recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Merike Pitk 2009. aastal
**Merike Pitk** (sündinud **Pärnapuu**, seejärel **Paulus**; 5. aprillil 1959) on eesti ajakirjanik. 

Pärast žurnalistika eriala lõpetamist Tartu Riiklikus Ülikoolis 1982. aastal töötas ta ajakirjas Sotsialistlik Põllumajandus. Kui 1987. aastal loodi ajaleht Maaleht, asus sinna tööle. 

1992. aastal siirdus tööle ajakirja Maa Pere[*viide?*]. Järgmise aasta sügisest oli ta lühikest aega Saaremaa ajalehe Oma Saar peatoimetaja, seejärel läks aga teise Saaremaa ajalehe Meie Maa ajakirjanikuks. 

1998. aastast oli ta Maalehe Lääne-Eesti korrespondent, 2007. aastast Maalehe vanemtoimetaja. 

Septembrist 2011 töötas Merike Pitk ajalehe Saarte Hääl peatoimetajana. 1. novembril 2012 nimetati ta Pressinõukogu liikmeks.
2015. aasta veebruarist kuni 2018. aasta jaanuarini töötas taas Maalehe vanemtoimetajana. 2018. aasta jaanuarist töötab ta Saaremaa valla meediaspetsialistina.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Pressinõukogu uueks liikmeks saab Merike Pitk, err.ee, 1. november 2012
**Taikse raudteepeatus** on raudteepeatus Järvamaal Türi vallas Taikses.

Taikse peatuses asub üks madal lühike perroon pikkusega 30 m, mille tõttu saab rongi peale minna ja sealt maha tulla ainult läbi rongi C-ala. 
Peatuses peatub päevas kaheksa Elroni reisirongi liinil Tallinn–Viljandi (pooled Viljandi ja pooled Tallinna poole). Tavarong sõidab Balti jaamast Taiksesse umbes 1 tund ja 35 minutit, kiirrong umbes 1 tund ja 30 minutit.

Ajalugu
-------

Taikse peatus rajati koos raudteeliiniga aastal 1900, kuid pärast mõnda aastat peatus kaotati. Toona jäi see Türi kihelkonda Särevere mõisa maadele. Peatus võeti uuesti kasutusele 11. novembril 2006.

Viited
------

1. ↑  "Eesti kitsarööpmelised raudteed". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuli 2007. Vaadatud 27. novembril 2009.
2. ↑  "Rongipeatus rõõmus­ta­b Taikse küla inimesi"; 
Järva Teataja, 14.11.2006
3. ↑  Türi

Välislingid
-----------

* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus lõunasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Türi |  **Taikse** | Kärevere  |
Eischi jõgi Septfontainesi lähedal
**Eisch** (letseburgi keeles *Äisch*) on jõgi Belgias ja Luksemburgis, Alzette'i lisajõgi.

Jõe pikkus on 49 km, valgla pindala 172 km².

Jõgi saab alguse Luksemburgis Käerjengi vallas Clemency küla põhjaosas Schockis, kus voolavad kokku ojad Millebaach, mida ülemjooksul nimetatakse Falterbaach, Këscheli oja, Wëlleschbaach ning Belgiast Messancy vallast Sélange'ist alguse saav oja. 

Sélange'ist (geograafilised koordinaadid 49°36'0" N, 5°50'30" E) 355 m kõrgusel merepinnast alguse saav oja voolab 1800 m Belgia territooriumil ning saab Belgia ja Luksemburgi piiril kokku Millebaachiga. Sellest kohast alates kannab ta ametlikult Eischi nime. Ta voolab Luksemburgi ja Belgia piirijõena ning suundub seejärel Luksemburgi territooriumile.

Mõnesaja meetri kaugusel piirist ning saab Steinforti valla Grassi küla kohal esimese vasakpoolse lisajõe Grendelbaachi (Grendel). Garniche'i vallas Kahleri külas suubub Eichi jõkke esimene parempoolne lisajõgi Eiselbaach. Seejärel voolab jõgi Steinforti valda. Hagenit läbides võtab ta vasakult vastu Koolerbachi (Autelbas' oja). Steinfortis saab ta uuesti piirijõeks. 

Piirijõena võtab ta Clairefontaine'i kohal vasakult vastu Durbachi. Pöördudes taas Luksemburgi territooriumile, voolab ta läbi Eischeni küla ning võtab seejärel vasakult vastu Bechi oja ja Millebaach. Hobscheidi lähedal Kempemillenis suubub Eischi jõkke vasakult Haardebaach.

Hobscheidist jõuab jõgi Septfontainesi. Septfontainesi ja Roodt-sur-Eischi vahel suubub Eischi vasakult Leesbech, Ansembourgi lossi juures vasakult Hoolerbaach ning Hollenfelsi lähedal Kalbaach. Edasi voolab jõgi kirdesse ning suubub Merschis kohas geograafiliste koordinaatidega 49°44'57" N, 6°06'31" E vasakult Alzette'i.

Jõe langus on 160 m.

Jõgi läbib Luksemburgis Käerjengi, Garnichi, Steinforti, Hobscheidi, Koerichi, Septfontainesi, Tuntange'i ja Merschi valda.

Eischi jõe orgu tuntakse Luksemburgis Seitsme lossi oru nime all.
**Teadmata kadunud isik** on õigustermin, mida kasutatakse inimese kohta, kelle elusoleku või surma ja/või asukoha kohta puudub tõepärane teave.

Eesti õiguses (tsiviilseadustiku üldosa seadus, § 17) loetakse teadmata kadunud isikuks "isik, kelle viibimiskoha, elusoleku või surma kohta puuduvad andmed niivõrd pika aja jooksul, et vastavalt asjaoludele on tõsiseid kahtlusi tema elusoleku suhtes."

Varasema tsiviilkoodeksi kohaselt pidi isik olema kadunud neli aastat, et teda võiks teadmata kadunuks tunnistada. Estonia huku järel tunnistasid kohtud 1995. aasta algul teadmata kadunud isikuteks lihtsustatud korras neid hukkunuid, kelle kohta polnud andmeid pääsemise kohta ega olnud leitud ka nende surnukehi.

Järelevalvet Rahvusvahelise konventsiooni kõigi teadmata kadunud isikute kaitseks täitmise üle teostab ÜRO Inimõiguste Ülemvoliniku Ameti haldusalas olev "Teadmata kadumiste komitee" (inglise *The Committee on Enforced Disappearances (CED)*).

Rahvusvahelist kadunud inimeste päeva tähistatakse igal aastal 30. augustil.

Vaata ka
--------

* Eestis kadunud isikud

Viited
------

1. ↑  "Tsiviilseadustiku üldosa seadus". Riigiteataja. 13.03.2015. Vaadatud 30.06.2015.
2. ↑  "Rahvusvahelised lepingud". Eesti Inimõiguste Keskus. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. aprill 2015. Vaadatud 30. juunil 2015.

Välislingid
-----------

* Committee on Enforced Disappearances
* Politsei palub abi teadmata kadunud isikute leidmisel
**Eleonora Mitrofanova** (vene keeles Элеонора Валентиновна Митрофанова *Eleonora Valentinovna Mitrofanova*; sündinud 11. juunil 1953 Stalingradis) on Venemaa poliitik ja diplomaat, föderaalagentuuri Rossotrudnitšestvo juhataja.

Elulugu
-------

Sündis Nõukogude Liidu Riikliku Plaanikomitee juhtiva ametniku Valentin Mitrofanovi peres. 1975. aastal lõpetas Moskva Rahvusvaheliste Suhete Instituudi (MGIMO) rahvusvahelise ökonomisti kraadiga. Aastatel 1976–1991 töötas Sojuzmorniiprojekti meretranspordi uurimisinstituudis. 1991–1993 õigusbüroo Ekoleks peadirektor Moskvas.

1993–1995 Riigiduuma liige (Vladimir Žirinovski juhitava Venemaa Liberaaldemokraatliku Partei nimekirjas). 1995–2001 Vene Föderatsiooni Raamatupidamiskoja audiitor. 2001–2003 UNESCO peadirektori asetäitja administratiivküsimustes Pariisis. 

2003–2004 Venemaa välisministri 1. asetäitja. Kureeris välismaal elavate venekeelsete inimeste (nn. kaasmaalased) õiguste eest seismist vastutades Venemaa välisministeeriumi juures asuva Venemaa Rahvusvahelise ja Kultuurikoostöö Keskuse (Roszarubežtsentr) ning ministeeriumis äsjaloodud kaasmaalaste eriosakonna tegevuse eest. Tema ametisse nimetamine oli otseselt seotud asjaoluga, et pärast Föderatsiooni ja Rahvuste Ministeeriumi kaotamist suunati paljud selles osakonnas varem lahendatud probleemid Venemaa välisministeeriumisse.

2004–2009 Venemaa Rahvusvahelise ja Kultuurikoostöö Keskuse (Roszarubežtsentr) juhataja.

2009–2016 Venemaa alaline esindaja UNESCO juures Pariisis (alates 09.02.2010 erakorraline ja täievoliline suursaadik).

2016–2017 Vene Föderatsiooni presidendi eriesindaja kultuurikoostöö alal.

Alates 19. detsembrist 2017 Venemaa föderaalagentuuri Rossotrudnitšestvo juhataja.

Viited
------

1. ↑
Muna
**Merikajakas** (*Larus marinus*) on suur kajakas.

Välimus
-------

Täiskasvanud merikajaka sulestik on põhiliselt valge, vaid tiivad on mustjaspruunid. Veelgi tumedamate tiibadega on veidi väiksem tõmmukajakas. Nokk on punase laiguga, kollane ning massiivsem kui teistel kajakaliikidel.

Noorlindude sulestik on pruuni värvi, valgete laikudega. Täiskasvanuks saamine võtab kuni 4 aastat.

Merikajaka tiibade siruulatus on 1,2–1,3 meetrit.

Pesa
----

Merikajaka laias, kuid madalas pesas on harilikult 2–3 rohekashallika taustaga pruunide täpikestega suurt muna.

Merikajakas pesitseb üksikute paaride või väikesearvuliste kolooniatena.

Merikajaka pesitsusaegseks arvukuseks hinnatakse 2000–3000 paari, talviseks 1000–2000 isendit.

Vaata ka
--------

* Naerukajakas
* Kalakajakas
* Hõbekajakas
* Tõmmukajakas
* Jääkajakas

Viited
------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Merikajakas** |

Kirjandus
---------

* Haide-Ene Rebassoo. *Laidude raamat*. Tallinn, 1972, lk 66–67.

Välislingid
-----------

* Merikajakas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Merikajakast veebilehel "Eesti selgroogsed"
* Margus Ellermaa Linnakajakad on meie elustiili peegeldajad Eesti Loodus 2004/12
**Eleonore Baur** (sünninimi **Mayr**; 7. september 1885 Kirchdorf – 18. mai 1981 Oberhaching; teatakse ka kui **õde Pia** ja **Dachau valge daam**) oli fanaatiline natsionaalsotsialist ja Adolf Hitleri sõbratar.

Isiklikku
---------

Eleonore Baur sünnitas kahekümneaastaselt vallaspoja Wilhelmi, kelle kasvatas üles tema võõrasema. Wilhelm Baurist (sündinud Wilhelm Mayr; 17. aprill 1905 München – aprill/mai 1945 Berliin) sai NSDAP kirjastuse juht ja Riigi Dokumentidekoja asepresident.

Sõprus Hitleriga sai alguse 1920. aastal. 

Õde Pia võttis 1923. aasta 9. novembril osa Münchenis toimunud õllekeldriputšist.

Dachau koonduslaagris
---------------------

Bauril olid Dachau koonduslaagris *SS-Oberführer* 'i volitused. Õde Piat kahtlustati juudivihas ja julmuses. Koos doktor Schillingiga olevat ta olnud isiklikult malaaria inimkatsete juures. Koonduslaagris viibinud vangide suguelundite külge riputati eksperimendi käigus toosid malaariasääskedega, kuid õele olevat jäänud arusaamatuks see, miks neid kohe maha ei notita.

Sunnitöö
--------

1949. aasta 26. augustil mõistis Müncheni kriminaalkohtu kolleegium Eleonore Bauri kümneks aastaks sunnitööle, kuid vabastati tervislikel põhjustel juba 23. juunil 1950. aastal.

Aumärgid
--------

8. novembril 1934 andis Adolf Hitler õde Piale üle 25. Vereordeni.

Teised temast
-------------

* Heinrich Himmler kutsus teda "minu mustaks pärliks" (*Pinctada margaritifera*).

Viited
------

1. ↑  Leutheusser (2003), lk 121
2. ↑  Leutheusser (2003), lk 120
3. ↑  Leutheusser (2003), lk 157
4. ↑  Leutheusser (2003), lk 12
5. ↑  Leutheusser (2003), lk 126–127
6. ↑  Leutheusser (2003), lk 121

Kirjandus
---------

* Ulrike Leutheusser, "Hitler ja naised", Huma kirjastus 2003. aastal; saksa keelest tõlkinud Kersti Kittus. Originaali pealkiri "*Hitler und die Frauen*", 2001. Deutsche Verlags-Anstalt GmbH.
Merike Ristikivi
**Merike Ristikivi** (sünninimi **Merike Soodla**, sündinud 9. juulil 1973 Tallinnas) on eesti klassikaline filoloog ja õigusajaloolane.

Tema peamised uurimisteemad on ladina keel ja õigusterminoloogia, õigusajalugu ja Rooma õigus.

Haridustee
----------

Ristikivi lõpetas 1995. aastal Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia erialal, 2006. aastal sai sealsamas magistrikraadi. 2010. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas doktoriväitekirja teemal "Ladina terminid Eesti õiguskeeles: esinemiskuju, tähendus ja mõjutused" (juhendajad Marju Luts-Sootak ja Anne Lill).

Töökäik
-------

Merike Ristikivi on õpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas 1995. aastast. Aastatel 2006–2010 oli ta õigusteaduskonna õiguse ajaloo (ladina keele ja Rooma õiguse) lektor. 

2010. aastast on ta Tartu Ülikooli õiguse ajaloo dotsent, 2016. aastast õigusteaduskonna doktoriõppe programmijuht ning 2020. aastast õigusteaduskonna asedirektor. 

### Teaduskorralduslik tegevus

Ristikivi kuulub Eesti Rakenduslingvistika Ühingusse, Õpetatud Eesti Seltsi ja Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi. Lisaks on ta Association of Young Legal Historians'i, European Society for Comparative Legal History ning Law and Society Association’i liige. 

Ta on rahvusvaheliste teadusajakirjade Comparative Legal History ja GLOSSAE. European Journal of Legal History toimetuskolleegiumi. Temalt on ilmunud teaduspublikatsioone.

Teoseid
-------

* Ladina keel juristidele. Tallinn, 2000, 2003, 2006, 2009, 2019.
* Studia Latina. Ladina keele õpik humanitaarerialade üliõpilastele (kaasautorid A. Lill, M. Kanter). Tallinn, 2002, 2004, 2015.
* Fontes iuris Romani: Rooma õiguse allikate kogumik (kaasautor H. Siimets-Gross). Tartu, 2019.
* Ladina-eesti sõnaraamat. 2. tr (kaasautor). Tallinn, 2002.
* Ladina-eesti õigussõnastik (kaasautorid K. Adomeit, H. Siimets-Gross). Tallinn, 2005.
* Latin terms in the Estonian legal language: form, meaning and influences. Dissertationes Iuridicae Universitatis Tartuensis, 26. Tartu, 20

Tunnustus
---------

* 2010 Eesti üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi III preemia doktoritööde kategoorias, väljaandja Haridus- ja Teadusministeerium; konkursitöö "Ladina terminid Eesti õiguskeeles: esinemiskuju, tähendus ja mõjutused"
* 2013 Tartu Ülikooli aumärk
* 2017 Tartu Ülikooli aasta programmijuht

Viited
------

1. ↑  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. 1 2 3 4  ETIS. "Eesti Teadusinfosüsteem. Merike Ristikivi".
3. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.

Välislingid
-----------

* Merike Ristikivi Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Merike Ristikivi Google Scholari veebileht
* Keelesaade "Brexit ja Euroopa õiguskeel". ERR Vikerraadio, 21.05.2017
* Keelesaade "Ladina keel – tuleviku keel?". ERR Vikerraadio, 19.11.2017
* Keelesaade "Ladina keel - antiigist popini". ERR Vikerraadio, 26.11.2017

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Te Atairangikaahu** (23. juuli 1931 – 15. august 2006) oli maoori kuninganna. Ta valitses 40 aastat, olles pikima valitsusajaga maoori monarh. Tema täisnimi ja tiitel oli **Te Arikinui Dame Te Atairangikaahu**, varem printsess **Piki Mahuta** ja pärast abiellumist **Piki Paki**. (Tiitel *Te Arikinui* tähendab 'suur pealik'.)

Ta sündis Uus-Meremaal Waahi Maraes. Tema isa oli maoori kuningas Koroki Mahuta. Te Atairangikaahu oli esimese maoori kuninga Pōtatau järeltulija.

Ta abiellus Whatumoana Pakiga ja neil sündis 7 last:

* Heeni Katipa
* Tomairangi Paki
* Kuningas Te Ariki Tuheitia Paki
* Kiki Soloman
* Mihi Gabrielle Paki
* Maharaia Paki
* Te Manawanui Clarkson

Tema ametlik residents oli *Turongo House* Turangawaewaes.

Haigus ja surm
--------------

11. juulil 2006 viidi ta südameinfarkti kahtlusega Hamiltoni linna Waikato haiglasse. Kuu teisel poolel lasti kuninganna haiglast välja, et ta saaks tähistada oma 75. sünnipäeva. Te Atairangikaahu suri 15. augustil 2006 oma ametlikus residentsis Turangawaewaes Ngāruawāhia linnas.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Koroki Mahuta** | **Maoori kuninganna**1966–2006 | Järgnev**Tuheitia Paki** |
**Eisenerz** ([ˈaɪ̯zn̩ˌʔeːɐ̯t͡s]; "Rauamaak") on turuplats ja vana kaevanduslinn *(Stadt)* Austrias Steiermargi liidumaal, piki raudteed 109 km Grazis loodes. See asub sügavas Erzbachi orus, mida domineerivad idas Pfaffenstein (1871 m), läänes Kaiserschild (2084 m) ja lõunas Erzberg (1465 m). Seal asub keskaegne kindluskirik, gooti stiilis ehitis, mille rajas 13. sajandil Rudolf von Habsburg ja mis ehitati 16. sajandil ümber.

Eisenerz koos Erzbergiga
Fail:Eisenerz leopoldstein.jpgLeopoldsteini järv
Möödunud sajandi vahetusel andis Erzberg ('maagimägi') nii rikkalikku maaki, et seda kaevandati suvekuudel vabas õhus nagu kivi. On dokumentaalseid tõendeid kaevanduste töötamise kohta juba 12. sajandil. Nad andsid tööd kahele-kolmele tuhandele kätepaarile suviti ja umbes poole vähemale talviti ning andsid umbes 800 000 tonni rauda aastas. Teise maailmasõja ajal asus siin Mauthauseni koonduslaagri all-laager. See andis kohalikule tööstusele orjatööjõudu. Eisenerzi ühendas kaevandustega Erzbergi raudtee, 23 km pikkune julge inseneritöö, mis oli ehitatud Abti hammaslattsüsteemile. See läbis pastoraalse maastiku, enne kui laskus Vordernbergi, Erzbergi lõunaküljel asuvasse rauakaubanduse keskusse. Eisenerzil oli siis veel kakskümmend viis ahju, mis tootsid kvaliteetset rauda ja eriti terast. Tänapäeval toimuvad Erzbergil motokrossivõistlused, mida nimetatakse Erzbergi rodeoks.

Eisenerzis asub ka sõltumatu plaadifirma Napalm Records, mis on keskendunud peamiselt *heavy metal*'ile ja *hard rock*'ile. Ettevõte asutati 1992. aastal Eisenerzis, kuid sellest on saanud metallimaastikul silmapaistev kaubamärk ning täna on sellel harukontorid Berliinis ja New Yorgis.

Mõne kilomeetri kaugusel Eisenerzist loodes seisab Leopoldsteini loss ja selle lähedal on Leopoldsteini järv. See tumerohelise veega 618 m kõrgusel ja igast küljest kõrgete tippudega ümbritsetud järv ei ole suur ja selle sügavus on 30 m.

Ajalugu
-------

Eisenerzis oli vase sulatamine 15.-13. sajandil eKr üks peamisi tegevusalasid.

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Leobeni ringkonna vallad

* Eisenerz
* Kalwang
* Kammern im Liesingtal
* Kraubath an der Mur
* Leoben
* Mautern in Steiermark
* Niklasdorf
* Proleb
* Radmer
* Sankt Michael in Obersteiermark
* Sankt Peter-Freienstein
* Sankt Stefan ob Leoben
* Traboch
* Trofaiach
* Vordernberg
* Wald am Schoberpaß
Taimeõli
Oliiviõli
**Taimeõli** on õlitaimede seemnetest ja viljadest saadav õli.

Taimeõlisid
-----------

* Kastoorõli
* Linaõli
* Maapähkliõli
* Maisiõli
* Oliiviõli
* Palmiõli
* Päevalilleõli
* Rapsiõli
* Rüpsiõli
* Saflooriõli
* Seesamiõli
* Sojaõli
* Tüümianiõli

Vaata ka
--------

* Rafineeritud õli

Mootoriõli
Õlid ja määrded

Aparaadiõli | Avioõli | Baasõli | Destillaatõli | Diestrid |
Diisliõli | Elektroreoloogiline vedelik | EM-määre | Emulsioon | Fluoritud õli | Grafiitmääre | Hüdroõli | Hüpoidõli | Immutusõli | Isolatsiooniõli | Jääkõli | Kaabliõli | Karastusõli | Kastoorõli | Kellaõli | Kolloidne grafiit | Kompaundõli | Kompressoriõli | Kondensaatoriõli | Kondiõli | Konserveerimismääre | Konstaliin | Külmutiõli | Kütteõli | Ligroiin | Lihvõli | Linaõli | Loputusõli | Magnetvedelik | Manusteta õli | Masinaõli | Metallitöötlusõli | Mineraalõli | Mittelenduv õli | Molübdeensulfiid | Mootoriõli | Määrdeõli |Naatriummääre | Oliiviõli | Parafiin | Petrolaatum | Petrooleum | Polüglükoolõli | Põlevkiviõli | Rafineeritud õli | Rapsiõli | Rasketööõli | Rasv | Rasvõli | SHC-õli | Silikoonõli | Silindriõli | Solaarõli | Solidool | Spindliõli |Sööbekindelõli | Sünteetiline määre | Sünteetiline õli | Taimeõli | Talveõli | Tavott | Teljeõli | Tihendusmääre | Trafoõli | Transmissiooniõli | Trossimääre | Tseresiin | Turbiiniõli | Tööstusõli | Vaakumõli | Valgeõli | Tehniline vaseliin | Vaseliinõli | Värtnaõli | Õmblusmasinaõli | Üldmasinaõli |
**Hugo Laur** (20. märts 1893 Kärus – 30. detsember 1977) oli eesti näitleja.

Hugo Laur sündis metsavahi perekonnas. Laur õppis 1907–1910 Hugo Treffneri Gümnaasiumis, 1911–1913 Riias ehituskoolis ja 1913–1914 arhitektuuri erialal professor Berlofi eratehnikumis. Töötas 1911–1918 Riias, Muhus ja Tallinnas ehitustehnikuna ja arhitektina. Oli ansambli Laulvad Seilorid liige. 

Laval alustas 1912 Riia Eesti Seltsis, oli 1918–1949 Estonia ja 1949–1965 Draamateatri näitleja ning 1948–1950 ühtlasi Eesti Riikliku Teatriinstituudi lavapraktikaõppejõud (aastast 1949 dotsent).

Hugo Laur, professor August Miiliase rollis filmis Elu tsitadellis
Mängis külalisena enamikus Eesti teatreis, esines balletis, operetis, estraadil ja Eesti Raadios (kuuldemänge: "Surnud hinged", 1952, "Südametemurdumise maja", 1957), mängis ETV-s ("Avarii", 1959) ja filmis ("Kire lained", 1930, Berliin; "Elu tsitadellis", 1947, Lenfilm; "Valgus Koordis", 1951, "Tagahoovis", 1956, "Jääminek", 1962, kõik Tallinnfilm; "Maja düünides", 1963, Läti), Tuuline rand, 1971, Tallinnfilm 

Tegutses ka lavastajana, dekoraatorina ning deklamatsiooni- ja jumestusõpetajana ("Praktilisi nõuandeid näojumestamiseks", "Teater" 4–5, 1935). Käis 1930. aastail riigivanema stipendiaadina õppereisil Saksamaal ja Austrias. 

Eesti NSV teeneline kunstnik (1945), Eesti NSV rahvakunstnik (1947), Stalini preemia 1948 ja 1952, Nõukogude Eesti preemia 1950, Lenini orden 1956.

Eesti Näitlejate Liidu liige (1934) ja Kinoliidu liige 1959. aastast.

Aastatel 1951–1954 Eesti NSV Ülemnõukogu saadik, Eesti NSV Ülemnõukogu IV koosseisus.

Hugo Laur ei olnud abielus.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus HUGO LAURILE Eesti NSV rahvakunstniku aunimetuse andmise kohta, Punaväelane: Punaarmee [7. laskurdiviisi] poliitosakonna ajaleht, 7 november 1947

Välislingid
-----------

* Hugo Laur andmekogus IMDb (inglise)
* Hugo Lauri 60. sünnipäeva puhul eetris olnud heliülesvõtted
* Elulugu
**Nikola Popovski** (makedoonia keeles *Никола Поповски*; sündinud 24. mail 1962 Skopjes) on Põhja-Makedoonia poliitik, ta kuulub erakonda Makedoonia Sotsiaaldemokraatlik Liit. Ta oli aastatel 2002–2003 Makedoonia parlamendi spiiker. Aastatel 2003–2006 oli ta Makedoonia rahandusminister.

Ta lõpetas Pühade Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli majandusteaduskonna magistrikraadiga.

Ta oli aastatel 1992–2003 Makedoonia parlamendi liige ja samas 1998–2003 Makedoonia Sotsiaaldemokraatliku Liidu fraktsiooni juht; lisaks oli ta aastatel 1993–2002 Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee liige, kuuludes Strasbourgis mitmesse komisjoni. 3. oktoobrist 2002 kuni 7. novembrini 2003 oli ta Makedoonia parlamendi spiiker. 7. novembrist 2003 kuni 28. augustini 2006 oli ta Makedoonia rahandusminister. Seejärel oli ta 2008. aastani Makedoonia parlamendi liige. Veebruarist 2009 on ta Skopje Euroülikooli õppejõud.

Isiklikku
---------

Nikola Popovski on abielus ja tal on poeg.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Nikola Popovski elulugu Makedoonia parlamendi kodulehel (inglise keeles)
**Hugo Juhvelt** (30. aprill 1911 Paide – september 1941) oli eesti kommunist.

Hugo Juhvelt õppis Paide gümnaasiumis, kus kooliõpilasena tegutses illegaalses noorsotsialistlikus initsiatiiv-rühmas juhtiva tegelasena ning hiljem legaalses noorsotsialistide ühingus. Samuti oli ta juhtiva isikuna tegev Noorsoo Liidus ja mujal. Õppis Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.

Hugo Juhvelt töötas mitmesugustel juhutöödel maanteedel, sihiajamistel jne kuni teenistuseni endise Mäo valla kantseleis. Seejärel sai koha Järva maavalitsuse teedeosakonnas ja hiljem Järvamaa maahaiglas, kus teenis kuni abimaavanema ülesannetesse asumiseni. H. Juhvelt oli kahes koosseisus Paide linnavolinik ja II Riigivolikogu liige.

Ta oli Järva abimaavanem ja alates 27. juulist 1940 Järva maavanem.

Juhvelt oli II Riigivolikogu (Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu) liige.

Viited
------

1. ↑  Järva maavanemaks Hugo Juhvelt, Paide linnapeaks Artur Tire. Abilinnapeaks määrati Paul Pettäi, uueks maanõunikeks E. Marmei.
2. ↑  Järva Teataja, nr. 88, 31. juuli 1940
3. ↑  Suuri muudatusi omavalitsuse ametikohtadel, Lääne Elu : Läänemaa häälekandja, 31 juuli 1940
**Nikola Vučević** (sündinud 24. oktoobril 1990) on Montenegro elukutseline korvpallur, kes mängib 2021. aastast NBA klubis Chicago Bulls.

Karjäär
-------

Aastatel 2008–2011 Lõuna-California ülikooli korvpallimeeskonnas Trojans mänginud Vučević värvati 2011. aasta NBA *draft*'i 16. valikuna Philadelphia 76ersisse, kelle kasuks tõi ta debüüthooajal keskmiselt 5,5 punkti ja 4,8 lauapalli mängus.

2012. aasta suvel vahetati Vučević Orlando Magicusse nelja meeskonna vahelises tehingus, mille käigus siirdus Dwight Howard Los Angeles Lakersisse. Vučević mängis Magicus kokku kaheksa ja pool hooaega, mille jooksul viskas keskmiselt 17,6 punkti ja hankis 10,8 lauapalli mängus. 

Oma karjääri parimal, 2020/21. hooajal oli Vučević 44 mänguga toonud Orlando klubi kasuks keskmiselt 24,5 punkti, 11,8 lauapalli ja 3,8 resultatiivset söötu mängus, kuni vahetati 25. märtsil 2021 Chicago Bullsi.

Saavutused
----------

* Kaks korda valitud NBA tähtede mängule (2019, 2021)
* Montenegro meister (2011)
* Montenegro karika võitja (2011)

Rahvuskoondis
-------------

Vučević on esindanud Montenegro rahvuskoondist 2011. 2013. ja 2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Isiklikku
---------

Isa Borislav ja ema Ljiljana olid samuti elukutselised korvpallurid, kes mängisid mõlemad Jugoslaavia koondises.

Viited
------

1. ↑  USC’s Nikola Vucevic is following in his father’s footsteps Los Angeles Times, 07.03.2011.

Välislingid
-----------

* Nikola Vučević – NBA.com
* Nikola Vučević – Basketball-Reference.com
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2013 |  |

**John Gibson** (sündinud 14. juulil 1993 Pittsburghis Pennsylvanias) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Anaheim Ducks.

2011. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Ducksi poolt 39. valikuna. Aastatel 2011–2013 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Kitchener Rangers. Suurem osa hooajast 2013–14 mängis ta American Hockey League'is Ducksi noorteklubis Norfolk Admirals.

NHL-is debüteeris Gibson Ducksi meeskonnas 7. aprillil 2014 mängus Vancouver Canucksi vastu. Mäng lõppes Ducksi 3:0 võiduga. Sellega sai Gibson alates hooajast 1985–1986 pärast Buffalo Sabresi mängijat Daren Puppat esimeseks väravavahiks, kes on oma debüütmängus teinud nullimängu. Hooajal 2015–16 valiti Gibson NHL-i uustulnukate sümboolsesse koosseisu (*All-Rookie Team*). Samal hooajal pälvis ta koos meeskonnakaaslase Frederik Anderseniga William M. Jennings Trophy (auhind väravavahile, kes on vähemalt 25 mänguga lasknud oma meeskonnale visata kõige vähem väravaid). Alates hooajast 2016–17 on Gibson olnud Ducksi põhiväravavaht.

Aastatel 2016 ja 2019 on ta valitud NHL-i tähtede mängule.

2013. aastal tuli Gibson USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Gibson valiti turniiri väärtuslikumaks mängijaks, parimaks väravavahiks ja turniiri sümboolsesse koosseisu. Sama aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Välislingid
-----------

* John Gibson NHL.com lehel
* John Gibson hockeydb.com lehel

| * v
* r
Anaheim Ducks |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Lukáš Dostál **·** John Gibson **·** Anthony Stolarz |
| 
**Kaitsjad**: Nathan Beaulieu **·** Simon Benoît **·** Jamie Drysdale **·** Cam Fowler **·** Scott Harrington **·** John Moore **·** Kevin Shattenkirk **·** Andrej Šustr **·** Urho Vaakanainen **·** Colton White |
| 
**Ründajad**: Sam Carrick **·** Max Comtois **·** Derek Grant **·** Adam Henrique **·** Max Jones **·** Brett Leason **·** Isac Lundeström **·** Brock McGinn **·** Mason McTavish **·** Jayson Megna **·** Nikita Nesterenko **·** Jakob Silfverberg **·** Ryan Strome **·** Troy Terry **·** Frank Vatrano **·** Trevor Zegras |
Nikola Mušanov
**Nikola Mušanov** (12. aprill 1872 – 10. mai 1951) oli Bulgaaria peaminister 12. oktoobrist 1931 kuni 1934. aastani.

Kaotas võimu sõjaväelise riigipöörde tagajärjel.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Aleksandǎr Malinov** | **Bulgaaria peaminister**12. oktoober 1931–1934 | Järgnev**Kimon Georgiev** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
**Nikolai Adolf Tomberg** (15. juuni / 27. juuni 1856 Tudulinna – 7. november 1939 Danzig) oli eesti vaimulik.

Tomberg õppis Tartus gümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1876–1882. Oli prooviaastal Iisaku koguduses Georg Albert Rudolf von Hippiuse juures. Ordineeriti 31. juulil 1883 Tartus õpetajaks.

Oli aastatel 1883–1885 Tartu Maarja koguduse abiõpetaja ja 1885–1887 Eestimaa vikaarõpetaja. Aastatel 1887–1920 oli ta luterlik vaimulik Kamenets-Podolskis, aastatel 1920–1921 vaimulik Novaja-Saratovkas (Peterburi lähedal). Aastatel 1926–1931 oli ta luterlik vaimulik Žitomiris. Opteerus Eestisse, elas seejärel emeeritusena Tartus. Lahkus aastal 1939 Saksamaale, kus ta varsti pärast seda Danzigis suri.

Isiklikku
---------

Tema vend Christoph Dietrich Georg Tomberg oli Vaivara koguduse õpetaja, vend Oskar Ernst Emil Tomberg oli Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. Ta oli kaks korda abielus. Esimene abikaasa oli Marie Emilie (snd Bauer; 1863–1900); teine abikaasa oli Marie (snd Mickwitz). Tema isa oli arhitekt Edmund Mickwitz, vanaisa Eugen Mickwitz oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998

Välislingid
-----------

* EELK vaimulike elulood - Nikolai Adolf Tomberg
**Pavermenys** on küla Leedus Kėdainiai rajoonis, Truskava valla halduskeskus. Külas on Truskava põhikool, Truskava postkontor ja Truskava raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealse mõisa hoonetekompleks ja park.

Asulat on kirjalikes allikates esmamainitud 1583. aastal, sealset mõisat 1585. aastal. Asula on kuulunud Truskauskastele, Lejockitele, Klodtidele, Brunnowitele. XVII sajandil püstitati vanem peahoone, XIX sajandil aga uuem peahoone. Aastal 1903 hakkas ühes mõisa häärberis tegutsema kool. Nõukogude ajal oli Pavermenys Truskava kolhoosi keskasulaks.

* PavermenysPavermenys
* Truskava koolTruskava kool
* Pavermenysi mõisa kaks häärberitPavermenysi mõisa kaks häärberit

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 08.06.2017.
2. ↑  Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. VIII (Perepiatycha — Pożajście). Warszawa, 1887, 887 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pavermenys** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
**Katri Ots** (sündinud 23. mail 1971 Tallinnas) on eesti metsateadlane.

Elulugu
-------

Katri Ots on tööliste tütar.

Lõpetas 1989. aastal Tallinna 44. Keskkooli, 1993 Eesti Põllumajandusülikooli metsamajanduse erialal, 1994–1996 EPMÜ magistrant, metsandusmagister (1996, samas), väitekiri "Okaspuude kasv ja areng leeliselise tööstusliku õhusaaste tingimustes", EPMÜ doktorant 1996–2001, põllumajandusdoktor (2002, EPMÜ), väitekiri "Impact of air pollution on the growth of conifers in the industrial region of Northeast Estonia". Oli 1993–1996 Tallinna Pedagoogikaülikooli Ökoloogia Instituudi vaneminsener, 1996–1998 teadur, 1998–2004 EPMÜ Metsandusliku Uurimisinstituudi teadur, 2005– EMÜ metsandus- ja maaehitusinstituudi vanemteadur.

Teadustöö
---------

Uurinud peamiselt inimtekkelise tolmusaaste (leeliseline tsemenditolm) ning põlevkivi töötlemise ja elektrijaamade piirkonna õhusaaste mõju erivanuseliste okaspuude kasvule ja arengule. Osalenud juhtivalt mitme ministeeriumi või asutuse uurimisprojekti täitmisel. Eesti Vabariigi teaduspreemia (2004, kollektiivis). Üle 40 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Influence of climatic factors on annual rings of conifers (kaasautor J. Rauk). // Z. Naturforschung 54 (1999)
* Growth and biomass partitioning of 6-year-old spruces under alkaline dust impact (kaasautor M. Mandre). // Water Air Soil Pollut 114 (1999)
* Changes in phytomass and nutrient partitioning in young conifers in extreme alkaline growth conditions (kaasautor). // Environ. Pollut 105 (1999)
* The state of rest forest ecosystem in an area of oil-shale mining and processing. II. Morphological characteristics of Norway spruce (kaasautorid J. Rauk, M. Mandre). // Oil Shale 17 (2000) 2
* Needle biomass across a pollution gradient in Estonia (kaasautor M. Mandre). // Oil Shale 19 (2002) 4
* Metsaökosüsteemi dünaamika ja okaspuude ökofüsioloogiline seisund looduslikes ning antropogeensetes stressitingimustes (kaasautor). // Eesti Vabariigi teaduspreemiad 2004. Tallinn, 2004

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* Katri Ots. Impact of air pollution on the growth of conifers in the industrial region of Northeast Estonia". Tartu, 2002, 215–222
* Eesti Vabariigi teaduspreemiad 2004, 81
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Katri Ots Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Taimar Peterkop 2022. aasta Arvamusfestivalil
Taimar Peterkop (2017)
**Taimar Peterkop** (sündinud 20. jaanuaril 1977 Tallinnas) on Eesti ametnik, alates 10. detsembrist 2018 Eesti riigisekretär.
Ta lõpetas 1995. aastal Jakob Westholmi Keskkooli ja on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ning USA maaväe sõjakolledži (United States Army War College) magistrikraadiga strateegilises juhtimises.

Aastatel 2000–2001 töötas Peterkop juristina Riigikantseleis. Aastatel 2001–2008 töötas ta Kaitseministeeriumis, millest esimesed neli aastat õigusosakonnas rahvusvahelise õiguse büroo juhatajana ning hilisemad kolm aastat operatsioonide ja kriisireguleerimise osakonna juhatajana. 2008–2010 oli Peterkop kaitsepoliitika nõunik Eesti Suursaatkonnas Washingtonis. 2010–2015 oli ta Kaitseministeeriumi õigus- ja haldusküsimuste asekantsler, vastutades muu hulgas valitsemisala info- ja kommunikatsioonitehnoloogia arendamise ning küberkaitse eest.

Alates 4. maist 2015 oli ta Riigi Infosüsteemi Ameti (RIA) peadirektor. 

Ta on olnud riigikaitseõpetaja ja rahvusvahelise õiguse lektor.

Ta on reservohvitser.

Viited
------

1. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. Peaministri 03.12.2018 korraldus nr 134 "Riigisekretäri ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT III, 05.12.2018, 2.
2. 1 2 3  ""Kaitseministeeriumi asekantslerina alustas tööd Taimar Peterkop". Kaitseministeeriumi pressiteade 01.07.2010". Originaali arhiivikoopia seisuga 10.12.2018. Vaadatud 10.12.2018.
3. 1 2 3  ""Riigisekretär Taimar Peterkop asub ametisse 10. detsembril". Riigikantselei pressiteade 10.12.2018". Originaali arhiivikoopia seisuga 10.12.2018. Vaadatud 10.12.2018.
4. 1 2 3  "RIA peadirektoriks saab kaitseministeeriumi asekantsler Taimar Peterkop". ERR, 25. veebruar 2015.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Toomas Vaks peadirektori asetäitja** | **Riigi Infosüsteemi Ameti peadirektor**4. mai 2015 – 9. detsember 2018 | Järgnev**Andrus Kaarelson peadirektori asetäitja riigi infosüsteemi alal, peadirektori asendaja** |
| Eelnev**Heiki Loot riigisekretär** | **Eesti riigisekretär**alates 10. detsembrist 2018 | Järgnev' |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Taimar Peterkop** |
**Pavia** on linn Itaalias Lombardia maakonnas, Pavia provintsi halduskeskus. Pavia asub 35 km Milanost lõunas, Ticino jõe ääres. Paviast kagus ühineb Ticino jõgi Po jõega. Milanoga ühendab Paviat Naviglio kanal.

Ajalugu
-------

Vana-Rooma ajal oli Pavia nimi Ticinum (Ticino jõe järgi).

Pavia oli aastast 572 langobardide pealinn. Aastal 774 vallutas linna Karl Suur.

Pavia San Michele kirikus said kuulsa Lombardia raudse krooni pähe 9.–12. sajandi Itaalia kuningad. Seal krooniti ka Karl Suur (langobardide kuningaks; 774) ja Friedrich Barbarossa (1155). Oma tähtsuse säilitas Pavia ka siis, kui 1359 sai pealinnaks Milano.

Aastal 1359 läks ta Viscontide võimu alla.

Pavia lahingus (1525) lõi Saksa-Rooma keisri Karl V armee Prantsusmaa kuninga François I väge. François I langes vangi ja pidi Madridi rahu põhjal (1526) oma Itaalia-valdustest loobuma.

Aastast 1540 kuulus Pavia Hispaaniale, aastast 1714 Austriale ja aastast 1859 Piemontele.

Arhitektuurimälestised
----------------------

Ponte Coperto
Pavia tornid
* Pavia kartuuslaste klooster (*Certosa di Pavia*) 8 km linnast põhja pool
* San Pietro in Ciel d'Oro kirik (12. sajand); endine katedraal
* Basilica di San Michele kirik (7. sajand), liivakivist dekoreeritud fassaad; mosaiigid 12. sajandist; freskod 15. sajandit. San Michele kirik oli langobardide kuningate kroonimiskirik.
* Pavia toomkirik ehitatud Rocchi ja Omodeo poolt 1488. aastal
* Santa Maria del Carmine kirik (1376), gooti stiil
* San Francesco kirik (1260), gooti stiil
* Santa Maria di Canepanova kirik (1492), Bramante projekteeritud kaheksanurkne kuppelkatusega kirik; seal asub Brunswicki hertsogi mausoleum
* San Teodoro kirik; langobardide perioodist
* San Marino kirik, algselt ehitatud kuningas Astolfo poolt
* San Lanfranco kirik (1237)
* Viscontide kastell Castello Visconteo (14.–15. sajand)
* Katusega renessanss-sild Ponte Coperto; algselt ehitatud 14. sajandil
* Borromeo kolledž
* Ghisleri kolledž

### Pavia tornid

Keskaegset Paviat tunti kui "saja torni linna". Mõned neist tornidest on siiani vanas linnasüdames säilinud; üks uhkeimaid neist, Torre Civica, kukkus 1989. aastal ootamatult kokku.

Kultuur
-------

Pavia ülikool (asutatud 1361) on üks Euroopa vanemaid ja auväärsemaid ülikoole. Praegu tegutseb see mitmesse klassitsistlikku õue avanevates hoonetes Strada Nuova ääres.

Pavias on sündinud esimene Canterbury peapiiskop Lanfranc (1005).

### Köök

Pavia köögi tuntuimad road on *zuppa pavese* ja Certosa di Pavia munkade looming *risotto alla certosina*. Pavias nagu kogu Lombardias eelistatakse riisitoite pastale.

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

* Pavia valla koduleht (*itaalia keeles*)
**Nikola Žigić** (serbia keeles Никола Жигић; sündinud 25. septembril 1980 Bačka Topolas Vojvodinas) on Serbia jalgpallikoondise endine ründaja.

2007. aastal valiti ta Serbia aasta jalgpalluriks.

Koondisekarjäär
---------------

Žigić valiti kaks korda Serbia ja Montenegro parimaks mängijaks (2003, 2005). Hoolimata heast esinemisest liiga mängudes pääses ta rahvuskoondisse alles 2004. aastal.

2006. aasta maailmameistrivõistluste valikturniiri otsustavas mängus Hispaania meeskonna vastu tegi ta viigivärava ja mäng lõppes 1:1. 

Rahvuskoondises debüteeris Žigić 31. märtsil 2004, kui mängiti Norra meeskonnaga. Kokku mängis ta koondises 57 korda ja lõi 20 väravat.

Klubid
------

* TSC Bačka Topola (1998–2001)
* FK Mornar (2001–2002)
* FK Kolubara (2002)
* FK Crvena Zvezda (2002–2006)
* Racing de Santander (2006–2007)
* Valencia CF (2007–2010)
* Birmingham City (2010–2015)

Isiklikku
---------

Nikola Žigić on 202 cm pikk ja kaalub 96 kg.

Välislingid
-----------

* Nikola Žigić
* Info 2006 MM-i kodulehel

| * v
* r
Serbia koondis  –  2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Stojković
* 2 Rukavina
* 3 Kolarov
* 4 Kačar
* 5 Vidić
* 6 Ivanović
* 7 Tošić
* 8 Lazović
* 9 Pantelić
* 10 Stanković (c)
* 11 Milijaš
* 12 Isailović
* 13 Luković
* 14 Jovanović
* 15 Žigić
* 16 Obradović
* 17 Krasić
* 18 Ninković
* 19 Petrović
* 20 Subotić
* 21 Mrđa
* 22 Kuzmanović
* 23 Đuričić
* Treener: Antić

 | Serbia |
**Taimekaitse** on inimesele vajalike taimede (eeskätt kultuurtaimede) kaitsmine neid kahjustavate loomade, haigusetekitajate ja umbrohtude eest. Kultuurtaimede puhul on see oluline põllusaagi suurendamise viis. 

Sõltuvalt taimekaitsemeetoditest eristatakse näiteks agrotehnilist, keemilist ja bioloogilist taimekaitset. Tänapäeval kasutatakse sageli mitut meetodit koos (terviktaimekaitse). 

Keskkonnakaitseliselt problemaatiline on olnud keemiline taimekaitse, mis on põhjustanud veekogude reostumist ja ohtlike ainete akumuleerumist toiduahelates (nt DDT). Keemiline taimekaitse pole tihti täitnud ka oma eesmärki, sest kahjurputukad muutuvad selle taimekaitsemeetodi suhtes kiiresti resistentseks. 

Ajavahemikul 2016. aasta sügis kuni 2017. aasta sügis leiti Keskkonnaministeeriumi tellitud üle-eestilise uuringuga "Taimekaitsevahendite jääkide sisalduse ja dünaamika uuring pinna- ja põhjavees" Eestist glüfosaati, glüfosaadi laguainet AMPAt, metasakloori ja tebukonasooli.

Vaata ka
--------

* fütopatoloogia
* mahepõllumajandus
* roheline revolutsioon
* terviktaimekaitse

Viited
------

1. 1 2  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 18.12.2011)
2. ↑  Ülle Leisk, Riin Rebane. "Taimekaitsevahendite jääkide sisalduse ja dünaamika uuring pinna- ja põhjavees" (). *Keskkonnaministeerium*. `{{netiviide}}`: välislink kohas ``|failitüüp=`` (juhend)

Kirjandus
---------

* Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 18.12.2011)
Sexteni valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
**Sexten** (itaalia: *Sesto*) on vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias. Linn on kuulus suve- ja talispordi keskus mägedes.

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 95.37% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 4.36% itaalia keelt ja 0.27% ladiini keelt.

Geograafia
----------

Linn paikneb Pusteri oru külgharus, Innicheni ja Toblachi lähedal, kus Drava kasvab. Ringkond külgneb põhjas Ida-Tirooliga Austrias ja piiri moodustavad Karni Alpid. Lõunas asuvad Sexteni Dolomiidid ja maastikukaitseala, kuhu kuulub kuulus Drei Zinnen (Tre Cime di Lavaredo).

Vald külgneb, päripäeva läänest, Toblachi, Innicheni, Silliani (Austrias), Kartitschi (Austrias), Comelico Superiore (Belluno provints) ja Auronzo di Cadorega (Belluno provints).

Ajalugu
-------

Küla nimi on ladina päritolu: *ad horam sexta*, mis tähendab "kell kuus", viidates asukohale Innichenist lõunas. *Sexta* on dokumenteeritud alates 965. aastast. Esimese maailmasõja ajal oli Sexten Itaalia ja Austria-Ungari vahelisel rindejoonel ning kannatas palju kahju.

Itaalia vallutas selle 1918. aasta novembris. Hiljem fašismiajastul sai ta täiendavaid kindlustusi.

Ajalooline vaade Sextenile ja "Sexteni päikesekellale" (Sexteni Dolomiitidele) Konrad Petridesi õlimaalil 1900. aasta paiku

Sõpruslinnad
------------

Sexteni sõpruslinnad on:

* Sankt Veit in Defereggen Austrias
* Zermatt Šveitsis

Vaata ka
--------

* Sextental

Välislingid
-----------

* Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)
**Uša** on jõgi Valgevenes Minski oblastis, Vilija vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles ja vene keeles on jõe nimi *Уша*. Valgevene keeles on paralleelnimena käibel ka nimekuju Vuša (*Вуша*)

Jõe pikkus on 75 km, valgla on 780 km². Jõe langus on 2,2 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 6,01 m³/s. Jõe laius on 30 meetrit, kohati ka kuni 50 meetrit.

Uša algab Vałožyni rajoonist Minski kõrgustikult, voolates läbi Maładziečna rajooni põhja suunas. Uša läbib Maładziečna linna.Ülemjooksul on jõgi 35 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega õgvendatud.

Uša org on ülemjooksul trapetsikujuline, 0,6–1 kilomeetrit lai. Keskjooksul ja alamjooksul org maastikul selgelt ei eristu.Lammi laius on 0,4–0,7 kilomeetrit, Maładziečnast allpool aga 4–5 kilomeetrit, seda läbivad arvukad kuivenduskraavid.

Uša Maładziečnast allavoolu jääv osa on üks Valgevene reostatumaid jõgesid.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. märts 2013. Vaadatud 24. veebruaril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Uša (Neris)** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib asulast; jõe kohta vaata artiklit Uła jõgi* |

---

**Uła**, ka **Vuła** [Ula], valgevene keeles *У́ла* või *Ву́ла*, poola keeles *Ułła*, on agrolinnake (varem linn, alev ja küla) Valgevenes Viciebski oblasti Biešankovičy rajoonis, Uła külanõukogu halduskeskus. Asub oblasti keskosas, Daugava ja Uła jõe ühinemiskohas. 1069 elanikku (2010).

Ajalugu
-------

Esimest korda on Ułat mainitud Liivi sõja ajal, mil Daugava ääres asusid Uła kindlustatud koht ja sellest 35 kilomeetrit idas Uła asula. Aastal 1563 hakkas kuningas Zygmunt II August Daugava ja Uła jõe ühinemiskohta kindlust rajama, kuid juba aastast 1569 jäi kants tühjalt seisma. Kindluse juurde tekkinud asula hakkas aga kandma Uła linna nime. Aastal 1577 tehti kindluse juures olnud asula ametlikult aleviks, mis sai ka vapi. Kuningas Stefan Batory võttis kindluse taas kasutusele, rajades selle ümber kuue meetri kõrgused muldvallid, mis on praeguse ajani säilinud. Pärast sõda kaotas kindlus tähtsuse ja sattus eravaldusse.

Aastal 1648 sai Ułast linn ka ametlikult. Aastal 1669 ehitati Ułasse katoliku kirik. Venemaa koosseisu läks linn teisel Poola jagamisel aastal 1793. Linnast sai taas alev. Paljud elanikest töötasid lootsidena, kes juhtisid pargaseid ja lotjasid mööda jõge Riia linnani. Praegust katoliku kirikut ehitati aastail 1853–1864, õigeusu kirik valmis aastal 1896. Kuni 1917. aastani oli Uła Venemaa Keisririigi koosseisus, aastast 1924 Valgevene NSV osa. Aastal 2004 kaotas asula alevi õigused, aga 2009. aastal sai Ułast agrolinnake.

Pilte
-----

* Uła katoliku kirikUła katoliku kirik
* Uła õigeusu kirikUła õigeusu kirik

Välislingid
-----------

* Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
**Estadio Olímpico de la Cartuja** on staadion Hispaanias Andaluusia autonoomses piirkonnas Sevillas.

Staadioni tribüün mahutab 57 619 pealtvaatajat.

Staadioni ehitamist alustati 1997. aastal 1999. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistluste jaoks.

Staadion avati 5. mail 1999 sõprusmänguga jalgpallis, milles Hispaania jalgpallikoondis võitis 3:1 Horvaatia jalgpallikoondise.

Spordiüritusi
-------------

26. mail 1999 toimus staadionil Copa del Rey finaalmäng, milles Valencia CF võitis 3:0 Madridi Atlético.

20.–29. augustil 1999 toimusid staadionil 1999. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused.

30. juunil 2001 toimus staadionil Copa del Rey finaalmäng, milles Real Zaragoza võitis 3:1 Celta de Vigo.

21. mail 2003 toimus staadionil 2003. aasta UEFA karikavõistluste finaalmäng, milles FC Porto võitis lisaajal 3:2 Celtic FC.

Staadionil on toimunud 2004. ja 2011. aasta Davise karikavõistluste finaalmängud.

Muusikaüritusi
--------------

16. septembril 2008 toimus staadionil Madonna maailmatuuri Sticky & Sweet Tour kontsert.

30. septembril 2010 toimus staadionil U2 maailmaturnee U2 360° Tour raames kontsert, millel oli 76 000 pealtvaatajat.

Muu
---

Staadioni võimalused on alakasutatud kuna kumbki piirkonna La Ligas mängivatest jalgpalliklubidest ei kasuta staadionit oma koduväljakuna. Sevilla FC mängib Estadio Ramón Sánchez-Pizjuánil ja Real Betis Estadio Benito Villamarínil

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* koduleht
**Tšuraptša uluss** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigis.

Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –42 °C ja juuli keskmine õhutemperatuur +16...+17 °C.

Halduslikult jaguneb uluss 17 naslegiks.

Suurim asula ja halduskeskus on Tšuraptša küla.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli ulussi elanikest 98% jakuudid ja 1% venelased.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Tšuraptša ulussi haridusvalitsuse koduleht. churap.ru

Sahha ulussid

Abõi |
Aldan |
Allaihha |
Amga |
Anabar |
Bulun |
Eveeni-Bõtantai |
Gornõi |
Hangalassõ |
Kobjai |
Lensk |
Megino-Kangalassõ |
Mirnõi |
Moma |
Namtsõ |
Nerjungri |
Nižnekolõmsk |
Njurba |
Oimjakon |
Olenjok |
Oljokminsk |
Srednekolõmsk |
Suntar |
Žigansk |
Tatta |
Tompo |
Tšuraptša |
Ust-Aldansk |
Ust-Jansk |
Ust-Maja |
Verhnekolõmsk |
Verhneviljuisk |
Verhojansk |
Viljuisk