recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**August Ferdinand Huhn** (10. juuni / 22. juuni 1807 Riia – 14. oktoober / 26. oktoober 1871 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

August Ferdinand Huhn õppis Riia toomkoolis ja aastatel 1822–1825 Jelgava gümnaasiumis. Aastatel 1826–1829 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 

Aastatel 1829–1831 töötas ta Riias koduõpetajana. Aastatel 1831–1832 oli ta Tallinna toomkoolis vanade keelte ja usuõpetuse ülemõpetaja. Ordineeriti 13. juulil / 25. juuli 1832 õpetajaks.

A. F. Huhn oli aastatel (kutsuti 17. mail / 29. mail 1832) 1832–1871 Tallinna Oleviste kiriku koguduse abiõpetaja. Aastatel 1833–1834 oli ta veel Linna Tütarlastegümnaasiumis õpetaja, aastatel 1834–1860 oli ta usuõpetuse ülemõpetaja, kreeka ja heebrea keele õpetaja (Gymnas. Consist-Rath.). Aastal 1870 loobus pakutud ülempastori ja superintendendi ametikohast Tallinnas.

A. F. Huhn oli aastast 1841 Tallinna piibliseltsi komitee liige; 10. juunist / 22. juunist 1842 oli ta Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Ta andis välja rohkesti saksakeelset vaimulikku kirjandust: jutlusi, katekismuse seletusi jm. Hiljem eemaldus vaadetelt oma õpetaja Karl Gottlob Sonntagi usulisest ratsionalismist. Huhni peeti tähelepanuväärseks jutlustajaks – äratajaks, kelle mõju ulatus kogudusest kaugemale.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
2. ↑  Arnold Hasselblatt: *"Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat"*, Dorpat: C. Mattiesen, 1889, lk.148 Nr.2105

Välislingid
-----------

* August Ferdinand Huhn Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA

* Portree: August Ferdinand Huhn. Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus
August Johann Gottfried Bielenstein
**August Johann Gottfried Bielenstein** (lätipäraselt *Augusts Bīlenšteins*) (20. veebruar (vkj) / 4. märts 1826 Miitavi, Kuramaa – 23. juuni (vkj) / 6. juuli 1907 Miitavi) oli Balti-saksa lingvist, folklorist, etnograaf ja teoloog.

Ta õppis Halle Ülikoolis Saksimaal nagu paljud tuntud pastorid Läänemere kubermangudes, ja sai 1850. aastal doktorikraadi teoloogias Tartu Ülikoolis. 1883. aastal sai ta Königsbergi Ülikooli audoktoriks. 

Ta oli suurima lätikeelse ajalehe Latviešu Avīzes toimetaja.

Bielenstein oli mitme mahuka lingvistika- ja etnograafiaraamatute autor, sealhulgas "Die lettische Sprache, nach ihren Lauten und Formen" (Läti keel, selle foneetikast ja vormidest; 2 köidet, 1863–1864) ja "Die Grenzen des lettischen Volksstammes und der lettischen Sprache der Gegenwart und im 13. Jahrhundert" (Läti hõimude piirid ning läti keel praegu ja 13. sajandil; 1892). 

Ta oli läti rahvalaulude (dainade) kogumise eestvedaja, uuris traditsioonilist puitarhitektuuri ja vaatles varemeid, et tuvastada neid vastavalt linnuste kirjeldusele vanades kroonikates. Kuigi Bielenstein panustas palju läti keele ja kultuuri uurimisse, oli ta noorlätlaste liikumise äge vastane ja baltisaksa traditsiooni kindel kaitsja.

Liikmesus
---------

* Peterburi Teaduste Akadeemia

Vaata ka
--------

* Läti Kirjandusselts

Viited
------

1. ↑  "Bielenstein, August" (German). ostdeutsche-biograhie.de. Originaali arhiivikoopia seisuga 1.06.2012. Vaadatud 2.10.2011.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Välislingid
-----------

* August Johann Gottfried Bielenstein saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
**Ehitusarheoloogia** (inglise keeles *buildings archaeology*) on arheoloogia haru, mis uurib nii maa alt leitavaid kui ka maa peal säilinud ehitisi ja nende kujunemist.

Ehitusarheoloogias rakendatakse arheoloog Edward Cecil Harrise väljatöötatud stratigraafia fikseerimise printsiipe, see on algselt arheoloogias, mitte kunsti- või arhitektuuriajaloos loodud uurimismeetodeid.

Ehitusarheoloogia kujunes välja 1970. aastate teisel poolel Suurbritannias.

Ehitusarheoloogia põhiline roll seisneb ehitiste uurimisel eriaegsete ehituskonstruktsioonide eristamises ja nende kronoloogia kindlakstegemises geoloogiast ja arheoloogiast tuntud stratigraafia põhimõtete ja meetodite alusel.

Eesti kõrgkoolidest on ehitusarheoloogia õppeainena Eesti Kunstiakadeemia õppekavas.

**Ehitusarheoloog** on arheoloog, kes tegutseb ehitusarheoloogia valdkonnas. 

Ehitusarheolooge Eestis: Villu Kadakas

Viited
------

1. ↑  ehitusarheoloogia". term.eki.ee
2. 1 2 3  Ehitusarheoloogiast 21. sajandil. Muinsuskaitse aastaraamat 2005. Lk 68–70
3. ↑  Õppeaine 'Ehitusarheoloogia'[*alaline kõdulink*]. artun.ois.ee

Välislingid
-----------

* Villu Kadakas "Ehitusarheoloogia, mida seal uurida?" Arheoloogide kevadkool 2016
**Viktor Hvozd** (24. mai 1959 Ternopili oblast – 28. mai 2021 Dahab) oli Ukraina sõjaväelane, luuraja ja diplomaat.

Kindralleitnant Hvozd oli alates 2014. aasta 27. veebruarist kuni 2016. aasta aprillini Ukraina Välisluureteenistuse (*Служба зовнішньої розвідки України*) esimees.

Ta astus teenistusse 1981. aastal. Aastatel 1993–1995 osales ta ÜRO rahuvalveoperatsioonides endise Jugoslaavia territooriumil, 1996–1999 töötas ta Ukraina Horvaatia ning Bosnia ja Hertsegoviina saatkonnas kaitseatašeena. Ta oli Ukraina kaitseministeeriumi esindaja ÜRO juures asuvas Ukraina alalises esinduses New Yorgis.

Aastatel 2008–2010 oli ta Ukraina kaitseministeeriumi Luure peavalitsuse juht.

Viktor Hvozd oli Ukraina teeneline jurist. Ta valdas inglise, horvaadi, serbia ja hiina keelt.

Viktor Hvozd oli abielus, perekonnas on kaks last. Hobideks oli tennis ja fotograafia.

Viited
------

1. ↑  Указ Президента України «Про призначення В.Гвоздя Головою Служби зовнішньої розвідки України»

Välislingid
-----------

* СЗР України
Mittetulundusühing Pärnumaa Omavalitsuste Liit on Pärnumaa kohaliku omavalitsuse üksuste vabatahtlik ühendus. Liidu ametlik nimi on Mittetulundusühing Pärnumaa Omavalitsuste Liit, lühendatult POL. Liidu nime ametlik tõlge inglise keelde on Association of Local Authorities of Pärnu County.

**Pärnumaa Omavalitsuste Liit** on organisatsioon, mis ühendab Pärnu maakonna omavalitsusi. Liit muu hulgas esindab maakonda ja maakonna omavalitsusi riigiorganites ja muudes institutsioonides.

Liidu tegevuse eesmärgid:

* kohaliku omavalitsuse üldisele arengule kaasaaitamine
* ühistegevuse kaudu maakonna ühtlase, tasakaalustatud ja jätkusuutliku arengu toetamine
* maakonna kultuuritraditsioonide säilitamine ja edendamine
* demokraatliku otsustamisprotsessi laiendamine
* maakonna ja oma liikmete esindamine
* koostöö arendamine
* info ja kogemuste vahetamine
* oma liikmete ühiste huvide ja õiguste kaitsmine
* liikmetele seadusega ettenähtud ülesannete paremaks täitmiseks võimaluste loomine
* seaduse või lepinguga liidule pandud kohustuste täitmine.

Liidu ajalugu
-------------

Liit loodi 22. jaanuaril 1992.

Asutajaliikmeteks olid 10 Pärnumaa esmatasandi omavalitsust: Halinga, Häädemeeste, Paikuse, Saarde, Sauga, Surju, Tori ja Uulu vallad ning Pärnu-Jaagupi alev ja Kilingi-Nõmme linn. Esimeses põhikirjas sätestati, et POL on valdade, linnade ja alevi volikogude vabatahtlik ühendus, mille põhieesmärgiks on oma liikmete ühishuvide esindamine ja kaitsmine ning koostöö omavalitsusi puudutavates küsimustes.

POL-i liikmete arv on pidevalt muutunud, Pärnumaa kohalikud omavalitsused pole veel kõik korraga POL-i liikmed olnud. Liikmete arv on aja jooksul muutunud olles vahemikus 6-23 (omavalitsuste arv vähenenud 24-lt 7-ni). 2006. a. astus esmakordselt POL-i liikmeks Pärnu linn, maakonna suurim omavalitsus.

Liidu liikmed
-------------

Häädemeeste vald

Lääneranna vald

Põhja-Pärnumaa vald

Pärnu linn

Saarde vald

Tori vald

Liidu komisjonid
----------------

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 04.11.2017)

Välislingid
-----------

* Liidu koduleht
Viktor Jerofejev (2023)
**Viktor Jerofejev** (vene keeles *Виктор Владимирович Ерофеев*; sündinud 19. septembril 1947) on vene romaanikirjanik, kirjanduskriitik ja kolumnist.

Eluloolist
----------

Sündis Moskvas Nõukogude diplomaadi Vladimir Jerofejevi pojana. Osa lapsepõlvest veetis Viktor koos vanematega Pariisis. Jerofejev lõpetas 1970. aastal Moskva Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna ja 1973. aastal aspirantuuri Maailmakirjanduse Instituudis. 1975. aastal kaitses ta väitekirja "Fjodor Dostojevski ja prantsuse eksistentsialism".

Jerofejev sai tuntuks 1970. aastate alguses tänu ajakirjas Voprossõ Literaturõ avaldatud esseele markii de Sade'ist pealkirjaga "Markii de Sade, sadism ja XX sajand". 1979. aastal organiseeris ta samizdatis tsensuurivaba almanahhi "Metropol". Jerofejev heideti sellepärast Kirjanike Liidust välja ja tema teoseid ei avaldatud Nõukogude Liidus kuni 1988. aastani, mil tuli võimule Mihhail Gorbatšov. 

Aastal 2022 lahkus ta Venemaalt Saksamaale.

Viktor Jerofejev on peategelane 2012. aasta Soome dokumentaalfilmis "Venäjän vapain mies" / "Russian Libertine", režissöör Ari Matikainen.

Looming
-------

* Жизнь с идиотом; lühijuttude kogumik; 1980, kordustrükk 1991
* Русская красавица; romaan; 1990, kordustrükid 1992, 1998 ja 2005
* В лабиринте проклятых вопросов; esseekogumik; 1996
* Страшный суд; 1996
* Пять рек жизни; romaan, 1998
* Мужчины; 1999
* Энциклопедия русской души; 1999
* Бог X. Рассказы о любви; 2001
* Хороший Сталин; romaan, 2004, eesti keeles "Hea Stalin", tõlkija Ilona Martson, (sarjas Punane raamat), kirjastus Tänapäev, 2005
* Избранные; 2006
* Русский апокалипсис; 2008
* Свет дьявола; 2008
* Акимуды; 2012

1990. aastal ilmunud Jerofejevi romaan "Vene kaunitar" ("Русская красавица") on tänaseks tõlgitud rohkem kui 20 keelde.

1998. aastal kirjutatud "Vene hinge entsüklopeedia" ("Энциклопедия русской души") kohta on Venemaa prokuratuuri esitatud kaebusi seoses roppuste ja russofoobiaga.

Viktor Jerofejevi libretol põhineb Alfred Schnittke kahevaatuseline ooper "Elu idioodiga" (1992).

Tunnustus
---------

2013. aastal sai Viktor Jerofejev Prantsusmaa valitsuselt Auleegioni ordeni.

Isiklikku
---------

Tema isa Vladimir Jerofejev (1920–2011) oli nõukogude diplomaat, ema Galina Jerofejeva (1920–2012) oli tõlk, vend Andrei Jerofejev (sündinud 1956) on kunstiajaloolane ja näituste kuraator.

Viited
------

1. ↑  Markii de Sade, sadism ja XX sajand (vene keeles)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Viktor Jerofejev** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vanaaja maakonnast ja riigist; helilaadi kohta vaata artiklit Früügia helilaad* |

---

Anatoolia Hetiitide impeerium aastal 1300 eKr. Linn *Wilusa* oli arvatavasti Trooja.
**Früügia** oli vanaaja maakond ja kuningriik Väike-Aasia loodeosas. Klassikalisel ajajärgul oli seal kuningriik.
12. sajandil eKr asustasid Anatoolia keskplatool endise Hetiidi suurriigi tuumikaladel Balkanilt tulnud hõimud, früüglased. Früüglased kuulusid tõenäoliselt indoeurooplaste hulka ja olid, kui uskuda kreeka ajaloopärimust, tunginud Väike-Aasiasse Euroopast umbes Trooja sõja aegadel.

Früügia (kollane), koos liidetud aladega (punane joon)
Früügia alad 10. sajandil eKr
Früügia, mille pealinn oli Gordion, Früügia õitseaeg langes 8. sajandisse eKr, kui valitses kuningas Midas. Midase võimupiirid puutusid Anatoolia kaguosas kokku Assüüria omadega, lääne pool Anatoolias olid Midasel küllalt tihedad suhted kreeklastega. 

Gordion Anatoolia keskplatoo loodeserval arenes 9. – 8. sajandil eKr tugevalt kindlustatud ja küllalt rahvarohkeks keskuseks. Hiljemalt 8. sajandil võtsid früüglased kasutusele foiniikia tähestikust tuletatud kirja.

7. sajandil eKr purustasid Früügia kimmerlased, kelle tagasitõrjumiseks lõi järgnenud samanimeline kuningas Midas liidu Assüüria kuninga Sargon II-iga. Gordion purustati kimmerlaste poolt ja Midas tappis end. Seejärel langesid Früügia alad Lüüdia ja hiljem Ahhemeniidide Pärsia võimu alla.

Makedoonia valitseja Aleksander Suure vallutuste ajal liideti alad Aleksander Suure impeeriumisse ja 2. sajandil eKr langes Früügia Pergamoni ja 133 eKr Vana-Rooma võimu alla Väike-Aasia provintsina.

Vaata ka
--------

* Gordioni sõlm

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Früügia** |
**August Gottfried Christoph Hildemann** (29. aprill 1767 Kalbsried, Weimari lähedal – 31. jaanuar (ukj 12. veebruar) 1838 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.

Elulugu
-------

### Päritolu ja haridustee

Hildemann sündis Saksi-Weimari hertsogiriigis Weimari lähedal Kalbsriedi külas kohaliku pastori Johann Christoph Hildemanni ja tema abikaasa Sophia Dorothea (sündinud Reichardt) pojana. Aastatel 1774–1777 õppis Allstedti linnakoolis ja 1777–1783 Rosslebeni kloostrikoolis. 10. mail 1783 immatrikuleeriti Jena ülikooli, kus õppis 1787. aastani. Pärast ülikoolistuudiumi lõppu oli 1788−1790 Saksamaal koduõpetaja.

### Koduõpetaja Eestimaal

1791. aastal rändas ta Eestimaale ja oli kuni 1794. aastani õuemeister (koduõpetaja) Pühatu ja Lümandu mõisaomaniku von Schonerti juures. Seejärel oli lühikest aega koduõpetaja Tallinnas kolleegiuminõunik von Gerneti perekonnas (1794). 1795−1802 oli koduõpetajaks Matsalu ja Saastna mõisniku rittmeister Wilhelm von Stackelbergi juures.

### Karja pastor

1802. aastal asus ta elama Saaremaale, kus temast sai järgmisel aastal Karja pastori von Willmanni adjunkt. 1804. aastal abiellus ta viimase tütrega. Abipastor oli ta kuni oma äia surmani 1819. aastal, mil temast sai järgmine Karja õpetaja. Alates aastast 1822 oli ta ühtlasi Saaremaa konsistooriumi assessor.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Karoline Charlotte isa Friedrich Wilhelm von Willmann (1746−1819) oli enne teda Karja Katariina koguduse õpetaja, samuti ka abikaasa vanaisa Hermann Daniel Bonge. Tal oli viis poega ja kaks tütart.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977.
2. ↑  EAA, f. 1865, n. 4, s. 314/15, L 3p-4.

Välislingid
-----------

* August Gottfried Christoph Hildemann Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA
**Rauno Pajuviidik** (sündinud 13. novembril 1990 Tallinnas) on eesti maadleja.

Tema isa on 1987. aastal Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali võitnud Raoul Pajuviidik.

Saavutused
----------

Ta on neljakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (2010, 2013, 2014, 2015).

2012. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht kehakaalus 74 kg;

2011. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kehakaalus 74 kg;

2009. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kehakaalus 66 kg;

2008. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kehakaalus 60 kg;

2007. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kehakaalus 55 kg;

2006. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kehakaalus 55 kg.

Eesti noorte, kadettide ja juunioride meistrivõistlused
-------------------------------------------------------

2010. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 2. koht;

2009. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 1. koht;

2008. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 1. koht;

2007. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 1. koht.

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses
------------------------------------------------

2006. aasta – Türgi İstanbul kehakaalus 50 kg – 17. koht (osavõtjaid 20) (kadetid);

2007. aasta – Poola Varssavi kehakaalus 58 kg – 12. koht (osavõtjaid 25) (kadetid);

2008. aasta – Slovakkia Košice kehakaalus 60 kg – 14. koht (osavõtjaid 23) (juuniorid);

2009. aasta – Gruusia Thbilisi kehakaalus 66 kg – 12. koht (osavõtjaid 28) (juuniorid);

2014. aasta – Soome Vantaa kehakaalus 71 kg – 18. koht (osavõtjaid 21).

Rahvusvahelised turniirid
-------------------------

Põhjamaade meistrivõistlused

2005. aasta Taani – 3. koht (kadett);

2007. aasta Taani – 1. koht (kadett);

2013. aasta Rootsi – 6. koht;

2014. aasta Soome – 3. koht.

Saksamaa *Grand Prix* Saksamaa

2014. aasta – 16. koht.

Viited
------

Välislingid
-----------

*
"ETUI" suunab siia. Teise instituutdi kohta vaata artiklit Eesti Tuleviku-uuringute Instituut.
**Ehituse Teadusliku Uurimise Instituut** (lühend **ETUI** või **Ehituse TUI**) oli aastatel 1946–2000 tegutsenud asutus. 

ETUI asutati 1946, kuid tööle hakkas 1947. aastal Tallinnas nimega *Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ehituse ja Arhitektuuri Instituut*. Aastal 1952 nimetati see ümber *Ehituse ja Ehitusmaterjalide Instituudiks*. Aastatel 1963–1988 oli ETUI Eesti NSV Ministrite Nõukogu alluvuses; seejärel 1988–2000 allus Eesti Ehitusministeeriumilening tegutses kuni 1991. aastani Tallinnas Suur-Karja tänav 19 hoones.

ETUI peamised töösuunad olid põlevkivituhkbetoonidest ehitusdetailide tehnoloogia, püsivus ja kasutamistingimused, sisepingete ja deformatsioonide määramine betoon- ja raudbetoonkonstruktsioonides, vabariigi asulastiku rekonstrueerimine ning matemaatiliste meetodite rakendamine ehitustegevuse juhtimises. 1969. aastal oli instituudis 152 töötajat, neist 52 teadustöötajat.

Pärast ETUI tegevuse lõpetamist 2000. aastal asutas osa töötajaid osaühingu ETUI BetonTEST.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  EE 12. köide, 2003: 111
2. ↑  Tallinnas Suur-Karja 19 (Otsa 1) hoone andmise kohta Justiitsministeeriumi bilanssi, Eesti Vabariigi Valitsuse korraldus, 31.oktoobrist 1991.a. nr.398-k
3. ↑  ENE 2. köide. E–Her (1970) lk 178
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib praegusest vallast, varasemate valdade kohta vaata lehekülge Anija vald (täpsustus).* |

---

**Anija vald** on kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Harju maakonna idaosas.

Anija vald moodustati 2017. aastal senise Anija valla ja Aegviidu valla ühinemisel.

Asustusjaotus
-------------

Vallas on 1 linn (Kehra), 1 alev (Aegviidu) ning 31 küla:
Aavere, Alavere, Anija, Arava, Härmakosu, Kaunissaare, Kehra, Kihmla, Kuusemäe, Lehtmetsa, Lilli, Linnakse, Looküla, Lükati, Mustjõe, Paasiku, Parila, Partsaare, Pikva, Pillapalu, Rasivere, Raudoja, Rooküla, Salumetsa, Salumäe, Soodla, Uuearu, Vetla, Vikipalu, Voose ja Ülejõe.

Anija vallamaja Kehras aadressil Kreutzwaldi 6

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 11.03.2018.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.06.2021.
3. ↑  , vaadatud 4.11.2017.

Välislingid
-----------

 Anija vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Anija valla koduleht

Harjumaa vapp
Harju maakonna omavalitsusüksused

**Linnad:** Keila **·**  Loksa **·**  Maardu **·**  Tallinn  

**Vallad:** Anija **·**  Harku **·**  Jõelähtme **·**  Kiili **·**  Kose **·**  Kuusalu **·**  Lääne-Harju **·**  Raasiku **·**  Rae **·**  Saku **·**  Saue **·**  Viimsi
Jesper Bratt 2022. aastal New Jersey Devilsi mängijana
**Jesper Bratt** (sündinud 30. juulil 1998 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis New Jersey Devils ründajana vasakäärel.

Ta alustas klubikarjääri Stockholmi klubis AIK IF, mille meeskonnas debüteeris ta Rootsi esiliigas hooajal 2014/15. AIK põhikoosseisu kuulus ta alates järgmisest hooajast.

2016. aastal valis New Jersey Devils ta NHL-i *draft* '​is 162. valikuna. 2017. aasta mais sõlmis ta Devilsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris Bratt hooaja avamängus 7. oktoobril 2017 Colorado Avalanche'i vastu ja lõi selles mängus ka värava. Debüüthooajal sai Bratt NHL-is kirja 13+22, millega oli Devilsi resultatiivsuselt viies mängija. Hooajal 2019/20 oli Bratt Devilsi paremuselt kolmas väravalööja (16 väravat).

2021. aasta jaanuaris pikendas ta Devilsiga lepingut kahe aasta võrra. Hooajal 2021/22 tõusis Bratt Devilsi resultatiivseimaks mängijaks (26+47).

2016. aastal võitis Bratt Rootsi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Rootsi jäähokikoondise koosseisus osales ta 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Devils sign Jesper Bratt to entry-level contract". New Jersey Devils. 13. mai 2017. Vaadatud 13. mail 2017.
2. ↑  "RELEASE: Devils Re-Sign Bratt to Two-Year Deal". *NHL.com*. 10. jaanuar 2021. Vaadatud 11. jaanuaril 2021.

Välislingid
-----------

* Jesper Bratt NHL.com lehel
* Jesper Bratt hockeydb.com lehel

| * v
* r
New Jersey Devils |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jonathan Bernier **·** Mackenzie Blackwood **·** Akira Schmid **·** Vítek Vaněček |
| 
**Kaitsjad**: Kevin Bahl **·** Ryan Graves **·** Dougie Hamilton **·** John Marino **·** Damon Severson **·** Jonas Siegenthaler **·** Brendan Smith |
| 
**Ründajad**: Nathan Bastian **·** Jesper Boqvist **·** Jesper Bratt **·** Erik Haula **·** Nico Hischier **·** Alexander Holtz **·** Jack Hughes **·** Curtis Lazar **·** Michael McLeod **·** Timo Meier **·** Dawson Mercer **·** Ondřej Palát **·** Jahor Šaranhovič **·** Tomáš Tatar **·** Miles Wood |
**Märt Meesak** (sündinud 1. aprillil 1981) on Eesti ettevõtja ja poliitik.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli Pärnu Kolledži turismi- ja hotelliettevõtluse erialal 2010. Meesak on alates 2005. aastast Konguta vallavolikogu liige ning alates 2009. aastast vallavolikogu eelarve ja arengukomisjoni esimees. Alates 2013. aasta sügisest Konguta vallavolikogu esimees.

Meesak oli Libertas Eesti Erakonna liige 2002–2009 ning 2008–2014 kuulus ta Erakonda Isamaa ja Res Publica Liit. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina ja sai 294 häält. Alates 2014. aasta 20. septembrist kuulus Eesti Vabaerakonda, oli selle juhatuse liige. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonna nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa) esinumbrina ja sai 1094 häält, kuid valituks ei osutunud. 21. mail 2019 lahkus Meesak Vabaerakonnast. Aastal 2022 astus ta erakonda Eesti 200. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 762 häält ning ei osutunud valituks.

Meesak peab Tartus ja Narvas iiri pubi.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Tartu raeplatsil avas uksed Iiri pubi, Tartu Postimees, 3. juuli 2020

Välislingid
-----------

* Märt Meesaki blogi
* IRL: Märt Meesak
* VVK, Riigikogu valimised 2011: Märt Meesak
**Rauno Kutti** (sündinud 7. detsembril 1987) on eesti muusik.

Ta õppis põhikoolis (1995–2004) Pärnu Hansagümnaasiumis ning jätkas õpinguid Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumis, mille lõpetas 2007. 2007 astus Balti Filmi- ja Meediakooli õppima suhtekorraldust meedia erialal.

Rauno Kutti on digitaalagentuuri Vurr kaasasutaja ja loovjuht.

Bändid
------

Ta on ansamblite Bedwetters ja Mushy kitarrist. Varem mänginud kitarri bändides Chop Suey, Defect, Paingreed.

2002. aastal pani Rauno kokku oma esimese bändi Chop Suey, mis aasta hiljem lõpetas tegevuse. Mais 2003 liitus ta ansambliga Defect, mis lõpetas tegevuse aprillis 2004. Esimeste bändidega kogus ta julgust, kogemust ja ideid oma muusika loomiseks.

2004. aastal liitus Rauno Pärnu bändi Paingreediga, kus oli soolokitarrist, millega saavutati suuremat tähelepanu noorte seas ning noortebändide võistluses esikohale jäädes saadi Green Christmasil 2004 avamisbändina esineda. Aasta hiljem lõpetas bänd tegevuse.
2004. aastal alustas tegevust ka Mushy, kus Rauno on soolokitarrist ja lugude autor. Mushy on saavutanud algusaastatel kõikide noortebändide ürituste esikohad (Noortebänd, HRC Noortebänd, Coca-Cola Soundwave, mille tulemusel esineti Coca Cola Soundwave'i üritusel Varssavis koos maailmakuulsate esinejatega.
2007. aasta augustis liitus Rauno Bedwettersiga, kus on soolokitarrist ja paljude lugude autor. Bedwettersi koosseisus sai MTV Europe Music Awardsil auhinna "New sound of Europe". Lisaks sellele ka 2008. aastal R2 Aastahiti ürituse raames auhinnad "Parim uus tulija" ja "Aasta hitt 2007".

Ühtlasi on Rauno osalenud eripalgelistes projektides, näiteks džässiprojektis solist Anneliis Kitsega, turundusroki üritusest alguse saanud MUSTus bändis, osalenud üksikesinejana, olnud asenduskitarrist Koit Toomele, Artjom Savitskile jne.

Tema hobideks on lumelauaga sõitmine, kitarri mängimine ja laulude kirjutamine.

Viited
------

1. ↑  Rauno Kutti andmed ansambli Bedwettersi kodulehel

Välislingid
-----------

* Digitaalagentuuri Vurr veebileht
**Juri Dud** (vene keeles Ю́рий Алекса́ндрович Дудь; sündinud 11. oktoobril 1986 Potsdamis) on Ukraina päritolu Vene spordiajakirjanik ja videoblogija. 

Isa Aleksander on Baumani nimelise tehnikaülikooli sõjalise kateedri juhataja, sõjateaduste doktor, ema Anna on keemia õppejõud. 

Lapsena tegeles jalgpalliga, kuid loobus spordist astma tõttu. Alates 11. eluaastast kirjutab spordisõnumeid.

Aastal 2008 lõpetas Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjanduse osakonna.

Töötas internetiportaali Sports.ru toimetajana. 

2017 hakkas korraldama iseseisvaid internetishowsid **вДудь**. Korra nädalas valmib uus esitus, enamasti intervjuu populaarsete muusikute, poliitikute, meedia, kultuuri ja kino tegelastega. Valmistatakse ka dokumentaalfilme. 

2020. aasta oktoobris oli vDud meeskonnas 25 töötajat. 2021. aasta detsembris oli tellijaid üle 9,7 miljoni ja vaatamisi 1,5 miljardit. Ajakirja Forbes edetabelis oli Juri Dud 2018. aastal vene kuulsus nr. 50.

Viited
------

1. ↑  Juri Dud. "vDud".
**Juri Kovaltšuk** (*Ю́рий Валенти́нович Ковальчу́к,* sündinud 25. juulil 1951) on Venemaa miljardär, keda on nimetatud Venemaa presidendi Vladimir Putini "isiklikuks pankuriks", Rossija Banki juhatuse esimees ja suurim aktsionär.

Elukäik ja tegevus
------------------

Sündis Leningradis (praegune Peterburi) ukraina päritolu ajaloolase Valentin Kovaltšuki (1916-2013) perekonnas. 1974 lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna, füüsika-matemaatika doktor (1985). 
1987-1991 NSVL Teaduste Akadeemia A. Joffe nimelise Tehnilise Füüsika Instituudi direktori esimene asetäitja. Alates 1991. aasta veebruarist - Peterburi ühisettevõtete assotsiatsiooni juhatuse aseesimees (asepresident). 1991. aastal sai temast kõrgtehnoloogiate arenduskeskuse president. 

1990ndatel lähenes Vladimir Putinile, kellega koos asutas 1996. aastal Karjala maakitsusel Priozerski rajoonis suvilakooperatiivi "Ozero". 

Alates 2000. aasta novembrist Peterburi sihtasutuse "Loode-Euroopa strateegiliste uuringute keskus" juhatuse esimees; juunist 2005 kuni juunini 2012 - Bank Rossija direktorite nõukogu esimees. 

2008. aastal loodi Kovaltšuki osavõtul meediakontsern NMG, kuhu kuuluvad REN TV, Esimene kanal, Viies kanal, Izvestija jmt. 

20. märtsil 2014 kehtestati Kovaltšukile, kui Venemaa poolt Krimmi annekteerimist toetanud isikule USA finants- ja viisasanktsioonid. USA rahandusministeeriumi esindaja mainis, et Kovaltšuk on Putini "siseringis" ja on tema "isiklik kassapidaja". Sanktsioonide alla kuulus ka Kovaltšuki kontrollitav pank Rossija, saades ainsaks juriidiliseks isikuks, kes on sanktsioonide loetelus selgelt nimetatud. 

2015. aastal moodustasid Kovaltšuki NMG ja USA telekanal Discovery meediagrupi National Alliance, millest NMG-le kuulub 80 %. Samal aastal omandas Kovaltšuk õigused Ted Turneri Venemaa varadele, sealhulgas CNNi venekeelsele versioonile, Cartoon Networkile ja Boomerangile. Müügi põhjus põhines Venemaa meediaomandiseadusel, mis piirab välismaalaste omandit Venemaa meedias. National Alliance´ile kuulub 11 Ameerika teleringhäälingu Discovery telekanalit (sh Discovery Channel, TLC, Animal Planet ja Eurosport), 12 Viasati telekanalite venekeelset versiooni ja 3 Turneri grupi telekanalit. 

Kovaltšuk on olulisim investor Venemaa poolt okupeeritud Krimmis.

Tema poeg Boris Kovaltšuk on Venemaa monopoolse elektrienergia eksport-import ettevõtte "Inter RAO" juhatuse esimees.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
**Juri Aleksandrovitš Borissov** (vene keeles *Юрий Александрович Борисов*; sündinud 8. detsembril 1992 Reutovis) on vene näitleja.

Näitlejakarjäär
---------------

Ta on lõpetanud 2013. aastal Mihhail Štšepkini nimelise Kõrgema Teatrikooli. Ta oli samal aastal Kuldse Lehe auhinna võitja parima näitleja kategoorias. Kuldne leht (Золотой Лист) on iga-aastane Venemaa teatriauhind , mis antakse spetsiaalselt Moskva riiklike teatri- ja kinoülikoolide lõpetajatele.

Borissov alustas filminäitlejana tööd juba 2010. aastal ja mängis peaosi erinevates teleseriaalides ("У каждого своя война" 2011, "В зоне риска" 2012 jt). Aastatel 2013–2014 töötas ta Moskva teatris "Сатирикон".

2015. aastal mängis ta teleseriaalis "Noor kaardivägi" ("Молодая гвардия"), samuti peaosa filmis "Tee Berliini" ("Дорога на Берлин").
2019. aastal mängis Borissov filmis "Sõnn" ("Бык"), mille eest ta nomineeriti Kuldse Kotka (Золотой орёл) 2020 auhinnale (teenete eest 2019. aastal Venemaa kino- ja televisioonivaldkonnas) kategoorias – Parim meespeaosatäitja. Samal aastal sai ta rollide eest ajakirja "Kinoreporter" ("Кинорепортёр") auhinna "Aasta avastus". 

Ta mängis ka väiksemaid rolle filmides "T-34" (2019), "Päästeliit" ("Союз спасения" 2019) ja "Sissetung" ("Вторжение" 2020). 2020. aasta veebruaris ilmus ekraanidele film "Kalašnikov", milles peategelast Mihhail Kalašnikovi mängis Juri Borissov ning pälvis filmikriitikutelt positiivseid hinnanguid. Selle rolli eest võitis ta Kuldse Kotka auhinna 2021. aastal.

2021. aasta oli Jura Borisovi jaoks väga tegus – ta osales 9 mängufilmis, mis linastusid samal aastal. Borissov mängis meespeaosa Juho Kuosmaneni lavastatud Soome–Venemaa–Saksamaa–Eesti ühisfilmis "Kupee nr 6", mis võitis rohkelt auhindu, sealhulgas 2021. aastal Cannes'i filmifestivalil Žürii suure auhinna (Grand prix). Tal oli peaosa ka mängufilmis "Kapten Volkonogovi põgenemine", mis valmis Venemaa, Eesti ja Prantsusmaa ühistööna ning osales edukalt mitmel festivalil.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on kaks tütart.

Viited
------

1. ↑  Театральная премия Золотой Лист 2013. Премия Золотой Лист (30 мая 2013).
2. ↑  Юрий Борисов: Не надо относиться к близости как к чему-то особенному. Экспресс-газета (29. сентября 2017.)
3. ↑  Объявлены номинанты на премию Золотой орел – 2019.  Интерфакс (22. декабря 2019.)
4. ↑  Как Юрий Борисов стал одним из самых востребованных актёров российского кино. GQ Россия (30. декабря 2019.)
5. ↑  Eesti filmi andmebaas.
**Nörten-Hardenberg** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Valla pindala on 54,08 km². 31. detsembril 2017 elas seal 8178 inimest.

Vald asub Leine jõe ääres, umbes 10 km Northeimist edelas ja 10 km Göttingenist põhjas. Keskus paikneb Nörtener Waldi jalamil, kuid suured osad vallast on Leinegrabenis, Sollingi ja Harzi vahelisel madalikul.

Ajalugu
-------

Hardenbergi loss, esmamainitud 1101. aastal, ehitati Mainzi kuurvürstide poolt. Nende ministeriaalid (või burgmannid) olid Rosdorfi isandad, kes saadeti välja 1287. aastal, nende järglased olid Thüdinghauseni (Moringeni lähedal) isandad, kes võtsid nime *Hardenbergi rüütlid* (neid ei tohi segi ajada Vestfaali Hardenbergi lossi aadliperekonnaga Velberti lähedalt, kes hääbusid 1450. aastal). Üks haru läks 1340. aasta paiku Taani, hääbus hiljem, Anne Hardenberg kuulus sinna. Perekond omandas veel varandust Nörten-Hardenbergi lähedal, samuti teistes Põhja-Saksamaa piirkondades. 1409. aastast alates jagunes Hardenbergi loss perekonna kahe haru vahel. 1698. aastal äikeses osaliselt hävinuna jäeti loss 1720. aastal maha ja muutus vareks. 1778. aastal krahvideks ülendatud Hardenbergi perekond, kelle kõige silmapaistvamad liikmed olid Preisi peaminister Karl August von Hardenberg ja luuletaja Novalis, on siiani pärandvara omanik. 1710. aastast elab perekond naabruses mõisahoones. 1700. aastal asutasid nad Hardenberg-Wiltheni piiritusetehase, mis on täna Saksamaa suuruselt teine alkoholitootja.

* Hardenbergi loss, 1648Hardenbergi loss, 1648
* Hardenbergi lossi vareHardenbergi lossi vare
* Hardenbergi mõisahooneHardenbergi mõisahoone
* Katoliku kirikKatoliku kirik

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.noerten-hardenberg.de


Northeimi kreisi vallad

* Bad Gandersheim
* Bodenfelde
* Dassel
* Einbeck
* Hardegsen
* Kalefeld
* Katlenburg-Lindau
* Moringen
* Nörten-Hardenberg
* Northeim
* Uslar
Juri Merzljakov esinemas Tallinna raekojas teatrifestivali "Kuldne mask Eestis 2012" vastuvõtul 5. oktoobril 2012
**Juri Merzljakov** (vene keeles *Юрий Николаевич Мерзляков*; sündinud 9. aprillil 1949 Moskvas) on Venemaa diplomaat, kes oli aastatel 2010–2015 Venemaa Föderatsiooni erakorraline ja täievoliline suursaadik Eesti Vabariigis.

Ta omandas kõrghariduse Moskva Riiklikus Rahvusvaheliste Suhete Instituudis, mille lõpetas 1971. aastal. Hiljem täiendas ennast Nõukogude Liidu Välisministeeriumi Diplomaatia Akadeemias, mille lõpetas 1979. aastal.

Diplomaatilist teenistust alustas Merzljakov 1971. aastal Nõukogude Liidu Välisministeeriumis. Aastatel 1988–1989 oli ta välisministeeriumi Aafrika teise osakonna sektorijuhataja, seejärel 1990–1993 esmalt Nõukogude Liidu ja siis Venemaa Föderatsiooni nõunik-saadik Etioopias.

Suursaadikuna alustas ta tööd 1993. aastal, mil ta määrati Venemaa kõrgeimaks diplomaatiliseks esindajaks Madagaskaril ja Komooridel. 1997. aastal pöördus tagasi Moskvasse ja töötas kuni 1999. aastani välisministeeriumi Kaspia mere küsimuste töörühma juhina. Aastatel 1999–2003 oli ta Venemaa suursaadik Kasahstanis.

Augustist 2003 juulini 2010 oli Merzljakov eriülesannetes suursaadik, töötades Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni Minski grupi kaasesimehena Mägi-Karabahhi konflikti reguleerimise küsimustes.

14. juulil 2010 nimetati ta Venemaa presidendi Dmitri Medvedevi käskkirjaga nr 905 Venemaa suursaadikuks Eestis. Oma volikirjad andis ta üle president Toomas Hendrik Ilvesele sama aasta 28. oktoobril.

18. augustil 2015 vabastas Venemaa president Vladimir Putin oma käskkirjaga nr 422 Merzljakovi ametist. Talle jäi suursaadikukoht Eestis tema diplomaadikarjääri viimaseks ametikohaks, sest siit lahkudes läks ta pensionile.

Juri Merzljakov valdab vene, inglise ja prantsuse keelt.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Nikolai Uspenski** | **Venemaa Föderatsiooni suursaadik Eestis**2010–2015 | Järgnev**Aleksandr Petrov** |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Poola |
|  |
| Hõbe | 1960 | Sulgkaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1957 | Kukk-kaal |
| Kuld | 1959 | Sulgkaal |
| Pronks | 1963 | Sulgkaal |

**Jerzy Adamski** (14. märts 1937; Sierpc, Sierpci maakond, Masoovia vojevoodkond – 6. detsember 2002; Bydgoszcz) oli Poola poksija.

Adamski oli kokku kuuekordne Poola meister – kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1956. aastal ning sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1959–1962 ja 1964. Ta võistles Poola eest maavõistlustel 19 korda ning võitis neist 15 ja kaotas 3 kohtumist ning viigistas 1 kohtumise.

Adamski sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Francesco Mussole (Itaalia).

Adamski võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks. Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Stanislav Stepaškinile (NSV Liit) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 12. Euroopa meistrivõistlustel (Praha, 1957), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Gianfranco Piovesanile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles
2. ↑  13. Euroopa meistrivõistlused poksis. Luzern 1959. Tulemused inglise keeles
3. ↑  15. Euroopa meistrivõistlused poksis. Moskva 1963. Tulemused inglise keeles
4. ↑  12. Euroopa meistrivõistlused poksis. Praha 1957. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Jerzy Adamski veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Nötsch im Gailtal** (sloveeni: *Čajna*) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas.

Asudes Villachist läänes, ulatub omavalitsusala piki alumist Gaili orgu Lõuna-Kärntenis Villacher Alpe (Dobratschi) massiivi jalamile, mis on Gailtali Alpide idapoolne jätk. Omavalitsuse osad on Kerschdorf (*Črešnje*), Saak (*Čače*) ja Sankt Georgen (*Šentjurij*).

Nötschi pääseb Villachist ja Süd Autobahnilt (A2) *Gailtal Straße* (B111) maanteed kaudu. Põhjas viivad mägiteed üles Bad Bleiberg kõrgorgu. Nötschi jaam on peatus *Gailtalbahni* raudteeliinil Arnoldsteinist Kötschach-Mauthenisse.

Ajalugu
-------

Wasserleonburgi loss
Asulat Kärnteni hertsogkonnas on esmamainitud 1253. aasta dokumendis koos *Lewenburgi* lossiga (tänapäeva Wasserleonburg), siis Bambergi piiskoppide vasall. Piirkonda laastas 1348. aasta Friuli maavärin, mis põhjustas tohutu maalihke Dobratschi mäelt ja Gaili jõe üle kallaste tõusmise.

Wasserleonburgi loss, mis asub kõrgel Saaki küla kohal, ehitati 14. sajandil ümber. Mitmete Villachi kaupmeheperekondade omandiõiguse ajal laiendati seda 16. ja 17. sajandil märkimisväärselt, sealhulgas renessansshoov avatud lodžaga, maneristlik fassaad ja lossikabel. Kuni tänaseni on kompleks eraomandis ja seda kasutatakse hotellina; pärast troonist loobumist veetsid Windsori hertsog Edward VIII ja tema naine Wallis Simpson seal oma mesinädalad 5. juunist 7. septembrini 1937.

Alates 20. sajandi algusest võõrustas Nötsch ajutiselt rühma ekspressionistlikke maalikunstnikke ümber Anton Koligi (1886–1950). "Nötschi ring" oli ühenduses *Hagenbundi* kunstnike rühmaga ümber Oskar Kokoschka, Anton Faistaueri ja Egon Schiele.

* NötschNötsch
* SaakSaak
* Vana talumajaVana talumaja
*

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Villachi maaringkonna vallad

* Afritz am See
* Arnoldstein
* Arriach
* Bad Bleiberg
* Feistritz an der Gail
* Feld am See
* Ferndorf
* Finkenstein am Faaker See
* Fresach
* Hohenthurn
* Nötsch im Gailtal
* Paternion
* Rosegg
* Sankt Jakob im Rosental
* Stockenboi
* Treffen am Ossiacher See
* Velden am Wörther See
* Weißenstein
* Wernberg
Jesper Boqvist 2022. aastal New Jersey Devilsis mängimas
**Jesper Boqvist** (sündinud 30. oktoobril 1998 Falunis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis New Jersey Devils.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Brynäs IF, debüteerides Rootsi kõrgliigas hooajal 2015–16. Hooaeg 2018–19 oli Boqvisti ülekaalukalt kõige edukam Rootsi kõrgliigas (13 väravat, 22 väravasöötu).

2017. aastal valis Devils ta NHL-i *draft* '​is 36. valikuna. 2019. aasta juunis sõlmis ta Devilsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta hooajal 2019–20 ja lõi liigas esimese värava 26. novembril 2019 mängus Minnesota Wildi vastu. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta Rootsi esiliiga klubis Timrå IK, naastes seejärel Põhja-Ameerikasse.

Boqvist võitis hõbemedali 2016. aastal Rootsi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel ja 2018. aastal Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel.

Tema noorem vend Adam Boqvist mängib samuti NHL-is.

Välislingid
-----------

* Jesper Boqvist NHL.com lehel
* Jesper Boqvist hockeydb.com lehe

| * v
* r
New Jersey Devils |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jonathan Bernier **·** Mackenzie Blackwood **·** Akira Schmid **·** Vítek Vaněček |
| 
**Kaitsjad**: Kevin Bahl **·** Ryan Graves **·** Dougie Hamilton **·** John Marino **·** Damon Severson **·** Jonas Siegenthaler **·** Brendan Smith |
| 
**Ründajad**: Nathan Bastian **·** Jesper Boqvist **·** Jesper Bratt **·** Erik Haula **·** Nico Hischier **·** Alexander Holtz **·** Jack Hughes **·** Curtis Lazar **·** Michael McLeod **·** Timo Meier **·** Dawson Mercer **·** Ondřej Palát **·** Jahor Šaranhovič **·** Tomáš Tatar **·** Miles Wood |
**Nööps** oli aastatel 2006–2009 kuus korda aastas ilmunud eesti lasteajakiri, mis oli mõeldud 4–7-aastastele lastele. Ajakirja esimene number ilmus 13. oktoobril 2006 (oktoober/november 2006) ja viimane 2009. aasta alguses (veebruar/märts 2009). Ajakirja peatoimetaja oli seda välja andnud kirjastuse Dolce Press omanik Pille Aadusoo.

Ajakiri sisaldas pikemaid jutukesi lapsele ettelugemiseks ja lühemaid iselugemiseks. Sealt leidis koomiksi, meisterdamist, kleepsulehekülgi jm. Lisaks oli kaasas poster, pusle või kogumismäng. Jutte kirjutasid Veiko Pelias, Kati Murutar, Elina Sildre jt, pilte joonistasid Jüri Mildeberg ja Kristina Reineller.

Vaata ka
--------

* Kirjastus Dolce Press
* Ajakiri Mesimumm

Viited
------

1. ↑  "Nööps : 4–7 aastastele". Vaadatud 13.01.2014.
2. ↑  Liivi Šein (13.10.2006). "Täna ilmub uus lasteajakiri Nööps". *Eesti Päevaleht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 16.01.2014. Vaadatud 13.01.2014.

Välislingid
-----------

* Ajakirjas 2008. aasta oktoobris ja novembris ilmunud Elina Sildre koomiksid
**Holod-33** (ukraina keeles Голод-33) on Oles Jantšuki 1991. aasta draamafilm holodomori näljahädast Ukrainas ja põhineb Vassõl Barka romaanil "Kollane prints". 

Filmi jutustatakse läbi kuueliikmelise Katrannõki pere elu. Film on tehtud vabatahtlikkuse alusel. Filmi peaprodutsent oli Taga-Karpaatia pank "Lisbank", mis pidi saama osa renditulust. Pärast valminud filmi vaatamist olid produtsendid aga nii liigutatud, et otsustasid raha tagastamisest keelduda ning nõudsid, et filmi näeks võimalikult palju inimesi.

Sisukokkuvõte
-------------

"Esimeses stseenis kastavad vaesunud talupere liikmed oma kulbid kordamööda ühte kaussi vesisesse suppi, mis on nende päeva ainus eine. Hiljem on filmis hulk külaelanikke meeleheitest ja näljatundest kössitamas paduvihma käes valitsuse kontori ees, kuni saabub veoautotäis relvastatud sõdureid, et neid laiali ajada. Kõige teravamas stseenis hüüab vanematest ilma jäänud väike poiss oma ema järele, rännates paanikas läbi lumise metsamaa, kus puid on arvuliselt vähem kui surnuid tähistavad ristid."

Osatäitjad
----------

* Halõna Sulima - Darja Katrannõki rollis
* Heorhi Morozjuk - Mõron Katrannõki rollis
* Oleksi Horbunov - Bolševiku rollis

Auhinnad
--------

* 1991 — 1. Üle-Ukrainaline filmifestival Kiievis — peaauhind.
* 2009 — Vincennesi filmifestivali peaauhind — Henri Langloisi auhind.

Vaata ka
--------

* Teejuht (film)

Viited
------

1. ↑  "Національна спілка кінематографістів України". 2. märts 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. märts 2018. Vaadatud 19. aprillil 2022.
2. ↑  Holden, Stephen. "A Family's Struggle In Stalin's Man-Made Famine: Famine-33 Film Review." *The New York Times.* 15 December 1993

Välislingid
-----------

* Famine-33 (movie) andmekogus IMDb (inglise)
**Johannes Heinrich Luther** (24. veebruar 1861 Tallinn – 29. mai 1932 Bad Cranz) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1871–1879 Tallinna Kubermangugümnaasiumis ja 1880–1885 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti õpetajaks 13. juulil 1886.

Oli aastatel 1886–1913 Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Aastatel 1913–1918 oli ta Narva Johannese koguduse õpetaja, ühtlasi 1918. aastal Narva-Alutaguse praostkonna praost.

1918. aastal asus Saksamaale, täpsemalt Ida-Preisimaale. Oli aastatel 1918–1926 Karkelnis (praegu Mõssovka Kaliningradi oblastis) luterlik pastor. 1926. aastal jäi emerituuri, elas Bad Cranzis (praegu Zelenogradsk Kaliningradi oblastis), kus ta ka suri.

Isiklikku
---------

Tema äi Hermann Krause oli Rannu Püha Martini koguduse õpetaja (aastatel 1860–1870), äia vend Alexander Johann Krause oli Rannu Püha Martini koguduse õpetaja (aastatel 1853–1860), abikaasa vend Max Reinhold Krause oli Hanila- ja Varbla koguduse ning Viru-Nigula koguduse õpetaja (ja aastatel 1915–1916 Eestimaa kindralsuperintendent). Tema isa Alexander Martin Luther oli kaupmees ja tööstur, Lutheri mööblivabriku rajaja. Tema onu Johann Christian Luther oli Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja, vanaisa Christian Wilhelm Luther oli kaupmees ja Tallinna raehärra. Tema poolvend Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja. Vennapoeg Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
**Tahkuna hiidrahn** on rabakivist hiidrahn, mis asub Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Lehtma külas Tahkuna põhjarannikul meres. 

Rahnu pikkus on 10,9 m, laius 9,1 m, kõrgus 4,6 m, ümbermõõt 30,3 m ja maapealse osa maht 165 m³.

Rahn on püstiste külgedega tahukakujuline, sambla- ja samblikukatteta. Selles on mitu suurt pragu ja kõrval lamab eraldunud tükke. Suurim, kuni 4 m läbimõõduga tükk on eraldunud idaküljest. Rahnu juures on vett 0,6-0,8 m sügavuselt. Rahn koosneb suurtest 7-8 cm K-päevakivi kristallidega rabakivigraniidist.

Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Kivil on leitav märgistus risti joone pikkus 15 cm. Risti kõrval tähed NI ja punkt. Rist 2,3 m kivi loodenurgast ja 1,2 m kivi harjast lõuna pool.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend
* Eesti rändrahnude loend

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus.
2. ↑  "Tahnkuna rahn". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 27.12.2022.
3. ↑  "Tahkuna hiidrahn". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.

Välislingid
-----------

* Tahkuna rahn ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Tahkuna hiidrahn keskkonnaportaalis
Jean-Baptiste Marie Meusnier' mälestusmärk
Meusnier' dirižaabli projekt
**Jean-Baptiste Marie Charles Meusnier** (19. juuni 1754 Tours – 13. juuni 1793 Cassel) oli prantsuse matemaatik, insener ja sõjaväelane (diviisikindral).

Teadus ja tehnika
-----------------

1776. aastal kirjeldas Meusnier geomeetrilist joonpinda helikoidi ja tutvustas Meusnier' teoreemi diferentsiaalgeomeetrias (trükis ilmus 1785. aastal). 

Mõnikord nimetatakse Meusnier'd dirižaabli leiutajaks. Varsti pärast vendade Montgolfier'de esimesi õhupallilende (1783) esitas ta 1784. aastal Prantsuse Teaduste Akadeemiale oma juhitava õhulaeva lõpetamata projekti. Projekt nägi ette 84 meetri pikkust elliptilist õhupalli (ballonetti), mille maht oli 1700 kuupmeetrit ja mille jõuallikaks (õhulaeva edasiliikumiseks vajalikku tõmmet tekitav vahend) oli kolm propellerit, mida juhtisid 80 meest.

Sõjaväes
--------

Meusnier oli Prantsuse revolutsioonisõdadest osavõtja. 1792. aasta algul oli ta vabariikliku armee jalaväe kolonel. Septembris 1792 edutati ta *maréchal de camp*’iks (brigaadikindralile vastav auaste).  Esimese koalitsiooni sõjas 1793. aasta kampaanias sõdis ta Reini armee koosseisus. 5. mail ülendati diviisikindraliks, kuid sellest ta ise teada ei saanud, sest suri 13. juunil Mainzi piiramisel saadud haavadesse.

Tunnustus
---------

* 1785 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmeks

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jean-Baptiste Marie Meusnier** |
"Crysis 3" logo
**"Crysis 3"** on FPS-videomäng, mille on välja töötanud Crytek. 

Mäng töötab Cryengine'i mängumootoril. Selle avaldas Electronic Arts PC-le, PlayStation 3-le ja Xbox 360-le ning see tuli välja Põhja-Ameerikas 19. veebruaril 2013. Ametlikult teatati sellest 14. aprillil 2012 kui kolmandast mängust "Crysise" sarjast, mis järgneb "Crysis 2-le" ja töötab Cryengine 3 mängumootoril. See oli üks kõige oodatumaid mänge 2013. aastal. 

"Crysis 3" võitis PC Gamer Most Valuable Game, Game Informer Best of Show and Electric Playground Best auhinna E3 auhindadest .

Mängu olemus
------------

### Mitmikmäng

16 mängijat PC-l ja 12 konsoolil. Seal on kaheksa võimalust mängida kaheteistkümnel kaardil.

Viited
------

1. ↑  "Top 10 Best Upcoming Games of 2013". theworldtoptens.com. 19.02.2013. Originaali arhiivikoopia seisuga 11.04.2013. Vaadatud 14.04.2013.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: robot: algne URL-i olek teadmata (link)
2. ↑  "Crysis 3 Scoops Top E3 Awards". crytek.com. 22. juuni 2012.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Leedu |
|  |
| 2. ring | 2001 | II kergekeskkaal |
| 1. ring | 2005 | II kergekeskkaal |
|  |
| Pronks | 2000 | II kergekeskkaal |

**Darius Jasevičius** (sündinud 13. mail 1981 Vilniuse maakonnas) on Leedu endine poksija.

Jasevičius osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale James Moore'ile (Iirimaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 

Jasevičius sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Bülent Ulusoyle (Türgi) jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  11. maailmameistrivõistlused poksis. Belfast 2001. Tulemused inglise keeles
2. ↑  13. maailmameistrivõistlused poksis. Mianyang 2005. Tulemused inglise keeles
3. ↑  33. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 2000. Tulemused inglise keeles