recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bonifato mägi** (*monte Bonifato*) on kõrgendik Itaalias Sitsiilia saarel Alcamo vallas. Geograafilised koordinaadid on 37°57′39″ N, 12°57′22″ E. Kõrgus merepinnast on 825 m.

Mäel on männimets ja Bosco di Alcamo looduskaitseala. 

Kõrgendiku nõlvadel on esiaegse kalmistu jäänused ja antiikaegse asunduse jäljed. Näha on jäänused suurest mahutist (Funtanazza) ja väravast (Porta della Regina), mille põhjal võib oletada linnamüüri olemasolu.

Bonifatot mainitakse viljakasvatuskülana 1182. Aastal 1332 andis Sitsiilia kuningas Federico III küla elanikele ühe privileegi. 

Tipul on jäänused nelja torniga Ventimigliade linnusest, mille laskis 14. sajandi lõpus ehitada Ventimigliad , kes olid tollal ka praeguse Alcamo valla ala lääniisandad. 

Kõrgendiku jalamil on Alcamo. 

20. sajandi esimeste kümnendini kasvas ainult mäe tipus iilekstammede ja karvaste tammede mets. 1930ndatel hakati istutama metsa, eriti süüria mändi, mis praegu domineerib. 

Mäe tippu ja looduskaitsealale viib vallatee Via per il Monte Bonifato. Tee ääres on arvukalt elamuid. Tee on valgustatud, välja arvatud viimased poolteist kilomeetrit enne looduskaitseala.

Mäelt paistavad muu hulgas Palermo mäed idas ja Marettimo saar läänes, selge ilmaga ka Ustica põhjas ja Monte Cammarata kagus.

Mäest Alcamoni ulatub peaaegu lõpuni ammutatud travertiini leiukoht. 

Travertiinis umbes 500 000 aastat tagasi kivistunud maismaakilpkonna munad.
Ühest Monte Bonifato koopast on travertiini seest leitud kääbuselevandi *Elephas falconeri* jäänused (tagapurihambad) ning suure maismaakilpkonna kivistunud sfäärilised munad ja kilp. Viimaseid säilitatakse Gaetano Giorgio Gemmellaro muuseumis Palermos. See leiukoht on võimaldanud ka korrigeerida perekonna *Elephas* stratigraafiat Sitsiilias, sest ühest travertiinitükist, mis on täidetud sellest travertiinist palju noorema paleomullaga, leiti keskmise suurusega elevandi *Elephas mnaidriensis* jäänused (varem peeti teda ekslikult kääbuselevandi eellaseks).
Jakov Fjodorovitš Dolgoruki portree. Ermitaaž.
**Jakov Fjodorovitš Dolgorukov** (**Dolgoruki**; Яков Фёдорович Долгоруков; 1659–1720) oli Vene bojaar, vürst. 

Ta sai poolakast õpetaja käe all väga hea hariduse, valdas vabalt ladina keelt. 

1682. aasta streletside mässu ajal asus ta avalikult tsareevitš Pjotr Aleksejevitši poolele. Viimane tegi ta oma toastolnikuks. 

Tsaaritar Sofja Aleksejevna, kes kartis tema mõju vennale, saatis ta 1687 saadikuks Prantsusmaale ja Hispaaniale paluma neilt riikidelt abi eelseisvas sõjas Türgiga. Missioon ei olnud edukas. 

Aastal 1689, kui tsareevitši ja tsaaritari tüli oli haripunktis, ilmus Dolgorukov ühena esimestest Peetri juurde Troitse-Sergi suurkloostrisse. Selle eest määras Peeter ta Moskva kohtuprikaasi kohtunikuks.

Aastatel 1695 ja 1696 oli ta kaasas mõlemal Azovi sõjakäigul. Ta ülendati lähedaseks bojaariks.

Kui Peeter I 1697 välismaale sõitis, jättis ta Dolgorukovi lõunapiiri valvama ja Väike-Venet jälgima. 

Kui 1700 asutati Sõjaprikaas, allutati Dolgorukovile komissariaadi- ja proviandiosakond. 

Narva lahingus 1700 võeti ta sõjavangi. Vangis oli ta kümme aastat, algul Stockholmis, hiljem Jakobstadis. Sealt saadeti ta kuunaril Umeå poole. Laeval oli 44 Vene vangi ja 20 rootslast. Koos kaaslastega tegi Dolgorukov rootslased relvituks ning käskis kipparil sõita Tallinna, mis oli juba Vene valduses. 

Peeter I määras Dolgorukovi senaatoriks, käskides tal jätkata kindral-sõjakomissari ülesannete täitmist. Rootsis vangis olles oli Dolgorukov saanud lähedalt tutvuda Rootsi riigikorraldusega, mistõttu ta sai Peetrile kasulikuks nõuandjaks, eriti kolleegiumivalitsemise alal. 

Aastal 1717 määras Peeter I Dolgorukovi Revisjonikolleegiumi esimeheks. Ta oli riigikassa tulude ja kulude range ja äraostmatu kontrolör. Ühe asja arutamisel ütles ta senatis: "Tsaarile on tõde parim teener. Kui teenida, siis mitte petta; kui petta, siis mitte teenida." (Царю правда лучший слуга. Служить — так не картавить; картавить — так не служить.) Pärimuses on palju jutte tema otsekohesusest ja äraostmatusest. Samuti paistis ta silma selle poolest, et seisis vastu Peeter I despootlikele otsustele.

Pärimuse järgi on Dolgorukov maetud Peterburi Andrease kiriku kalmistule. 

Selle artikli kirjutamisel on kasutatud vene- ja prantsuskeelse Vikipeedia artiklit seisuga 7.1.2009.
Johann Briesmann
**Johann** või **Johannes Briesmann** (ka **Briessmann**, **Brießmann**, **Brismann**; 31. detsember 1488 Cottbus – 1. oktoober 1549 Königsberg) oli saksa usureformaator ja teoloog.

Briesmann sündis Brandenburgis Cottbusis, kus tema pere kuulus linna patritsiaadi hulka. 1510. aastal astus Briesmann frantsisklaste mungaordu liikmeks, 1518. aastal asus ta õppima Oderi-äärse Frankfurdi ülikoolis. 1520. aastal siirdus ta aga Wittenbergi, kus liitus peagi Martin Lutheri juhitud reformatsiooniga. 1522. aastal sai ta sealt teoloogiadoktori kraadi. Samal aastal läks ta Cottbusi, kus ta väitles frantsisklastega mungatõotuse ja muude teoloogiliste probleemide üle. Sama aasta lõpus pöördus ta Wittenbergi tagasi.

1523. aastal siirdus Briesmann Lutheri soovitusel ja reformatsioonist mõjustatud Saksa ordu kõrgmeistri Albrecht von Hohenzollerni kutsel Königsbergi, kus ta 1525. aastal aitas välja töötada evangeelset kirikukorraldust. Samal aastal ta ka abiellus, olles esimene abielus jutlustaja Preisimaal. Briesmann oli kõrgmeistrist hertsogiks saanud Albrechti lähikondne, olles tema lossijutlustajaks.

1527. aastal kutsuti Briesmann aga Riia linna, et ta seal üldise kirikukorralduse välja töötaks. Koos Andreas Knopkeniga koostasidki nad 1529. aastal Riia kirikukorralduse, mis 1533. aastal ka Tallinna ja Tartusse laienes. Briesmann ise tegutses Riias kuni 1531. aastani, misjärel ta Preisimaale tagasi pöördus. Tema tagasipöördumise põhjusteks olid halvenev tervis ja ilmselt ka poliitilised vastuolud, kuna hertsog Albrechti usaldusalusena äratas ta eestkätt umbusaldust Liivi ordu leeris.

Liivimaalt naasmise järel oli Briesmann jutlustajaks Königsbergi toomkirikus. 1544. aastal aitas ta välja töötada uut Preisimaa kirikukorraldust. Seejärel tekkisid tal aga vastuolud hertsog Albrechti soosiku Andreas Osianderiga, kelle usuõpetus kaugenes luterluse põhivoolust. 1549. aastal muutus tüli avalikuks, kuid samal aastal suri Briesmann katku.

Kirjandus
---------

* Leonid Arbusow noorem, *Die Einführung der Reformation in Liv-, Est- und Kurland*. Riia: Deubner, 1921.
Joonis 1. Geodeetilised koordinaadid
**Geodeetilised koordinaadid** on Maal asuva punkti laius B (ingl *latitude*) ja pikkus L (ingl *longitude*). Geodeetiliste koordinaatide nagu ka geograafiliste koordinaatide määramisel kasutatakse mõõtühikuna kraade, minuteid ja sekundeid (kuuekümnendsüsteemi).

Laius ja pikkus
---------------

Laius B on nurk ekvatoriaalse tasapinna ja punkti normaali vahel. Laius saab omada väärtusi 0° ekvaatoril kuni 90° põhja või lõuna suunas ja seda nimetatakse vastavalt põhja- või lõunalaiuseks. Laius B on joonisel 1 tähistatud B-ga, seda mõõdetakse kaarele KK′ vastava nurgana. Geograafiline laius määrab ära antud punkti paralleeli arvulise väärtuse. Eesti asub paralleelide 57°,5 ja 59°,7 vahel.

Pikkus L on nurk punkti läbiva meridiaani ja algmeridiaani ehk nullmeridiaani ehk Greenwichi meridiaani vahel. Pikkus saab omada väärtusi 0° ‑ 180° ida või lääne suunas ja seda nimetatakse vastavalt ida- ja läänepikkuseks. Pikkus L on tähistatud joonisel 1 tähega L ja seda mõõdetakse kaartele K′A või BK vastava nurgana.

Meridiaanid ja paralleelid
--------------------------

Meridiaan on joon, mis tekkib Maa pöörlemistelge läbiva tasandi ja ellipsoidi lõikumisel ning ühendab põhja- ja lõunapoolust. Meridiaan on pool suurringjoonest. Greenwichi observatooriumit läbivat merdiaani nimetatakse alg- ehk nullmeridiaaniks.

Paralleel on joon, mis tekib Maa pöörlemisteljega ristuva tasandi ja ellipsoidi lõikumisel. Ekvaator on paralleel, mis läbib Maa keskpunkti. Kõik paralleelid peale ekvaatori on väikeringid.

Referentsellipsoid
------------------

Geodeetilised koordinaadid asetuvad mõttelisele matemaatilisele kujundile, milleks on pöördellipsoid. Pöördellipsoidi kuju on kõige sarnasem Maa tegeliku kujuga. Selliseid pöördellipsoidi mudeleid nimetatakse referentsellipsoidideks. Ajalooliselt on piirkonniti ja ülemaailmselt kasutusel olnud mitmesuguseid referentsellipsoide. Eestis ja mujal Euroopas kasutatakse geodeetiliste koordinaatide arvutamisel rahvusvahelise referentsellipsoidi GRS80 parameetreid.

Viited
------

1. ↑  Ene Ilves (2012). "Punkti geodeetiliste ja ristkoordinaatide määramine". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. detsember 2019. Vaadatud 24. veebruaril 2021.
2. 1 2  Osborn, Peter (2013). "The Mercator Projections".
3. ↑  "Coordinate systems and transformations". Vaadatud 24.02.2021.
4. ↑  "Geodeetiline süsteem". *Riigi Teataja*. Vaadatud 23.02.2021.
**Geograaf** on aktiivselt geograafiaga tegelev inimene.

Geograafia on jagunenud mitmeks üksteisest suuresti eristuvaks haruks. Seetõttu ei ole geograafide seas üksmeelt selles, mis on geograafia ja kes on geograaf.

Geograafia on väga vana teadus ja seepärast on aja jooksul muutunud ka geograafi tööülesanded. Esimeseks geograafiks peetakse enamasti Eratosthenest.

Traditsiooniliselt on peetud geograafiks inimest kes valmistab kaarte. Tänapäeval tegelevad sellega geograafid, keda nimetatakse kartograafideks. Geograaf oli senitundmatute maade avastaja ja kirjeldaja – sellest ka nimetus. Praeguseks on geograafiast kujunemas midagi keskkonnateaduse laadset, mis uurib inimese ja looduse vastastikmõju. Kui geoloogias tegeldakse enamasti küsimustega, mille tekkimises inimesel pole mingit rolli (vulkaanipursked, maavarad), siis geograafias on asi risti vastupidine. Enamik geograafilisi probleeme, ka loodusgeograafias, on seotud inimese tegevusega. Sellisteks inimese poolt tugevasti mõjutatud küsimusteks loodusgeograafias on näiteks happevihmade levik või kliimamuutus.

Geograafia on sünteesiv teadus, mis uurib keskkonda läbi ruumikontseptsiooni. Seega on geograafil vaja laiapõhjalist haridust, milles oleks ühendatud nii reaal- kui ka humanitaarteadused. Et geograafia õppekava ülikoolides ei ole reeglina väga spetsiifiline, ei ole geograafiks olemiseks vaja alati vastavat haridust. Paljud geograafiaga produktiivselt tegelevad inimesed ongi majandusteaduse, geoloogia, keskkonnateaduse, bioloogia vms. taustaga.

Vaata ka
--------

* Geograafide loend
**Jakovs Šapiro** (vene keeles *Яков Нохимович Шапиро*; 1865 Ventspils – ?) oli juudi rahvusest kaupmees, sionist ja filantroop. Ta valiti aastal 1907 Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).

Ta õppis Liepāja Nikolai gümnaasiumis ning Moskva ja Tartu ülikoolis, kirjutas ajalehtedes sotsiaalpoliitilistel teemadel.

Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Duumas olles kuulus ta kadettide fraktsiooni, valiti südametunnistuse vabaduse ja rahvahariduse komisjoni, võttis sõna arupärimise avalduse kohta, mis puudutas valvurite ja vangide kokkupõrget Riia keskvanglas 2. aprillil 1907, kirjutas alla Tõnis Jürise algatatud Eestimaa kubermangu maareformi projektile, mis esitati 13. aprillil 1907, kadettide projektidele surmanuhtluse kaotamisest, maareformi ettevalmistavatest asutustest, maakonna semstvovolinike valimistest, töötutele ühiskondlike tööde rahastamisest.

Hiljem elas Inglismaal, hukkus Teise maailmasõja ajal Londoni pommitamisel.
Johann Benedict Listing
**Johann Benedict Listing** (25. juuli 1808 Frankfurt – 24. detsember 1882 Göttingen) oli saksa matemaatik ja füüsik.

Elulugu ja teadustegevus
------------------------

Listing sündis Tšehhi päritolu käsitöölise peres. Juba lapsepõlves ilmnesid tema silmapaistvad võimed reaalainetes ja joonistamises.

1830. aastal astus Listing Göttingeni ülikooli, kus algul kuulas peaaegu kõiki loenguid, kuid seejärel valis matemaatika. Seda valikut mõjutas suuresti tema õpetaja Carl Gauss, kes märkas andekat õpilast. Gauss kutsus Listing oma sõprade ringi, kuhu kuulus ka Wilhelm Weber. Listing osales rohkematel kursustel, kui talle stipendiumiga määratud matemaatika ja arhitektuur. Ta õppis ka astronoomiat, anatoomiat, füsioloogiat, botaanikat, mineraloogiat, geoloogiat ja keemiat. 

Listingi võttis kasutusele termini "topoloogia", mida ta esimest korda kasutas oma kooliõpetajale Müllerile saadetud kirjas (1836).

1834. aastal kaitses Listing doktorikraadi. 1837. aastal astus ta Hannoveri kõrgemasse kutsekooli õpetajaks.

1839. aastast töötas ta Göttingeni ülikoolis, kus algul asendas füüsika õppetoolis Weberit, kes oli vallandatud poliitilistes protestides osalemise tõttu.

1845. aastal avaldas Listing teose "Beitrag zur psycholoogschen Optik" ja joonistas sellele ise illustratsioonid.
1846. aastal Listing abiellus, paaril sündis kaks tütart. 

Geodeesias võttis Listing 1872. aastal Maa kuju idealiseeritud geomeetrilise pinna jaoks kasutusele termini "geoid". 1847. aastal kirjutas ta raamatu "Vorstudien zur Topologie", kus kasutab topoloogia terminit *geometria situs* termini *analysis situs* asemel.

1858. aastal avastas Listing iseseisvalt Möbiuse lehe ehk pooleldi keeratud lehe omadused samal ajal August Ferdinand Möbiusega, kuid ta uuris lisaks ka kõrgemat järku keerdudega lehtede (paradroomsete rõngaste) omadusi .

Teosed
------

* De svperficiebvs secvndi ordinis : dissertatio inavgvralis. Univ. Diss. Göttingen, 1834.
* Kleine hygrometrische Tafeln für die Beobachter des Psychrometers. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen, 1844.
* Ueber unsere jetzige Kenntniss der Gestalt und Grösse der Erde. Göttingen, 1872.
* Beitrag zur physiologischen Optik. Herausgegeben von Otto Schwarz. Ostwalds Klassiker Nr. 147, Leipzig, 1905.

Viited
------

1. 1 2 3  Johann Benedict Listingi biograafia ja ülikooliaastad.
2. ↑  Möbius strip.

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
*
**Hillar Kareva** (8. detsember 1931 Tallinn – 17. juuni 1992 Tallinn) oli eesti helilooja.

Elukäik
-------

Hillar Kareva lõpetas 1951. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1956. aastal Eugen Kapi õpilasena Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni erialal. Ta oli 1955–1966 Eesti NSV Kunstide Valitsuse inspektor, töötas 1962–1967 Tallinna Muusikakoolis ja 1966–1982 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete õppejõuna.

Looming
-------

Kareva on kirjutanud sümfoonilist, vokaalsümfoonilist ja eelkõige kammermuusikat. Mitme teose jaoks on ta saanud inspiratsiooni vanakreeka mütoloogiast (nt süit-sonaat "Aiolose paun" ("Neli tuult"), 1964; kontserttriptühhon "Parise kiusatus" klaverile ja altsaksofonile, 1984). 

Ta on kirjutanud muusikat teiste hulgas Anna Haava, Ain Kaalepi, Aino Kallase, Doris Kareva, Heljo Männi, Ellen Niidu ja Marie Underi sõnadele.

Isiklikku
---------

Hillar Kareva tütar on luuletaja Doris Kareva.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  *Eesti Elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000 (= Eesti Entsüklopeedia 14) ISBN 9985-70-064-3, lk 141

Kirjandus
---------

Ines Rannap. *Hillar Kareva.* – Tiina Vabrit (koostaja). *Eesti tänase muusika loojaid.* Tallinn: Eesti Raamat, 1985.

Välislingid
-----------

* Kontserdistuudio: Hillar Kareva Neli laulu bassile ja klaverile ERR videoarhiiv
* Hillar Kareva edition49 kodulehel (tutvustus, teosed, pilt, noodinäited)
* Hillar Kareva multimeedialeksikonis "Eesti muusika" (lühitutvustus, teosed, pildid)
* Doris Kareva. Õrn sõda. Eleegia, Sirp, 2. detsember 2011
**"Ivani lapsepõlv"** on 1962. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Vladimir Bogomolovi jutustusel "Ivan".

Andrei Tarkovski on ise filmi kohta öelnud: ""Ivani lapsepõlves" püüdsin ma analüüsida inimese seisundit, kellele on avaldanud mõju sõda. Kui inimene hävineb, siis toimub loogilise arengu katkemine, eriti veel siis, kui see sünnib lapsega. Ta (filmi peakangelane) kangastus mulle kohe, kui hävinenud isiksus, sõja poolt segi paisatud".

Sisu
----

12-aastane Ivan on sõjas kaotanud kõik omaksed. Ta tegutseb Punaarmees rindel luurajana ja täidab ohtlikke ülesandeid käies vaenlase tagalas. Kui teda tahetakse Nõukogude tagalasse saata, siis põgeneb ta partisanide juurde. Kuid sealtki saadetakse ta tagalasse internaatkooli. Ivan aga ei saa rahu, põgeneb internaatkoolist ja pöördub rindele tagasi. Ühel luurekäigul sattub ta vaenlaste kätte ja tema saatus on otsustatud.

Osatäitjad
----------

* Nikolai Burljajev – Ivan
* Valentin Zubkov – kapten Holin
* Jevgeni Žarikov – vanemleitnant Galtsev
* Stepan Krõlov – vanem Katassonov
* Nikolai Grinko – alampolkovnik Grinko
* Valentina Maljavina – velsker Maša
* Vladimir Marenkov – Malõšev
* Dmitri Miljutenko – vanamees
* Irma Rauš – Ivani ema
* Nikolai Smortškov – vanem
* Andrei Kontšalovski – sõdur

Viited
------

1. ↑  DVD "Ivani lapsepõlv" kaas. Tallinn, 2007
| Medalikohad |
| --- |
| Nigeeria esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1964 | I keskkaal |

**Nojim Maiyegun** (sündinud 17. veebruaril 1941 Lagoses) on Nigeeria endine poksija.

Ta sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlusel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Joseph Gonzalesile (Prantsusmaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. See oli Nigeeria poksijate ja üldse sportlaste esimene medal kaasaegsetelt olümpiamänguselt alates Nigeeria sportlaste debüüdist 1952. aastal.

Ta poksis aprillist 1971 kuni detsembrini 1973 elukutselisena. Ta osales kokku 16 kohtumisel ning võitis neist 12 (neist 10 nokaudiga) ja kaotas 4 kohtumist. Ta asus seetõttu elama Austriasse ja elab seal senini.

Viited
------

1. ↑  18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Nojim Maiyegun veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Nojim Maiyegun lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Geodeetiline joon** (inglise keeles *geodetic line*, *geodesic*) on diferentsiaalgeomeetrias joon, mis kujutab mingis mõttes lühimat teed pinnal paikneva kahe punkti vahel, või kui üldisemalt võtta, siis kahe punkti vahel Riemanni muutkonnas. Tegemist on "sirgjoone" mõiste üldistusega kõverruumis.

Eestis ilmunud matemaatikaleksikon (2003) annab geodeetilise joone kohta kaks tähendust: 1) antud pinnal paiknev joon, mille kooldumistasand igas punktis läbib pinna normaali selles punktis; 2) üldistatud (näiteks Riemanni) ruumis olev joon, mis on lühim oma kahe teineteise küllalt lähedase punkti vahel.

Määratlus
---------

Geodeetilise joone täpsem määratlus sõltub ruumi tüübist. Näiteks kahemõõtmelisel pinnal, mis asub kolmemõõtmelises eukleidilises ruumis, on geodeetilisteks joonteks üsna väikesed kaared, mis on sellel pinnal lühimad teed joone otste vahel. Tasapinnal on geodeetiliseks jooneks sirge, silindril – heeliks, sirgjoonelised moodustajad ja ringjooned ning sfääril – suurringide kaared.

Kasutus füüsikas
----------------

Geodeetilisi jooni kasutatakse relativistlikus füüsikas. Nii näiteks liigub üldrelatiivsusteoorias testobjekt piki aegruumi geodeetilisi jooni. Sisuliselt võib kõikide lagranžiaanide ajalist evolutsiooni käsitleda kui liikumist piki geodeetilisi jooni erilises ruumis. Sel viisil on ette kujutatav kogu kalibratsiooniväljade teooria.

Vaata ka
--------

* Maailmajoon

Viited
------

1. ↑  Ülo Kaasik. "Matemaatikaleksikon". Tartu: 2003, lk 64
Geoff Platt (2008)
**Geoff Platt** (sündinud 10. juulil 1985 Torontos) on Kanada-Valgevene jäähokimängija, kes mängib keskründajana Soome kõrgliigaklubis JYP.

Ta alustas karjääri Ontario Hockey League'i klubides. Kuigi NHL-i *draft* '​is teda ei valitud, on ta karjääri jooksul mänginud kahes NHL-i klubis: Columbus Blue Jacketsis (hooaegadel 2005–06 ja 2006–07) ja Anaheim Ducksis (hooajal 2007–08).

Aastatel 2008–2022 KHL-i klubides: Minski Dinamos mängis ta aastatel 2008–2013 viis hooaega, 2014–2015 Jaroslavli Lokomotivis kaks hooaega, 2015–2018 Moskva CSKA-s kolm hooaega, 2018–19 ühe hooaja Jokerites, 2019–2020 Jekaterinburgi Avtomobilistis ja 2020–2022 Ufa Salavat Julajevis. 2010. ja 2014. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. Lisaks mängis ta vahepeal Soome kõrgliiga klubis Tampere Ilves (hooaja 2008/09 teisel pool) ja Rootsi kõrgliigas Växjö Lakersis (hooaja 2016/17 esimese pooles).

2022. aasta juulis naasis Platt Soome kõrgliigasse, sõlmides üheaastase lepingu JYP-iga.

2012. aastal sai ta Platt Valgevene kodakondsuse ning alates sellest ajast kuulunud Valgevene jäähokikoondisse.

Viited
------

1. ↑  "Geoff Platt arrives in JYP". JYP Jyväskylä. 11. juuli 2022. Vaadatud 11. juulil 2022.

Välislingid
-----------

* Geoff Platt KHL.ru lehel
* Geoff Platt NHL.com lehel
* Geoff Platt hockeydb.com lehel
Jäneda linnamägi Kalijärve poolt
**Jäneda linnamägi** on oosi tüüpi linnamägi Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Jäneda külas.

See on seljandik muistsete Järva-, Harju- ja Virumaa ühinemiskohas Piibe maantee ääres Kalijärve idakalda ja Jäneda jõe vahel. 

Sellel asus linnus, mida kasutati aktiivselt 10.–12. sajandil.

Kirjeldus
---------

Jäneda linnamägi on sadakond meetrit pikk, mitmeosaline küngas. Seal on olnud kaheosaline ja osaliselt valliga piiratud linnuseõu, mis kitseneb põhja suunas. 

Esimene lõunapoolne linnamäe osa on kolmnurkse kujuga. Lõunaosas jaguneb oos kaheks haruks. Mõlema haru suunas on 2,5–3 meetri kõrgune vall. Põhjapoolse valli kõrgus on 3–3,5 meetrit ja valli välisküljel on kuni 4,5 meetrit lai vallikraav. Valli välisjalami ja kaitsekraavi vahel on 4–5 meetri laiune vöönd, kus linnus külgneb oosi järskude nõlvadega. Selles osas puudub linnusel kaitsevall. Arvatavasti olid seal puust kaitseehitised.

Teine suurem põhjapoolne osa on ebatasane. Kaitsevall on ainult põhjapoolses otsas, mis viitab võimalikule tornile. Selle välisjalamilt 6–7 meetri kaugusel on kuni 2,5 meetri sügavune vallikraav. Kõrgendikud asuvad ka linnuse lõunaosas, kus selle lõunakülje nurkades kõrgus oletatavasti koguni kaks kaitsetorni. Linnuse põhjaküljel pealinnusest eraldatuna on asunud eeslinnus.

Viited
------

1. ↑  /Tõnisson, E. 2008. Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20, lk. 209-210/

Välislingid
-----------

* Jäneda linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
* Jäneda linnamägi veebiportaalis eestigiid.ee
Seetali Alpid ja Zirbitzkogel vaadatuna loodest (Lachtalist)

Seetali Alpid (Austria)Seetali Alpid
Asukoht Austrias
**Seetali Alpid** (saksa: *Seetaler Alpen*) on 26 km pikk mäestik Austrias Lavanttali või Noriki Alpides Muri jõest lõunas Scheiflingi ja Zeltwegi vahel. Kõrgeim tipp on Zirbitzkogel (2396 m).

Topograafia
-----------

Seetali Alpidega külgnevad põhjas Murtal, idas Obdachi sadul, lõunas Klippitztörli kuru ja läänes Neumarkti sadul. Enamik mäestikust asub Austria Steiermargi liidumaal, alles Klippitztörli juures ulatub see Kärnteni liidumaale. Olulisimad tipud (põhjast lõunasse) on:

* Weißeck (1743 m)
* Brandriegel (1721 m)
* Hohe Ranach (1981 m)
* Erslstand (2124 m)
* Wenzelalpe (2151 m)
* Kreiskogel (2306 m) koos väga raske Lukas-Max *Via ferrataga*
* Scharfes Eck (2364 m)
* Zirbitzkogel (2396 m)
* Fuchskogel (2214 m)
* Streitwiesenalm (kohalikele *Blutwiese*) ja Judenburgi rist (1764 m)
* Zöhrerkogel (1874 m)
* Angerlkogel (1774 m)
* Jägerstube (1749 m)

Klippitztörli kurul on suur suusakuurort. Suusatada saab ka Sabathy hüti ja Tonneri hüti lähedal.

Kõrgel mäeahelikul on mitu konarlikku kaljut, mis tõusevad metsapiirist kõrgemale.

Piirkonda läbib *Eisenwurzenweg* (Austria pikamaarada 08). See ulatub Zirbitzkogeli tippu.

Turism
------

Mäestik on populaarne mägironijate ja jalutajate seas. Lisaks on Klippitztörli kurul ja sellest põhja pool mitu suusakuurorti.

*Seetaler Alpe* polügoon, mida haldavad Austria relvajõud, on mäestiku põhjanõlval ja sinna pääseb Judenburgist.

Hütid
-----

* Winterleiteni hütt (1782 m) Zirbitzkogelist kirdes
* Alpengasthof Sabathy (1620 m) Zirbitzkogeli idajalamil
* Zirbitzkogelhaus (2376 m) Zirbitzkogeli tipus
* Tonneri hütt (1600 m) poolel teel Mühlenist Zirbitzkogelile
* Waldheimi hütt (1614 m) poolel teel Obdachist Zirbitzkogelile
* St. Martini hütt (1710 m) *Streitwiesenalmi* lähedal
* Klippitztörli hütt (1644 m) Klippitztörli kurul suusakuurordi lähedal
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib majandusteadlasest; ajaloolase ja diplomaadi kohta vaata artiklit Ivan Udaltsov (ajaloolane ja diplomaat)* |

---

Hauasammas Udaltsovide perekonna matmispaigas Moskvas Novodevitšje kalmistul. Sinna on maetud ka professor Ivan Udaltsov
**Ivan Dmitrijevitš Udaltsov** (vene keeles Иван Дмитриевич Удальцов; 7. märts 1885 Moskva, Venemaa Keisririik – 30. jaanuar 1958 Moskva, Nõukogude Liit) oli Nõukogude Liidu majandusteadlane, professor, Moskva ülikooli rektor (1928–1930), Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi esimene rektor (1944), kahe Lenini ordeni kavaler.

Moskvas on tema järgi nimetatud tänav – Ulitsa Udaltsova.

Elukäik
-------

Udaltsov oli aadliperekonnast pärit. Tema isa Dmitri Ivanovitš Udaltsov oli Moskva linnahaigla arst. Ivan Udaltsov lõpetas 1903. aastal kuldmedaliga Moskvas gümnaasiumi ja astus samal aastal Moskva ülikooli õigusteaduskonda. 1905. aastal sai temast Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Osalemise eest revolutsioonilisest liikumisest arreteeriti ta 1907. aastal, heideti ülikoolist välja ja mõisteti asumisele Vologda kubermangu. Asumisele saatmine jäi siiski ära, sest Udaltsov sai loa riigist lahkuda koos keeluga naasta enne 1910. aastat. Udaltsov jätkas õpinguid Saksamaal: õppis Freiburgi, Leipzigi ja Müncheni ülikoolis. Pärast naasmist kodumaale 1910. aastal, teenis ta sõjaväes ja seejärel lõpetas eksternina ülikooli. Ta võttis osa I maailmasõjast.

Pärast Oktoobrirevolutsiooni 1917. aastal määrati ta esialgu tööle Hariduse rahvakomissariaati, seejärel võttis ta osa Vene kodusõjast. 1921. aastal suunati ta tööle 1. Moskva Ülikooli, kus sai samal aastal poliitökonoomia professoriks. Aastatel 1928–1929 oli Udaltsov 1. Moskva Ülikooli rektori kohusetäitja. 1929. aasta lõpus reorganiseeriti ülikooli juhtimisstruktuur. Rektoraat kujundati ümber direktsiooniks. Udaltsov jätkas ülikooli juhtimist direktorina (1929–1930). 1934. aastal määrati ta poliitökonoomia kateedri juhatajaks. 1941. aastal rajas ta ülikoolis majandusteaduskonna ja oli selle dekaan aastatel 1941–1955.

Kui 1944. aastal reorganiseeriti ülikooli rahvusvaheliste suhete teaduskond iseseisvaks kõrgkooliks – Välissuhete Instituudiks (nüüdne MGIMO) – määrati Udaltsov selle direktoriks (oli selles ametis alla aasta).

Isiklikku
---------

Ivan Udaltsovi vend medievist Aleksandr Udaltsov valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliikmeks. Ivan Udaltsovi poeg Ivan Udaltsov oli nõukogude diplomaat; lapselapselaps Sergei Udaltsov (sündinud 1977) on vasakpoolsete vaadetega opositsionäär.

Ivan Udaltsov on maetud Novodevitšje kalmistule Udaltsovide matmispaigas. Hauasambale on raiutud tema, tema abikaasa Margarita Udaltsova (1887–1964) ja diplomaadist poja Ivan Udaltsovi (1918–1995) nimi.

Viited
------

1. 1 2  Иван Дмитриевич Удальцов. nature.web.ru
Abhisit Vejjajiva
**Abhisit Vejjajiva** (tai อภิสิทธิ์ เวชชาชีวะ; sündinud 3. augustil 1964 Suurbritannias Newcastle-upon-Tyne'is) on Tai poliitik.

Ta oli 17. detsembrist 2008 kuni 5. augustini 2011 Tai peaminister.

Abhisit Vejjajiva sündis Inglismaal arstide perekonnas. Ta omandas Oxfordi Ülikoolis bakalaureusekraadi filosoofia, politoloogia ja majandusteaduse alal; hiljem sai magistrikraadi majandusteaduse ja bakalaureusekraadi õigusteaduse alal. Ta pidas muu hulgas loenguid ka Tai ülikoolides.

Abhisit Vejjajiva poliitikukarjäär algas 1992. aastal, kui ta valiti Bangkoki esindajana parlamenti. Alates aprillist 2005 on ta Tai Demokraatliku Partei esimees. Pärast 2007. aasta parlamendivalimisi sai temast opositsioonijuht.

Pärast seda, kui Tai konstitutsioonikohus saatis 2. detsembril 2008 laiali valitseva Rahva Võimu Partei ja tema koalitsioonikaaslased ning keelustas nende parteide juhtide osalemise poliitikas, astus peaminister Somchai Wongsawat tagasi ja peaministri kohusetäitjaks sai Chaovarat Chanweerakul. 

Seejärel valis Tai parlament 15. detsembril 2008 Abhisit Vejjajiva riigi peaministriks, kuningas Bhumibol Adulyadej kinnitas ta ametisse 17. detsembril.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Chaovarat Chanweerakul kohusetäitja** | **Tai peaminister**17. detsember 2008 – 5. august 2011 | Järgnev**Yingluck Shinawatra** |
Geoffrey Kondogbia (2019)
**Geoffrey Edwin Kondogbia** (sündinud 15. veebruaril 1993 Nemours'is) on Prantsusmaal sündinud Kesk-Aafrika Vabariigi jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Prantsuse kõrgliiga klubis Marseille Olympique ja Kesk-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis RC Lens, millega liitus 2004. aastal. 2010. aasta novembris debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Prantsusmaa kõrgliigas.

Aastatel 2012–2013 mängis ta Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla, 2013–2015 Prantsusmaa kõrgliiga klubis Monaco ja 2015–2017 Itaalia kõrgliiga klubis Milano Internazionale.

2017. aasta augustis suundus ta Milano Internazionalest laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Valencia. 2018. aasta mais sõlmis ta klubiga püsilepingu.

2020. aasta novembris sõlmis Kondogbia nelja-aastase lepingu Madridi Atléticoga.

2023. aasta suvel liitus ta 8 miljoni euro eest Marseille Olympique'iga.

Kondogbia kuulus Prantsusmaa noortekoondistesse ja pidas aastatel 2013–2015 viis mängu Prantsusmaa jalgpallikoondises. 2013. aastal tuli ta Prantsusmaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Seejärel otsustas ta hakata koondises esindama oma päritolumaad Kesk-Aafrika Vabariiki. Kesk-Aafrika Vabariigi koondises tegi ta debüüdi 12. oktoobril 2018 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Elevandiluuranniku vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 18. novembril 2018 mängus Rwanda vastu.

Tema vanem vend Evans Kondogbia on samuti jalgpallur.

Saavutused
----------

Valencia
* Copa del Rey: 2018–19

Välislingid
-----------

 Geoffrey Kondogbia – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Madridi Atlético mängijad  –  La Liga |
| --- |
| 

* 1 Grbić
* 2 Giménez
* 4 Kondogbia
* 5 De Paul
* 6 Koke
* 7 João Félix
* 8 Griezmann
* 9 Cunha
* 10 Correa
* 11 Lemar
* 12 Lodi
* 13 Oblak
* 14 Llorente
* 15 Savić
* 16 Molina
* 17 Saúl
* 18 Felipe
* 19 Morata
* 20 Witsel
* 21 Carrasco
* 22 Hermoso
* 23 Reinildo
* Treener: Simeone

 |
**Scott McKenzie** (sünninimi **Philip Wallach Blondheim**; 10. jaanuar 1939 Jacksonville, Florida – 18. august 2012 Los Angeles, California) oli USA laulja ja laulukirjutaja. Ta on eelkõige tuntud oma 1967. aasta hittsingli "San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)" poolest, mida on nimetatud 1960. aastate hipiliikumise mitteametlikuks hümniks.

Elulugu
-------

Philip Wallach Blondheim sündis 10. jaanuaril 1939 Florida osariigis Jacksonville'is. Tema perekond kolis Põhja-Carolinasse Asheville'i, kui ta oli kuuekuune. Ta kasvas üles Põhja-Carolina ja Virginia osariigis, kus ta sai sõbraks oma ema ühe sõbra poja John Phillipsiga, kes oli hiljem ansambli The Mamas & the Papas juhtfiguuriks. 1950. aastate keskel laulis ta mõnda aega Tim Rose'iga keskkooliansamblis The Singing Strings. Hiljem moodustas ta Phillipsi, Mike Borani ja Bill Clearyga *doo-wop*-ansambli The Abstracts.

New Yorgis muudeti ansambli nimi The Smoothies'iks ning Decca Recordsiga salvestati kaks singlit, mille produtseeris Milt Gabler. The Smoothiesi ajal otsustas Blondheim võtta oma esinejanimeks Scott McKenzie.

1961. aastal kohtusid Phillips ja McKenzie Dick Weissmaniga ning nad moodustasid keset folkmuusikahullustust folkansambli The Journeymen. Nad andsid Capitol Recordsiga välja kolm albumit ja seitse singlit. 1964. aastal läks ansambel laiali. McKenzie ja Weissman alustasid soolokarjääri, samas kui Phillips moodustas Denny Doherty, Cass Ellioti ja Michelle Phillips'iga ansambli The Mamas & the Papas.

Phillips kirjutas ja produtseeris McKenzie'le laulu "San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)". Phillips mängis salvestamisel kitarril, Gary L Coleman kelladel, Joe Osborn basskitarril ja Hal Blaine trummidel.

Laul avaldati USA-s singlina 13. mail 1967 ja see sai kohe hitiks, jõudes singliedetabelis Billboard Hot 100 neljandale ja Kanadas teisele kohale. Suurbritannias jõudis see edetabeli tippu. Kokku müüdi singlit maailmas üle seitsme miljoni eksemplari.

McKenzie järgmine laul "Like An Old Time Movie", mille looja ja produtsendiks oli samuti Phillips, jõudis USA-s 24. kohale. Tema debüütalbum "The Voice of Scott McKenzie" ilmus veel samal aastal. Teine album "Stained Glass Morning" tuli müügile 1970. aastal. Need kaks albumit jäidki tema ainsateks.

1968. aastal kirjutas ta Kanada lauljale Anne Murrayle laulu "What About Me", millega algas Murray karjäär.

1988. aastal oli ta The Beach Boysi laulu "Kokomo" üks kaasautoritest.

1986. aastal liitus McKenzie The Mamas & the Papasi uue koosseisuga ja esines ansambliga kuni 1998. aastani.

2001. aastal esines ta John Phillipsi mälestuskontserdil Los Angeleses.

McKenzie suri 2012. aasta augustis 73-aastaselt. Ta kannatas 2010. aastast Guillaini-Barré sündroomi all.

Viited
------

1. ↑  "Lein! Suri 60-ndate lillelaste iidol Scott McKenzie". Publik. 20. august 2012

Välislingid
-----------

* Koduleht
Scott Sinclair (2017)
**Scott Andrew Sinclair** (sündinud 25. märtsil 1989 Bathis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Preston North End.

Sinclair on mänginud paljudes Inglismaa klubides. Ta alustas klubikarjääri Bristol Roversis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1998. aastal. Hooajal 2004–05 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Inglismaa kolmandas liigas. Premier League'is on ta mänginud Chelsea, Wigan Athleticu, Swansea City, Manchester City, West Bromwich Albioni ja Aston Villa meeskonnas. Inglismaal on tema säravaimaks hooajaks jäänud 2010–11, kui ta lõi esiliigas Swansea City meeskonnas 19 väravat ja valiti samal hooajal liiga sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2016–2020 mängis ta Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic, kellega tuli ta kolm korda Šotimaa meistriks. 2017. aastal valiti ta Šotimaa liiga kui ka Celticu aasta jalgpalluriks.

Sinclair kuulus Inglismaa noortekoondistesse, kuid ta pole Inglismaa jalgpallikoondises mänginud. 2012. aasta suveolümpiamängudel osales ta Suurbritannia olümpiameeskonnas ja lõi alagrupiturniiril värava Araabia Ühendemiraatide vastu.

Saavutused
----------

Birmingham City
* Football League Championship: teine koht 2008–09

Aston Villa
* FA Cup: teine koht 2014–15

Celtic
* Scottish Premiership: 2016–17, 2017–18, 2018–19
* Scottish Cup: 2016–17, 2017–18, 2018–19
* Scottish League Cup: 2017–18, 2018–19

Välislingid
-----------

 Scott Sinclair – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Kipper** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kipper 246 inimesel: 122 mehel ja 124 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kipper meeste puhul 622. kohal ja naiste puhul 679. kohal.

Kipper oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 75–79 aastat, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,00.
Nimi oli kõige sagedasem Saare maakonnas, kus seda kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 7,73 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Eesti mõisavaldades 16 korral talupoegadele nimeks Kiper ja Kipper. Neist Saaremaal Karja ja Jämaja kihelkonnas kahel korral, Jaani, Muhu ja Pöide kihelkonnas ühel korral, lisaks Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas kahel korral ja Viljandi kihelkonnas korra. Samuti Läänemaal Vigala, Varbla ja Käina, Võrumaal Põlva, Pärnumaal Audru ning Harjumaal Kose kihelkonnas.

Nimede eestistamise käigus võeti 1935. ja 1938. aastal Kipper uueks nimeks kahel korral, kui loobuti nimedest Gering ja Kirper.

Samal ajal loobuti 1936.–1938. aastal nimest Kipper kolmel korral, kui võeti uuteks nimedeks Kaljusaar, Kallasmaa ja Pilve.

Nime kandjaid
-------------

* Aksel Kipper, eesti astrofüüsik (1907–1984)
* Kadri Kipper, eesti laulja (sopran) (1984–)
* Milvi Kipper, eesti jalgrattasportlane (1944–)
* Tõnis Kipper, eesti ajakirjanik ja lavastaja (1962–)
* Tõnu Kipper, eesti astrofüüsik (1939–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 02.08.2022)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kipper.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kipper.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kipper.

Välislingid
-----------

* Kipper statistikaameti andmebaasis
Piiskop Roman (2012)
**Roman** (vene keeles Роман; kodanikunimega **Aleksei Aleksandrovitš Lukin**, vene keeles Алексей Александрович Лукин; sündinud 11. oktoobril 1968 Prohladnõis Kabardiini-Balkaari ANSV-s) on Vene Õigeusu Kiriku vaimulik (peapiiskop).

Ta juhib alates 2011. aastast Jakutski piiskopkonda.

Haridustee ja töötamine õppeasutustes
-------------------------------------

Aleksei Lukin lõpetas 1987. aastal kutsekooli ja 1993. aastal Stavropoli Vaimuliku Seminari. Aastatel 1995–1999 õppis ta  Moskva Õigeusu Vaimulikus Akadeemias. 1999. aastal kaitses samas usuteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Аскетические воззрения архиепископа Феодора (Поздеевского)".

1999. aastal määrati munkpreester Roman Stavropoli Vaimuliku Seminari prorektoriks.

2004. aastal lõpetas ta Stavropolis asuva Kaukaasia Rahvaste Sõpruse Instituudi psühholoogiateaduskonna. 2005. aastal valiti ta Kaukaasia Rahvaste Sõpruse Instituudi usuteaduskonna dekaaniks.

Aastatel 2008–2011 oli ta Moskva Patriarhaadi kõrgkooli – Kirikliku aspirantuuri ja doktorantuuri – kuulaja.

Vaimulik teenistus
------------------

Lukin astus kiriku teenistusse 1987. aastal. 1992. aasta märtsis  pühitseti mungaks (munganimega Roman). 1992. aasta aprillis pühitseti ta munkdiakoniks ja sama aasta augustis munkpreestriks.

2002. aastal ülendati ta patriarh Aleksius II seadlusega iguumeniks ja 2006. aastal ülendas Aleksius II Romani  arhimandriidiks..

2008. aasta oktoobris valis Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinod Romani juhtima Stavropoli piiskopkonna Mihhailovskoje vikariaati. 2009. aastal saatis Püha Sinod ta Gruusia Apostliku Autokefaalse Õigeusu Kirikuga kooskõlastatult Thbilisisse venekeelseid usklikke teenima.

2011. aasta mais valis Püha Sinod Romani Jakutski ja Lenski piiskopiks. 2011. aasta juunis  pühitseti Roman Moskvas  Lunastaja Kristuse katedraalis piiskopiks. Hirotoonia viis läbi Moskva ja kogu Venemaa patriarh Kirill.

1. veebruaril 2016 Lunastaja Kristuse katedraalis peetud liturgial ülendas patriarh Kirill piiskop Romani peapiiskopiks.

Püha Sinodi otsusega määrati ta 15. oktoobril 2018 Jakuutia vaimuliku seminari rektoriks.

Tunnustus
---------

* 2013 – Kaukaasia Rahvaste Sõpruse Instituudi auprofessor

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Роман, архиепископ Якутский и Ленский (Лукин Алексей Александрович). patriarchia.ru

Välislingid
-----------

* Епископ Якутский Роман (Лукин). pravmir.ru
**Roman Kard** (enne eestistamist **Roman Karl Pavian**; 7. september (vkj)/ 19. september 1898 Kunda asundus, Kunda-Malla vald, Viru-Nigula kihelkond – 9. aprill 1942 Ussollag, Molotovi oblast, Vene NFSV) oli Eesti politseiametnik.

Ta lõpetas 1917. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, läks 1917. aastal Petrogradi, õppis aastatel 1917–1919 matemaatikat Petrogradi Ülikoolis ja teenis 1920. aastani Punaarmees.

1920. aastal opteerus ta Eesti kodakondsusesse. 1921. aastal lõpetas ta Tallinnas kõrgemate politseiametnike kursused ja astus Eesti politsei teenistusse.

Aastatel 1923–1925 õppis ta õigusteadust Tartu Ülikoolis.

Ta oli aastatel 1932–1933 Narva ja 1933–1940 Petseri-Võru prefekt. 

Roman Kard arreteeriti NKVD poolt 28. aprillil 1941 Petseris. Ta mõisteti vangilaagris surma, kuid ta suri enne otsuse täideviimist.

Tunnustus
---------

* 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk
* 1940 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  EELK Petseri Peetri koguduse personaalraamat. EELK Konsistooriumi arhiiv, EELKKA.81.1.3; 20s3k
2. ↑  "Pavian, Roman Jaani p". Optandi isiklik toimik. Petrogradi Kontroll-Opteerimise Komisjon. Rahvusarhiiv, ERA.28.2.12146

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* Rein Kaldma. "Kuidas sündis politsei vanal Võrumaal ja kes oli prefekt Roman Kard". Lõunaleht.ee, 7. november 2013
Gentianella concinna
***Gentianella concinna*** on õistaimeliik, endeemiline Aucklandi saartele Uus-Meremaal.

Kirjeldus
---------

*Gentianella concinna* on üheaastane taim, mille varred on kuni 12 cm pikkused. Lehed on lihavad ja nahkjad. Aluselehed on umbes 8–20 mm pikad ja 3–7 mm laiad. Õied asuvad üksikult ülemiste lehtede keskel. Kroonlehed on punased või valged punaste või lillade triipudega. Kroonlehed on tavaliselt 8–12 mm pikad.

Taksonoomia
-----------

Esimest korda kirjeldas seda liiki 1844. aastal Joseph Dalton Hooker kui *Gentiana concinna*. Praegune nimi, *Gentianella concinna*, pärineb 1993. aastast.

Kaitsestaatus
-------------

Nii 2009. kui ka 2012. aastal peeti seda Uus-Meremaa ohuklassifikatsioonisüsteemi järgi ohustatu liigiks ja seda liigitust kinnitati ka 2018. aastal, kuna see liik on piiratud levilaga endeem.

Viited
------

1. ↑  "Subantarctic Islands Flora and Fauna". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.05.2012. Vaadatud 03.04.2014.
2. ↑  Flora of New Zealand: *Gentianella concinna*
3. ↑  "Gentianella concinna - International Plant Names Index". *www.ipni.org*. Vaadatud 07.04.2021.
4. ↑  Hooker, J.D. (1844). "Gentiana concinna". *The botany of the Antarctic voyage of H.M. discovery ships Erebus and Terror in the Years 1839-1843 :under the command of Captain Sir James Clark Ross*. **1**: 53. Plate XXXV
5. ↑  T.N.Ho & S.W.Liu (1993). "*Gentianella concinna*". *Bulletin of the Natural History Museum. London, Botany*. **23** (2): 62.
6. ↑  "Gentianella concinna New Zealand Plant Conservation Network". *nzpcn.org.nz*. Vaadatud 23.01.2020.[*alaline kõdulink*]
Kirbla astang (Eesti)Kirbla astang
Asendikaart
**Kirbla astang** (ka: **Kirbla pank**, **Kirbla kõvik**) on Lääne maakonnas Lääneranna vallas olev aluspõhja kõrgendik (astang, kõvik).

Kõrgendik ulatub u 33 meetrit üle merepinna.

Kirbla piirkonnas esineb aluspõhja kõvik, mille biohermne lääne-loodeserv on vastu pidanud jää kulutusele ning nii on kõviku taha kuhjunud kruusadest ja liivadest koosnev nooljat tüüpi maasäär kõrgusega kuni 4,5 m. Loode–kagusuunalise maasääre pikkus on 3,2 km, laius kuni 300 m; see aheneb ja madaldub kagusse kõrguseni 15 m üle merepinna. Seda kõvikut vaadeldakse ka kaljuvoorena, mis madaldub kagu suunas, kuhupoole liikus neid kujundanud mandrijää.

Kaljuvoore põhiosa põhja-, loode- ja lääneserv väljendub astanguna. Loodes tõuseb astangu peal maapind 32,8 meetrini, kuna jalam asub seal ligikaudu 25 m kõrgusel. Selgepiirilise astangu pikkus on olnud ligikaudu 1,1 km.

Astang võeti kaitse alla 1959. aastal 50-hektarilise alana. Praegu jääb see Matsalu rahvuspargi territooriumile. Hoolimata kaitsealusest seisundist on astangut inimtegevusega tugevasti kahjustatud.

Eerik Kumari mälestuskivi
-------------------------

1987. aastal paigutati astangu servale Kirblast pärit akadeemiku Eerik Kumari mälestuskivi.

Viited
------

1. 1 2  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 223.
2. 1 2 3 4  Ürglooduse objekt: Kirbla pank Eesti looduse infosüsteemis
3. ↑  Ivar Arold. "Eesti maastikud". Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 1988, lk 74.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Abia
**Abia osariik** on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeerias. Ta piirneb lõunas ja kagus Anambra, Enugu ja Ebonyi osariigiga, idas ja edelas Cross Riveri ja Akwa Ibomi osariigiga ning lõunas Riversi osariigiga. 

Osariik moodustati 1991. aastal Imo osariigist tüki äralõikamise teel.

Loodus
------

Osariik on põhiliselt vihmametsade vööndis.

Osariigi lõunaosa on Nigeeria jõekaldapiirkonnas. Reljeef on madal. Aasta keskmine sademete hulk on kõrge: 2400 mm. Sadu on eriti tugev aprillist oktoobrini. 

Osariigi ülejäänud osa asetseb mõõduka kõrgusega tasandikul. 

Osariigi tähtsamad jõed on Imo jõgi ja Aba jõgi, mis voolavad Nigeri jõe delta kaudu Atlandi ookeani. On veel Igwu jõgi ja Azumini jõgi.

Haldus
------

Osariigi valitsust juhib valitav kuberner (praegu Orji Uzor Kalu) ning valitav organ *State House Assembly*.

Osariigis on 17 halduspiirkonda (*local government areas*). Igal halduspiirkonnal on valitav esimees ja valitav nõukogu. 

Osariigi pealinn on Umuahia. Suuremad linnad on Aba (Nigeeria kaguosa suur ärikeskus), Umuahia, Arochukwu, Abiriba, Nbawsi, Ohafia, Omoba, Ovim, Akwete, Obehie, Mgboko, Isuochi ja Osisioma.

Rahvastik
---------

Elanike enamiku moodustavad ibod. 

Ibod räägivad ibo keelt. Ametlik keel on inglise keel. 

Peamine usund on kristlus.

Majandus
--------

Majanduse alus on põllumajandus. Jõgede ääres püütakse kala. Aba on tööstuslinn, kus muuhulgas valmistatakse klaasi Azumini jõe äärest saadud liivast. 

Nigeeria 1. järgu haldusüksused

Abia **·**  Adamawa **·**  Akwa Ibom **·**  Anambra **·**  Bauchi **·**  Bayelsa **·**  Benue **·**  Borno **·**  Cross River **·**  Delta **·**  Ebonyi **·**  Edo **·**  Ekiti **·**  Enugu **·**  Gombe **·**  Imo **·**  Jigawa **·**  Kaduna **·**  Kano **·**  Katsina **·**  Kebbi **·**  Kogi **·**  Kwara **·**  Lagos **·**  Nasarawa **·**  Niger **·**  Ogun **·**  Ondo **·**  Osun **·**  Oyo **·**  Plateau **·**  Rivers **·**  Sokoto **·**  Zamfara **·**  Taraba **·**  Yobe **·**  Föderaalne pealinnaala
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib laevajuhist. Nootkonna vanemast vaata artiklit Kipper (kalandus). Suitsukala kohta vaata Kipper (kalatoit). Perekonnanime kohta vaata Kipper (perekonnanimi).* |

---

**Kipper** ka **kippar** (laevnik, alamsaksa *schipper*, vanarootsi *skipari*) on laevajuhi ja -omaniku ajalooline nimetus.

Ajaloost
--------

Eestis oli kuni 1940. aastani kipper alla 100 brutoregistertonnise mahutavusega purjelaeva kapten. Ta sai laevajuhtimisõiguse lühiajalistel kursustel pärast kutseeksami sooritamist.

Tänapäev
--------

21. sajandi alguses kasutab Veeteede Amet meremeeste diplomeerimisel oskussõna kipper järgnevalt

* Kipper-mehaanik alla 50 GT / 750 kW laeval
* Kipper alla 50 GT laeval
* Kipper alla 200 GT laeval

Väikelaevajuhti võib ka kipperiks nimetada.
Väikelaevajuhiks saamiseks tuleb läbida koolitus ja sooritada eksam. Väikelaeva võib juhtida isik, kellel on väikelaevajuhi tunnistus või laevajuhi või siseveelaeva laevajuhi erialane haridus. Väikelaevajuhi tunnistusele märgitakse lubatud sõidupiirkond lähtuvalt väikelaevajuhi väljaõppest. Sõidupiirkonnad on: 1) meri ja siseveed, 2) siseveed.

Veesõiduki juhtimiseks, millel on purjepind kuni 25 m² või mootori võimsus kuni 25 kW, ei nõuta väikelaevajuhi tunnistust, kui veesõiduk sõidab valgel ajal ja hea nähtavuse korral merel kuni 5 meremiili kaugusel kaldast ja sisevetel kuni 9 kilomeetri kaugusel kaldast.

Vaata ka
--------

* Eesti Merekool
* kaater
* kiiljaht
* laeva kapten
* Mereakadeemia
* metskapten
* purjejaht
* reeder
* väikelaev

Viited
------

1. ↑  Mereleksikon 1996. Juhtivtoimetaja Olev Luhaveer. Eesti Entsüklopeediakirjastus.
2. ↑  Nõuded meremeeste täienduskoolitustele, veeteedeamet.ee
3. ↑  "Meresõiduohutuse seadus". *eRT*. Vaadatud 28. juuli 2019.

Välislingid
-----------

* Kipper Merevikis