järve pindala on 180 km² ja keskmine sügavus 17 m. Suurim sügavus on 48 m. Järve veepind on 2007. aastal 1946 m kõrgusel merepinnast. Järve toitvate jõgede vee juhtimise tõttu 1941. aastal Los Angelese akvedukti alanes veetase järves 1956 meetrilt 1942 meetrini 1982. aastal. Alates 1994. aastast, mil järve hakati kaitsma, on veetase pidevalt tõusnud ja vee soolsus vähenenud.

2. detsembril 2010 teatas NASA, et on leidnud Mono järvest uut tüüpi bioloogilise eluvormi: mikroobi, mis on asendanud eluks vajaliku keemilise elemendi fosfori arseeniga ja millele anti nimeks GFAJ-1. Hiljem lükati väide siiski ümber, kuna edasised uurimused näitasid, et bakter suudab küll hakkama saada väga fosforivaeses keskkonnas, kuid siiski arseeni ei kasuta.

Viited
------

1. ↑  "NASA tulnukasõpru ei rõõmustanud" Postimees, 2. detsember 2010
2. ↑  "A Bacterium That Can Grow by Using Arsenic Instead of Phosphorus" Sciencemag.com
3. ↑  "Arseenibakteri uurimus kahekordselt ümberlükatud"[*alaline kõdulink*] ERR Teadus, 9. juuli 2012

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mono järv** |

* Mono järve koduleht
* "Ameerika soolajärves elab arseeni taluvaid usse" ERR, 27. september 2019
**Chomsk** (valgevene *Хомск*, transkribeerituna **Homsk**) on agrolinnake (endine linn ja alev) Valgevenes Bresti oblastis Drahičyni rajoonis, Chomski külanõukogu halduskeskus. Chomsk asub merepinnast 140 meetri kõrgusel. Asula tähtsaim ettevõte on aastal 1997 loodud Vene-valgevene ühisfirma "Frost", mis toodab mineraalvett.

Ajalugu
-------

Chomski piirkond oli asustatud juba paleoliitikumis, asula lähedal on asulakoht, kus elati 11 000 kuni 9000 aasta enne meie ajaarvamist. Chomskit mainitakse esimest korda aastal 1518. Aastail 1521-1522 sai Chomskist alev.

Peale administratiivset reformi kuulus Chomsk Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda. Chomsk kuulus Naruševičitele, Dolskitele, Wiśniowieckidele ja Ogińskitele. Aastal 1793 sai Chomskist linn ja kohaliku krahvkonna keskus.

Poola jagamisel läks Chomsk aastal 1795 Venemaa koosseisu. Asula kuulus nüüd Hrodna kubermangu. XIX sajandi alguses rajasid Puslowskid Chomskisse kangavabriku.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Chomsk Poola koosseisu. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi sai Chomskist küla. Enne Teist maailmasõda oli Chomskis 2556 elanikku ja 496 maja, juulis 1943 põletasid Saksa väed maha 470 maja ja tapsid 1760 selle küla elanikku.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Chomsk** |

* Asula juutide ajalugu
Linda Poots Tartu Ülikooli ajaloomuuseumi valges saalis 2005
**Linda Poots** (25. märts 1929 Tartu – 10. juuli 2015) oli eesti zooloog (terioloog) ja ajakirjanik. 

Poots oli 1966. aastal loodud Eesti Looduskaitse Seltsi asutajaliikmeid.

Elukäik
-------

Õppis aastatel 1947–1949 Tartu Riiklikus Ülikoolis (matemaatika-loodusteaduskonnas) ja 1949–1952 Moskva Riiklikus Ülikoolis (bioloogia-mullateaduskonnas; lõpetas *cum laude*). 

Aastatel 1952–1957 töötas ta Eesti Põllumajandusakadeemia zooloogia ja entomoloogia kateedris assistendina. 

1960–1984 oli Poots ajakirja Eesti Loodus peatoimetaja (1957–1960 vastutav sekretär, ajakirja toimetuskolleegiumi liige aastast 1958), 1984–1999 töötas Tartu Ülikooli Raamatukogus liigitajana.

Teadustöö ja publikatsioonid
----------------------------

Oma teadustöös on Linda Poots uurinud valdavalt Eesti pisiimetajaid. Ta on avaldanud, tõlkinud ja toimetanud arvukalt populaarteaduslikke kirjutisi.

Tunnustus
---------

* 1966 Eesti NSV suur looduskaitsemärk
* 1985 Karl Ernst von Baeri medal

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli Viktor Masing (1925–2001). Neil on poeg Matti Masing ja tütar Tiiu Masing-Märtson.
Karjaoru joastik
**Karjaoru joastik** asub Saka külas Toila vallas Ida-Viru maakonnas. 

Joastik saab veed Ontika peakraavi veest. Joastikul on kaks astangut, millest kraavi voolusuunas esimese kõrgus on 3,5 ja teise 5,5 meetrit. Kokku on joastiku kogukõrgus 12 meetrit. Pärast astanguid jätkab kraavi vesi teed kosena, mille kõrgus on peaaegu 20 meetrit. Kraav on veevaene vaid väga kuivadel suvedel.

Joastiku paljand on Toila kihistu Saka kihistiku stratotüüp. Ülemised kuus meetrit moodustab lubjakivi (Loobu kihistu ja Aseri kihistu). Selle all on 15 cm Sillaoru kihistu savikat ooide sisaldavat lubjakivi. Selle all on 130 cm Kalvi ja Künnapõhja kihistike glaukoniiti sisaldavat lubjakivi ja paljandi alumine osa koosneb Saka kihistiku kollakast paksukihilisest dolomiidistunud lubjakivist.

Vaata ka
--------

* Eesti jugade loend

Viited
------

1. ↑  Kalle Suuroja *Põhja-Eesti klint Eesti looduse sümbol*, Tallinn 2006, lk. 93
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
**Monograafia** (inglise *monograph*) on mingit probleemi või selle probleemi üht aspekti või mõnda isikut, nähtust vm igakülgselt ja terviklikult käsitlev, harilikult iseseisva väljaandena avaldatud teaduslik uurimus.

Sõna "monograafia" on tuletatud kreekakeelsetest sõnadest *monos* ’ainus, üksik’ ja *grapho* ´kirjutan´.

Monograafia puhul ei ole autorite arv oluline – selle võib olla koostanud üks autor või ka mitu autorit. Monograafia avaldatakse üldjuhul ühes köites ehk eraldiseisva raamatuna. 

Monograafiat, mille uurimisobjektiks on isiku elulugu, nimetatakse biograafiaks.

Tõlgitud monograafiat nimetatakse tõlkemonograafiaks. Üldjuhul nõuab monograafia tõlkimine tõlkija(te)lt kõrgtasemel akadeemilist ettevalmistust ja iseseisvat uurimistööd, et teha originaalteos sihtkeeles mõistetavaks igal tasandil (terminoloogia, mõistevõrgud jne) ning seostada sihtkeeles olemasoleva teaduskirjanduse ja -keelega.

Monograafias on üldjuhul määratletud selge uurimisküsimus ja esitatud teesid, mistõttu seda võib nimetada ka raamatu mahus teaduslikuks uurimuseks. Erinevalt monograafiast käsitletakse õpikutes, käsiraamatutes ja kogumikes paljusid teemasid, probleeme, isikuid jne. Õpikute ja käsiraamatute eesmärgiks on anda mingist teadmisvaldkonnast ülevaade, mitte niivõrd uusi hüpoteese püstitada. Teaduslikud kogumikud koosnevad eraldiseisvatest teaduslikest kirjutistest ehk artiklitest. Monograafia ja õpiku eristamine võib eriti loodusteadustes siiski olla problemaatiline. Üldjuhul on eristamise aluseks sellistel puhkudel teose sihtrühm – kui sihtrühmaks on eelkõige autori kolleegid ehk teised teadlased, on teos käsitletav monograafiana, kui aga sihtrühmaks on eelkõige üliõpilased, on teos käsitletav õpikuna.
Humanitaarteadustes on monograafiana käsitletavad ka kultuuri-, usundi- ja mõtteloo allikate teaduslikud väljaanded, mis nõuavad väljaandjatelt monograafilist lähenemisviisi ja laiendavad teadmisvaldkonna allikabaasi koos tervikliku interpretatsiooniga, kuigi ei ole esitatud tavapärase teadusteksti vormis: tekstikriitilised väljaanded, teaduslikult kommenteeritud tõlked, tõlgete antoloogiad jms. 

Raamatukogunduses tähistab mõiste "monograafia" trükitud või muud väljaannet, mis on tervikuna ühes köites või mille terviku moodustab kindel arv köiteid. Teatud arvu ühise koondpealkirjaga seotud monograafiaid nimetatakse monograafiasarjaks erinevalt jätkväljaannetest ja perioodikast.
Steven Zuber 2018. aasta MM-il
**Steven Zuber** (sündinud 17. augustil 1991 Winterthuris) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Kreeka kõrgliiga klubis Ateena AEK ja Šveitsi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Grasshopperis, mille meeskonnas debüteeris ta Šveitsi kõrgliigas 2008. aastal.

2013. aasta juulis liitus ta Venemaa kõrgliiga klubiga Moskva CSKA. Hooajal 2013–14 tuli ta CSKA-ga Venemaa meistriks.

2014. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga TSG 1899 Hoffenheim. Hooaja 2018–19 teises pooles mängis ta laenul VfB Stuttgart.

2020. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Eintracht Frankfurdiga. 2021. aasta augustis suundus ta laenule Ateena AEK-i.

Šveitsi jalgpallikoondises tegi Zuber debüüdi 2017. aastal. Koondisekarjääri kaks esimest värava lõi ta 7. oktoobril 2017 MM-i valikmängus Ungari vastu. Ta kuulus Šveitsi koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Brasiilia vastu. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Šveitsi olümpiameeskonda.

Saavutused
----------

Grasshopper
* Šveitsi karikas: 2012–13

CSKA
* Premjer Liga: 2013–14
* Venemaa superkarikas: 2013, 2014

| * v
* r
Šveitsi koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Sommer
* 2 Lichtsteiner (c)
* 3 Moubandje
* 4 Elvedi
* 5 Akanji
* 6 Lang
* 7 Embolo
* 8 Freuler
* 9 Seferović
* 10 Xhaka
* 11 Behrami
* 12 Mvogo
* 13 Rodríguez
* 14 Zuber
* 15 Džemaili
* 16 Fernandes
* 17 Zakaria
* 18 Gavranović
* 19 Drmić
* 20 Djourou
* 21 Bürki
* 22 Schär
* 23 Shaqiri
* Treener: Petković

 | Šveits |

| * v
* r
Šveitsi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Sommer
* 2 Mbabu
* 3 Widmer
* 4 Elvedi
* 5 Akanji
* 6 Zakaria
* 7 Embolo
* 8 Freuler
* 9 Seferović
* 10 Xhaka (c)
* 11 Vargas
* 12 Mvogo
* 13 Rodríguez
* 14 Zuber
* 15 Sow
* 16 Fassnacht
* 17 Benito
* 18 Mehmedi
* 19 Gavranović
* 20 Fernandes
* 21 Omlin
* 22 Schär
* 23 Shaqiri
* 24 Omeragić
* 25 Cömert
* 26 Lotomba
* Treener: Petković

 | Šveits |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Pronks** | Copa América Centenario | 2016 |

**Carlos Arturo Bacca Ahumada** (sündinud 8. septembril 1986 Puerto Colombias) on Colombia jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Granada.

Ta alustas klubikarjääri 2007. aastal Colombia klubis Atlético Junior, kellega tuli 2010. aasta kevadhooajal ja 2011. aasta sügishooajal Colombia meistriks.

2011. aasta suundus ta Euroopasse, liitudes Belgia kõrgliiga klubiga Club Brugge. Hooajal 2012–13 lõi ta liigas 25 väravat, millega oli sel hooajal liiga suurim väravakütt. Samal hooajal valiti ta Belgia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks.

Seejärel mängis ta aastatel 2013–2015 Hispaania jalgpalliklubis Sevilla, kellega võitis kahel korral UEFA Euroopa Liiga, ja aastatel 2015–2017 Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan, kellega võitis 2016. aastal Itaalia superkarika. 2017. aastal suundus ta laenule Villarreali, kellega sõlmis järgmisel hooajal püsiva lepingu. Hooajal 2020–21 võitis ta Villarreali Euroopa Liiga.

2021. aasta juulis sõlmis ta lepingu Granadaga.

Debüüdi Colombia jalgpallikoondises tegi Bacca 11. augustil 2010 sõprusmängus Boliivia vastu, lüües selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta on kuulunud Colombia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Copa Américal, 2016. aasta Copa América Centenariol ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Atlético Junior
* Categoría Primera A: 2010-I, 2011-II

Sevilla
* UEFA Euroopa Liiga: 2013–14, 2014–15

Milan
* Supercoppa Italiana: 2016

Villareal
* UEFA Euroopa Liiga: 2020–21

Välislingid
-----------

 Carlos Bacca – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Colombia koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ospina
* 2 Zapata
* 3 Yepes (c)
* 4 Arias
* 5 Carbonero
* 6 Sánchez
* 7 Armero
* 8 Aguilar
* 9 Teo
* 10 James
* 11 Cuadrado
* 12 Vargas
* 13 Guarín
* 14 Ibarbo
* 15 Mejía
* 16 Balanta
* 17 Bacca
* 18 Zúñiga
* 19 Ramos
* 20 Quintero
* 21 Jackson M.
* 22 Mondragón
* 23 Valdés
* Treener: Pékerman

 | Colombia |

| * v
* r
Colombia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ospina
* 2 Zapata
* 3 Murillo
* 4 Arias
* 5 Barrios
* 6 C. Sánchez
* 7 Bacca
* 8 Aguilar
* 9 Falcao (c)
* 10 James
* 11 Ju. Cuadrado
* 12 Vargas
* 13 Mina
* 14 Muriel
* 15 Uribe
* 16 Lerma
* 17 Mojica
* 18 Díaz
* 19 Borja
* 20 Quintero
* 21 Izquierdo
* 22 Jo. Cuadrado
* 23 D. Sánchez
* Treener: Pékerman

 | Colombia |
**Karjalaste köögi** tuntuim roog on rukkitainast küpsetatud Karjala pirukad (soome keeles *karjalanpiirakka*, vene keeles *калитки*), mida peavad oma rahvustoiduks ka karjalaste naabrid soomlased. Sellist rahvustoidu jagamist esineb teistegi soome-ugri roogadega.

Head pirukad on küpsetajale uhkuseks, eriti oluliseks peetakse vanadest traditsioonidest kinnipidamist. Karjalas on käibel kõnekäänd „Kalittoa kyzyy kaheksoa". Pirukate tegemiseks on tarvis 8 komponenti: rukkijahu, vett, petti, soola, piima, võid, hapukoort ja täidist. Täidiseks kasutatakse kartuli-, tangu- või riisiputru, aga ka köögivilju. Kokku on teada üle 50 liigi Karjala pirukaid.

Karjalaste toidulaual on kindel koht kalal. Eriti soositud on kuivatatud kala, kuid levinud on ka soolakala. Soolamiseks kasutatakse männipuust pütte, kuhu puhastatud kalad laotakse kihiti jämeda soolaga. Soolamiseks roogitakse kalu hoolega, rääbistelgi võetakse pea ära ja kalu pestakse mitu korda järvevees. Kuivatamiseks puhastatakse seevastu ainult suuremaid kalu, väikestel jäetakse sisikond rookimata, sest see kuivab iseenesestki.

Väga palju süüakse seeni. Neidki kuivatatakse, soolatakse, marineeritakse ja hapendatakse.

Üldlevinud toiduks on pudrud, mida süüakse hapukoore ja suhkruga. Piimasuppe keedetakse vähe. Ka liha tarbimine on piiratud. Liha säilitatakse peamiselt soolatult.

Viited
------

1. ↑  Karjala köök soome-ugri maitsed
2. ↑

| * v
* r
Soome-ugri rahvusköögid |
| --- |
| 
Eesti • Handi • Ingeri • Isuri • Karjala • Komi • Liivi • Mansi • Mari • Mordva • Saami • Setu • Soome • Udmurdi • Ungari • Vadja • Vepsa |
| 
Toiduportaal • Kategooria:Rahvusköögid |
Štatol Mordva muuseumis
**Štatol**, mida nimetatakse ka Ersa štatooliks (ersa keeles Štatol, ěrzäń štatol) on traditsioonilistestes ersa rituaalides (ersa keeles *erzja Ineškipazněń Kemema)* kasutatav vahaküünal, mida toetab ornamenteeritud puidust anum.

Etümoloogia
-----------

Mõiste "štatol" (ersa keelest: šta ('vaha') ja tol ('tuli'). Selle termini vanim teadaolev kasutus mitte-ersa allikas on venekeelses Dali sõnaraamatus, mille avaldas vene leksikograaf Vladimir Dal 1863. aastal.

Kasutamine ja sümboolika
------------------------

Štatolid sümboliseerivad elu, esivanemate austust ja aja möödumist. Puunõu millesse küünal asetatakse, nimetatakse jandavaks (ersa keeles jandava). Jandavad on tahketest pärnatüvedest nikerdatud ja ebamääraselt pardikujulised. Štatole ja jandavat kasutatakse tavaliselt Ras'ken' Ozksi, Verya Ozksi ja teiste ersa rituaalide ajal.

Viited
------

1. ↑  "Роль родового коллектива в обрядности финно-угорских народов". *cyberleninka.ru* (vene). Vaadatud 8. aprillil 2021.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: url-status (link)
2. ↑  "штатол - это... Что такое штатол?". *Словари и энциклопедии на Академике* (vene). Vaadatud 8. aprillil 2021.
3. ↑  "На фестиваль «Штатол» в Саранск приедут театры из Дагестана и Татарстана". *МордовМедиа* (vene). Vaadatud 8. aprillil 2021.
4. ↑  "В Москве представят мультимедийный проект "Штатол"". *www.finnougoria.ru*. Vaadatud 8. aprillil 2021.
Carlos Gruezo 2015. aastal Ecuadori koondises
**Carlos Armando Gruezo Arboleda** (sündinud 19. aprillil 1995 Santo Domingos) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib Saksamaa kõrgliigaklubis Augsburg ja Ecuadori jalgpallikoondises.

Ecuadori kõrgliigas debüteeris ta 2011. aastal Independiente DV meeskonnas. Aastatel 2012–2014 mängis ta Ecuadori klubis Barcelona SC. 2012. aastal tuli ta Barcelonaga Ecuadori meistriks.

2014. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga VfB Stuttgart. Esimese ja ainsa värava lõi ta klubi meeskonnas 28. novembril 2014 liigamängus Freiburgi vastu. Ta sai sellega esimeseks Ecuadori jalgpalluriks, kes on Bundesligas värava löönud. Saksamaal Gruzero aga lõpliku läbimurret veel ei teinud.

Aastatel 2016–2019 mängis ta Major League Socceri (MLS) klubis FC Dallas.

2019. aasta juulis naasis Gruezo Saksamaa kõrgliigasse, sõlmides viieaastase lepingu Augsburgiga.

Ecuadori jalgpallikoondises debüteeris Gruezo 17. mail 2014 sõprusmängus Hollandi vastu. Ta on kuulunud Ecuadori koondisse 2014. ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel, 2019. ja 2021. aasta Copa Américal ning 2016. aasta Copa América Centenariol.

Saavutused
----------

Barcelona
* Ecuadori Serie A: 2012

FC Dallas
* US Open Cup: 2016
* Supporters' Shield: 2016

Viited
------

1. ↑  "STUTTGART RISE ON STEVENS' RETURN". *bundesliga.com*. 28. november 2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. detsember 2014. Vaadatud 29. novembril 2014.
2. ↑  "FCA verpflichtet Gruezo" (saksa). FC Augsburg. 2. juuli 2019. Vaadatud 2. juulil 2019.

| * v
* r
Ecuadori koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Banguera
* 2 Guagua
* 3 Erazo
* 4 Paredes
* 5 Ibarra
* 6 Noboa
* 7 Montero
* 8 Méndez
* 9 Rojas
* 10 W. Ayoví
* 11 Caicedo
* 12 Bone
* 13 E. Valencia
* 14 Minda
* 15 Arroyo
* 16 A. Valencia (c)
* 17 J. Ayoví
* 18 Bagüí
* 19 Saritama
* 20 Martínez
* 21 Achilier
* 22 Domínguez
* 23 Gruezo
* Treener: Rueda

 | Ecuador |

| * v
* r
Ecuadori koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Galíndez
* 2 Torres
* 3 Hincapié
* 4 Arboleda
* 5 Cifuentes
* 6 Pacho
* 7 Estupiñán
* 8 Gruezo
* 9 Ay. Preciado
* 10 Ibarra
* 11 Estrada
* 12 Ramírez
* 13 Valencia (c)
* 14 Arreaga
* 15 Mena
* 16 Sarmiento
* 17 Án. Preciado
* 18 Palacios
* 19 Plata
* 20 Méndez
* 21 Franco
* 22 Domínguez
* 23 Caicedo
* 24 Reasco
* 25 Porozo
* 26 Rodríguez
* Treener: Alfaro

 | Ecuador |
Lucas Raymond (2021)
**Lucas Axel Louis Raymond** (sündinud 28. märtsil 2002 Göteborgis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Detroit Red Wings ründajana vasakäärel.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Frölunda HC, debüteerides Rootsi kõrgliigas hooajal 2018–19.

2020. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i *draft* '​is neljanda valikuna. 2021. aasta aprillis sõlmis ta Red Wingsiga kolmeaastase lepingu. Esimese värava lõi ta NHL-is 19. oktoobril 2021 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. 24. oktoobril tegi ta mängus Chicago Blackhawksi vastu oma esimese kübaratriki NHL-is. 2021. aasta novembris valiti Raymond NHL-i kuu parimaks uustulnukaks, kui ta kogus 14 mänguga 12 punkti.

2019. aastal tuli Raymond Rootsi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. 2020. aastal võitis ta Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Raymond of Red Wings named NHL Rookie of the Month for November". NHL.com. Vaadatud 17.2.2022

Välislingid
-----------

* Lucas Raymond NHL.com lehel
* Lucas Raymond hockeydb.com lehel

| * v
* r
Detroit Red Wings |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Magnus Hellberg **·** Ville Husso |
| 
**Kaitsjad**: Ben Chiarot **·** Robert Hägg **·** Gustav Lindström **·** Olli Määttä **·** Jordan Oesterle **·** Mark Pysyk **·** Moritz Seider **·** Jake Walman |
| 
**Ründajad**: Jonatan Berggren **·** Alex Chiasson **·** Andrew Copp **·** Austin Czarnik **·** Adam Erne **·** Robby Fabbri **·** Dominik Kubalík **·** Dylan Larkin **·** David Perron **·** Michael Rasmussen **·** Lucas Raymond **·** Pius Suter **·** Joe Veleno **·** Filip Zadina |
Carlos Gomes Júnior
**Carlos Domingos Gomes Júnior** (sündinud 19. detsembril 1949) on Guinea-Bissau poliitik. 

10. maist 2004 kuni 2. novembrini 2005 ja 25. detsembrist 2008 kuni 10. veebruarini 2012 oli ta Guinea-Bissau peaminister.

Gomes, kes esimest korda valiti parlamenti aastal 1994, on üks Guinea ja Roheneeme Sõltumatuse Aafrika Partei (PAIGC) liidritest ja oli aastatel 2002–2014 partei esimees. Gomes on pankur ja ärimees. Tema isa oli Carlos Domingo Gomes. Teda peetakse Guinea-Bissau kõige rikkamaks inimeseks. Peaministriks sai ta pärast seda, kui (PAIGC) võitis parlamendivalimised.

Enne 2005. aastal toimunud presidendivalimisi ütles Gomes, et astub tagasi, kui presidendiks peaks saama João Bernardo Vieira. Hiljem lisas ta, et Vieira on bandiit ja palgasõdur, kes on reetnud oma rahva. Kui Vieira võitis presidendivalimised, keeldus Gomes neid algul tunnistamast ning ütles lahti ka oma varasemast lubadusest tagasi astuda. 

Vieira astus presidendi ametisse 1. oktoobril 2005. Esimene kohtumine Vieira ja Gomesi vahel toimus oktoobri keskel. Kuigi esialgu tundus, et president ja peaminister on vaatamata oma varasematele väljaütlemistele võimelised koos töötama, otsustas president Vieira saata Gomesi valitsuse 28. oktoobril 2005 laiali. Uus peaminister astus ametisse 2. novembril 2005.

Kui jaanuari algul 2007 mõrvati endine mereväe komandör Mohamed Lamine Sanha, süüdistas Gomes atentaadi tellimises praegust presidenti. 10. jaanuaril anti välja Gomesi arreteerimiskäsk, kuid tal õnnestus saada varjupaik Bissaus asuvas ÜRO hoones. President Vieira pressiesindaja süüdistas Gomesit Guinea-Bissau olukorra destabiliseerimises. Et Gomes on Guinea-Bissau parlamendi liige, siis on tal saadikupuutumatus. Seetõttu võttis president Vieira tagasi Gomesi arreteerimiskäsu ning võimud lubasid tagada Gomesi julgeoleku, kui ta ÜRO hoonest väljub. Pärast sellist võimude lubadust lahkus Gomes ÜRO hoonest 29. jaanuaril 2007 ja suundus koju. 

10. veebruaril 2012 astus ta peaministri ametist tagasi, et osaleda kandidaadina presidendivalimistel.
Luciano Vietto 2015. aastal Villarreali särgis
**Luciano Darío Vietto** (sündinud 5. detsembril 1993 Balnearias) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründaja või äärepoolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Hilal.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Racing Club, mille meeskonnas debüteeris ta Argentina kõrgliigas 2011. aasta oktoobris.

2014. aasta augustis sõlmis ta lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Villarreal. Hooajal 2014–15 lõi Vietto Hispaania kõrgliigas 12 väravat.

2015. aasta juunis siirdus ta umbes 20 miljoni euro eest Madridi Atléticosse. Hooajal 2015–16 lõi ta Madrid Atlético meeskonnas vaid ühe värava ja kogu hooaja peale kolm väravat. Hooajal 2016–17 mängis ta laenul Sevillas, hooaja 2017–18 teises pooles Valencias ja hooajal 2018–19 Inglismaa kõrgliiga klubis Fulham.

Hooajal 2019–2020 mängis Vietto Portugali kõrgliiga klubis Lissaboni Sporting. 2020. aasta oktoobris siirdus ta umbes seitsme miljoni euro eest Al Hilaili.

Saavutused
----------

Madrid Atlético
* UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2015–16

Al Hilal
* King Cup: 2019–20