recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
2017. aasta Euroopa füüsikaolümpiaadi võitjad
**Euroopa füüsikaolümpiaad** (EuPhO) on iga-aastane rahvusvaheline füüsikavõistlus kooliõpilastele, mis toimub alates 2017. aastast.

Esimene Euroopa füüsikaolümpiaad peeti Tartus. Teine toimus Dolgoprudnõi linnas Venemaal ja kolmas Riias. Koroonapandeemia tõttu viidi füüsikaolümpiaad 2020. ja 2021. aastal läbi internetis.

Iga riik saab võistlema saata kuni viiest õpilasest koosneva võistkonna. Võõrustav riik võib esitada ka teise võistkonna. Osaleda võivad ka riigid väljastpoolt Euroopat.

Võistlused
----------

| Nr | Aasta | Koht | Riike | Võistlejaid | Kuupäevad | Koduleht |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2017 | Eesti Tartu | 20 | 78 | 20.05.–24.05. |  |
| **2.** | 2018 | Venemaa Dolgoprudnõi | 23 | 115 | 28.05.–01.06. |  |
| **3.** | 2019 | Läti Riia | 35 |  ? | 31.05.–04.06. |  |
| **4.** | 2020 | peeti veebis | 54 | 260 | 20.07.–26.07. |  |
| **5.** | 2021 | peeti veebis | 46 | 219 | 19.06. – 26.06. |  |
| **6.** | 2022 | Sloveenia Ljubljana | 37 | 182 | 20.05. – 24.05. |  |
| **7.** | 2023 | Saksamaa Hannover | - | - | 16.06. – 20.06. |  |

Tulemused
---------

### Edukamad riigid

Kolmel esimesel aastal enim medaleid kogunud riigid:

| Koht | Riik | Kuld | Hõbe | Pronks |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Türgi | 5 | 4 | 4 |
| 2. |  Eesti | 4 | 6 | 2 |
| 3. |  Venemaa | 4 | 3 | 8 |
| 4. |  Rumeenia | 3 | 10 | 5 |
| 5. |  Bulgaaria | 2 | 5 | 8 |
| 6. |  Ungari | 2 | 4 | 4 |
| 7. |  Sloveenia | 2 | 4 | 3 |
| 8. |  Saksamaa | 2 | 3 | 6 |
| 9. |  Brasiilia | 1 | 6 | 7 |
| 10. |  Singapur | 1 | 5 | 1 |
| 11. |  Slovakkia | 1 | 2 | 5 |
| 12. |  Indoneesia | 1 | 2 | 2 |
| 13. |  Horvaatia | 1 | 0 | 4 |
| 14. |  Saudi Araabia | 1 | 0 | 1 |
| 15. |  Läti | 0 | 4 | 2 |
| 16.–17. |  Itaalia | 0 | 2 | 4 |
| 16.–17. |  Rootsi | 0 | 2 | 4 |

### Eesti osalemine

2017. aastal tõid Eestisse kuldmedalid Taavet Kalda (1. koht) ja Kaarel Hänni (7. koht). Richard Luhtaru võitis 2018. aastal võistluse ja tuli 2019. aastal teiseks.

Vaata ka
--------

* Rahvusvaheline füüsikaolümpiaad

Viited
------

1. 1 2 3  EuPhO tulemused 2017
2. 1 2 3  EuPhO tulemused 2018
3. 1 2 3  EuPhO tulemused 2019

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Euroopa füüsikaolümpiaad** |
Georg Suurevälja
**Georg Suurevälja** VR II/3 (21. juuni (vkj 9. juuni) 1889 Võlla vald, Pärnumaa – 16. veebruar 1945 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli eesti vedurijuht, kes võttis osa Vabadussõjast.

Sündis Pärnumaal Võlla vallas Kärbu külas talupoja peres. Õppis kohalikus valla- ja kihelkonnakoolis. Elas ja töötas enne sõda Mõisakülas vedurijuhina. 

Vabadussõja algul 27. jaanuaril 1919 astus vabatahtlikult kui eraisik teenistusse Kitsarööpmelise Soomusrongi nr 3 vedurijuhina. Vabastati teenistusest märtsis 1919, kuid astus aprillis taas vabatahtlikuna teenistusse vedurijuhina oma endisele soomusrongile. Võttis rongil olles osa lahingutegevusest Nõukogude Venemaa Punaarmee vastu Lõunarindel ja Põhja-Lätis.

> „4. märtsil 1919 a. öösel kui K.R. Soomusrongid N 3 ja 2 Körwast-Hoppo taganema oli sunnitud oli waenlane umbes 5 wersta Hopalt raudtee eest ära löhkunud. Kui rong weel paar jalga löhutud raudteest eemal oli, said wedurijuhid häda signaali peale rongi kohe seisma panna, sellega ära hoides roopastest wälja jooksmist. Raudtee wigastuse töttu läks aega rohkem ja wesi oli katlast otsa löpemas kantsid weduri juhid waenlase kuuli rahe all lund katla, nii et rongid jälle edasi liikuda wöisid. Nii et kahe soomusrongi peastmine just weduri juhtide teensus oli."
> 
> 
>  – Vägiteo kirjeldus
> 
> 

Vabariigi Valitsuse otsusega 17. augustist 1920 anti Kitsarööpmelise Soomusrongi nr. 3 vedurijuhile Georg Suureväljale Vabaduse Risti II liigi 3. järk nr 566. 
Lisaks Vabadusristile autasustati Suurevälja veel 15 000 marga, Eesti Vabadussõja mälestusmärgi ja Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedaliga. 

Töötas järgnevatel aastatel vedurijuhina Mõisakülas ja Pärnus. Kuulus Vabadusristi Vendade Ühenduse Pärnu osakonda.

Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Pärnus. Viidi Sverdlovski oblastisse Sevurallagi. Ta mõisteti Erinõupidamise otsusega VSFNV KrK §58 alusel 12. märtsil 1942 "aktiivse võitluse eest Nõukogude võimu vastu kodusõja aastail" 10 aastaks vangilaagrisse. 

Georg Suurevälja suri 16. veebruaril 1945 Sverdlovski oblastis Sevurallagi vangilaagris. Matmispaik teadmata.

Isiklikku
---------

Abiellus 24. septembril 1924 Pärnus Taive-Õie Holbergiga (15. jaanuar 1902 – 4. aprill 1988). Poeg Aksel (30. märts 1925 – 10. august 1998).

Viited
------

1. ↑  Arhiivi dokumendi koopia
2. ↑
3. ↑
4. ↑   lk 61
5. ↑
6. ↑  "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. mai 2009. Vaadatud 1. juuli 2009.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Georg Suurevälja** |
**Emma Sofia Ribom** (sündinud 29. novembril 1997 Kalixis) on Rootsi murdmaasuusataja.

2015. aasta juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel Almatõs tuli ta sprindis 26. kohale. Järgmisel aastal võitis ta Râșnovis toimunud juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel teatesõidus kuldmedali. Samuti saavutas ta 5 km klassikas 20. 10 km vabasõidus seitsmenda ja sprindis viienda koha. 2016. aasta märtsis tuli ta Torsbys Rootsi juunioride sprindimeistriks. 2017. aasta juunioride suusatamise maailmameistrivõistlustel Soldier Hollow's tuli ta 5 km vabasõidus 15. kohale ja sprindis kuuendaks. Hooajal 2018/19 saavutas ta Skandinaavia karikasarja üldarvestuses neljanda koha. 2019. aasta märtsi alguses saavutas ta Madonas minituuril Skandinaavia karikasarjas oma esimesed poodiumikohad sprindis kolmanda ja tuuri edetabelis teise kohaga. Samal kuul osales ta Oslos oma esimese maailmakarikavõistluse etapil. Ta teenis oma esimesed MK-punktid 26. kohaga 30 km ühisstardist sõidus. 2019. aasta U23 MM-il Lahtis sai ta sprindis 18. 10 km vabasõidus 15. ja 15 km ühisstardist sõidus seitsmenda koha. MK-võistluste 2019/20 hooaja alguses saavutas ta Ruka kolmiksõidus 26. koha ja tuli Lillehammeris teatesõidus kolmandaks. Hooaja lõpus tuli ta suusatuuril üheksandaks ja saavutas MK-sarja üldarvestuses 23. koha. 2020. aasta U23 maailmameistrivõistlustel Oberwiesenthalis võitis ta 10 km klassika- ja 15 km ühisstardiga sõidus pronksmedali ning sprindis kuldmedali.

Hooajal 2020/21 saavutas Ribom Ruka kolmiksõidus 11. ja Tour de Ski 2021 arvestuses 21. koha. Oma esimese poodiumikoha saavutas ta MK-etapil individuaalarvestuses Val di Fiemme sprindis kolmanda kohaga. Lahtis tuli ta teatesõidus teiseks. Hooaja tipphetkel, 2021. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis sai ta skiatlonis 18. koha ja 30 km ühisstardi sõidus 14. koha. Pärast hooaja 2021/22 hooaja alguses Lillehammeris teatevõistluses saavutatud teist kohta jõudis ta kolmel korral sprindis esikümnesse, sealhulgas Lahtis teise koha ja saavutas sellega MK-võistluste üldarvestuses 24. koha. 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis saavutas ta 30 km ühisstardist sõidus 29. 10 km klassikasõidus 19. ja sprindis kuuenda koha.

Tulemused
---------

### Individuaalsed MK-etapi võidud

| Jrk. nr. | Kuupäev | Võistluspaik | Võistlusala |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 25. november 2022 | Soome Ruka | 1,3 km sprint (kl.) |
| 2. | 3. detsember 2022 | Norra Lillehammer | 1,6 km sprint (vaba) |
| 3. | 24. november 2023 | Soome Ruka | 1,4 km sprint (kl.) |
|

Välislingid
-----------

* Emma Ribom ROK-i veebilehel
* Emma Ribom Rahvusvaheline Suusaföderatsioon-i veebilehel
* Emma Ribom Olympedia veebilehel
* Emma Ribom Rootsi Olümpiakomitee veebilehel
**Karl-Feliks Sauks** (28. juuli 1915 Tallinn – 3. november 1983 Tartu) oli eesti majandusteadlane. 

Ta lõpetas 1933. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1940. aastal kiitusega Tartu Ülikooli.

Teise maailmasõja ajal töötas ta Jegorjevski õppekombinaadis ja alates 1944. aastast Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna õppejõuna. 1952. aastal sai ta Moskva G. V. Plehhanovi nimelise Rahvamajanduse Instituudi juures majandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV kaubandusvõrgu areng ja paiknemine". Samal aastal sai ta ka dotsendiks ja TPI kaubandusökonoomika kateedri juhatajaks.

Aastatel 1954–1968 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli kaubandusökonoomika kateedri juhataja, 1968–1972 rahvamajandusharude ökonoomika kateedri dotsent, 1972–1975 professori kohusetäitja, 1976–1979 professor ja 1979–1983 konsultantprofessor. Ta tegeles kaubanduse ajaloo, käibekulude, kaubahinna, väliskaubanduse ja kaubandusökonoomika küsimustega.

Teoseid
-------

* Kaubandusvõrk Eesti NSV-s, selle paiknemine ja edasine arendamine, 1952
* Kaubanduse arengust Eestis kapitalismi tingimustes, 1968

Viited
------

1. 1 2  "TRÜ : Tartu Riiklik Ülikool : EKP TRÜ komitee, TRÜ rektoraadi, ELKNÜ TRÜ komitee ja TRÜ ametiühingukomitee häälekandja 18 November 1983 — DIGAR Estonian Articles". *dea.digar.ee*. Vaadatud 24. detsembril 2023.
2. ↑  "TRÜ : Tartu Riiklik Ülikool : EKP TRÜ komitee, TRÜ rektoraadi, ELKNÜ TRÜ komitee ja TRÜ ametiühingukomitee häälekandja 1 September 1975 — DIGAR Estonian Articles". *dea.digar.ee*. Vaadatud 24. detsembril 2023.
3. ↑  "Sauks, Feliks - Eesti Entsüklopeedia". *entsyklopeedia.ee*. Vaadatud 24. detsembril 2023.
Laguja (2006)
**Laguja** on küla Tartumaal Nõo vallas. 

2005. aasta 1. jaanuari seisuga elas seal 33 elanikku ning oli 16 aktiivset majapidamist.

Ajalugu
-------

Nõukogude okupatsiooni ajal oli Laguja üks piirkonna olulisemaid keskusi. 

Varem kuulus Laguja piiresse ka teisi praegusi külasid, näiteks Ketneri.

2000. aastatel planeeriti küla alale rajada Tuulemäe jäätmekeskus (ka Laguja prügila), ent 2005 jäi see kohalike elanike vastuseisu tõttu rajamata.

### Laguja kool

Lagujal tegutses kuni 1985. aastani ka Laguja algkool ehk Sassi algkool, millest esimesed teated ulatuvad aastasse 1776. See asutati Liivimaa kindralkuberner Georg von Browne'i poolt 1765. aastal väljaantud koolipatendi kohaselt ja sai esmaselt nimeks Pangodi - Etsaste kool. Aegade jooksul on õppetöö toimunud vähemalt 5 erinevas hoones. Neist viimane ja kuni kooli lõpliku sulgemiseni kasutuses olnud maja ehitati 1933. a. 

Aastatel 1919-1925 töötas Laguja algkool 4-klassilise- ja 1930. a. alates 6-klassilise algkoolina.

Peale Eesti Vabariigi okupeerimist kehtima hakanud Nõukogude koolikorralduse järgi muudeti enamus algkoole 7-klassilisteks mittetäielikeks keskkoolideks.

1944 – 1950 - Laguja Mittetäielik Keskkool.

1950 - 1976 – Laguja Algkool, suleti 1976.

1985. a. alustas Laguja algkool uuesti tegevust, kuid suleti taas õpilaste vähesuse tõttu Nõo vallavolikogu 17.02.00. otsuse nr 29 põhjal.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

  

Nõo valla vapp
Nõo valla asulad

**Alevikud:** Nõo | Tõravere  

**Külad:** Aiamaa | Altmäe | Enno | Etsaste | Illi | Järiste | Keeri | Ketneri | Kolga | Kääni | Laguja | Luke | Meeri | Nõgiaru | Sassi | Tamsa | Unipiha | Uuta | Vissi | Voika
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on umbes 1515. aastal sündinud Tallinna vaimulikust; tema poja kohta vaata Johann Robertus von Geldern noorem* |

---

**Johann(es) Robert(us) von Geldern** (umbes 1515 – 29. mai 1572 Tallinn) oli Tallinna vaimulik.

1550. aastal sai ta Tallinna Oleviste koguduse abivaimulikuks. 1551. aastal ordineeriti ta Oleviste koguduse diakoniks, 1561. aastal sealsamas pastoriks. Aastatel 1561–1572 oli ta Tallinna superintendent.

1565. aasta mais kinnitas Rootsi kuningas Erik XIV baltisakslasest Johannes Robertus von Gelderni esimeseks Liivimaa (Eestimaa) luterlikuks ordinaariuseks (ordinarius – valitsev piiskop), kellest sai esimene Uppsalas ordineeritud Eestimaa piiskop.

Isiklikku
---------

Tema poeg, kes oli Tallinna vaimulik, kandis isaga sama nime (Johann Robertus von Geldern noorem).

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 78-79
2. ↑  PIISKOPKONDADE AJALUGU LUTERLIKUST ROOTSI AJAST KUNI EESTI VABARIIGINI, eelk.ee (vaadatud 13.07.2022)
Viciebski filharmoonia
**Kastryčnicki rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Viciebski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 35 km². 2009. aasta seisuga elas seal 131 192 inimest.

Rajoon moodustati 19. juulil 1940. Sinna kuulub ka linna ajalooline keskus. 1950. aastatel liideti sellega Šyrkova küla ja Paŭnočny alevik, aastal 1964 aga Ułanavičy küla. Aastal 1967 liideti rajooniga Žuržava, Sakałoŭka ja Siebiachi külad ning Vićba raudteejaama ümbrus. Aastal 1998 liideti rajooniga Bileva küla, aastal 2004 Janapal ja aastal 2011 Sielivoŭščyna küla. Rajooni tänavavõrgustiku pikkus on veidi üle 300 kilomeetri.

Täitevkomitee hoone asub aadressil Смаленская вуліца 9, rajooni juhib Siarhiej Stašeŭski.

Rajoonis asuvad Jakub Kołase nimeline teater ja Viciebski filharmoonia. Sinna jääb ka Viciebski Riiklik Tehnikaülikool.

Viited
------

1. ↑  "Vaadatud 12. märts 2018". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. märts 2018. Vaadatud 12. märtsil 2018.

Välislingid
-----------

* Rajooni koduleht (*vene keeles*)
**Kuzma** Sergejevitš **Petrov-Vodkin** (vene *Кузьма Сергеевич Петров-Водкин*; 5. november 1878 Hvalõnsk – 15. veebruar 1939 Leningrad) oli vene kunstnik ja kirjanik.

Ta sündis Samara lähedal Hvalõnskis kingsepa perekonnas. Ta õppis maalimist ja joonistamist Samaras, seejärel Peterburis ning Münchenis Anton Ažbe kunstikoolis (1901). Seejärel asus ta õppima Moskva Maali-, Raid- ja Ehituskunstikooli (*МУЖВЗ*), kus õppis Valentin Serovi juhendamisel. Pärast kooli lõpetamist 1905 siirdus ta töötama ja täiendama end Pariisi eraakadeemiatesse.

Aastal 1911 liitus ta kunstnike ühendusega "Mir Iskusstva".

Petrov-Vodkin on eelkõige tuntud oma sümbolistlike maalidega, kuid ta on loonud ka graafikat ja töötanud teatrikunstnikuna.

Kuzma Petrov-Vodkinilt on ilmunud kaks luulekogu: "*Моя повесть*" ja "*Самаркандия*".

Teosed
------

* 1910 "Uni"
* 1911 "Hullavad poisid"
* 1912 "Punast hobust ujutamas"
* 1915 "Ema"
* 1918 "Tulilind"
* 1920 "Poisid paadis"
* 1922 "Anna Ahmatova portree"
* 1925 "Fantaasia"
* 1926 "Poisid suplemas"

Galerii
-------

* SuudlusSuudlus
* Petrogradi MadonnaPetrogradi Madonna
* EmaEma
* TulejoonelTulejoonel
* UniUni
* 1919. Alarm1919. Alarm
* Hullavad poisidHullavad poisid
* Komissari surmKomissari surm
* Punast hobust ujutamasPunast hobust ujutamas
* SoolaleivapiduSoolaleivapidu
* Teater. Farss.Teater. Farss.
* Teater. Tragöödia.Teater. Tragöödia.
* HeeringasHeeringas
* Supleja hommikSupleja hommik
* Kaluri tütarKaluri tütar
* Janune sõdurJanune sõdur
* LeninLenin

Välislingid
-----------

* Maalid
Pakri poolsaar kaardil
Droonivideo Pakri poolsaarest 2023. aasta aprillis
**Pakri poolsaar** (varasema nimega **Leetse poolsaar**) asub Mandri-Eesti loodeosas Põhjarannikul Pakri lahe ja Lahepere lahe vahel. 
Poolsaare tipus paikneb Pakri neem. Poolsaar on üks Põhja-Eesti lavamaa merre ulatuvatest osadest.

Pakri poolsaare pikkus on 12 km, laius kohati üle 5 km ning pindala umbes 40 km². Kõrgeim poolsaare punkt ulatub 31 m üle merepinna ja poolsaart merest lahutav klindijärsak moodustab sealse kõrgeima, Pakri panga. Pakri panga piires eristatakse mõnikord omaette ka Lahepera panka, Leetse panka, Pakerordi panka, Uuga panka ja Paldiski panka[*viide?*]. Pakri panga suurim kõrgus on umbes 25 m üle merepinna.

Pakri poolsaarel on suuri rändrahne, sealhulgas Leetse Lodukivi ja Neosti kivikülv. Pakri poolsaare klindil avanevad allikad (Pakri poolsaare allikad).

Poolsaare saksakeelse nimekuju (*Pakerort*) järgi on nime saanud ordoviitsiumi Pakerordi lade.

Pakri poolsaarel asub Paldiski linn, seal paiknevad ka Pakri tuletorn, Pakri tuulepark ja piirivalvekordon.

Pakri poolsaare lähistel Läänemeres on optilised kaablid.

Pildid
------

* Pakri poolsaare idarannik, Lahepere pankPakri poolsaare idarannik, Lahepere pank
* Pakri pankPakri pank
* Pakri pankPakri pank
* Lahepere laht ja Pakri poolsaarLahepere laht ja Pakri poolsaar
* Pakri pankPakri pank

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Paldiski jäi ilma Apple’i miljardist

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pakri poolsaar** |

* Pakri pank @ ut.ee
* Pakri poolsaare pankranniku ohutuse teemaline nõupidamine Harju maavalitsuses – 9. märtsil 2008 toimus Pakri panga varing
* Holger Roonemaa. Pakri poolsaarele kerkib aastaga suur tuulepark Eesti Päevaleht, 9. veebruar 2009
Dávinson Sánchez 2018. aasta MM-il
**Dávinson Sánchez Mina** (sündinud 12. juunil 1996 Calotos) on Colombia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Premier League'i klubis Tottenham Hotspur ja Colombia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 2013. aastal kodumaal Atlético Nacionalis. Ta tuli klubiga neljal korral Colombia meistriks ning muu hulgas veel 2016. aastal Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistluste Copa Libertadorese võitjaks.

2016. aasta juunis liitus ta Hollandi kõrgliiga klubiga Amsterdami Ajax. Kuigi ta oli sõlminud Ajaxiga viieaastase lepingu, mängis ta klubis ainult hooajal 2016–17. 2017. aastal valiti ta Ajaxi aasta mängijaks.

2017. aasta augustis liitus ta Tottenham Hotspuriga, kellega sõlmis kuueaastase lepingu. Üleminekusumma oli umbes 42 miljonit naelsterlingit. 2018. aasta mais sõlmis ta klubiga uue pikaajalise lepingu. 10. veebruaril 2019 lõi ta mängus Leicester City vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.

Debüüdi Colombia jalgpallikoondises tegi Sánchez 2016. aastal. Ta kuulus Colombia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Atlético Nacional
* Primera A: 2013 Apertura, 2013 Finalización, 2014 Apertura, 2015 Finalización
* Copa Colombia: 2012, 2013
* Superliga Colombiana: 2016
* Copa Libertadores: 2016

Viited
------

1. ↑  "Ajax contracteert Davinson Sánchez Mina". Ajax. 21.6.2016. Vaadatud 13.2.2019
2. ↑  "Davinson Sanchez: Tottenham complete signing of Ajax defender on six-year deal". BBC Sport. 23.8.2017. Vaadatud 13.2.2019

Välislingid
-----------

 Dávinson Sánchez – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Tottenham Hotspur FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Lloris
* 4 Skipp
* 5 Højbjerg
* 6 Sánchez
* 7 Son
* 9 Richarlison
* 10 Kane
* 12 Emerson
* 14 Perišić
* 15 Dier
* 16 Danjuma
* 17 Romero
* 19 Sessegnon
* 20 Forster
* 21 Kulusevski
* 23 Porro
* 25 Tanganga
* 27 Lucas
* 29 Sarr
* 30 Bentancur
* 33 Davies
* 34 Lenglet
* 38 Bissouma
* 48 Paskotši
* Treener: Mason

 |

| * v
* r
Colombia koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ospina
* 2 Zapata
* 3 Murillo
* 4 Arias
* 5 Barrios
* 6 C. Sánchez
* 7 Bacca
* 8 Aguilar
* 9 Falcao (c)
* 10 James
* 11 Ju. Cuadrado
* 12 Vargas
* 13 Mina
* 14 Muriel
* 15 Uribe
* 16 Lerma
* 17 Mojica
* 18 Díaz
* 19 Borja
* 20 Quintero
* 21 Izquierdo
* 22 Jo. Cuadrado
* 23 D. Sánchez
* Treener: Pékerman

 | Colombia |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jõest; laeva kohta vaata artiklit Amuur (laev)* |

---

Amuur Venemaa ja Hiina piiril
**Amuur** (vene keeles Амур, hiina keeles 黒竜江, traditsioonilises kirjas 黑龍江 (*Heilong Jiang* (*Hēilóng Jiāng*); 'musta draakoni jõgi'), mongoli keeles Хара-Мурэн ('must jõgi'), mandžu keeles ᠰᠠᡥᠠᠯᡳᠶᠠᠨ ᡠᠯᠠ (*sahaliyan ula*; 'must jõgi'), nanai keeles Даи Мангбо (*Dai Mangbo*; 'suur jõgi'), nivhi keeles *La*) on Kaug-Idas asuv jõgi. 

Ta on Venemaa ja Hiina piirijõgi.

Lähe ja suue
------------

Amuur saab alguse Arguni ja Šilka jõe liitumisel Moguhe küla juures Hiina ja Venemaa piiril. Neist kahest veerikkam on Šilka ning pikem on Argun.

Jõgi suubub Amuuri limaani Amuuri-äärse Nikolajevski lähedal. Amuur suubub Ohhoota ja Jaapani mere piirile. Kumba merre ta siis suubub, selle kohta on arvamusi erinevaid. Suure nõukogude entsüklopeedia järgi suubub ta Jaapani merre.

Kulg
----

Amuuri jõe saab jagada kolmeks umbes võrdse pikkusega osaks: ülemjooksuks Arguni ja Šilka ühinemiskohast Zeja suudmeni (883 km, keskmine voolukiirus 5,3 km/h), keskjooksuks sealt kuni Ussuuri jõe suudmeni (975 km, keskmine voolukiirus 5,5 km/h) ning alamjooksuks seal mereni (966 km, keskmine voolukiirus 4,2 km/h.

Vooluhulk
---------

Amuuri vooluhulk Komsomolskis Amuuri ääres
Suudmes on Amuuri aastane vooluhulk üle 11 tuhande m³/s. Ta on sellega Venemaa jõgede seas Jenissei, Leena ja Obi järel neljandal kohal. Bogorodskojes on aasta keskmine vooluhulk 10 300 m³/s.

Kliima ja taimestik
-------------------

Aastane sademete hulk jõe kallastel on kõige väiksem lähtes (250–300 mm) ja kõige suurem suudme lähedal Sihhote-Alini jalamil (750 mm).

Amuur voolab läbi poolkõrbe, stepi, metsastepi ja taiga.

Pikkus ja valgla
----------------

Amuuri pikkus (koos Šilka ja Ononiga) on 4444 km, Šilka ja Arguni suudmest 2824 km, Herleni lähtest Arguni kaudu Amuuri suudmeni on koguni 5052 km. 

Valgla suurus on 1 855 000 km² ning sellega on Amuur Venemaal Jenissei, Obi ja Leena järel neljandal ja maailmas kümnendal kohal. Valglast kuulub Venemaale 54%, Hiinale 44,2% ja Mongooliale 1,8%.

Linnad
------

Suured jõe ääres asuvad linnad on Blagoveštšensk, Heihe, Habarovsk ja Komsomolsk Amuuri ääres.
Zaņa vesiveski
**Zaņa vald** (läti keeles *Zaņas pagasts*) on vald Lätis Salduse piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Pampāļi, Kursīši, Ezere ja Nīgrande vallaga.

Valla pindala on 87,2 km². 2011. aastal oli elanikke 710 ja 2021. aastal 539. Aastal 2011 elas vallas 601 lätlast, 14 venelast,1 valgevenelane, 9 ukrainlast, 2 poolakat ja 838 leedulast. Valla keskuseks on Kareļi küla.

Aastal 1945 moodustati Pampāļi vallas Zaņa, Pampāļi ja Venta külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Zaņa külanõukoguga likvideeritav Kreijase külanõukogu, aastal 1961 aga Mauri külanõukogu kolhoosi Boļševiks alad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastal 2009 arvati vald Salduse piirkonda.

Valla suuremad jõed on Venta jõgi ja selle lisajõgi Zaņa jõgi.

Looduskaitse all on Zaņa alamjooksu paljandid, Zaņa veskitiik, Brīniņi tamm, Celmenieki idapärn, Celmenieki läänepärn ja Cīruļi tamm, lisaks veel 12 nimetut põlispuud.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Laivenieki muinaskalmed.

Vallas on seitse küla. Valla keskuses Kareļis (*vidējciems*) oli 2022. aastal 162 elanikku. Teine sama staatusega küla on Baltaiskrogs 76 elanikuga aastal 2022. Sātiņis (*skrajciems*) oli 2005. aastal 17 elanikku. Ülejäänud külad on staatusega *mazciems*: Franči 29 elanikuga aastal 2005, Lībji 36 elanikuga aastal 2005, Silaiņi 19 elanikuga aastal 2005 ja Zaņas muiža 46 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited
------

1. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
2. ↑  Ethnic composition of Latvia 2011
3. ↑  Saldus novads, vaadatud 11.09 2022
4. ↑  Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
6. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
7. ↑  Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.

Välislingid
-----------

 Zaņa vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Salduse piirkonna haldusüksused

* Blīdene vald
* Brocēni linn
* Ciecere vald
* Ezere vald
* Gaiķi vald
* Jaunauce vald
* Jaunlutriņi vald
* Kursīši vald
* Lutriņi vald
* Nīgrande vald
* Novadnieki vald
* Pampāļi vald
* Remte vald
* Ruba vald
* Salduse linn
* Salduse vald
* Šķēde vald
* Zaņa vald
* Zirņi vald
* Zvārde vald
* Vadakste vald
Tiik Zaņa jõel
**Pampāļi vald** (läti keeles *Pampāļu pagasts*) on vald Lätis Salduse piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Zaņa, Kursīši, Zirņi, Novadnieki ja Nīgrande vallaga, lisaks veel Kuldīga piirkonna Nīkrāce ja Skrunda vallaga.

Valla pindala on 122,7 km². 2011. aastal oli seal 717 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 521 inimest. Aastal 2011 elas vallas 583 lätlast, 12 venelast, 4 valgevenelast, 10 ukrainlast ja 108 leedulast. Valla keskuseks on Pampāļi küla. Vallamaja asub aadressil Rūpniecības 1A, vallavanem on Uldis Vītiņš.

Valla aladel asusid varem Pampāļi (*Gut Pampeln*) ja Grāveļi (*Gut Gravern*) mõisad. Vald moodustati aastal 1921, mil selle alad Lielezere vallast eraldati. Aastal 1935 oli Kuldīga kreisi kuuluva valla pindala 131,8 km² ja seal oli 2484 elanikku.

Aastal 1945 moodustati Pampāļi vallas Zaņa, Pampāļi ja Venta külanõukogud, aga aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Pampāļi külanõukoguga likvideeritav Venta külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastal 2009 arvati vald Salduse piirkonda.

Vald asub suuremalt jaolt Ida-Kurzeme kõrgustikul. Selle loodeosa jääb Kursi madalikule. Kõrgeim koht asub Auniņi lähistel (99,5 m). Valla suuremad jõed on Venta jõgi ja selle lisajõed Zaņa jõgi ning Ciecere jõgi.

Looduskaitse all on Plieņi paljand, Gravi kask, Stunguriņi saar, Jēkaupiņi tamm, Dzelmese Kivitamm, Dzelmese Tervisetamm, Pampāļi hobukastan ja Pampāļi park, lisaks veel kümme nimetut põlispuud. Valda jääb osa Sātiņi kalatiikide kaitsealast ning Venta ja Šķērvelise oru kaitsealast.

Vallas on seitse küla. Valla keskuses Pampāļis (*lielciems*) oli 2022. aastal 342 elanikku. Ülejäänud külad on staatusega *mazciems*: Auniņi 56 elanikuga aastal 2005, Kalēji, Lukas 19 elanikuga aastal 2005, Pakalni 18 elanikuga aastal 2005, Pūteļkalns 35 elanikuga aastal 2005 ja Veldres 37 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited
------

1. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
2. ↑  Ethnic composition of Latvia 2011
3. ↑  Saldus novads, vaadatud 11.09 2022
4. ↑  Valdības Vēstnesis - 1921.gada 22.oktobris
5. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
6. ↑  Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9
7. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
8. ↑  Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.

Välislingid
-----------

 Pampāļi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Salduse piirkonna haldusüksused

* Blīdene vald
* Brocēni linn
* Ciecere vald
* Ezere vald
* Gaiķi vald
* Jaunauce vald
* Jaunlutriņi vald
* Kursīši vald
* Lutriņi vald
* Nīgrande vald
* Novadnieki vald
* Pampāļi vald
* Remte vald
* Ruba vald
* Salduse linn
* Salduse vald
* Šķēde vald
* Zaņa vald
* Zirņi vald
* Zvārde vald
* Vadakste vald
**Līga Purmale** (sündinud 4. oktoobril 1948) on läti maalikunstnik.

Elukäik
-------

Purmale on sündinud Dundaga külas Kurzemes Läti NSV-s. Et õppida kunsti, kolis ta küllalt noorena Riiga, kus algul õppis Janis Rozentālsi nimelises Riia Kunstikoolis, hiljem Läti Kunstiakadeemias, mille lõpetas 1975. aastal monumentaalmaali erialal. 

Läti Kunstnike Liitu kuulub Purmale alates 1978. aastast. Elab ja töötab Riias.

Looming
-------

Koos oma toonase abikaasa Miervaldis Polisega hakkas 1970. aastatel esimestena Lätis viljelema fotorealismi. Mõlemad on seetõttu olulised suunanäitajad Läti kaasaegses kunstis. Ametlik kunstiõpe soosis tol ajal veel sotsialistliku realismi kaanoni järgimist ja 1974. aastal Riias korraldatud sõltumatu näitus, kus Līga Purmale veel üliõpilasena oma teostega esines, mõjus seetõttu tähelepanuväärsena oma reeglite rikkumisega. Siiski, Lätis oli olukord mõne teise liiduvabariigiga võrreldes liberaalne ning seetõttu hakkasid noored kunstnikud varieerima Ameerika Ühendriikide ja Lääne-Euroopa kaasaegseima kunsti ainetel ka oma teostes.

Līga Purmale esimesed fotorealistlikud maalid olid inspireeritud fotonegatiividest ja slaididest, mille ta projitseeris lõuendile ning maalis kujutise üle – ja kui ta esitles oma tööd 1978. aastal Kunstnike Liidus, tekitas see furoori. Kaheldi, kas ta "fotodega" tohib taotleda maalikunstniku staatust, ent Purmale võeti Kunstnike Liitu vastu, kui ta suutis komisjoni veenda, et ta fotorealistliku maali tegemiseks tegelikult ei vaja projektsioone, ning tulemus on vaid üks valikuline viis reaalsuse kujutamiseks. Kunstniku hilisem looming on pöördunud traditsioonilisema laadi poole. Līga Purmale varasemas motiivistikus leiab palju maastikke, hilisemas teravamate värvide ja närvilisema pintslitehnikaga linnavaateid.

Kunstniku teoseid leidub Tretjakovi Galerii kogus Moskvas, Jane Voorhees Zimmerli Art Museumi kogus USA-s New Jerseys, Klava Sipolins Foundationi kollektsioonis Kanadas, Läti Kunstnike Liidu kogus, Riias Läti Rahvuslikus Kunstimuuseumis ja mujal. 

2009. aastal müüdi tema maal "Saturday Night Movie" Sotheby oksjonil Londonis.

Tunnustus
---------

* 2018 – Kolme Tähe ordeni IV klassi aumärk

### Nominatsioonid

* 2009–2010 – The Sovereign European Art Prize'i nominatsioon

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2018. Vaadatud 28. novembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2018. Vaadatud 28. novembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

* Līga Purmale CV (inglise keeles)
* Līga Purmale maalid galeriis Antonija
* Līga Purmale maale Rīgas Galerija eri näitustelt
* Artikkel Līga Purmale ja Miervaldis Polise kunstist (inglise keeles)
**Suraž** (poola keeles **Suraż**) on alev, endine linn Valgevenes Viciebski oblastis Viciebski rajoonis, Suraži külanõukogu halduskeskus. Alev asub paigas, kus Kasplja jõgi Lääne-Dvinasse voolab. 

Alevis asuvad keskkool ja muusikakool, kultuurimaja ja raamatukogu. Tööstusest on Suražis esindatud toiduainetetööstus. Vaatamisväärsusteks on XVI sajandil püstitatud kindluse ase, heebrea kalmistu ja mälestusmärgid: Teises maailmasõjas hukkunud kaaslinlastele ning kooli õuel maha lastud õpilastele.

Ajalugu
-------

Suraž ilmub ajalooareenile XVI sajandil kui kindlustatud punkt Leedu suurvürstiriigis. Aastal 1560 valmis Suraži kindlus, selle juures asus juba toona linn. Linnaõigused sai Suraž siiski aastal 1570. Linna rüüstasid korduvalt Moskva väed.

Aastast 1772 esimese Poola jagamise tagajärjel Venemaa koosseisus. Suražis olid valdavalt puidust majad, aastal 1870 oli linnas vaid kaks kivimaja, XX sajandi alguseks oli neid üksteist. Aastast 1924 Valgevene NSV osa. Ametlikult sai asulast alev aastal 1938. 

* Suraži kirik Suraži kirik

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Suraž YouTube'is
**Lepieli rajoon** (transkribeerituna *Lepeli rajoon*) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis.

Rajooni pindala on 1822 km². 2014. aasta seisuga elas seal 33 625 inimest.

Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Babrova,  Baroŭka, Horki, Domžarycy,  Kamieńi, Lepieli, Pyšna, Słabada, Stai ja Vałosavičy külanõukogu.

Halduskeskus on Lepieli linn. Teine tähtsam asula on Domžarycy küla, kus asub Biarezina looduskaitseala keskus.

* LepielLepiel
* Lepieli katoliku kirikLepieli katoliku kirik
* HubinHubin
* Lepielskaje järvLepielskaje järv

Rajooni suurimad jõed on Bjarezina jõgi rajooni läänepiiril, Esa jõgi ja Uła jõgi. Kõrgeim koht on Novyja Vałosavičy küla lähistel (279 meetrit). Madalaim koht asub Uła jõe ääres (136 meetrit).

Rajoonis on ohtralt järvi. Neist suurimad on Okana, Biarešča, Teklic, Lepieli järv, ja Astroŭna järv.

Rajooni elanikest olid 2014. aasta seisuga 89,55% valgevenelased, 7,79% venelased, 1,64% ukrainlased ja 1,64% teistest rahvustest. 62,88% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 35,7% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 32,74% elanikke, vene keelt aga 64,84% elanikke.

Viited
------

1. ↑  Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов,

Välislingid
-----------

 Lepieli rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Viciebski oblasti rajoonid |
| --- |
| 
Biešankovičy rajoon • Brasłaŭ rajoon • Čašniki rajoon • Dokšycy rajoon • Dubroŭna rajoon • Haradoki rajoon • Hłybokaje rajoon • Lepieli rajoon • Lozna rajoon • Miory rajoon • Orša rajoon • Pastavy rajoon • Połacki rajoon • Rasony rajoon • Sianno rajoon • Šarkaŭščyna rajoon • Šumilina rajoon • Tałačyni rajoon • Ušačy rajoon • Vierchniadźvinski rajoon • Viciebski rajoon |
**East St. Louis** on linn USA-s Illinoisi osariigis St. Clairi maakonnas. See asub Missouri osariigi linna Saint Louise linnastus Mississippi idakaldal Saint Louise linna vastas. 2020. aasta rahvaloenduse järgi on linnas 18 469 elanikku. 2010. aastal oli elanikke 27 006.

East St. Louise kohale rajati asula 18. sajandi lõpul. East St. Louise omavalitsus loodi 1861. aastal. Linnaõigused sai East St. Louis 16. veebruaril 1865. Linn kasvas tänu Saint Louise majanduslikule arengule kiiresti. Tippajal, 1950. aastal elas East St. Louises üle 82 000 inimese. Sel ajal oli see osariigis suuruselt neljas linn.

Sarnaselt paljude teiste Roostevöö kunagiste õitsevate tööstuslinnadega sai East St. Louis tugevalt kannatada 20. sajandi teisel poolel toimunud tööstuse ümberstruktureerimise ja sellega kaasnenud töökohtade vähenemise tagajärjel. 2010. aastaks oli linna elanike arv võrreldes 1950. aastaga vähenenud kolm korda ja 2020. aastaks üle nelja korra.

27. mail 1896 tabas East St. Louise ja Saint Louise piirkonda hävitav tornaado. Selles USA ajaloo ühes ohvriterohkeimas tornaados hukkus East St. Louises 118 ja Saint Louises 137 inimest.

1917. aasta mai lõpust kuni juuli alguseni toimusid East St. Louises ulatuslikud rassirahutused, milles hukkus hinnanguliselt 40–250 mustanahalist. Rahutused said alguse, kui valged vihastusid selle peale, et tehastes said tööd üha enam lõunaosariikidest pärit mustanahalisi.

2010. aasta rahvaloenduse kohaselt moodustasid 97,7% elanikest mustanahalised ja 1,2% valged. Umbes 43% elanikest elab allpool vaesuspiiri.

Linnas on sündinud poliitik Dick Durbin, sprinter ja kolmekordne olümpiavõitja Jackie Joyner-Kersee ning ujuja ja viiekordne olümpiavõitja Tom Jager.

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **East St. Louis** |

* Ametlik koduleht
Toivo Yläjärvi (1988)
**Toivo Juhani Yläjärvi** (30. mai 1941 Ruovesi – 3. juuli 2014 Kuopio) oli Soome poliitik (Keskerakonna liige), agronoom ja tegevjuht. Ta oli aastatel 1975–1987 Eduskunna liige. 6. maist 1983 kuni 29. aprillini 1987 oli ta Soome põllumajandus- ja metsandusminister Kalevi Sorsa neljandas valitsuses.

Tema vanemad olid taluperemees Oiva Johannes Yläjärvi ja -perenaine Saimi Vilhelmiina Taipale. Ta immatrikuleeriti aastal 1960 Mänttä ühiskooli, mille lõpetas aastal 1967 agronoomia erialal. Ta oli aastatel 1968–1971 Kuopio Põllumajandustootjate Liidu Maataloustuottajain Keskusliitto Põhja-Savo tegevdirektor, aastatel 1971–1975 Kuopio Lihakoja teabejuht ja aastatel 1987–1990 Lihakoja hankedirektor. Aastatel 1990–1998 oli ta Savon Sanomat Oy tegevjuht ja aastast 1999 Savon Mediat Oy kirjastusdirektor.

Aastatel 1975–1987 Keskerakonna parlamendisaadik Kuopio maakonna valimisringkonnast. Ta asendas 27. jaanuarist 1975 liiklusõnnetuses hukkunud Pentti Pekkarineni. Ta oli aastatel 1979–1982 Eduskunna põllumajandus- ja metsakomisjoni esimees ning 6. maist 1983 kuni 29. aprillini 1987 Soome põllumajandus- ja metsandusminister Kalevi Sorsa neljandas valitsuses. Ta oli aastal 1978 presidendivalimistel presidendi valija ning osales munitsipaalpoliitikas Kuopio linnavolikogu liikmena aastatel 1973–2008. Ta oli ka 1978–1983 Riigispordinõukogu liige, Põllumajanduspoliitika Nõukoja liige ja Põllumajanduse Arengu Fondi Nõuandekogu esimees aastal 1980.

Toivo Yläjärvi suri Kuopios 3. juulil 2014 ootamatu haiguse tagajärjel.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli aastast 1976 Sirkka Elisa Nieminen. Neil oli kaks last, sealhulgas Helsingin Sanomat peatoimetaja Erja Yläjärvi.
**'Hasaine Sladki'** (ehk 'Varajane Sinine', 'Hasansky Sladky', 'Hasan (Xasan) Sweet', 'Baltica' 'Kazański Słodki', 'Hasanski Sladki') on Eestiski tuntud Venemaal aretatud viinamarjasort. 

Mari on keskmise suurusega, sinine ja hapukasmagus. Tegu on hea veini-, laua- ja mahlamarjaga. Sort sobib avamaal kasvatamiseks, taime ei pea talveks tugedelt maha võtma ega kinni katma. Kasvuhoones kasvatades võivad tarjad hõredaks jääda. Põhja-Eestis võib vajada kerget katet, kuna võrsed ei pruugi alati hästi puituda.

Eesti Aiandusliidu puuviljakomisjon soovitas 2007. aastal "Hasanski Sladkit" äri- ja koduaias avamaal kasvatamiseks sobiva sordina.

'Hasaine Sladki' on väga külmakindel viinapuusort (puitunud varred taluvad 35-kraadist külma). Sordil on suhkrute-hapete vahekord väga hea, mistõttu saab temast ilma suhkrut lisamata hea veini, mis ei ole liiga magus ega liiga hapu.

Viited
------

1. ↑  Poom, Harri (2016). "Sordikirjeldused, 'Hasanski Sladki'". *Saare-Tõrvaaugu aiandi veebileht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 10.07.2019. Vaadatud 11.07.2019.
2. ↑  Kivistik, Taavi. "Viinamarjad, sordid". *Roogoja talu veebileht*. Vaadatud 11.07.2019.
3. ↑  Eskla, Väino (14.03.2013). "Eesti puuvilja- ja marjakultuuride soovitussortiment 2013" (PDF). Vaadatud 11.07.2019.

Välislingid
-----------

* "Hasansky Sladky" rahvusvahelises viinapuusortide kataloogis VIVC (inglise keeles)
Ajakirja Sovetiš Heimland esikaas (1965, nr. 2)
**Sovetiš Heimland** (jidiši keeles סאָװעטיש הײמלאַנד ,"Nõukogude Kodumaa") oli Moskvas aastatel 1961–1991 ilmunud jidišikeelne kirjanduslik, kultuurilooline ja ühiskondlik-poliitiline ajakiri, NSV Liidu Kirjanike Liidu häälekandja. Kuni 1965. aastani ilmus ajaleht kord kahe kuu jooksul, alates 1965. aasta jaanuarist kord kuus.

Ajakirja peatoimetaja oli Aron Vergelis.

Seoses jidiši keeles lugeva auditooriumi vähenemisega vähendati ka ajakirja trükiarvu. Kui 1960. aastate algul oli see veel 25 000, siis 1991. aastal ainult 2000.

Pärast 1967. aasta Iisraeli-Araabia sõda ning diplomaatiliste suhete katkestamist Iisraeli ja Nõukogude Liidu vahel hakkas Sovetiš Heimland avaldama antisionistlikke ja Iisraeli-vastaseid artikleid, mis kahandas usaldust ajakirja vastu ning paljud autorid lõpetasid selle tõttu koostöö tegemise.

Sovetiš Heimlandi ilmumine lõppes 1991. aasta detsembris. Aastatel 1993–1999 andis toimetus välja ajakirja **Di Jidiše Gas** ('Juudi Tänav'), mille väljaandmine lõppes seoses peatoimetaja surmaga 1999. aasta juulis.
Epoksüvaike sisaldav epoksüliim
**Epoksüvaigud** ehk **epoksiidvaigud** on vaigud, mis sisaldavad epoksü- (ehk oksüraan-)rühmi.

Epoksüvaigud nakkuvad hästi metallide, klaasi, keraamika jt materjalidega. Neist valmistatakse liime, lakke, polümeerkompounde, täidis- ja vahtplaste jm.

Epoksü on epoksüvaikude põhikomponentide või kõvenenud lõpptoodete perekond. Epoksüvaigud, mida tuntakse ka polüepoksiididena, on epoksiidrühmi sisaldavate reaktiivsete prepolümeeride ja polümeeride klass. Epoksiidi funktsionaalset rühma nimetatakse ka kollektiivselt epoksiks. Epoksiidrühma IUPAC-nimetus on oksiraan.

Epoksüvaigud võivad reageerida (ristseotud) kas iseendaga katalüütilise homopolümerisatsiooni teel või mitmesuguste kaasreageerivate ainetega, sealhulgas polüfunktsionaalsete amiinide, hapete (ja happeanhüdriidide), fenoolide, alkoholide ja tioolidega (tavaliselt nimetatakse merkaptaanideks). Neid kaasreageerivaid aineid nimetatakse sageli kõvenditeks või kõvenditeks ja ristseostumisreaktsiooni nimetatakse tavaliselt kõvendamiseks.

Polüepoksiidide reageerimisel iseendaga või polüfunktsionaalsete kõvenditega moodustub termokõvenev polümeer, millel on sageli soodsad mehaanilised omadused ja kõrge termiline ja keemiline vastupidavus. Epoksiidil on mitmesuguseid rakendusi, sealhulgas metallkatted, komposiitmaterjalid, kasutamine elektroonikas, elektrikomponentides (nt kiipide jaoks pardal ), LED-ides, kõrgepinge elektriisolaatorites, värvipintslite valmistamisel, kiududega tugevdatud plastmaterjalides ning struktuuri- ja muudel eesmärkidel kasutatavates liimides.

Epoksüvaigu ühenditega kokkupuutest tulenevate terviseriskide hulka kuuluvad kontaktdermatiit ja allergilised reaktsioonid, samuti hingamisprobleemid aurude ja lihvimistolmu sissehingamisel, eriti kui need ei ole täielikult kõvenenud

Viited
------

1. ↑  TEA entsüklopeedia 6. köide, 2011.
2. 1 2  1981. Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus. 656 lk
**Wolfgang von Kempelen** (slovaki keeles *Ján Vlk Kempelen*; ungari keeles *Kempelen Farkas*; sündinud 23. jaanuar 1734 Bratislava – 26. märts 1804 Viin) oli leiutaja ja riigiametnik Austria ertshertsogkonnas ja Ungari kuningriigis.

Wolfgang von Kempelen oli pärit saksakeelsest perekonnast. Valdas saksa, ungari, prantsuse, itaalia ja ladina keelt. Ta oli mitmekülgne inimene – andekas joonistaja ja graafik, kirjutas epigramme, luuletusi ja näidendeid. Viini Kunstiakadeemia valis ta 1789. aastal ta oma auliikmeks. 

1765. aastal määrati ta soolakaevanduste juhtivametnikuks Banaadis ja 1766. aastal Ungaris. Sõjast laastatud Banaadis osales ta juhtivametniku ja projekteerijana infrastruktuuri rajamisel (elamud, koolid, linatööstus, siidivabrik, sookuivendus). 

Kempelen projekteeris 1770. aastal ujuksilla üle Doonau Bratislavas, 1772. aastal isereguleeruva veesüsteemi Schönbrunni lossi pargis, projekteeris 1780. aastal aurumasina ja 1789. aastal auruturbiini ning osales 1780. aastatel Buda palee rekonstrueerimisel.

Kempelen sai üle Euroopa tuntuks oma maleautomaadiga Türklane. Tähelepanuväärne oli kõnesünteesi valdkonnas tema loodud 1791. aastal akustilis-mehaaniline kõnemasin, mis suutis tänu keele ja huulte mudeli lisamisele tekitada peale vokaalide ka konsonante.

Teosed
------

* Kempelen, Wolfgang von: "Mechanismus der menschlichen Sprache". Wien, 1791

Välislingid
-----------

 Wolfgang von Kempelen – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ľubomír Šatka 2016. aastal York Cityga treenimas
**Ľubomír Šatka** (sündinud 2. detsembril 1995 Ilavas) on Slovakkia jalgpallur, kes mängib Türgi kõrgliigaklubis Samsunspor ja Slovakkia jalgpallikoondises.

2012. aastal liitus ta Inglismaa klubiga Newcastle United. Ainsal korral mängis ta klubi põhimeeskonnas 3. jaanuaril 2015 Inglismaa karikavõistluste mängus Leicester City vastu. Hooajal 2015/16 oli ta lühikest aega laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis York City.

2017. aasta jaanuaris läks ta laenule Slovakkia kõrgliigaklubisse Dunajská Streda, kellega sõlmis 2017. aasta juunis püsiva lepingu.

2019. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Poola kõrgliigaklubiga Poznańi Lech. Hooajal 2021/22 tuli ta klubiga Poola meistriks.

2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Samsunsporiga.

Slovakkia jalgpallikoondises tegi Šatka debüüdi 25. märtsil 2018 mängus Tai vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 19. novembril 2023 EM-i valikmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu. Ta kuulus Slovakkia koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Poznańi Lech
* Ekstraklasa: 2021–22

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 25.12.2023)

| * v
* r
Slovakkia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Dúbravka
* 2 Pekarík
* 3 Vavro
* 4 Valjent
* 5 Šatka
* 6 Greguš
* 7 Weiss
* 8 Duda
* 9 Boženík
* 10 Suslov
* 11 Bénes
* 12 Kuciak
* 13 Hrošovský
* 14 Škriniar
* 15 Hubočan
* 16 Hancko
* 17 Hamšík (c)
* 18 Haraslín
* 19 Kucka
* 20 Mak
* 21 Ďuriš
* 22 Lobotka
* 23 Rodák
* 24 Koscelník
* 25 Hromada
* 26 Schranz
* Treener: Tarkovič

 | Slovakkia |
**Outloudz** on *electropop*i viljelev Eesti bänd.

Outloudzi esimene kontsert toimus 26. märtsil 2011 Tallinnas klubis Rock Café.

Bändi debüütalbum "Wide Awake" ilmus 26. mail 2011.

Outloudzi debüütsingel "It Was You" on edasiarendus Stig Rästa esmalt Saku on Ice Blacki reklaammuusikaks kirjutatud teemale.
Teine singel "I Wanna Meet Bob Dylan" osales lauluvõistlusel Eesti Laul 2011 ja sai seal teise koha.

"It Was You" (muusika ja sõnad Stig Rästa, Fred Krieger) ja "I Wanna Meet Bob Dylan" (muusika ja sõnad Stig Rästa, Fred Krieger) pääsesid enam kui 115 000 osaleja seast üle maailma laulukirjutamisvõistluse International Songwriting Competition finaali, kus lugu "I Wanna Meet Bob Dylan" sai kategoorias Pop/Top 40 kolmanda koha.

R2 Aastahitt 2011 muusikaküsitluse neljakümne parima hulka jõudis 3 Outloudzi laulu: 5. kohale "I Wanna Meet Bob Dylan", 8. kohale "Horrors" ja 27. kohale "The Only Sound". Sama küsitluse eesti esitajate n.ö. mitteametlikus koondtabelis saavutas Outloudz kolmanda kohta.

Eesti Fonogrammitootjate Ühingu korraldataval Eesti Muusikaauhinnad 2012 galakontserdil sai Outloudz kaks auhinda: Aasta debüütalbum ("Wide Awake") ja Aasta popalbum ("Wide Awake").

Albumid
-------

* 2011 "Wide awake"
	+ All for you
	+ I wanna meet Bob Dylan
	+ It was you
	+ Everything is alright
	+ Our little world
	+ Wide awake
	+ Falling down
	+ Horrors
	+ Monkey business
	+ Alive
	+ The only sound
	+ Marathon of love

Teised lood

* Cannibals
	+ 105
	+ Hit me now
	+ Morning Paper
	+ Night in heaven
	+ Killing Superman

Viited
------

1. ↑   Star Management – Artistid – Outloudz
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. november 2011. Vaadatud 10. jaanuaril 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Outloudz'i andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
Steve Biko haud
**Bantu Stephen Biko** (tuntud kui **Steve Biko**; 18. detsember 1946 Tarkastad – 12. september 1977 Pretoria) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi apartheidi-vastane aktivist.

1966. aastal alustas Steve Biko õpinguid Natali Ülikooli Durbani Meditsiinikoolis. Ülõpilasaktivistina osales ta Lõuna-Aafrika Üliõpilaste Organisatsiooni (ingl. *South African Students Organisation* ehk SASO) loomisel ja valiti asutamiskongressil 1969. aasta juulis selle presidendiks, millisele kohale ta jäi kuni 1970. aasta juulini. 1972. aastal oli ta üks Musta Teadvuse Liikumise (ingl. *Black Consciousness Movement* ehk BCM) asutajatest. Samal aastal heideti ta ülikoolist välja. 1973. aastal alustas Biko kaugõppeülikoolis Unisa õigusteaduse ja politoloogia õpinguid. 1973. aastal sai ta võimudelt avaliku esinemise keelu. Biko osales Mustade Inimeste Konvendi (ingl. *Black People’s Convention* ehk BPC) tegevuses.

18. augustil 1977 Steve Biko arreteeriti süüdistatuna terrorismis. Esialgu hoiti teda kinni Port Elizabethi vanglas, 11. septembril 1977 viidi ta üle Pretoria vanglasse, kus ta järgmisel päeval suri.

Viited
------

1. ↑  Stephen Bantu Biko South African History Online
2. ↑  Black People’s Convention (BPC) South African History Online
3. ↑  Steven Biko is arrested South African History Online
**Pensionäride meeleavaldus jaanuaris 1993** oli pensionäride kolm päeva kestnud meeleavaldus Tallinnas Lossi platsil Toompeal, kus protestiti madala elatisraha (pensioni) vastu. 

Meeleavaldus algas 11. jaanuaril. Toompeale kogunes tuhatkond pensionäri, kes nõudsid valitsuselt elatisraha suurendamist. Pensionärid polnud võimelised elama 260 krooni suuruse elatisrahaga. Meeleavaldajad kandsid loosungeid "Kuidas nälgid, pensionär? Mõõdukalt, ikka mõõdukalt" (vihje tollasele sotsiaalministrile Marju Lauristinile, kes kuulus Mõõdukate erakonda) jms. Meeleavaldus kulges agressiivselt, raevunud pensionärid ähvardasid Marju Lauristini. 13. jaanuaril nõudis peaminister Mart Laar kolmandat päeva kestnud meeleavalduse lõpetamist, sest selle käigus kasutati vägivalda ja ähvardati Vabariigi Valitsuse ja Riigikogu liikmeid. 16. jaanuaril kohtusid peaminister Mart Laar ja sotsiaalminister Marju Lauristin Pensionäride Ühenduse ja Pensionäride Liidu esindajatega ja jõudsid otsusele, et pensione ei suurendata, kuid töötavatelt pensionäridelt pensione ära ei võeta.

Viited
------

1. ↑  Kümme aastat uut Eestit, 1993 Eesti Päevaleht, 14. juuli 2001.