recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
See artikkel See artikkel räägib kalendrikuust.  Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Oktoober (täpsustus).

---

|  |
| --- |
| << **Oktoober** >> |
| E | T | K | N | R | L | P |
|  |  |  |  |  |  | 1 |
| 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| 30 | 31 |  |  |  |  |  |
| **2023** |

**Oktoober** ehk **rehekuu** ehk **viinakuu** on Gregoriuse kalendris aasta kümnes kuu. Selles on 31 päeva.

Pihlakas on oktoobrikuus pilgupüüdjaks 
Oktoobri rahvapärased nimetused on ka **kooljakuu**, **hingekuu**, **kosjakuu**, **kolletamiskuu**, **lehelanguskuu** ehk **lehevarisemiskuu**, **porikuu**, **roojakuu**, **orjakuu** (teotööliste öise rehepeksuaja järgi), **sügisekuu**, **simunakuu**.

Viited
------

1. ↑  Mall Hiiemäe. Pühad ja argised ajad rahvakalendris. Tallinn, Varrak 2010, lk 99.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Oktoober** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Oktoober** |

|  |
| --- |
| jaanuar - veebruar - märts - aprill - mai - juuni - juuli - august - september - oktoober - november - detsember |
**Oktofoonia** on kaheksa kanaliga elektroakustilise heli ruumiline esitusviis, milles kasutatakse korraga kaheksat sümmeetriliselt paigutatud heliallikat. Heliallikad (kõlarid) paiknevad kuulajat ümbritsevas heliruumis, asetsedes ühel või kahel tasapinnal.

Oktofoonia kasutamine
---------------------

Oktofooniat on oma loomingus kasutanud näiteks heliloojad John Cage, Karlheinz Stockhausen ja teised. Tähelepanuväärseks oktofooniliseks teoseks peetakse saksa helilooja Karlheinz Stockhauseni suurvormi "Oktophonie" (1991).

* Levinud oktofoonia paigutused
* 8 kõlarit asetatuna kuubi tippudesse
* 8 kõlarit asetatuna ringjalt 45° nurkade vahedega, esimene kõlar asetatud nurgal 0°.
* 8 kõlarit asetatuna ringjalt 45° nurkade vahedega, esimene kõlar asetatud nurgal 22.5°.

Kirjeldus
---------

Oktofoonilist esitust kasutatakse salvestatud elektroakustiliste heliteoste esitamisel, elektroonilise muusika improviseerimisel ja muusikalise heliruumi loomisel interpreedi poolt ja/või algoritmi abil. Tänaseni pole oktofoonia leidnud laialdast kommertskasutust, jäädes peamiselt eksperimentaalse muusika pärusmaaks. Kuna puuduvad edastust reguleerivad kokkulepped ning kaheksa kanaliga salvestis pole toetatud levinud helikandjate poolt, sõltub oktofoonilise heliteose esitamine palju interpreedi tegevusest heliruumi loomisel. Oktofooniline esitus annab edasi informatsiooni heliruumi kohta heli suuna, kõrguse ja tugevuse, helivõnkumise faasi ja tämbri abil, sarnaselt stereofoonilise ja kvadrofoonilise esitusega. Ka kõlarite paarisarvuline sümmeetriline paigutus viitab oktofoonia sarnasusele stereofoonilise edastusega. Kui kõlarid paiknevad ühel tasapinnal, moodustavad need mõttelise kaheksanurkse kujundi. Kahel tasapinnal asetsevad kõlarid moodustavad ruumilise kujundi – kuubi või risttahuka. Suurendades heliallikate ja -kanalite hulka, on võimalik luua veelgi detailsemaid heliruume ning sarnaselt oktofooniaga võib ette kujutada ka 16 ja 32 heliallikaga ruumi jne. Helilooja Karlheinz Stockhausen on loonud muusikat nii nelja- ja kaheksakanalisele kui ka suuremale heliruumile.

Puudused
--------

Oktofoonilise esituse puuduseks on selle tehniline keerukus. Oktofoonia puhul on keeruline algset heliteost detailselt edasi anda, kuna kuulaja poolt vastu võetud informatsioon sõltub palju tema asukohast ja paiknemisest kolmemõõtmelises heliruumis. Lihtsustatult võib öelda, et heliruumi on võimalik detailselt häälestada ühe kuulaja jaoks, kes kuulamise käigus oma asukohta ei muuda, kuid praktiliselt võimatu ühtlaselt terve ruumi jaoks.

Vaata ka
--------

* Octophonie
* Kvadrofoonia
* Stereofoonia

Viited
------

1. ↑   Macedo, F. Investigating Sound in Space: Five meanings of space in music and sound art. Organised Sound 20(2): 241–248 © Cambridge University Press, 2015
2. ↑  Baalman, M.A.J. Spatial Composition Techniques and Sound Spatialisation Technologies. Organised Sound 15(3): 209–218 & Cambridge University Press, 2010
Tundmatu kirikuhoone Moskva barokkstiilis 19. sajandi või 20. sajandi alguse fotol. Nelinurkne hoonemaht on sellel mitte kuubikujuline, vaid umbes poole kõrgusega ja selle nurgad eenduvad vaid kergelt madalast pikihoonest
Kirik Petrovsko-Razumovskojes Moskvas. Nikolai Naidebnovi foto 1891. aastast
**Oktogoon kuubil** (vene keeles *восьмерик на четверике*) on ehitise arhitektuurne lahendus, mille puhul hoone ülemine kaheksanurkse põhiplaaniga osa toetub kuubikujulisele mahule. See hoonetüüp iseloomustab Venemaal 17. ja 18. sajandil püstitatud õigeusu kirikuid (Narõškinite stiilis, Golitsõnite stiilis).

Ajaloost
--------

Algselt kasutati seda lahendust Venemaa puukirikutes. 17. sajandi lõpus oli see saanud standardlahenduseks ka Moskva barokkstiilis kivihoonetes. Kahe erineva geomeetrilise vormi kontrast rõhutas kõrgustesse pürgimist ja sobis dünaamilisust soosiva baroki esteetikaga. Moskva barokkehitistes varieeriti seda tüüpi, kuid tavaline lahendus oli eraldiseisev mitmekorruseline kirik, mis ühendas endas ühtseks tervikuks kellatorni ja kirikuhoone; kuubist võisid eenduda apsiidid ja kirikuruum võis olla lääne suunas pikendatud eeskojaga. Kaheksanurkse hooneosa peal oli omakorda sellesse ruumi avanev ühest või mitmest tornist koosnev korrus kirikukelladega. Oktogoon-kuubil-kirikuid püstitati Venemaa kaugemates provintsides 18. sajandi lõpuni.

Pildid
------

* Joasafi kirik Izmailovos, ehitatud 1684–1687Joasafi kirik Izmailovos, ehitatud 1684–1687
* Kõigepuhtama Jumalaema Ennusmärgi kirik "Šeremetjevi õues" Moskvas, 1689–1691Kõigepuhtama Jumalaema Ennusmärgi kirik "Šeremetjevi õues" Moskvas, 1689–1691
* Elavakstegeva Kolmainsuse kirik Troitse-Lõkovos, 1694–1697Elavakstegeva Kolmainsuse kirik Troitse-Lõkovos, 1694–1697
* Novo-Jerusalimski kloostri väravapealne kirik, 1694–1697Novo-Jerusalimski kloostri väravapealne kirik, 1694–1697
* Kristuse Kätetatehtud pühakuju kirik Girejevos, 1714–1718Kristuse Kätetatehtud pühakuju kirik Girejevos, 1714–1718

Viited
------

1. ↑  UNESCO World Heritage Site. - Kizhi Museum
2. ↑  Moscow Baroque. - Encyclopedia.com
**Oktett** või **oktaav** ehk **oktav** (itaalia keeles *ottava rima*) on Itaalia päritolu värsivorm, kaheksast 11-silbilisest värsireast koosnev stroof, mille riimiskeem on abababcc.

Ajaloost
--------

Värsivorm ilmub kirjandusse esmakordselt 13. sajandi lõpul või 14. sajandi algul ja seda arendasid Toscana luuletajad oma trubaduurilauludest inspireeritud luules. Giovanni Boccaccio kasutas oktaavi on eepilistes luuleteostes "Il filostrato" (u 1338) ja "Teseida" (1340–1341) ning kehtestas selle värsivormi eepilise ja narratiivse luule standardina. Suure paindlikkuse ja variatiivsusega kasutasid oktaavi Ludovico Ariosto oma poeemis "Raevunud Orlando" (1507–1532) ja Torquato Tasso "Vabastatud Jeruusalemmas" (ilmus 1581).

Näide Torquato Tasso "Vabastatud Jeruusalemmast":

Canto l’arme pietose, e ’l Capitano
Che ’l gran sepolcro liberò di Cristo.
Molto egli oprò col senno e con la mano;
Molto soffrì nel glorioso acquisto:
E invan l’Inferno a lui s’oppose; e invano
s’armò d’Asia e di Libia il popol misto:
Chè ’l Ciel gli diè favore, e sotto ai santi
Segni ridusse i suoi compagni erranti.

Vaata ka
--------

* *Strambotto*

Viited
------

1. ↑
**Sekularism** (*ilmalik-*) on poliitiline ideoloogia, religiooni ja poliitilise võimu, kiriku ja riigi üksteisest eristumisest. Ühiskonnas need valdkonnad võivad olla ja peaksid olema üksteisest ka eraldatud.

Mõiste "sekularism" võeti inglise keeles esimest korda kasutusele 19. sajandil eeskätt ideoloogilises tähenduses. Kõigepealt tähistati selle mõistega õpetust, mille kohaselt peavad moraali aluseks olema ratsionaalsed arutlused inimese heaolust selles maailmas, kusjuures kõrvale tuleb jätta kõik arutlused jumalast või surmajärgsest elust. Hiljem kasutati mõistet "sekularism" üldisemalt veendumuse kohta, et avalikud institutsioonid, eriti aga üldine haridus, peaksid olema sekulaarsed, mitte usulised. 20. sajandil muutus selle mõiste tähendusväli mõiste "sekulaarne" vanemate ja laiemate kaastähenduste tõttu natuke avaramaks. Tihti kasutatakse mõistet "sekularism" koos mõistega "eraldatus", mis on ligikaudne vaste prantsuse mõistele *laicisme* mida kasutatakse ka teistes keeltes, kuid seni mitte inglise keeles.

Sekularism on täiesti kristlik mõiste. Algkiriku kogetud tagakiusamised andsid kristlastele mõista, et kirikut ja riiki on võimalik üksteisest eraldada. Hilisemad tagakiusamised kirikute endi poolt veensid paljusid kristlasi, et selline eraldatus on vajalik.

Viited
------

1. ↑  Alar Kilp. Tõlkija kommentaar artiklile *Sekularism ja tsiviilühiskond*, 2001.
2. ↑  Bernard Lewis. *Sekularism ja tsiviilühiskond*, Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Toimetised. No.4, 2005, 139-164
**Seksism** on kõige üldisemas mõttes diskrimineerimine ja/või eelarvamused seoses inimese soolise kuuluvusega. 

**Seksismiks** võidakse nimetada mitmesuguseid arvamusi, hoiakuid või käitumisi:

* ühe soo pidamine kõrgemaks või paremaks;
* misandria (meestevihkamine) või misogüünia (naistevihkamine);
* meeste ja naiste kohtlemine eri viisil.

### Seksismi liigid

* Meestevastane
* Naistevastane
* Mõlemasoolistevastane
* Transseksuaalidevastane

Igal seksismi liigil on oma ajalugu ja omad põhjused. 

Seksistliku maailmavaate näide on Friedrich von Schilleri "Kellalaul" (Jaan Bergmanni tõlkes):

Nii minema mees  

peab hirmuta ilma,  

peab sooja ja külma,  

peab külvama, nõudma  

ning püüdma ja jõudma  

ning vaatama ette,  

et õnne saaks kätte.  

Siis voolamas kokku tall' õnnistus ustest;  

täis saavad tal aidad kõik varandustest  

ning kasvab hoone ja ruumid seal sees,  

ja majas ikka  

tal talitab naine,  

aus laste ema,  

näeb vara, hilja  

tööst, tulust vilja.  

Ta õpetab tütreid  

ning talitseb poegi;  

ei iial käsi  

tööd tehes ta väsi..

Tänapäeval on arenenud riikides seksism asendatud sooneutraalsusega.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Seksism** |

* Sooline diskrimineerimine
* Spetsiesism

Viited
------

1. ↑  Friedrich Schiller. Luuletusi. Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn, 1959, lk. 103.
Sekstant 1923. a Eesti teenistuses. Ahtris meremärgid.
**Sekstant** oli Bakan-tüüpi hüdrograafialaev, mis oli teenistuses ka Eesti Veeteede Valitsuses. Laev oli aktiivses kasutuses väga pikka aega.

Ajalugu
-------

Sekstant ehitati 1859. aastal Inglismaal Vene Balti laevastikule koos kolme sõsarlaevaga. 

1870. aastal osales laev pikemal ekspeditsioonil erinevatele meredele. 

1897. aasta septembris tõsteti Sekstandi abiga veest välja mais 1790 Aegna saare juures madalikule sõitnud (ja seal meeskonna poolt põlema pandud) 74-kahurilise rootsi sõjalaeva Riksens Ständer kahur ja ankur. Neist püstitati 19. sajandi lõpus mälestusmärk Tallinna Estonia puiesteele Tallinna Reaalkooli kõrvale.

1910. aastal laeva kapitaalremonditi. 

Aastal 1918 jäi Sekstant Jääretkest Tallinna maha ja selle hõivasid sakslased, kes andsid laeva hiljem edasi Eesti võimudele. Aastail 1918-1940 oli Sekstant Veeteede Valitsuses meremärkide panija. Lisaks oli Eestis teenistuses tema sõsarlaev Kompass.

1940. aastal võtsid okupatsioonivõimud Sekstandi üle ja laev osales Nõukogude-Saksa sõjas, läbides ühtlasi 1941. aasta Juminda miinilahingu 4. konvoi koosseisus. 

Laev lammutati arvatavasti 1952. aastal. Seega oli laeva teenistusiga pisut vähem kui 100 aastat.

Kirjeldus
---------

Laeva andmed:

* Pikkus 39,6 m
* Laius 6,1 m
* Süvis 2,6 m
* Veeväljasurve maksimaalne 284 t
* Kiirus 12 sõlme
* Sõidukaugus 800 miili (8 sõlmega)

Algselt olid laeval ka kahvelpurjed ja seetõttu liigitati ta laevastikus kuunarite hulka. Laeval oli tolle aja kohta pisut ebatavaline purjejahilik kaldvöör.
**BMW 2. seeria Active Tourer** (mudelikoodiga **F45**) on BMW väike 5-ukseline ja 5-kohaline mahtuniversaal, mida toodetakse alates 2014. aastast. Vaatamata sellele, et Active Tourerit turundatakse 2. seeria mudelina, puudub tal igasugune seos 2. seeria kupee mudelitega ning tegu on BMW toodetava esiveolise Miniga samale platvormile ehitatud autoga. 

Tegu on kõige esimese BMW märgi all toodetud esiveolise autoga, samuti esimese mahtuniversaaliga. Pagasiruumi maht on suurem kui 3. seeria Touringul ja Volkswagen Golf Sportsvanil, kuid väiksem kui Mercedes-Benz B-klassil. Active Tourer hakkas konkureerima Mercedes-Benzi B-klassi ja Volkswagen Golf Sportsvaniga. 

Aasta hiljem (2015) saabus müügile ka pikem, 7 istekohaga **2. seeria Gran Tourer** mudelitähisega **F46**.

Galerii
-------

* BMW 2. seeria Active TourerBMW 2. seeria Active Tourer
* BMW 2. seeria Active TourerBMW 2. seeria Active Tourer
* BMW 2. seeria Gran TourerBMW 2. seeria Gran Tourer
* BMW 2. seeria Gran TourerBMW 2. seeria Gran Tourer
**Roman Sikora** (sündinud 3. juulil 1970) on tšehhi näitekirjanik ja ajakirjanik.

Sündis Třineci linnas Kirde-Tšehhimaal, kasvas seal üles ja lõpetas 1988. aastal kohaliku kutsekooli metallurgia alal. Töötas Třineci raua- ja terasetööstuses, enne kui kolis Brnosse, et astuda Janáčeki muusika- ja etenduskunstide akadeemiasse (*Janáčkova akademie múzických umění v Brně*; tšehhikeelne lühend JAMU). Õppis seal kuus aastat. On töötanud Brno Linnateatris. 1998. aastal asutas koos mõttekaaslastega teatriteemalise veebiajakirja *Yorick*, kuhu muuhulgas ise kirjutas esseesid ja arvustusi, kritiseerides Tšehhi teatrites valitsevat akademismi. Praegu elab Prahas, töötab toimetajana ajakirjas "Literární noviny" ja veebisaidi Tiscali.cz juures, teeb kaastööd sõltumatule veebiväljaandele "A2larm".

Ta on kirjutanud paarkümmend teatri- ja raadiolavastust ning arvukalt artikleid ja arvustusi. 1997. aastal sai Sikora oma näidendiga "Smetení Antigony" (tõlge umbes "Antigone jäänused") Alfréd Radoki fondi korraldatud algupärase draama konkursil teise koha, selleks ajaks oli ta kirjutanud juba umbes 15 näidendit. Tema näidendeid on lavastatud ka väljaspool Tšehhi vabariiki, kõige rohkem on tema teoseid tõlgitud saksa, prantsuse, ungari ja sloveeni keelde.

2014. aastal tõi VAT Teater lavale Sikora näidendi "Masohhisti pihtimus" ("Zpověď masochisty")

2007. aastal tehti Sikorast film "Sikora. Malý osobní marketingový epos" ("Väike isiklik turunduseepos", režissöör Ivo Bystřičan), kus Sikora arutleb enese müümise-mittemüümise üle Brno linna taustal.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. mai 2018. Vaadatud 22. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

*
**Roman Ott** (27. mai 1917 Tallinn – 30. juuni 1995 Tallinn) oli eesti keemik.

Elulugu
-------

Roman Ott oli raamatupidaja poeg.

Lõpetas 1936 Tartu Poeglaste Gümnaasiumi, 1947 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemia-mäeteaduskonna keemiainsenerina, tehnikakandidaat (1957, TPI), väitekiri "Silikaltsiidi korrosiooni uurimine". Oli 1947–67 TPI laborant ning anorgaanilise ja orgaanilise keemia labori assistent, 1967–82 analüütilise ja anorgaanilise keemia õppejõud, aastast 1967 dotsent. Peamised loengukursused anorgaanilisest ja analüütilisest keemiast.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: keskkonnakaitse, raskmetallide, eriti elavhõbeda levik ja dünaamika looduses. Avaldanud töid ka põlevkiviõli ümbertöötamisest ja turba kasutamisest nafta kõrvaldamiseks veekogudest, samuti keemiaõpikuid. Esinenud teaduskonverentsidel Soomes, Rootsis ja Taanis. 1976 osales uurimislaeval "Musson" NSVL-Rootsi ühises keemiaalases uurimisekspeditsioonis Läänemerel. Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni ja Eesti Keemia Seltsi liige. Nõukogude Eesti preemia (1950, kollektiivis). 75 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Kaltsiumglükonaadi valmistamisest elektrooksüdatsioonil (kaasautor). // Teaduslik-tehniline kogumik 9 (1948)
* Üldise keemia ülesannete kogu (kaasautorid A. Piksarv, E. Talts). Tallinn, 1961, 2. trükk 1969, 3. trükk 1983
* Praktilisi töid üldises keemias (kaasautor). Tallinn, 1963
* Kvalitatiivse poolmikroanalüüsi praktikumi juhend (kaasautor). Tallinn, 1965, 2. trükk 1968
* Mercury in the Southern Part of the Gulf of Finland (kaasautor). // Finnish Marine Res. 247 (1980)
* Heavy metals in some Estonian lake sediments (kaasautor). // Environmental contamination. Proc. Conf. Morges, Switzerland, 1992

Pere
----

Tema abikaasa Juta Ott oli õpetaja. Tema lapselaps on filosoof Margus Ott.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Kalmistute register HAUDI

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 272, 275–276, 437, 497
* Hödrejärv, H. Heinrich Vilboki ja Roman Otti teaduslik ja pedagoogiline tegevus. // Insenerikultuur Eestis 3. Tallinn, 1997, 43–49
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Roman Ott ja Heinrich Vilbok

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Roman Hrõhorovõtš Svitan** (ukraina keeles Роман Григорович Світан; sündinud 4. jaanuaril 1964 Makijivkas Ukraina NSV-s) on ukraina sõjaline ekspert ja endine sõjaväelane. Reservpolkovnik.

Roman Svitan teenis Ukraina õhuväes hävituslennuväe lendur-instruktorina.

2014. aastal töötas ta Donetski tsiviiladministratsiooni pea Serhi Taruta nõunikuna. Donbassi sõjas sattus Svitan separatistide kätte vangi. Pärast vangide vahetust naasis vangistusest.

Pärast Venemaa täieulatusliku sissetungi algust Ukrainasse veebruaris 2022 sai temast üks juhtivaid sõjalisi eksperte Ukraina telekanalites ja muus meedias.

Arvamusi
--------

Pärast Briti tiibrakettide Storm Shadow üleandmist Ukraina relvajõududele (mais 2023) märkis Svitan oma esinemistes korduvalt, et esimese asjana tulnuks rivist välja viia Kertši sild, kuid Ukraina väejuhatus sellega ei kiirustanud.

Viited
------

1. 1 2  План наступу ЗСУ, зачистка Криму й Донбасу, чи покинуть Бахмут. Інтерв'ю Гордона з військовим експертом Світаном. gordonua.com, 15. märts 2023
**Kiiu-Aabla** on küla Harju maakonna Kuusalu vallas Juminda poolsaarel Kolga lahe ääres.

Vaata ka
--------

* Aabla
* Kolga-Aabla

Pilte
-----

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
**Kiisa mõis** (saksa keeles *Kisa*) oli Saku mõisa karjamõis Keila kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kiisa aleviku lähedal Saku vallas Harju maakonnas.

1873. aastal müüs Valerian von Baggehufwudt Saku mõisa küljest mõisamaakoha Kiisa Kolu valla talupojale Gustav Bremannile.

Viited
------

1. ↑  Kiisa mõis (Keila) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 21.05.2020)
2. ↑  Kiisa krjms, www.eki.ee
3. ↑  Kiisa mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Välislingid
-----------

* Kiisa mõis (Keila) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Kiisa mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
**Kiisa raudteejaam** (saksa *Kisa*) on raudteejaam Harjumaal Saku vallas Kiisal.

Kiisa raudteejaamas on üks madal 550 mm kõrgune rööbasteedevaheline perroon. Balti jaamast sõidab rong Kiisale 29–32 minutit. Peatuses asub lisaks peateele ka kõrvaltee. Kiisal peatuvad kõik Elroni edelasuunalised reisirongid. Piletihinnalt kuulub jaam III tsooni.

Ajalugu
-------

Kiisa kitsarööpmeline raudteejaam rajati 1928. aastal seoses sajandi alguses ehitatud Tallinna–Viljandi raudteeliiniga.

1960. aastate lõpus ehitati senine kitsarööpmeline raudtee ümber laiarööpmeliseks.

Jaamahoone
----------

Koos raudteejaamaga valmis mõisahoonet meenutav uhke kivist kahekorruseline jaamahoone, mis on tänapäeval Edelaraudtee kasutada. 
Hoone ehitati eriprojekti järgi, mille detailikäsitlus sarnaneb paljuski Leon Johansoni sama aja raudteejaama hoonete omaga. 
Kiisa jaamahoone kahte massiivset külgtiiba ühendab kitsam keskosa, kus asub ka peasissepääs.

Pildid
------

* Kiisa jaam enne II maailmasõdaKiisa jaam enne II maailmasõda
* Vana ooteplatvormVana ooteplatvorm
* OotesaalOotesaal
* Kiisa raudteejaam vaatega Tallinna suunasKiisa raudteejaam vaatega Tallinna suunas
* Kiisa jaam ja uus perroon aastal 2020Kiisa jaam ja uus perroon aastal 2020

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Mehis Helme: "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003)
3. ↑  Leele Välja: Raudteearhidektuur, Tallinn 2012

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kiisa raudteejaam** |

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus lõunasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Kasemetsa |  **Kiisa** | Roobuka  |
Kempteni raekoda
**Kempten** on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal Švaabimaal. Asub Illeri jõe ääres. Kesklinn asub 670 m kõrgusel merepinnast.[*viide?*]

Ajalugu
-------

Kempten on üks vanimaid Saksamaa linnu. Strabon mainis 50 eKr keltide asulat **Kambodunon**it, mida peetakse vanimaks tänapäeva Saksamaa asula mainimiseks. Arheoloogilised väljakaevamised ei ole kinnitanud, et selline keltide asula olemas oli.[*viide?*]

15 eKr vallutasid ja purustasid roomlased Nero Claudius Drususe ja tema venna Tiberiuse juhtimisel keltide asula. Nad rajasid sinna oma asula **Cambodunum**i. See oli tüüpiline rooma linn termide, foorumi ja templitega. Esialgu ehitati linn puust, kuid pärast 69 toimunud tulekahju, milles hävis peaaegu kogu linn, taastati kiviehitistega.[*viide?*]

233. aastal hävitasid linna alemannid. Linn taastati, ent mitte päris endisele kohale, vaid strateegiliselt ohutumasse kohta, Burghalde mäele Illeri jõe kaldale. Viimased roomlaste väeüksused lahkusid linnast 488. aastal ja kogu piirkond läks alemannidele. Seepeale kolis asustus mäelt alla jõeäärsele tasandikule. Sel ajal nimetati linna **Cambidano**ks ja selle asukad olid valdavalt alemannid. 680 laastasid linna frangid, sest linn oli toetanud frankidevastast ülestõusu.[*viide?*]

740. aastal rajati linna kohale misjonipunkt, mis 774. aastal sai abtkonna keskuseks. Selle asutasid iiri mungad Magnus ja Theodorus, kes saadeti Šveitsist Sankt Galleni kloostrist Allgäusse ristiusku kuulutama. Paari aasta pärast rajati Kempteni klooster, mis oli Allgäu esimene klooster. Karl Suure naine Hildegard oli alemanni printsess ja tema toetusel sai Kempteni kloostrist üks enim privilegeeritud kloostreid Frangi impeeriumis.[*viide?*]

10. sajandi alguses rüüstasid linna mitu korda ungarlased; 941 taastati linn Augsburgi piiskopi ja Kempteni abti Augsburgi Ulrichi juhtimisel. Linn kuulus sellest ajast halduslikult kloostri võimu alla.[*viide?*]

Heinrich II andis 1213 Kempteni abtidele õiguse nimetada end hertsogiteks. Vastukaaluks andis Rudolf von Habsburg 1289 Kemptenile vaba riigilinna õigused. Ometi jäi linn endiselt kloostrist sõltuma ja alles 1525 sõlmisid klooster ja linn niinimetatud suure tehingu, millega linn end suure summa eest sõltumatuks ostis. Kohe 1527 võttis linn vastu protestantismi, sellal kui klooster jäi katoliiklikuks. See tekitas nende omavahelistes suhetes suuri pingeid.[*viide?*]

Kolmekümneaastase sõja ajal purustasid Rootsi väed nii linna kui kloostri. Vahetult pärast sõda ehitati linna kirik ja kloostri kirik, esimesed kirikud Saksamaal pärast Kolmekümneaastast sõda.[*viide?*]

Napoleoni sõdade ajal 1802–1803 läksid linn ja klooster Baieri alla, aga halduslikult ühendati nad omavahel alles 1819.[*viide?*]

Kemptenis on sündinud Ernst Mayr.[*viide?*]

Vaatamisväärsused
-----------------

* alpimuuseum
* arheoloogiapark *Park Cambodunum*
* St. Lorenzi kirik
* raekoda
* linnamägi[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kempten** |

* Kempteni koduleht
Maarja Merivoo-Parro rääkimas Liisa Kruusmägiga tema kunstist ja kunstnikuelust Telliskivi Loomelinnaku kohvikus Fika  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 26. juuli 2020
**Maarja Merivoo-Parro** (sündinud 25. märtsil 1986 Tallinnas) on eesti ajaloolane ja ajakirjanik.

Ta on tegutsenud Raadio 2 tegevtoimetaja[*viide?*], ETV2 toimetajana[*viide?*], Läti Raadio saatejuhina[*viide?*] ning Tallinna Ülikooli nooremteaduri ja õppejõuna[*viide?*]. Lisaks on ta rahvusvahelise välisbalti mäluorganisatsioonide liidu Baltic Heritage Network juhatuse liige.
2018. aastal kaitses ta Tallinna Ülikooli Humanitaarteaduste instituudis doktoritöö. 

Ta on tegelenud *performance*-kunsti, moderntantsu ja muusikaga nii instrumentalisti kui ka vokalistina. Ekke Vasli 2009. aasta filmis "Kalevipoeg" mängis ta Tiit Ojasoo Kalevipoja kõrval Saarepiigat ning episoodiliselt on teda olnud näha ka vend Rasmus Merivoo filmides. 

Maarja Merivoo-Parro kutsus 2016. aastal ellu Raadio 2 iga-aastase bändisärgipäeva ning on kuulunud lauluvõistluste "Eesti laul" ja "Laulukarusselli" žüriisse.

Isiklikku
---------

Tema vend on Rasmus Merivoo.

Viited
------

1. ↑  Maarja Merivoo-Parro, Sirp
2. ↑  Liis Aibel. "Lihvitud elamuskunst". *Sirp*.
3. ↑  "Teater". *Sirp*.
4. ↑  "Estonia Talveaed".
5. ↑  "Ansambel Space Beach. Liikmed".
6. ↑  "Kalevipoeg".
7. ↑  "R2 bändisärgipäev".
8. ↑  "Eesti Laul".
9. ↑  "Laulukarussell".

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Maarja Merivoo-Parro** |

* Maarja Merivoo-Parro Eesti Teadusinfosüsteemis
Josif Pančić
**Josif Pančić** (serbia keeles Јосиф Панчић; ka **Josip Pančić**; 17. aprill 1814 Crikvenica lähedal Horvaatias – 8. märts 1888 Belgradis) oli serbia botaanik.

Pančić sündis katoliiklaste peres neljanda pojana ja tema sünninimi oli Josip. Ta lõpetas algkooli Gospićis, lütseumi Rijekas ja 1842 Pesti Kuningliku Ülikooli arstiteaduskonna. Budapestis õppis ta ka botaanikat.

Ta soovis asuda tööle Serbiasse, kuid selleks oli tarvis mõjuvat soovitust. Soovituse andis talle serbia keeleteadlane Vuk Stefanović Karadžić Viinis. Serbiasse jõudnud, pöördus ta õigeusku ja muutis oma eesnime slaavipäraseks Josifiks.

Pančić töötas arstina Serbia maapiirkondades. Oma reisidel mööda maakohti hakkas ta dokumenteerima leitud taimi. Eriti meeldis talle mägine Kopaoniki piirkond, mida ta aastail 1851–1886 külastas 16 korda. Sealjuures avastas ta hulgaliselt varem tundmatuid taimi. Tema kõige tuntum avastus on serbia kuusk, mille ta avastas 1875 ja millele ta andis nimeks *Pinus omorika*, kusjuures *Pinus* tähendab kuuske ladina keeles ja *omorika* serbohorvaadi keeles.

Pančić nimetati 5. aprillil 1887 asutatud Serbia Kuningliku Akadeemia esimeseks presidendiks. Sellel ametikohal töötas ta kuni surmani. Ta nõudis Belgradis botaanikaaia avamist. Belgradi botaanikaaed Jevremovac avati 1874 ja selle esimene direktor oli samuti Pančić.

Pančić suri Belgradis töö ajal 5. aprillil 1888. Belgradi ülikool, teaduste akadeemia ja matkajate liit rajasid talle 1951 Kopaonikisse mausoleumi. Mausoleumis on hauakiri: "Pančići palvet austades tõime ta siia igaveseks puhkama. Ühtlasi anname edasi tema teate Serbia noorsoole: "Ainult meie maa looduse põhjaliku tundmise ja analüüsimisega näidatakse, kui palju oma kodumaad armastatakse ja austatakse.""

Josif Pančići kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend **Pančić**.

Tunnustus
---------

* 1850 – valiti Serbia keele ja kirjanduse seltsi liikmeks (selts lõpetas tegevuse 1864)
* 1864 – valiti Serbia Õpetatud Seltsi liikmeks (selts lõpetas tegevuse 1892)
* 1887 – valiti Serbia Kuningliku Akadeemia liikmeks

Välislingid
-----------

* Josif Pančić
Saunja laht Saunja linnuvaatlustornist.
**Silma looduskaitseala** on kaitseala Lääne-Nigula vallas Hara, Kudani, Pürksi, Saare, Sutlepa, Tahu, Österby, Ingküla, Linnamäe, Salajõe, Saunja ja Kärbla külas ning Haapsalu linnas Herjava külas (59° 1′ 16″ N, 23° 35′ 1″ E). Kaitseala maismaa pindala on 3442 ha, veeosa pindala on 1353 ha, kogupindala on 4795 ha. Kaitseala läbivad või sellel on järgmised veekogud: Salajõgi, Kärbla peakraav, Taebla jõgi, Võnnu oja, Vööla meri, Kudani järv, Sutlepa meri, Hertsemaa silm, Linaleoauk, 3 nimetut järve. Kaitseala kattub ka Natura aladega Väinamere linnuala ja Väinamere loodusala

Kaitseala ajalugu ulatub 1939. aastasse, mil Haapsalu lahel võeti tähelepanu alla tervisemuda ala. Aastal 1964 võeti kaitse alla Kudani järv. Praegused piirid ja kaitse-eeskiri on aastast 1998. 

Silma looduskaitsealal kaitstakse peaasjalikult Haapsalu lahe ja Noarootsi poolsaare jäänukjärvi ja roostikke, kuivõrd need on tähtsad veelindude rändepeatus-, pesitsus- ja sulgimispaigad, ning rannaniite. 

Kaitseala on rahvusvahelise tähtsusega linnuala ja Aafrika-Euraasia veelindude kaitse kokkuleppe (AEWA) demonstratsiooniala. Kaitsealal on vaadeldud üle 200 linnuliigi (sealhulgas merikotkas, kalakotkas, must-toonekurg, sookurg, laululuik, väike-luik). Sügisrändel on korraga registreeritud kuni 100 000 veelindu.

Turismi tarbeks on rajatud 3 linnuvaatlustorni ja 1 vaateplatvorm.

### Vööndid

Saare matkarada, Sutlepa meri.
* Kudani piiranguvöönd (35,5 ha)
* Kulani piiranguvöönd (95,4 ha)
* Saare piiranguvöönd (111,7 ha)
* Salajõe piiranguvöönd (36,9 ha)
* Saunja piiranguvöönd (290,1 ha)
* Sutlepa piiranguvöönd (35,8 ha)
* Tagalahe-Sutlepa sihtkaitsevöönd (3817 ha)
* Tahu piiranguvöönd (79,9 ha)
* Võõla-Kudani sihtkaitsevöönd (292,5 ha)

Silma looduskaitseala keskkonnaregistri kood on KLO1000197.

Välislingid
-----------

* Looduskaitseala koduleht
* Silma looduskaitseala kaitse-eeskiri
* Silma looduskaitseala Keskkonnaregistri lehel
**Sillaoru kihistu** (inglise keeles *Silaoru Formation*) on ordoviitsiumi ladestu kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Algimantas Grigelis aastal 1978.

Kihistu stratotüüp on Purtse jõe kaldapaljand vanast Sillaoru veskipaisust veidi maad allpool. Aastal 2016 oli paljandi kõrgus 5,8 meetrit, selle keskmise osa moodustasid Sillaoru kihistu ooididega lubjakivid. See on nime saanud Sillaoru hüdroelektrijaama kohal asunud Sillaoru veski järgi.

Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:

* Voka kihistik
* Pada kihistik

Kihistu koosneb õhukesekihilisest pruunikashallist lubjakivist, mis sisaldab detriiti ja ooide, Pada kihistik ka glaukoniiti. Kohati on sealne lubjakivi dolomiidistunud, selles esineb ka katkestuspindasid, kuhu on sadenenud limoniiti. Sillamäest ida pool lisanduvad kihistu lubjakivile punakaspruunid ja violetsed laigud.

Kuigi kihistike kivimid on sarnased, on nende tekkimisajas suur vahe. Voka kihistik kuulub Kunda lademesse, Pada kihistik aga Volhovi lademesse.

Viited
------

1. ↑  Sillaoru kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 24.08.2019)
2. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
3. 1 2  Kihistust Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 24.08.2019)
4. ↑  *Eesti geoloogilise baaskaardi Sillamäe (6533) leht. Seletuskiri.* K. Suuroja, T. Mardim, K. Ploom, T. All, M. Kõiv, M. Otsmaa. Eesti Geoloogiakeskus. Kaardistamise osakond, Tallinn, 2009
5. ↑  Geology and Mineral Resources of Estonia. Kunda stage Tõnu Meidla

Välislingid
-----------

* Kihistust Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis
Abd el-Krim
**Abd el-Krim** (araabia keeles محمد بن عبد الكريم الخطابي‎ (*Muḩammad ibn ‘abd al-Karīm al-Khaţţābī*); 1880 või 1882 Ajdir – 6. veebruar 1963 Kairo) oli Rifi berberite juht, kes juhtis relvastatud vastupanu Prantsuse ja Hispaania koloniaalvõimule Marokos.

1920 alustas ta koos oma isa ja vennaga ülestõusu Hispaania koloniaalvõimu vastu. Tema eesmärk oli ühendada Rifi hõimud sõltumatusse Rifi vabariiki.

1921 saatis Hispaania valitsus väe Rifi enda kontrolli alla tagasi võtma. Seda juhtis kindral Manuel Fernández Silvestre, kes seadis sõjaväeposti Abaráni mägedes olevale Amekrani jõele, mida Abd el-Krim oma valduste piiriks nimetas. Juunis 1921 ründasid Rifi väed umbes 250-mehelist sõjaväeposti, tappes 179 hispaanlast. Järgnevalt purustas Abd el-Krim juulis Melillast 40 km läänes toimunud Annuali lahingus kõigest 3 tuhande mehega 13-tuhandelise Hispaania sõjaväe, tappes 8 tuhat hispaanlast. Kindral Silvestre arvatavasti tappes enese, tulistades ennast pähe, kuid on ka väidetud, et ta langes vangi ja Abd el-Krim hukkas ta isiklikult. Silvestre surnukeha ei leitud.

See kaotus tekitas Hispaanias poliitilise kriisi, mis viis kindral Miguel Primo de Rivera riigipöörde ja sõjalise diktatuurini (1923–1930) ning Hispaania monarhia kokkuvarisemiseni 1931. aasta aprillis.

1924. aastal oli Hispaania sunnitud oma positsioonidelt isegi Maroko rannikul tagasi tõmbuma. Tollane suurim koloniaalvõim Põhja-Aafrikas Prantsusmaa taipas, et ülestõus võib kergesti laieneda tema valdustesse (enamik tänapäeva Marokost kuulus Prantsusmaale), ja valmistus sõjaks. Aprillis 1925 tungiski Abd el-Krim oma vägedega Prantsusmaa Marokosse ja Prantsuse väed, mida juhtis marssal Henri Philippe Pétain, alustasid sõjategevust. Prantsuse ja Hispaania vägede suurus oli ühtekokku veerand miljonit meest, seevastu Abd el-Krimil ei ületanud see kunagi 80 tuhandet. Intensiivsed lahingud kestsid ligi aasta ning sealjuures kasutati berberite vastu keemiarelvi (sinepigaasi). Sõjas tapeti 84 tuhat berberit.

26. mail 1926 alistus Abd el-Krim prantslastele, kes saatsid ta asumisele Réunioni saarele. 1947 lubati tal elada Lõuna-Prantsusmaal, kuid ta sai varjupaiga Egiptuses.

Tema sissisõjataktika on olnud eeskujuks Mao Zedongile, Hồ Chí Minhile ja Che Guevarale.

Viited
------

1. ↑  *Chambers Biographical Dictionary*, ISBN 0-550-18022-2, lk 2
Abdelmalek Sellal (2012)
**Abdelmalek Sellal** (sündinud 1. augustil 1948 Constantine'is) on Alžeeria poliitik, kes oli Alžeeria peaminister 3. septembrist 2012 13. märtsini 2014 ja 28. aprillist 2014 25. maini 2017.

Kõrghariduse omandas Sellal Alžeerias ja lõpetas 1974. aastal École nationale d'administrationi diplomaadina.

Ta on olnud tegev omavalitsussüsteemis ja töötas aastatel 1994–1998 Alžeeria välisministeeriumis. 1998. aastast on ta kuulunud Alžeeria valitsusse, olles sise- ja keskkonnaminister (1998–1999), noorte- ja spordiminister (1999–2001), riigivaraminister (2001–2002), transpordiminister (2002–2004) ja loodusvarade minister (2004–2009, 2010–2012).

3. septembril 2012 vabastas president Abdelaziz Bouteflika senise peaministri Ahmed Ouyahia ametist. Uueks valitsusjuhiks nimetas ta samal päeval Abdelmalek Sellali.

13. märtsil 2014 astus Sellal peaministriametist tagasi, et asuda juhtima president Bouteflika valimiskampaaniat. Bouteflika valiti neljandaks ametiajaks presidendiks ja kohe pärast oma ametisse vannutamist 28. aprillil 2014 nimetas president Sellali uuesti Alžeeria peaministriks.

2022. aasta veebruaris viidi Abdelmalek Sellal haiglasse Alžiiris asuvas CHU Mustapha-Pachas koroona omikrontüve variandiga saastumise tõttu ja tal oli viimasega seotud terviseprobleeme.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ahmed Ouyahia** | **Alžeeria peaminister**2012–2014 | Järgnev**Youcef Yousfi** |
| Eelnev**Youcef Yousfi** | **Alžeeria peaminister**2014–2017 | Järgnev**Abdelmadjid Tebboune** |
Marco Borriello (2008)
**Marco Borriello** (sündinud 18. juunil 1982 Napolis) on Itaalia jalgpallikoondise endine ründaja.

Klubikarjäär
------------

Borriello mängis AC Milani noorteklubides, kuid ei saanud kuigi palju mänguaega.

2000 hakkas ta mängima Itaalia tugevuselt 4. liigas Serie C2 Triestina eest. 9 mängus lõi ta 1 värava. Seejärel edutati ta Trevisosse, mis mängis 2000. ja 2001. aastal Serie B-s ja langes 2002. aastaks Serie C1-sse. Borriello lõi 27 mängus 10 väravat.

2002 sai Borriello lepingu AC Milaniga ja leping kehtis kuni 2007, kuid selle aja jooksul mängis ta Milanis kõigest 16 mängu ja lõi 1 värava. Põhiliselt oli ta välja laenatud teistesse Serie A klubidesse. Nii lõi ta Empoli kasuks 12 mänguga 1 värava, Reggina kasuks 30 mänguga 2 väravat, Genua Sampdoria kasuks 11 mänguga 2 väravat ja Serie B-s mänginud Treviso kasuks 20 mänguga 5 väravat. Siiski loetakse teda AC Milaniga UEFA Superkarika võitjaks 2003, Serie A võitjaks 2004 ja UEFA Meistrite Liiga võitjaks 2007.

21. juunil 2007 sõlmis ta lepingu Genoa CFC-ga. Borriello lõi sellel hooajal 19 väravat 35 mängus ja oli Serie A paremuselt kolmas väravakütt Alessandro Del Piero ja David Trézéguet' järel. CFC saavutas 10. koha.

2008 mais siirdus Borriello tagasi Milani.

Rahvuskoondisekarjäär
---------------------

2001–2003 mängis Borriello Itaalia U-21 jalgpallikoondises 12 mängu ja lõi neis 6 väravat.

Esimese mängu Itaalia jalgpallikoondise eest tegi Borriello 6. veebruaril 2008 Portugali jalgpallikoondise vastu. Itaalia võitis selle 3:1. Borriellu kutsuti Itaalia koondisse 2008. aasta EM-iks, kuid mängida ta ei saanud.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa U-21 meistrivõistlused |
| **Hõbe** | 2013 | jalgpall |

**Marco Verratti** (sündinud 5. novembril 1992 Pescaras) on Itaalia jalgpallur, kes mängib Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain ja Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Delfino Pescara 1936, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2008. aastal. Aastatel 2010–2012 mängis ta Pescara põhimeeskonnas Itaalia esiliigas. Hooajal 2011–12 valiti ta koos meeskonnakaaslaste Lorenzo Insigne ja Ciro Immobilega Itaalia esiliiga hooaja parimateks mängijateks.

2012. aasta juulis siirdus ta Paris Saint-Germaini. Ta on klubiga tulnud seitse korda Prantsusmaa meistriks, võitnud viis korda Prantsusmaa karika, kuus korda Prantsusmaa liigakarika ja seitse korda superkarika. Aastatel 2013–2019 valiti Verratti seitsmel hooajal järjest Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2013–14 valiti ta Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks.

2013. aastal võitis Verratti Itaalia kuni 21-aastaste koondisega omavanuse Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali. Itaalia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 15. augustil 2012 sõprusmängus Inglismaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. veebruaril 2013 sõprusmängus Hollandi vastu. Ta kuulus Itaalia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Pescara
* Serie B: 2011–12

Paris Saint-Germain
* Ligue 1 (7): 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2017–18, 2018–19, 2019–20
* Coupe de France (5): 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2019–20
* Coupe de la Ligue (6): 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2019–20
* Trophée des Champions (7): 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019
* UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2019–20

Välislingid
-----------

 Marco Verratti – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Itaalia koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Buffon (c)
* 2 De Sciglio
* 3 Chiellini
* 4 Darmian
* 5 Motta
* 6 Candreva
* 7 Abate
* 8 Marchisio
* 9 Balotelli
* 10 Cassano
* 11 Cerci
* 12 Sirigu
* 13 Perin
* 14 Aquilani
* 15 Barzagli
* 16 De Rossi
* 17 Immobile
* 18 Parolo
* 19 Bonucci
* 20 Paletta
* 21 Pirlo
* 22 Insigne
* 23 Verratti
* Treener: Prandelli

 | Itaalia |

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Sirigu
* 2 Di Lorenzo
* 3 Chiellini (c)
* 4 Spinazzola
* 5 Locatelli
* 6 Verratti
* 7 Castrovilli
* 8 Jorginho
* 9 Belotti
* 10 Insigne
* 11 Berardi
* 12 Pessina
* 13 Palmieri
* 14 Chiesa
* 15 Acerbi
* 16 Cristante
* 17 Immobile
* 18 Barella
* 19 Bonucci
* 20 Bernardeschi
* 21 Donnarumma
* 22 Raspadori
* 23 Bastoni
* 24 Florenzi
* 25 Tolói
* 26 Meret
* Treener: Mancini

 | Itaalia |
Otepää Vabadussõja mälestussammas
**Otepää Vabadussõja mälestussammas** on Otepääl asuv Vabadussõjas langenud sõduritele pühendatud monument. Mälestussammas asub Otepää kiriku juures.

Mälestussamba kavandi tegi Voldemar Mellik ja samba valmistas kiviraidur Peeter Veeber. Sammas avati 10. juunil 1928. Mälestussammas lõhuti 17. juunil 1950 ja osad maeti sinnasamasse.
3. augustil 1988 leiti samba obelisk. 

Uue samba projekteeris R. Unt. Mälestussamba taasavamine toimus 15. juulil 1989. Mälestussammas on algse monumendi koopia. Mälestussamba obelisk on originaal. Asub esialgsest paigast veidi kesklinna pool.

Pildid
------

* Vaade mälestussambale Otepää kiriku poolt (kagust)Vaade mälestussambale Otepää kiriku poolt (kagust)
* Tekst kivirahnul mälestuskompleksi vasemal piirdelTekst kivirahnul mälestuskompleksi vasemal piirdel

Vaata ka
--------

* Eesti Vabadussõjas langenute mälestussammas
* Eesti Vabadussõja mälestusmärkide loend

Välislingid
-----------

* Otepää Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Otepää Vabadussõja mälestussammas** |
**Super Junior** on Lõuna-Korea poistebänd, mille moodustas 2005. aastal S.M. Entertainment. Grupis on aegade jooksul olnud 13 liiget, mis teeb Super Juniorist ühe maailma suurima poistebändi. Nad tegid oma debüüdi 6. novembril 2005 nimega "Super Junior 05'", algkoosseisus oli 12 liiget: Leeteuk, Heechul, Yesung, Kangin, Shindong, Sungmin, Hangeng, Eunhyuk, Siwon, Donghae, Ryeowook ja Kibum. Bändi debüütlaul oli "TWINS".

Super Juniori liikmed pidid algse plaani järgi iga aasta tagant vahetuma, ent tänu nende kiiresti saavutatud populaarsusele võeti nime tagant "05'" ära ja Super Junior jätkas samade liikmetega. Aastal 2006 liitus grupiga Kyuhyun. Alates 2009. aastast on Kibum mitteaktiivne, aastal 2011 lahkus grupist ametlikult Hangeng.

Ülemaailmne tuntus saabus aastal 2009 lauluga "Sorry Sorry", mida peetakse ka üheks niinimetatud K-pop'i hümniks. "Sorry Sorry" oli ka statistiliselt nende kõige edukam album, mida müüdi näiteks juba esimesel päeval 30 000 eksemplari.

Fänniklubi nimi on E.L.F (Everlasting Friends) ja fänniklubi värv on pärlsinine.

Aastate jooksul on Super Junior jagunenud erinevateks alagruppideks (Super Junior-M, Super Junior-T, Super Junior K.R.Y, Eunhyuk & Donghae), mis samaaegselt keskenduvad eri muusikastiilidele ja publikule.

Liikmed
-------

Praegu aktiivsed liikmed
* Heechul
* Shindong
* Eunhyuk
* Donghae
* Siwon
* Leeteuk
* Yesung
* 

Passiivsed liikmed
* Ryeowook
* Kyuhyun
* Kangin
* Sungmin

Alagruppide liikmed
* Zhou Mi
* Henry

Varasemad liikmed
* Hangeng
* Kibum

Diskograafia
------------

### Korea diskograafia

Stuudioalbumid
* "Twins" (2005)
* "Don't Don" (2007)
* "Sorry, Sorry" (2009)
* "Bonamana" (2010)
* "Mr. Simple" (2011)
* "Sexy, Free & Single" (2012)
* "Play" (2017)

Singlid
* "Show Me Your Love" (2005)
* "U" (2006)

### Jaapani diskograafia

Stuudioalbumid
* "Hero" (2013)

Singlid
* "Bonamana" (2011)
* "Mr.Simple" (2011)
* "Opera" (2012)
* "Sexy, Free & Single" (2012)
* "Blue World" (2013)

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Facebooki fännileht
Arc de Triomphe Pariisis. Ampiirstiili üks tuntumaid näiteid
**Ampiirstiil** (ka **ampiir**; prantsuse keeles *empire* ˈimpeerium, keisririikˈ) on prantsuse ehituskunsti, dekoratsiooni, sisekujunduse ja moestiil, mis oli valdav umbes 1800–1830. See on klassitsismi erivorm, mis kujunes välja Prantsusmaal Napoleon I ajal. Ampiir oli esinduslik ja suursugune, matkides Rooma keisririigi aegset arhitektuuri, ühendades seda sageli egiptuse kunsti motiividega (greifid, sfinksid). Ampiirstiilile on iseloomulik tasapinnalisus ja selged, lihtsad kontuurjooned. Ehitised olid rangelt sümmeetrilised, lihtsa silueti ja lakoonilise dekooriga; levinud olid portikused, sambad ja pilastrid. Mööbli valmistamisel kasutati kullatud pronkskaunistusi. Maalis ja skulptuuris domineeris lineaarsus, plastiline modelleering ja kompositsiooni tasakaalustatus; portreede kõrval loodi pms. Ampiirstiil levis aastatel 1800–1830 peaaegu kõikides Lääne-Euroopa maades. Ampiirstiili mõju oli tugev ka Venemaal.

Eestis on ampiirstiili näited Hõreda mõisa ja Riisipere mõisa peahooned.

Viited
------

1. 1 2  Kunstileksikon. Kunst, Tallinn, 2000. lk 20
2. 1 2 3 4  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, Tallinn, 2001. lk 25
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on ohutisest; filmi kohta vaata artiklit "Amuletid".* |

---

**Amulett** (ladina *amulētum*: "ese, mis kaitseb inimest probleemide eest") on ese, millel arvatakse olevat kaitsev jõud kurjade vaimude, ohtude ja kahjustuste eest. Kõige tugevama toimega on isetehtud amuletid.

Amulett erineb talismanist: talismani kohta arvatakse, et see toob õnne või mingit muud kasu ja lisaks pakub kaitset.

Amulette aetakse tihtipeale segi ripatsiga, mida kantakse kaelas keti küljes – ripats võib olla amulett, kuid amulett võib olla ka teistsugune. Amuletid võivad olla vääriskivid, eriti graveeritud vääriskivid, kujud, mündid, sõrmused, joonistused, taimed, loomad, ka sõnad, mis on öeldud loitsuna, et tõrjuda kurjust ja õnnetust. Maagilise tekstiga täidetud pabereid on kasutatud ja leitud mitmes kultuuris nii Euroopas kui Aasias.

Näited Miriami käest tänapäeva Iisraelis
Kuni keskajani uskus enamik inimesi amulettide ja õnnistatud esemete kaitsvasse ja ravivasse jõusse. Talismane oli kolmesuguseid: kehal kantavad, voodi kohal rippuvad ja meditsiinilised talismanid. Juudid, kristlased ja moslemid on raskesti haigete voodites kasutanud kaitsena ka pühasid raamatuid.

Religiooniti kasutatakse mitmesuguseid amulette ka tänapäeval. Budistidel on väga palju amulette eri otstarveteks. Kristlased kannavad kaelas risti ja kasutavad riste ka muudes kohtades, lisaks kasutatakse püha vett ja püha soola, püha suitsu, palvehelmeid jms.

Berberi hamsa või "Fatima käsi" hõbedast, Maroko, 20. sajand

Vaata ka
--------

* ohutis
* talisman

Viited
------

1. ↑  Gonzalez-Wippler 1991, p. 1.
2. ↑  Guelden, Marlane (2007). *Thailand: Spirits Among Us*. Tarrytown, NY: Marshall Cavendish. ISBN 978-981-261-075-1.Mall:Full citation needed