recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Prantsuse galeer
**Galeer** (itaalia sõnast *galera*) on aerude ja purjede abil liikuv puidust laev, mida kasutati alates 2. aastatuhandest eKr kuni 18. sajandini peamiselt sõja-, aga ka kaubalaevana.

Keskaegsel galeeril oli üks kuni kolm reeglina ladinapurjedega masti ja enamasti 16–32 paari ühes reas paiknevat aeru. Aerude pikkus oli kuni 15 meetrit ja ühe aeruga tegi tööd 3–9 meest. Galeeri pikkus oli kuni 60 meetrit, meeskonnas kuni 450 inimest. Sõudjateks olid harilikult orjad, sõjavangid või sunnitöölised. Venemaal 1696 rajatud galeerilaevastikus sõudsid sõdurid. Galeerid olid 7.–18. sajandil peaaegu kõigi Euroopa riikide laevastikus. Alates 15. sajandist olid relvastuses suurtükid.

Egiptuse sõjagaleer
-------------------

Ramses III (vaarao u 1186–1155 e.m.a) valitsemisperioodiks olid egiptlased laevaehituse kohta oma naabritelt palju õppinud. Ramsese galeerid olid ehitatud kiilule ja varustatud rammiga ning kaitsereelinguga sõudjatele. Vööris ja ahtris oli platvormid võitlemiseks, küljekaitsed ja *varesepesa* täpsuslaskurile või vaatlejale. Töömahuka raa allalaskmise asemel sai nelinurkset purje hõlpsasti ülespoole kokku rullida. Varsti pärast seda perioodi egiptlaste laevaehitustehnoloogia areng peatus ning ülevõim merel läks teistele rahvastele.

Viited
------

1. ↑  Ford, Rogers; Gibbson, Tony; Hewson, Rob; Jackson, Bob; Ross, David (2001). *The Entcyclopedia of Ships*. Amber Books Ltd. Lk 17.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Ban Ki-moon
**Ban Ki-moon** (hangul 반기문, hanja 潘基文, ka *Ban Gi-mun*, sündinud 13. juunil 1944) on endine Lõuna-Korea diplomaat ja poliitik, kes oli alates 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2016 ÜRO peasekretär.

Ban Ki-moon oli 2004. aasta jaanuarist 1. novembrini 2006 Lõuna-Korea välisminister.

Ta valiti ÜRO peasekretäriks 13. oktoobril 2006  ja vannutati ametisse 14. detsembril 2006 .

Ban Ki-moonil on bakalaureusekraad rahvusvahelistes suhetes Seouli ülikoolist ja magistrikraad avalikus halduses Harvardi ülikoolist.

Tunnustus
---------

* 2015 – Venemaa Teaduste Akadeemia auprofessor
* on valitud Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks

Tsitaat
-------

* "Kõik nõustuvad, et kliimamuutus on inimkonnale eksistentsiaalseks ohuks." We Can Do It, New York Times, 26. oktoober 2009

Vaata ka
--------

* ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1715
* ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1987

Viited
------

1. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 233
2. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 243

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kofi Annan** | **ÜRO peasekretär**2007–2016 | Järgnev**António Guterres** |
Herakles tapab Nemea lõvi
**Nemea lõvi** oli vanakreeka mütoloogias haavamatu metsloom, kes elas Argolises Nemea linna lähedal. Mõnes allikas on Nemea lõvi vanemateks nimetatud Typhonit ja Echidnat. Teda on nimetatud ka Orthose ja Kimääri järglaseks.

Herakles pidi sooritama Eurystheuse antud 12 vägitööd ja esimeseks käskis Eurystheus just Nemea lõvi hävitada.

Nemea lõvi elas kahe väljapääsuga koopas. Ühe ette veeretas Herakles kivimürakaid ja ootas siis, kuni lõvi teisest nähtavale ilmub. Algul katsus Herakles lõvi hävitada vibu ja noolte, siis oma oliivipuust nuiaga, ent kõik need osutusid kasutuks. Lõpuks kägistas Herakles lõvi ära. Mõne versiooni järgi surus Herakles oma käsivarre lõvile nii sügavale kurku, et see lämbus. Pärast püüdis ta tundide viisi edutult lõvilt nahka maha võtta, aga lõvi oli ju haavamatu. Kui Herakles oli juba meeleheitel, tuli tema juurde Athena, kes õpetas, et parim vahend lõvi nülgimiseks on ta enda küünised. Heraklesel oli keelatud kõrvalist abi kasutada, ent Athena abist ta kellelegi ei rääkinud.

Herakles tõi korjuse Mükeenesse näha. Eurystheus ehmatas surnud lõvi nähes väga. Enam iialgi ei käskinud ta tapetud loomi linna sisse tuua, vaid piirdus sellega, et neid linnamüüri pealt näha sai. On koguni väidetud, et edaspidi suhtles Eurystheus Heraklesega ainult heeroldi vahendusel, kelle nimi oli Copreus.

Edaspidi kandis Herakles lõvi nahka nii, et selle pea moodustas midagi kiivritaolist. Nemea lõvi nahaga kaetud kohtadest oli Herakles järelikult haavamatu.

Zeus muutis Nemea lõvi Lõvi tähtkujuks.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nemean Lion** |
**Austria keisri** tiitli võttis viimane Saksa-Rooma keiser Franz II endale 1804. aastal, kui Napoleon I ähvardas Saksa-Rooma riiki hävitada. See tiitel loodi peamiselt selleks, et Habsburgide valdustel oleks mingi formaalnegi ühtsus ning neid ei saaks niivõrd kergelt laiali jagada. Nii sai Austria ja teiste Habsburgide alade valitsejast nüüd keiser ja senine valitsejat tähistanud ertshertsogi tiitel märkis nüüd valitseja lähisugulast. Austria, Ungari, Böömimaa ja teised Habsburgide võimualused maad said endale aga nüüd ka *de iure* ühtse valitseja, kuna senini oli nende maade ühtsus põhinenud vaid personaalunioonidel ning oleksid võinud seetõttu võinud suhteliselt kergesti pärast kaotust Napoleonile kaotsi minna. Saksa-Rooma riik kaotatigi 1806, kuid Austria keisri tiitel säilis kuni 1918. aastani. 1867. aastast alates liideti Austria keisri tiitliga võrdsel alusel ka Ungari kuninga oma (seetõttu hakati riigipead kutsuma ka Austria-Ungari keisriks).

Austria Keiserlik kroon
Austria keiserlikud kroonijuveelid

Täistiitel
----------

Austria keiser,  

Ungari apostellik kuningas,  

Böömimaa, Dalmaatsia, Horvaatia, Slavoonia, Galiitsia, Lodomeeria, Illüüria, Jeruusalemma ja teiste alade kuningas,  

Austria ertshertsog,  

Toscana ja Krakówi (Krakau) suurhertsog,  

Lotringi, Salzburgi, Steiermargi, Kärnteni, Kraini ja Bukoviina hertsog,  

Transilvaania suurvürst,  

Määrimaa (Moraavia) markkrahv,  

Ülem-Sileesia, Alam-Sileesia, Modena, Parma, Piacenza ja Guastalla, Auschwitzi ja Zatori, Tescheni, Friuli, Ragusa ja Zara hertsog,  

Habsburgi ja Tirooli, Kyburgi, Goritzi ja Grandisca vürstlik krahv,  

Trento (Trienti) ja Brixeni vürst,  

Ülem- ja Alam-Lusaatia markkrahv ja markkrahv Istrias,  

Hohenemsi, Feldkirchi, Bregenzi, Sonnenbergi ja teiste valduste krahv,  

Trieste, Cattaro ja Wendisch Marki isand,  

Serbia Vojevoodkonna ja teiste valduste suurvojevood,  

Kuldvillaku ordu suverään.

Austria keisrid
---------------

* 1804–1835 Franz I (1768–1835), oli 1792–1806 Franz II-na viimane Saksa-Rooma keiser
* 1835–1848 Ferdinand I (1793–1875), eelmise poeg, loobus troonist
* 1848–1916 Franz Joseph I (1830–1916), eelmise vennapoeg, alates 1867 Austria-Ungari keiser (Austria keiser ja Ungari kuningas)
* 1916–1918 Karl I (1887–1922), eelmise vennapojapoeg, 1918 monarhia kaotati
Austria Maria
**Austria Maria** (17. september 1505 Brüssel – 18. oktoober 1558 Cigalo) oli Ungari ja Böömimaa kuninga Lajos II abikaasa.

Ta sündis Brüsselis Burgundia hertsogi Philipp Ilusa ja Kastiilia printsessi Juana tütrena. Ta kasvas üles Kastiilias, mille kuningaks tema isa 1505. aastal sai. Tema isapoolne vanaisa oli Saksa-Rooma keiser Maximilian I. Vanaema, Burgundia pärijanna Maria, oli juba surnud. Emapoolne vanaisa oli Aragóni kuningas Fernando II, vanaema aga Kastiilia kuninganna Isabel I. Tal olid vennad Ferdinand ja Karl ning õed Eleonore, Isabella ja Katharina.

Juba enne aastaseks saamist kihlati Maria Ungari ja Böömimaa kuninga Ulászló II vanima pojaga (selleks hetkeks polnud Ulászlól veel ühtki poega), aga Maria vend Ferdinand kihlati Ulászló II tütre Annaga (mõlemad sündisid 1503). Ulászló poeg Lajos sündis 1506 ja sai kuningaks oma isa surma järel 1516. Nad abiellusid 13. jaanuaril 1522 Budapestis. Nende ühisportree on säilinud ja kummagi pulmarõivaid saab näha Ungari Rahvusmuuseumis.

Maria oli Ungari ja Böömimaa kuninganna 4 aastat ja 7 kuud, kuni tema mees 29. augustil 1526 Mohácsi lahingus Suleiman Toreda juhitud Türgi vägede vastu lüüa sai ja põgenemisel Doonausse uppus. Lapsi neil ei olnud ja mõlemad troonid päris Lajosi õemees, Maria vend Ferdinand.

Rohkem Maria ei abiellunud, kuid 1530 sai ta siiski uuesti valitsejaks. Tema isa õde Austria Margarete, Madalmaade asehaldur, suri ja Maria vend Karl määras Maria regendiks. Madalmaid valitses ta 1555. aastani, mil Karl määras tema asemele Savoia hertsogi Emanuele Filiberto. Maria suri 3 aastat hiljem Cigalos.
**Austria Eleonore** (15. november 1498 – 25. veebruar 1558) oli Portugali kuninga Manuel I (1518–1521) ja Prantsuse kuninga François I abikaasa (alates 1530).

Ta sündis Madalmaades Gentis Burgundia hertsogi Philipp Ilusa ja Kastiilia printsessi Juana tütrena, aga kasvas üles Kastiilias, mille kuningaks ta isa 1504. aastal sai.

Tema isapoolne vanaisa oli Saksa-Rooma keiser Maximilian I. Vanaema, Burgundia pärijanna Maria, oli juba surnud. Emapoolne vanaisa oli Aragóni kuningas Fernando II, vanaema aga Kastiilia kuninganna Isabel I. Tal olid vennad Ferdinand ja Karl ning õed Isabella, Maria ja Katharina.

Esmalt tahtsid sugulased teda naita Inglismaa kuninga Henry VII, Prantsusmaa kuninga Louis XII või François I või Poola kuningaga, ent kui see ebaõnnestus, naitsid ta lõpuks 16. juulil 1518 Portugali kuninga Manuel I-ga, kes oli temast 29 aastat vanem. Neil oli kaks last: Carlos, kes sündis 18. veebruaril 1520 ja suri lapsena, ning Maria, kes sündis 8. juunil 1521, kuid jäi vallaliseks, ehkki oli üks Euroopa rikkamaid printsesse. 13. detsembril 1521 suri Manuel katku.

Daamide rahu põhjal abiellus ta 4. juulil 1530 François I-ga. Sellest abielust ei sündinud lapsi. Prantsuse kuningannana polnud tal mingit poliitilist mõju, kuid ta oli Prantsusmaa ja Saksa-Rooma riigi vaheline kontaktisik. Ta oli Karl V lemmikõde.

Austria Eleonore suri 1558. aastal tagasiteel Badajozist, kus ta püüdis sõlmida rahu oma tütre Mariaga.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Austria Eleonore** |
**Samo Chalupka** (27. veebruar 1812 – 19. mai 1883 Horná Lehota) oli slovaki romantistlik luuletaja.

Elu
---

Samo Chalupka mälestusmärk Račianske mýtos Bratislavas
Samo Chalupka oli kirjanik Ján Chalupka noorem vend. Samo õppis Bratislava Evengeelses Luterlikus Lütseumis teoloogiat ja Viini Ülikoolis filosoofiat. 1830. aastal toimus poolakate ülestõus Venemaa Keisririigi vastu, mistõttu ta loobus mõneks ajaks oma õpingutest ja liitus venelaste vastu võitlemiseks Poola armeega. Möödus vaid aasta, kui ta sai raskelt viga ning naasis koju Bratislavasse. Ta oli Ľudovít Štúri Slovakkia rahvusliku ärkamisliikumise vanim liige. Samuti oli ta üks Tšehhi-Slovaki Seltsi asutajaid ja aktiivseid liikmeid.

Kirjanikukarjäär
----------------

Samo kirjanikukarjäär sai alguse Bratislava Evengeelses Luterlikus Lütseumis, kus ta alustas oma esimeste juttude kirjapanemist nn Tšehhi piibellikus keeles. Tema esimesed luuletused ilmusid 1836. aastal almanahhis "Plody" (*Puuvili*). Tema kirjutisi iseloomustab patriotism, lojaalsus kodumaale ja inimestele. 1840. aastatel liitus Samo Slovakkia rahvusliku ärkamisliikumisega, et kodifitseerida oma keelt. Tema esimene luulekogumik "Spevy" (*Vokaalid*, 1868) oli tervenisti pühendatud Slovakkiale.

Teosed ja looming
-----------------

### Luuletused ja luulekogumikud

* 1829 – "Repertorium dispositionum"
* 1834 – "Koníku moj vraný Heje"
* 1834 – "Nářek slovenský"
* 1834 – "Píseň vojenská"
* 1864 – "Mor ho!"
* 1868 – "Spevy"

1. "*Likavský väzeň* (*Jánošíkova náumka*)"
2. "*Kráľoholská"*
3. "*Branko"*
4. "*Kozák* (*Syn vojny*)"
5. "*Turčín Poničan"*
6. "*Boj pri Jelšave"*
7. "*Odboj Kupov"*

* "Vojenská"
* "Juhoslovanom"
* "Bolo i bude"
* "Večer pod Tatrou"
* "Při návratu do vlasti"
* "Smutek"
* "Toužba po vlasti"
* "Má vlast"

### Tõlked

* 1843 – "Pálenka otrava", Heinrich Zschokke "Brandweinpesti" tõlge*.*
**Valenciennesi kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Valenciennes.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Saint-Saulve
2. Valenciennes

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
"Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente, Prospecte, Münzen, Wappen etc" esimese köide tiitelleht
"**Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente, Prospecte, Münzen, Wappen etc.**" on Johann Christoph Brotze (1742–1823) koostatud 10-köiteline käsikirjaline teos. 

Teos sisaldab Liivimaa linnade, külade ja mõisate vaateid, üksikasjalikke pilte talurahva riietusest ja kommetest, samuti müntide, vappide ja monumentide jäljendeid. Brotze kasutas kogumikus ka Eduard Philipp Körberi, Johann Wilhelm Krause, Karl Gotthard Grassi ja Ernst Markus Ulprechti joonistusi. See on Läti ja Eesti ajaloo suurepärane allikas.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente, Prospecte, Münzen, Wappen etc. E-kataloogis ESTER (vaadatud 26.09.2015)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente, Prospecte, Münzen, Wappen etc.** |

* Brotze kollektsioon: "Sammlung verschiedner Liefländischer Monumente ..."
**Deontiline loogika** on modaalloogika haru, mis uurib niisuguste sõnade (ja mõistete) nagu "lubatav" ("lubatud"), "lubamatu" ("keelatud"), "kohustuslik" ("kohustus", "kohus", "nõutav", "mittekohustuslik", "fakultatiivne", "peaks", "peab", "ülemäärane", "tähtsusetu", "tähtis", "vähim, mida teha annab", "parem kui", "parim", "hea", halb", "nõue", "vabadus", "võim", "immuniteet" vahelisi loogilisi suhteid.

Koos episteemilise loogika ja ratsionaalse valiku teooriaga on deontoloogiline loogika üks filosoofia valdkondi, mis uurib normatiivseid mõisteid ja normatiivseid väljendeid.

Ajalugu
-------

Deontilise loogika alged tekkisid 14. sajandil, kui hakati tähele panema paralleele aleetiliste modaalsuste ja deontiliste mõistete vahel. (Knuuttila 1981)

Katse deontilist loogikat (Mally deontoloogiline loogika) luua tegi 1926 ilmunud artikliga Ernst Mally, kes nimetas seda uurimisvaldkonda deontikaks (*Deontik*). Teda ei mõjutanud 20. sajandil aleetilise modaalloogika alal tehtu, kuid ta rajas esimesena deontilise loogika lauseloogika süntaksile ja kasutas esimesena deontilisi konstante. Tema süsteemis oli tõsiseid raskusi, näiteks ei suutnud ta eristada seda, mis peaks olema, sellest, mis on. 

Deontilisele loogikale kui sümbolloogika harule pani aluse Georg Henrik von Wright 1951. aastal ajakirjas Mind ilmunud artikliga "Deontic Logic". Termini pakkus välja C. D. Broad. Termin (nagu ka "deontika") on tuletatud vanakreeka sõnast δέον.

Kirjandus
---------

* Ernst Mally. *Grundgesetze des Sollens. Elemente der Logik des Willens*, Graz: Leuschner & Leubensky 1926. Ümbertrükk: Karl Wolf, Paul Weingartner (toim). Ernst Mally. *Logische Schriften: Großes Logikfragment, Grundgesetze des Sollens*, Dordrecht: D. Reidel, 1971, lk 227–324.
* Georg Henrik von Wright. Deontic Logic. – *Mind*, 1951, 60, lk 1–15.
* Georg Henrik von Wright. *Norm and Action. A Logical Enquiry*, New York: Humanities Press 1963.
* Risto Hilpinen (toim). *New Studies in Deontic Logic*, Dordrecht: D. Reidel 1981.
	+ Simo Knuuttila. The Emergence of Deontic Logic in the Fourteenth Century, lk 225–248.

Välislingid
-----------

* Paul McNamara. Deontic Logic. Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2010.
	+ Challenges in Defining Deontic Logic
* Gert-Jan Lokhorst. Mally's Deontic Logic, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2013.
|  |
| --- |
| Osa artiklitest teemal |
| Vana-Rooma poliitika ja valitsus |
|  |
| Perioodid |
| 
* **Kuningriik**(753–509 eKr)
* **Vabariik**(509–27 eKr)
* **Keisririik**(27 eKr – pKr 476)


|  |  |
| --- | --- |
| 
* **Printsipaat**(27 eKr – 285 pKr)

 | 
* **Dominaat**(285–476)

 |



|  |  |
| --- | --- |
| 
* **Lääne-Rooma**(395–476)

 | 
* **Ida-Rooma**(395–1453)

 |

* **Trapezundi keisririik**(1204–1461)
* **Kronoloogia**

 |
| Rooma konstitutsioon |
| 
* Kuningriigi konstitutsioon
* Vabariigi konstitutsioon
* Impeeriumi konstitutsioon
* Senat
* Komiitsid
* Magistraadid

 |
| Magistraadid |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 
* Konsul
* Preetor
* Kvestor
* Promagistraat

 | 
* Ediil
* Tribuun
* Tsensor
* Kuberner

 |

 |
| Erimagistraadid |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 
* Diktaator
* *Magister equitum*
* *Tribuni militum consulari potestate*

 | 
* *Rex*
* *Triumviri*
* *Decemviri*

 |

 |
| Tiitlid, ametid ja aunimetused |
| 
* Keiser


|  |  |
| --- | --- |
| 
* Legaat
* *Dux*
* *Officium*
* Prefekt
* *Vicarius*
* *Vigintisexviri*
* Liktor

 | 
* *Magister militum*
* Imperaator
* *Princeps senatus*
* *Pontifex maximus*
* Augustus
* Caesar
* Tetrarh

 |

 |
| Õigus |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 
* Rooma õigus
* *Ius*
* *Imperium*
* *Mos maiorum*

 | 
* *Auctoritas*
* Rooma kodakondsus
* *Cursus honorum*
* *Senatus consultum*

 |

* *Senatus consultum ultimum*

 |
| * v
* r
 |

**Konsul** oli Vana-Roomas täidesaatva võimu teostaja. Igaks aastaks valiti kaks konsulit. 

Konsulid võisid Rooma riigis kõike teha: olla vahekohtunikud, kinnitada, määrata ja valitseda. Nad olid sõjaväe juhid ja esindasid Rooma Riiki välissuhtluses ning juhtisid senatit. Piiranguid oli nende võimule tõesti vähe, kuid üks tähtsamaid piiranguid seisnes selles, et valiti kaks konsulit ja nad toimisid tavaliselt teineteise kontrollijatena.

Konsulid valiti rahvakoosolekul (tsenturiaatsetel komiitsidel) ja nende ametiaeg oli üks aasta algusega 1. jaanuaril (kuigi neid sai tagasi valida). Nende võimu täiendas tribuunide ja tsensorite süsteem; viimased võisid konsulite tegevust blokeerida. Peale selle võisid konsulite võimu varjutada määratud diktaatorid, kes võisid eriolukorras hakata valitsema konsulitest sõltumatult (kuid diktaatorid olid ametisse pandud konsulite poolt ning jäid tavaliselt ametisse ainult üheks kuuekuuliseks perioodiks). 

Konsuliamet jäi püsima ka pärast vabariigi muutumist impeeriumiks. Keisririigiaegsetel konsulitel oli palju väiksem võim kui vabariigiaegsetel. 

541 tühistas keiser Justinianus I konsuliameti, pidades seda mõttetuks ja laostavalt kulukaks. Ometi säilisid konsulid teatud vormis ka pärast seda. Konsuliteks olid siis tavaliselt Rooma keisrid, kes kandsid konsuli tiitlit mingi sündmuse puhul. Enamasti kasutatigi tol ajal seda tiitlit keisri kroonimise ajal. 

Keiser Leo VI tühistas Bütsantsi seadusi reformides konsuliameti (ka tseremoniaalsena) veel kord ning sellest ajast kadus see jäädavalt. 

Konsuliamet püsis Vana-Roomas kokku umbes 1395 aastat.

Vaata ka
--------

* Vana-Rooma konsulite loend
* San Marino kaptenregendid
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib auhinnast; ajalehe kohta vaata artiklit Meie Mats (ajaleht)* |

---

**Meie Mats** on endine auhind, mida anti Eesti kultuuritegelasele elutöö eest huumori, satiiri ja komöödia vallas.

Vastavalt statuudile ei antud kellelegi auhinda kaks korda ja auhinda ei antud postuumselt.

Auhinda andis iga aasta 1. aprillil välja huumoriajakiri Pikker, mille peatoimetaja auhinna väljaandmise algatas.

Auhinnaga käisid kaasas kaabu ja Tiiu Kirsipuu pronksskulptuur.

Auhinda anti aastatel 1987–2001. Meie Matsi auhinna on saanud järgmised isikud:

* 1987 Eino Baskin
* 1988 Sulev Nõmmik
* 1989 Lia Laats
* 1990 Priit Aimla
* 1991 Edgar Valter
* 1992 Tõnu Aav
* 1993 Hardi Tiidus
* 1994 Hugo Hiibus
* 1995 Ines Aru
* 1996 Olaf Kopvillem
* 1997 Lembit Sibul
* 1998 Toomas Kall
* 1999 Raimo Aas
* 2000 Jaanus Orgulas
* 2001 Priit Pärn

Vello Viisimaale anti 1991. aastal postuumselt Meie Matsi mälestusauhind. 

Kalju Kassile sooviti küll auhinda anda, kuid ta suri natuke aega enne selle väljaandmist.

Peeter Oja on Meie Matsi auhinnast keeldunud.

Viited
------

1. ↑  Õhtuleht - Peeter Oja keeldub tiitlist 6. märts 1999

Välislingid
-----------

* Meie Matsi auhind
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib botaanikamõistest; keeleteaduse mõiste kohta vaata artiklit Tüvi (keeleteadus); zooloogia mõiste kohta artiklit Kere; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Tüvi (täpsustus).* |

---

Šotimaal asuva Darnley plaatani tüvi
**Tüvi** (ladina keeles *truncus*) on puu varre harunemata osa. Aianduses loetakse tüveks varre maapinnast kuni alumise suure külgoksani ulatuvat osa. 

Tüvi on puude üks tähtsamaid struktuure, sest sealt harunevad oksad ja nendest omakorda teised taime maapealsed osad, mis moodustavad võra. Tüvi kinnitub maapinda juurte abil. Puude tüvi on kaetud puukoorega ning see on oluline puuliikide määramisel; sageli varieerub tüve värvus puu eri kõrgusil.

Tüvi esineb nii "tõelistel" puittaimedel kui ka näiteks palmidel ja teistel üheidulehelistel. Kõigil taimedel muutub tüvi aja jooksul kõvemaks protsessi tulemusel, mida nimetatakse kaheidulehelistel puudel sekundaarseks kasvuks ja üheidulehelistel puudel pseudosekundaarseks kasvuks.

Aianduses eristatakse varrel kolme osa:

* tüvi – maapinnast alumise külgoksani;
* tüvepikendus – tüve jätk võra sees, millele kinnituvad kõik teised oksad;
* võra juhtoks – viimase aasta juurdekasv puu ladvas.[*viide?*]

Puutüved on metsatööstuse põhiline toormaterjal.

Põõsaste maapinna lähedalt sirutuvaid (suhteliselt) jämedaid varsi kutsutakse tüvikuteks.[*viide?*]

Kui puu hävib, aga tüvest jääb alumine osa alles (see võib juhtuda näiteks tormimurru või metsaraie tulemusena), nimetatakse tüve allesjäänud osa kännuks.

* Ogaline korallpuu tüviOgaline korallpuu tüvi
* Arukase tüviArukase tüvi
* Noorte kuuskede tüvedNoorte kuuskede tüved

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tüvi** |
**Elmo Tiisvald** (sündinud 13. juunil 1967 Tallinnas) on eesti dirigent ja viiuldaja. 

Ta õppis aastatel 1974–1982 Tallinna Muusikakeskkoolis viiulit (juhendajaks õpetajad Ene Pedaste ja Tiiu Peäske), lõpetas aastal 1986 Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise- (juhendaja Enn Oja) ja viiulierialal (juhendaja Lemmo Erendy). Aastal 1993 lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia kooridirigeerimise alal (Ants Üleoja klass) ja 2003 orkestridirigeerimise alal (Paul Mägi ja Roman Matsovi klass).

Aastatel 1992–1995 töötas ta Eesti Filharmoonia Kammerkooris laulja, koormeistri ja dirigendina ning õppejõuna Eesti Muusikaakadeemias. 

1991. aastal asutas ta Tallinna Rahvusvahelise Orelifestivali Oratooriumikoori ja 1996. aastal Tallinna Kontserdikoori.

1995. aastal hakkas ta dirigeerima etendusi rahvusooperis Estonia, aastatel 1998–2009 töötas ja aastast 2013 on ta töötanud seal peakoormeistrina.

Aastatel 2009–2013 oli ta vabakutseline dirigent ja lektor.

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 02.06.2015)
2. ↑  Elmo Tiisvald Eesti teatri biograafiline leksikon.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib farmakoloogia mõistest; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Depressant (täpsustus)* |

---

**Depressant** on üldnimetus ainetele, mis pärsivad närvisüsteemi talitlusavaldusi – nii psüühilisi funktsioone kui neuroloogilisi funktsioone.

Teatud juhtudel on närvisüsteemi depressandid näidustatud ravimitena (tänapäeval bensodiasepiinid, varem barbituraadid).

Närvisüsteemi depressantideks on ka uimastid. Uimastitena tarvitatavate depressantide hulka kuuluvad näiteks alkohoolsed joogid ja rahustid, mõneti eraldiseisvana ka oopium jt opiaadid, kanepitooted.

Uimastid tekitavad juba väikestes kogustes tarvitamisel pidurdusprotsesside pärssimise tõttu eufooriat ning sageli alandavad tundlikkust, pikendavad reaktsiooniaega ja pärsivad motoorseid reaktsioone. Suuremates kogustes tarvitamine muudab enamasti kõne segaseks ja võib tarvitaja viia teadvusekaotuseni.

Mitme depressandi koostarvitamisel võimendavad nad üksteise mõju.

Depressandi vastand on stimulant.

Vaata ka
--------

* Antidepressant
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib elektrotehnika mõistest; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Kontakt (täpsustus)* |

---

**Kontakt** on elektriahela osi omavahel ühendav puutepaar. 

Kontaktide põhiliigid on järgmised:

* kinniskontakt – juhtide omavaheliseks püsivaks liitmiseks, nt klemmkontakt, kruvikontakt (mõlemad lahtivõetavad), presskontakt (mittelahtivõetav);
* lülituskontakt – elektriahelate kokku-, lahku- või ümberühendamiseks; lülituskontakt(id) on näiteks mehaanilisel lülitil, releel, kontaktoril:
* liugkontakt – kestvaks kulgpuuteliseks ühendamiseks, nt puutepaar kontaktjuhe–vooluvõttur;

Keelrelee kontakt (normaalolekus suletud)
 Relee eri tüüpi kontaktide skeem
Lülitus- ja liugkontaktid koosnevad enamasti paigalseisvast ja liikuvast poolest; ümberlülituskontaktil on kontaktipooli vähemalt kolm.

Lülituskontakte nimetatakse selle järgi, missugune on nende lülitamiseelne seisund (normaal- ehk vabaolek):

* normaalolekus avatud kontakti nimetatakse sulgevaks kontaktiks ehk sulgekontaktiks;
* normaalolekus suletud kontakti nimetatakse avavaks kontaktiks ehk lahkkontaktiks.

Olenevalt kontaktipoolte kujust võib nende kokkupuude olla punkti- või joonekujuline või siis pindjas; vastavalt on tegemist punkt-, joon- või pindkontaktiga.

Kontaktipooltevaheline elektriline takistus – kontakttakistus – sõltub kontakti kujust, kontaktipooli kokkusuruvast jõust, samuti puutepindade materjalist ja siledusest.

Vaata ka
--------

* Elektritingmärk
* Abikontakt
* Liugkontakt

Viited
------

1. ↑  ENE 5. köide, 1990

Välislingid
-----------

* Elektrilised kontaktid
**Elmut Laane** (31. märts 1928 Sadrametsa küla, Võrumaa – 24. oktoober 2001 Tartu) oli eesti arst (kardioloog) ja arstiteadlane.

Ta õppis Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumis. 1946. aastal ta arreteeriti Võrus süüdistatuna nõukogudevastases õpilasorganisatsioonis osalemises ning määrati karistuseks 10 aastat sunnitööd. Aastatel 1946–1954 viibis sunnitööl Vorkuta vangilaagris. Pärast vabanemist asus õppima Viljandi Meditsiinilisse Keskkooli, mille ta lõpetas kiitusega. 1964. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kiitusega.

Aastatel 1964–1981 töötas ta Võru Rajooni Keskhaiglas. 1967. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis meditsiinikandidaadi teadusliku kraadi väitekirjaga "Hegglini sündroomist südame kroonilise liigkoormuse korral" (juhendaja Ülo Lepp).

1982. aastast töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli sisehaiguste propedeutika kateedri õppejõuna, 1988. aastast professor. Aastatel 1992–1993 oli ta Tartu Ülikooli kardioloogia kliiniku professor, 1994. aastast emeriitprofessor.

Ta oli Eesti Endiste Poliitvangide Liidu liige ja Õigusvastaselt Represseeritute Rahvusliku Erakonna (hiljem Eesti Rahvusliku Erakonna) esimees.

Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1985 Kreutzwaldi mälestusmedal

Viited
------

1. ↑  "Represseeritute nimekirjad. L-LEI". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. oktoober 2017. Vaadatud 28. oktoobril 2017.
2. ↑  E-kataloog ESTER. Laane, Elmut. Hegglini sündroomist südame kroonilise liigkoormuse korral: dissertatsioon meditsiinikandidaadi teadusliku kraadi taotlemiseks. Tartu, 1967
3. ↑  Laane, Elmut. Inventarinimistu. Tartu Ülikooli Raamatukogu
**Villem Sikk** (18. märts 1865 Pakaste mõis – 6. aprill 1921) oli esimene Jõgeva alevivanem aastail 1919–1920.

Tema isa oli Pakaste mõisas viinameister. Isa suri varakult ning ema kolis koos lastega Härjanurme valda Jõunesse. Villem Sikk õppis Jõune külakoolis ja lõpetas Kursi kihelkonnakooli. Pärast kihelkonnakooli lõpetamist hakkas ta Jõunes koolmeistriks.

Sikk oli tegev Kursi Karskuse Seltsis: tema eestvedamisel pandi alus pasuna- ja laulukoorile ning lavastati näitemänge.

1913. aastal valiti Sikk vastasutatud Jõgeva Rahvahariduse Seltsi aseesimeheks. Ta oli ka Jõgevale tuletõrjeseltsi asutamise ja seltsimaja ehitamise eestvedaja. Jõgeva Vabatahtlike Tuletõrjujate Seltsi esimesel, 1908. aastal toimunud üldkoosolekul valiti Sikk seltsi esimeheks ja ta jäi sellesse ametisse kuni 1920. aastani.

1914. aastal korraldas Jõgeva Rahvahariduse Selts Jõgeval oma esimese laulupäeva, millest võtsid osa ümbruskonna laulukoorid. Villem Sikk oli kooride peajuht.

1915. aastal läks Villem Sikk kooliõpetaja ametist pensionile ja asus elama Jõgevale, kus pidas seltsimaja einelauda kuni oma surmani 1921. aasta aprillis. Ta maeti Kursi kalmistule.
**Tüvikonna põhimõte** on üks seadusjärgse pärimise põhimõtteid. Selle järgi ühe ja sama järjekorra siseselt jagatakse sugulased tüvikondadesse. Ühe tüvikonna moodustavad kõik pärandaja alanejad sugulased, kes on ühe pärandaja alaneja sugulase kaudu omavahel suguluses. Tüvikonnad määratakse pärima õigustatud isikute ja nende alanejate alusel igas järjekorras.

Tüvikonnad
----------

* Esimeses järjekorras on üks tüvikond – kõik pärijad on kas pärandaja alanejad sugulased (lapsed) või alanejate alanejad (lapselapsed);
* Teises järjekorras on kaks tüvikonda – pärandaja isa tüvikond (isa ja tema lapsed) ja pärandaja ema tüvikond (ema ja tema lapsed);
* Kolmandas järjekorras on neli tüvikonda – pärandaja emaema, emaisa, isaema ja isaisa tüvikond.

Tüvikondade arv järjekorra sees määrab pärandiosa suuruse, mis märgitakse murdosana. Iga tüvikond pärib võrdse osa tervikpärandist.

Näiteks teise järjekorra pärijate puhul:

* ½ pärandist emale ja tema alanejatele sugulastele (lastele);
* ½ isale ning tema alanejatele sugulastele.

Samamoodi kolmanda järjekorra pärijate puhul:

* ¼ pärandist emaemale ja tema alanejatele sugulastele;
* ¼ pärandist emaisale ja tema alanejatele sugulastele;
* ¼ isaemale ja tema alanejatele sugulastele;
* ¼ isaisale ning tema alanejatele sugulastele.

Tüvikondade puhul muutuvad oluliseks erinevad alanejad sugulased. Kui näiteks pärandaja vanematel on lapsi muudest suhetest, on konkreetsel lapsel võimalik pärida ainult ühe vanema osa, kuna on pärandajaga suguluses ainult ühe vanema kaudu.

Pärand saab tüvikondade vahel liikuda, kuid ainult siis, kui kõnealune tüvikond on tühi, st keegi sellest tüvikonnast ei saa pärida.

Näide
-----

Olukord, kus pärandaja sureb, tegemata viimse tahte avaldust. Pärandajal ei ole lapsi ega lapselapsi, aga ka abikaasat. Ka pärandaja vanemad on surnud. See-eest on aga elus 2 õde ning 1 poolvend, poolvennaga on pärandajal ühine ema. Pärimise järjekorra põhimõtte järgi ei pea vaatama kolmanda järjekorra täidetust, vaid pärand jagatakse terviklikult teises järjekorras (pärimisseadus § 12 lg-d 2 ja 3). Tüvikonna põhimõtte järgi peaksid pärima esmalt pärandaja vanemad, mõlemad ½ osas, tekib isa ja ema tüvikond. Kuna aga ka vanemad on surnud, tuleb pärand jaotada nende alanejate sugulaste vahel (asenduspõhimõte, pärimisseadus § 14 lg 3). Ema tüvikonnas on pärandaja 2 õde ning 1 poolvend, kes kõik pärivad tüvikonnas oleva osa pärandvaras võrdselt (1/3 osa ½ pärandvarast, seega 1/6 osa). Isa tüvikonnas aga poolvenda ei ole, kuna poolvend ei ole isa laps. Seega pärivad isa tüvikonnas oleva osa pärandvarast ainult pärandaja õed, pärides isa tüvikonnas mõlemad ¼ osa (1/2 osa ½ pärandvarast). Seega pärib pärandaja poolvend 1/6 osa pärandvarast, pärandaja õed aga mõlemad ¼ ja 1/6, seega kokku 5/12 suuruse osa pärandvarast.

Viited
------

1. ↑  T. Mikk. Pärimisõigus. Tallinn: Pakett, lk 30.
Kuupik Kleist
**Jakob Edvard Kuupik Kleist** (sündinud 31. märtsil 1958 Qullissatis Qeqertarsuaqi saarel) on Gröönimaa poliitik. Ta oli 12. juunist 2009 5. aprillini 2013 Gröönimaa peaminister. Ta kuulub vasakpoolsesse parteisse Inuit Ataqatigiit.

Kuupik Kleisti isa oli taanlasest tööline ja ema kurt grööni naine. Ta kasvas üles kasuvanemate juures. Ta õppis algkoolis Qullissatis ja hiljem Sisimiutis. 11-aastaselt saadeti ta Taani, kuigi ta taani keelt ei osanud. Ta õppis Birkerødi keskkoolis 1975–1978 ja lõpetas Roskilde Ülikooli sotsiaaltöö erialal 1983. 1988–1991 õpetas ta Nuukis ajakirjandust ja oli ajakirjanduskõrgkooli rektor. 1995–1996 oli ta Gröönimaa parlamendi liige ja 1996–1999 omavalitsuse välisameti direktor.

2001–2007 oli ta Taani parlamendi liige. 2007. aastast alates on ta Inuit Ataqatigiiti esimees.

2009. aastast oli ta Gröönimaa omavalitsuse juht. Temalt ei oodatud Gröönimaa täielikule iseseisvusele viivaid samme, sest Taani valitsuse subsiidiumid moodustavad 30% Gröönimaa eelarvest. Ta lubas tegeleda eeskätt sotsiaalsete teemadega, näiteks alkoholismi, koduvägivalla ja enesetappude vähendamisega.

Viited
------

1. ↑  BBC New: Self-rule introduced in Greenland, 21. juuni 2009 (inglise keeles)

Välislingid
-----------

* Biograafia (taani keeles)

| * v
* r
Gröönimaa peaministrid |
| --- |
| 
Jonathan Motzfeldt **·**  Lars Emil Johansen **·**  Jonathan Motzfeldt **·**  Hans Enoksen **·**  Kuupik Kleist **·**  Aleqa Hammond **·**  Kim Kielsen **·**  Múte Bourup Egede |  |
**Valvur** oli Tartus 1930. ja 1932. aastal ilmunud ajakiri.

Enda määratluse järgi oli Valvur "eraomandust ja kodukoldeid kaitsev ajakiri", "juutide marxismi ja fašismi vastane ajakiri", "kodukoldeid ja rahvuslikku kultuuri kaitsev ajakiri" ning "juutide, sotsialismi-kommunismi vastane ajakiri".

Ajakirja väljaandja ja toimetaja oli Peeter Rootslane. 

Toimetaja väitel oli ajakirja väljaandmise ajendiks kindral Johan Undi tapmine 1930. aastal. "Meie peame olema valvel, sest liikvel on pimeduse jõud! Need sõnad, mis ütles truu Eesti poeg, salavaenlase kuulist tabatuna, oma surma eel – olid nii mõjuvad, et sünnitasid ajakirja "Valvur". Kõlagu need sõnad niikaua, kui Eesti rahva ja riigi viimne salavaenlane meie maalt on kadunud! Tõusku mälestusmärk kindralmajor Johan Unt'i hauale! Aga veel tähtsam mälestus olgu ajakirja "Valvuri" aastakäigud raamatukogudes. Veel kauges tulevikus hoovaku "Valvuri" seest noorte hingesse vaimustusetuld ja armastust oma isamaa ja sugurahva vastu! Kodukollete, oma vanemate varanduse, kodanliste vabaduste ja kultuuri kaitsemine olgu igale noorele ülimaks eesmärgiks ja pühaduseks!"

1930. aastal ilmus neli numbrit ja 1932. aastal üks number, kõik kokku 80 lehekülge. 1930. aasta viimases numbris ennustati juutide leiutatud epideemia puhkemist Euroopas 1931. aastal. 

Ajakirja väljaandmine lõppes majanduslikel põhjustel.

Välislingid
-----------

*
**Caspar von Oldenbockum** (ka **Jasper von Altenbockum** või **Oldenbokkum**; umbes 1535 – 30. august 1565) oli Liivi ordu rüütel, Paide ordulinnuse komandant aastatel 1558–1562, Järva foogti kohusetäitja 1560–1562 ja Tallinna komtuuri kohusetäitja 1560–1561. 

Oldenbockum pärines ilmselt Reinimaalt Kleve hertsogkonnast. Tema vanemad olid Peter von Oldenbockum ja Sophia von Ossenbruck, teise nimega Till ja tal oli vähemalt neli venda. Oldenbockum astus Liivi ordusse umbes 1555. aastal tõenäoliselt Vestfaalis. Hiljemalt 1556. aastal saabus ta Liivimaale ja sai samal aastal ordurüütliks. 

1558. aastal võttis ta üle Vene-Liivi sõja ajal Paide lossi kaitsmise. Ta suutis linnust nii sel 1558, kui ka 1560. aastal ülekaalukate Moskva tsaaririigi vägede vastu edukalt kaitsta, pälvides nii üle-Liivimaalise austuse ning hüüdnime "Liivimaa viimane rüütel". Aastatel 1560–1561 oli Oldenbockum ühtlasi ka Tallinna ordulossi komandant, kes pidi pärast linna alistumist Rootsile lossi pärast mõningast piiramist loovutama.

Mälestussammas tekstiga "Den jungen Ritter Kaspar von Oldenbockum dem tapfern Verteidiger des Schlosses zu Weissenstein 1560." Mellini atlase Paide kreisi kaardil
1562. aastal, pärast orduriigi likvideerimist, jätkas Oldenbockum teenistust endise Liivi ordumeistri ja esimese Kuramaa hertsogi Gotthard Kettleri juures. 

1565. aastal juhtis Poola mõisameeste sõjakäiku rootslaste käes oleva Tallinna alla, kuid löödi taganema ja sai Sipa küla lähedal rootslaste suurtükikuulist pihta. Ta suri mõni päev hiljem, 30. augustil 1565 Vigala linnuses ja maeti Pärnu Nikolai kirikusse, mis hävis II maailmasõjas.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 23 (lk 84–85; Jasper von Altenbockumi nime all).



1. ↑  Greiffenhagen, T. W. Caspar v. Oldenbockum und seine Waffenthaten. Beiträge zur Kunde Liv-, Est- und Kurlands. Bd. II, 1-4; Heft 4; Reval, 1874-1881, lk 426.
**Näonärv** ehk **VII peaajunärv** ehk **seitsmes kraniaalnärv** ehk **fatsiaalnärv** (ladina keeles *nervus cranialis VII,* *nervus facialis*, *nervus intermedio-facialis*) on paljude kesknärvisüsteemiga loomadel kraniaalnärvide hulka kuuluv peamiselt motoorne paariline närv.

Inimesel
--------

Inimestel areneb näonärv välja neljandaks eluaastaks. Näonärv väljub oliivi ja ajusilla vahelt. Näonärvi motoorsed kiud kulgevad läbi oimuluu sisemisse kuulmekäiku ja näonärvikanalisse ning edasi kõrvasüljenäärmesse. Siis jaguneb nägemisnärv harudeks, mis innerveerivad näo miimikalihaseid ja osaliselt ka kaelalihaseid. Nägemisnärvi parasümpaatilised kiud innerveerivad tiibjätke-suulaeganglioni (*ganglion pterygopalatinum*) kaudu pisaranääret ja submandibulaarganglioni (*ganglion submandibulare*) kaudu keele- ja lõuaalust süljenääret. 

Inimestel seostatakse näonärvi kahjustustega mitmeid haiguslikke seisundeid, nagu Belli paralüüs, vöötohatisejärgne genikulaatganglioniit ehk Ramsay Hunti sündroom ja Lyme'i tõbi.

Teistel loomadel
----------------

### Koduloomadel

Koduloomadel väljub näonärv ajusillas asuvast motoorsest (*nucleus motorius n. facialis*) ja piklikajus olevast parasümpaatilisest tuumast (*nucleus parasymphaticus n. facialis*) ning suundub koos esiku-teonärviga oimuluu kaudu sisemisse kuulmekäiku. Näonärv jaguneb koduloomadel järgmisteks närvideks:

* suur kaljunärv (*n. petrosus major*);
* jalusenärv (*n. stapedius*);
* sisemine kõrvalestaharu (*ramus auricularis internus*);
* kaudaalne kõrvalestanärv (*n. auricularis caudalis*);
* kakskõhtlihase-haru (*ramus digastricus*);
* kõrvalesta-lau närv (*n. auriculopalpebralis*);
* põseharud (*rami buccales*);
* alalõuaserva-haru (*ramus marginalis mandibulae*);
* kaelaharu (*ramus colli*).

### Roomajatel

Roomajate neuroanatoomiat on vähe uuritud. Näo osadest saavad nad liigutada ainult silmalauge, mida innerveerib näonärv. Näonärvist lähtuvad ka sensoorsed kiud, mis innerveerivad roomajatel maitsmispungasid.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 525:2004.
2. ↑  Meeli Roosalu. "Inimese anatoomia", Kirjastus Koolibri, l 222, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
3. ↑  Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 370,2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
4. ↑  Mader, Douglas R. (2006). "Neurology". *Reptile Medicine and Surgery*. St. Louis: Saunders Elsevier. Lk 143.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Terminologia Anatomicas A14.2.01.099: Nervus facialis [VII]. Näonärv
* Sissekanne Nomina Anatomica Veterinarias Nervus facialis (*nervus intermedio-facialis*). Näonärv, lk 129, 5th ed, 2012
Ränikarbiidikristall
**Ränikarbiid** (**SiC**) on pooljuhtmaterjal.

Sulab temperatuuril 2730 °C.

Vees ei lahustu.

Looduses leidub ränikarbiidi väga harva moissaniidina. Tavaliselt toodetakse ränikarbiidi kunstlikult ja enamik müüdavast materjalist on sünteetiline.

Ränikarbiid on pooljuht.

Ränikarbiidi võib vaadelda vääriskivina, ta sarnaneb teemandiga nii välimuse kui ka füüsikaliste omaduste poolest (läbipaistvus, murdumisnäitaja, kõvadus).

Ajalugu
-------

Aastast 1893 toodetakse ränikarbiidist pulbrit, mida kasutatakse abrasiivina.

1906 patenteeriti ränikarbiidist punktdiood raadiolainete detekteerimiseks. See toimus ainult paar nädalat pärast sarnast patenti, kus punktdiood oli ränist.

1907 avastati elektroluminestsents, kui Henry Joseph Round täheldas kristallide pingestamisel tekkivat kollakat valgust. Viimast avastust peetakse ühtlasi valgusdioodi leiutamiseks.

Kasutamine
----------

Porsche Carrera GT ränikarbiidist ketaspidurid
Ränikarbiidi kasutatakse kuulivestide jaoks keraamiliste plaatide loomisel.

Mõne sportauto keraamilised pidurid on valmistatud ränikarbiidist.

Astronoomias tehakse teleskoopide peeglid ränikarbiidist, sest see on madala soojuspaisumisega, hea soojusjuhtivusega ja suure kõvadusega.

Tänapäeval kasutatakse ränikarbiidi kõrgetel temperatuuridel töötavas pooljuhtelektroonikas. Luuakse Schottky dioode, isoleeritud paisuga väljatransistore, türistore.

Ränikarbiidist dioode on kasutatud ka elektrivõrgu kaitsmiseks välgulöökide eest.

Viited
------

1. 1 2  Jed Margolin. Road to the Transistor
**Valve Kikas** (kuni 1948 **Valve Kamsen**; 19. november 1914 Kõo vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 18. juuli 1991 Tallinn) oli eesti ehitusinsener ja tehnikateadlane.

Ta lõpetas 1934. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ning 1942. aastal Tallinna Tehnikaülikooli ehitusinsenerina. Ta kaitses TPI-s 1976. aastal väitekirja loomapidamishoonete ehitusfüüsika alalt ning sai tehnikakandidaadi kraadi.

Ta töötas aastatel 1939–1983 Tallinna Tehnikaülikoolis, alates vesiehitiste ja aluspõhjamehaanika labori abijõust kuni vanemteadurini.

Isiklikku
---------

Tema isa oli luuletaja ja ajakirjanik Reinhold Kamsen. Tema abikaasa oli ehitusteadlane Verner Kikas, tema pojad on füüsik Jaak Kikas ja majandusteadlane Ants Kikas.

Viited
------

1. ↑  Keskkoolid saatsid noori ellu. Sakala, nr 65, 9. juuni 1934. Lk 4

Kirjandus
---------

* 1986 – "Valve Kamsen-Kikas". // Ehitusinsenerid TPI-st. Valgus. Tallinn 1986. Lk 192
* 2000 – Vahur Mägi. "Kikas, Valve". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A – Ki. Tallinn 2000. Lk 631

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Räni-kardhein** (*Ceratophyllum demersum*) on veesisene taim kardheinaliste sugukonnast kardheina perekonnast.

Räni-kardhein on kosmopoliitse levikuga mageveetaim. 

Enamasti kasvab ta toiteaineterikastes seisvates või väga vaikse vooluga veekogudes suvise temperatuuriga 15–30 °C, kinnitudes mudasele põhjale. Vahel esineb ta ka nõrgalt riimveelistes veekogudes.

Taime vars kasvab 1–3 m pikkuseks. Varrel on hulgaliselt külgvõsusid, mis muudab ühe isendi suureks põõsakujuliseks massiks. Iga leht on 8–40 mm pikk. Lehed on 6–12 kaupa männastes. Lehed on terava servaga hammastega, jäigad ja haprad.

Taim on ühekojaline ja õitseb juulist septembrini. Õied on väikesed, umbes 2 mm pikad, kroonlehti on 8 või rohkem ja need on rohekaspruunikad. Samal taimel moodustuvad eraldi isas- ja emasõied.

Räni-kardhein on juurteta lehesarnaste risoididega.

Vili on ogadega 4-5 mm pikkune pähklike.

Räni-kardheina kasvatatakse sageli akvaariumides, sealhulgas külma veega täidetud akvaariumides. Isegi ilma juurteta võib taim kinnituda akvaariumi põhja või akvaariumis olevate esemete külge. Need helerohelised taimed pakuvad suurepärast kaitset vastkoorunud maimudele. Kardheina paljundatakse katkilõikamise teel.

Räni-kardheina kasutatakse veekogude puhastamiseks, sest nad eritavad aineid, mis takistavad tsüanobakterite arengut.

Viited
------

1. ↑  L.Raudsepp, (1981) Eesti õistaimi, Tallinn: Valgus, lk. 184

Välislingid
-----------

 Räni-kardhein – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Räni-kardhein andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Ceratophyllum demersum (inglise keeles)
**Raudtee Erastamise Rahva AS** (RER) oli 2000. aastal Eesti ärimeeste asutatud firma, mis osales Eesti Raudtee erastamiskonkursil.

Kolmest pakkujast jäi RER 865 miljoni krooniga viimaseks, konkursi võitis Rail Estonia 1,7 miljardi krooni suuruse pakkumisega. 17. jaanuaril 2001 vaidlustas RER erastamisagentuuri otsuse, kuna Rail Estonia polnud vaatamata lubadusele teatanud Eesti Raudteesse investeerima hakkava suure Põhja-Ameerika raudteefirma nime. Konkursi võitnud Rail Estonia loobus ostmisest, seetõttu sai Eesti Raudtee erastada teisele kohale jäänud Baltic Rail Service (BRS).

2001. aasta oktoobris avalikustas Marcel Vichmann BRS-i ja RER-i varasema kokkuleppe, mille kohaselt pidi võitja teise firma koos äriplaaniga ära ostma, BRS aga tahtis kokkuleppest taganeda; võimaliku ostusummana nimetati 70 miljonit krooni. 2004. aastal jõudsid firmad siiski ostuhinnas kokkuleppele. BRS ostis RER-i, kompenseerides ostuhinnaga Postimehe väitel konkursile tehtud kulutused 20-25 miljoni krooni ulatuses; ostu järel teatas BRS kavatsusest RER likvideerida.

RER-i juhataja oli Rain Tamm. Firma asutajate seas olid transiidiärimees Aadu Luukas ja turvafirmade omanik Urmas Sõõrumaa.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Salalepe Eesti Raudtee erastamisel sai kinnituse" ERR, 12.06.2004 (vaadatud 28. detsembril 2012)
2. ↑  Peeter Ernits "Kosjasõit Eesti moodi ehk kuidas raudteele osav kosjamoor leiti ja ta selle abil mehele pandi" virumaa.ee/Postimees, 10.03.2003 (vaadatud 28. detsembril 2012)
3. 1 2  Tõnis Erilaid "Eesti Raudtee erastamine peatus määramatuks ajaks" Õhtuleht, 18. jaanuar 2001 (vaadatud 28. detsembril 2012)
4. ↑  "Eesti Raudtee erastamine läheb edasi"[*alaline kõdulink*] Delfi/ETA, 28. märts 2001 (vaadatud 28. detsembril 2012)
5. ↑  Sulev Vedler "Ärimehed lubasid raudtee eest poliitikutele 20 miljonit krooni" Eesti Ekspress, 01.11.2001 (kordus 22. mail 2012; vaadatud 28. detsembril 2012)

Välislingid
-----------

* Tõnis Erilaid "Eesti Raudtee erastamine peatus määramatuks ajaks" Õhtuleht, 18. jaanuar 2001
* "Salalepe Eesti Raudtee erastamisel sai kinnituse" ERR, 12.06.2004
**Villem Tamm** (9. märts 1912 Ufa kubermang – 31. juuli 1973 Lehtse) oli eesti sportlane ja politseiametnik.

Ta sündis Laiuse kihelkonnast pärit August Tamme ja Salatsi kihelkonnast pärit läti päritolu Eliisabeti kolmanda pojana. 1921. aastal tuli pere Eestisse, elama asuti taas Tartumaale. Ta käis koolis Hugo Treffneri Gümnaasiumis, hiljem õppis aga politseinikuks. 

1938. aastal sai Tammest konstaabel Virtsus, samaaegselt tegeles ta ka tõstmise, kergejõustiku ja laskespordiga. Parimaid tulemusi saavutas ta esimesel tõstmises, tõustes 1940. aastaks Eesti raskejõustiklaste seltskonna tippu. 1941. aasta kevadel käis ta Eesti NSV koondise koosseisus võistlemas veel Gruusias, kuid 14. juunil 1941 küüditati ta Siberisse. Mõni aasta hiljem mõisteti talle 10 aastat vangistust koos 5-aastase asumisel olemisega. Tagasi Eestisse sai ta tulla alles 1956. aastal, siis asus ta elama oma vanemate juurde Lehtsesse. 

Ka seejärel jätkas ta tõstespordiga tegelemist, saades mitmekordseks Paide rajooni meistriks. Kuni aastani 1958 õppis ta Jänedal isa juures piiritusevabriku tehnoloogiks, sest tal kui represseeritul oli raske muud töökohta leida. Ta töötas kuni 1972. aastani Lehtse piiritusevabrikus (asus Kurge asunduses), kuigi ta ise oli täiskarsklane. 

Tamm suri 61-aastaselt infarkti.

Isiklikku
---------

Tema noorem vend Eduard Tamm oli samuti sportlane, kes osales edukalt ka veteranide spordivõistlustel.

1958. aastal abiellus Villem Tamm Milja Postiga, kellega ta oli tutvunud juba 1939. aastal, kuid Teine maailmasõda ja okupatsioonid olid nad viinud ligi 20 aastaks lahku. Järgmisel aastal sündisid neil kaksikud tütred Tiiu ja Ulvi Tamm.

Kirjandus
---------

* Tiit Lääne. "Sport Läänemaal. Triloogia I osa, Algusaegadest kuni 1945". Lääne Maakonna Spordiliit Läänela. Haapsalu 2007

Välislingid
-----------

* Villem Tamme sporditulemused