recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Podersdorf am See** on turulinn *(Marktgemeinde)* Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas, Neusiedli järve kaldal.

Linn on rikkalike suplusvõimalustega kohalik turismikeskus. Algselt Heiligenkreuzi kloostrile kuulunud väikese talupoegade eluaseme majandus põhineb nüüd turismil ja kvaliteetveinide valmistamisel.

Podersdorf asub Neusiedli järve idakaldal, 121 m kõrgusel üle merepinna. See on ainuke küla, kus järvele pääsemist ei takista muda ega pilliroo kasv. Neusiedl am See ja Ungari vaheline piirkond on tuntud kui Seewinkel ja on Kisalföldi osa. See tasane ja enamasti puudeta pusta koos paljude väikeste järvede ja tiikidega näitab ainulaadset taimestikku ja loomastikku. Linn on osa Neusiedler See-Seewinkeli rahvuspargist. 2001. aastast kuulub kultuurmaastik UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Neusiedli järv

Ajalugu
-------

Kiviaja ja pronksiaja avastused näitavad, et Podersdorfi ümbrus on olnud asustatud väga pikka aega. 9. aastal loodi 'Pannonia' provints. Varasemate elanike poolt tammemetsade raadamine tõi kaasa tänapäeval valitseva sünge pusta maastiku. Podersdorf puutus regulaarselt kokku rüüstavate hobuseinimestega nagu hunnid, madjarid või avaarid. 13. sajandil võttis krahv Poth üle Podersdorfi ja Potzneusiedli, mis seletab nimemuutust Altdorfist Podersdorfiks. 1217. aasta annetusdokumendis, mis annab tunnistust kuningas Andras II juhitud annetamisest tsistertslaste ordule, on küla esimest korda dokumentidega tõendatud.

Kuni 1919/1920. aastani kandis Podersdorf nime 'Patfal' ja oli Ungari osa. Pärast Esimest maailmasõda nimetati Burgenlandi 1919. aasta Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutes *Deutsch-Westungarn* (Saksa-Lääne-Ungari) ja anti 1919. aastal Austriale. Alates 1921. aastast on linn osa Burgenlandi liidumaast.

Turism
------

Podersdorf on Seewinkeli suurim ja populaarseim turismilinn. Küla soosivad ornitoloogid, veespordihuvilised ja loodusesõbrad. Kaitsealune pannoonia maastik ja lugematu arv kohalikke Heurigere on jalgratturite ja matkajate sihtkohad.

Tuuleveski

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Neusiedl am See ringkonna vallad

* Andau
* Apetlon
* Bruckneudorf
* Deutsch Jahrndorf
* Edelstal
* Frauenkirchen
* Gattendorf
* Gols
* Halbturn
* Illmitz
* Jois
* Kittsee
* Mönchhof
* Neudorf bei Parndorf
* Neusiedl am See
* Nickelsdorf
* Pama
* Pamhagen
* Parndorf
* Podersdorf am See
* Potzneusiedl
* Sankt Andrä am Zicksee
* Zurndorf
* Tadten
* Wallern im Burgenland
* Weiden am See
* Winden am See
**2005. aasta Saksamaa parlamendivalimised** on 18. septembril 2005 toimunud Saksamaa alamkoja Bundestagi valimised. Dresdenis korraldati kandidaadi surma tõttu 2. oktoobril järelvalimine.

22. mail 2005 kaotas Saksamaa kõige rahvarohkeimal liidumaal Põhja-Rein-Vestfaalis toimunud Maapäeva valimistel senine sotsiaaldemokraatide ja roheliste koalitsioon (mis valitses ka riiklikul tasandil) enamuse, võimule sai uus kristlike demokraatide ja vabade demokraatide koalitsioon. Nii saavutasid nad enamuse ka Bundestagi ülemkojas – Liidunõukogus. Seepeale teatas liidukantsler Gerhard Schröder, et on otsustanud organiseerida ennetähtaegsed valimised (valimised oleksid pidanud muidu toimuma sügisel 2006).

Ennetähtaegseid valimisi tohib korraldada ainult kahel juhul: kui Liidupäev hääletab kantslerikandidaadi vastu kolm korda, või kui valitsus kaotab umbusaldushääletuse ja ei saavuta Liidupäevas enamust. Selleks paluski Schröder umbusaldushääletust, mis toimus 1. juulil ja mille ta meelega kaotas (151 poolt- ja 296 vastuhäält, 148 ei hääletanud), olles palunud SPD liikmetel hääletusest kõrvale jääda. Seepeale saatis liidupresident Horst Köhler 21. juulil Liidupäeva laiali ja korraldas varajased valimised.

Tulemused
---------

**Valijaskond kokku:** 61 870 195  
**Valimisaktiivsus:** 77,7% ehk 48 044 841  
**Kehtetuid sedeleid:** 1,6% ehk 756 385  
**Kehtivaid sedeleid:** 98,4% ehk 47 288 456

| Partei | Hääled | % | Kohad |
| --- | --- | --- | --- |
| Sotsiaaldemokraatlik Partei | 16 194 757 | 34,2 | 222 |
| Kristlik-Demokraatlik Liit | 13 136 992 | 27,8 | 180 |
| Vaba Demokraatlik Partei | 4 648 133 | 9,8 | 61 |
| Saksamaa Vasakpartei | 4 118 248 | 8,7 | 54 |
| Liit 90 - Rohelised | 3 838 349 | 8,1 | 51 |
| Kristlik-Sotsiaalne Liit | 3 494 309 | 7,4 | 46 |
| Muud | 1 857 668 | 4,0 | – |
| Kokku | 47 288 456 | 100,0 | 614 |

Tabelis on Dresdeni järelvalimise tulemused arvesse võetud. Valimiste tulemusena kaotas senine seitse aastat kestnud puna-roheline koalitsioon enamuse, vajalik oleks olnud koalitsiooni kas Vaba Demokraatliku Partei või Vasakpartei kaasamine. Ka kummalgi traditsioonilisel koalitsioonil (SPD-rohelised või CDU-CSU-FDP) ei olnud enamust. Kuid sotsiaaldemokraatliku kantsler Gerhard Schröderi ja endise parteijuhi, nüüd Vasakpartei liidri Oskar Lafontaine'i vaheliste vastuolude tõttu langes koalitsioon Vasakparteiga ära. Sotsiaaldemokraadid ja kristlikud demokraadid olid nõus moodustama koalitsiooni kõigi kohti võitnud parteidega peale Vasakpartei, Vasakpartei keeldus moodustamast koalitsiooni kahe suurema parteiga. 10. oktoobril moodustati koalitsioon Kristlik-Demokraatliku Liidu, Kristlik-Sotsiaalse Liidu ja Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei vahel. Liidukantsleriks sai 22. novembril Kristlik-Demokraatliku Liidu esimees Angela Merkel, saades Saksamaa esimeseks naisliidukantsleriks.

Vaata ka
--------

* 2002. aasta Saksamaa parlamendivalimised
**Johann Benjamin Sczibalski** (ka **Johann Benjamin Sczibulski**; 1728 – 15. juuli/26. juuli 1797 Nõo) oli Eesti vaimulik ning vaimulik kirjanik.

Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 12. juulil 1745) Halle Ülikoolis. Oli aastal 1751 Udernas. Ordineeriti 16. veebruaril/27. veebruaril 1755 õpetajaks.

Oli aastatel 1755–1797 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja, olles aastast 1791 veel Tartu praostkonna praost.

Peale mitmete saksakeelsete vaimuliku sisuga raamatute ilmutas ta: "*Juttuse-Ramat kumman eggaütte Pühhä-Päiva nink egga-ütte Pühhä ja ka Palwe-Päiwi pale üts Juttus, Ewangeliumi perrä, säetu om...*" (Tallinna, 1779, 24+820 lk.), mis on üks suurematest lõunaeestimurdelistest trükiteostest, keeleliselt oma aja kohta õige rahuldav; "*Nelli Kristusse Kannatusse Juttussid nink Mönne Kannatusse-Laulu*" (Põltsamaa, 1788, 79 lk.). Ta on tõlkinud ka kirikulaule "Tarto-Ma-Kele Laulu Ramat'us" (Riia, 1788).

Isiklikku
---------

Tema vend Daniel Christoph Sczibalski oli Rubene ja Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja. Tema äi Gottfried Rulcovius oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Tema tütarde Johanna Dorothea (surnud 1796) ja Helene Wilhelmine abikaasaks oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Johann Adam Grossenbach.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
2. ↑  Eesti Biograafiline Leksikon K./Ü. Loodus, Tartus, 1926–1929

Välislingid
-----------

* TLÜAR rahvusbibliograafia isikud : Sczibalsky, Johann Benjamin
* Eesti vanema kirjanduse digitaalne tekstikogu

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Benjamin Sass** | **Tartu praost**1791–1797 | Järgnev**Georg Simon Everth** |
**Navajelnia** (transkribeerituna **Navajelnja**) on alev Valgevenes Hrodna oblastis Dziatłava rajoonis. Asula nimi on poola keeles *Nowojelnia*. Alev asub Lida-Baranavičy raudtee ääres, paigas, kus Moŭčadźi jõkke voolab Jatranka jõgi.

Navajelnia raudteejaam
Navajelnia on kuurortasula, kus on ka toiduainete tööstus. Alevis on keskkool, lisaks asuvad seal veel kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik aastast 1936 ja õigeusu kirik aastast 1879, XX sajandi algul ehitatud raudteejaam.

Ajalugu
-------

Alevit mainitakse esimest korda XVI sajandil. Toona kandis see Jelnia (*Ельня*) küla nime ja asus Navahradaki vojevoodkonnas. XVII sajandil rajati sinna häärber, mis on tänaseks hävinud.

Poola kolmandal jagamisel aastal 1795 läks küla Venemaa koosseisu. Aastal 1842 sai Navajelniast Minski kubermangus asuv alev. Aastal 1884 avati Navajelnias raudteejaam.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Navajelnia Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Navajelnia** |

* Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
**Johannes Bugenhagen** (24. juuni 1485 – 20. aprill 1558) oli saksa usureformaator, Martin Lutheri üks lähedasemaid kaastöölisi.

Bugenhagen sündis Wollini (Wolini) raehärra Gerhard Bugenhageni pojana ning õppis aastatel 1502–1504 Greifswaldi ülikoolis vabu kunste. Seejärel asus ta tööle Treptow an der Rega (Trzebiatówi) toomkooli rektorina. Üks tema õpilastest oli ka hilisem Liivimaa reformaator Andreas Knopken. 1509. aastast täitis Bugenhagen ühtlasi ka Treptowi kiriku vikaari ülesandeid. 

1517. aastal asus Bugenhagen Johann Boldewani kutsel Belbucki, kus temast sai piibliloo lugeja, temast kujunes peagi üks Pommeri olulisemaid humaniste. Juba järgmisel aastal tegi Pommeri hertsog Bogislaw X talle ülesandeks kirjutada ladinakeelne Pommeri ajalugu.

Luterliku reformatsiooniga puutus Bugenhagen esimest korda kokku 1520. aastal. Esialgu talle Lutheri ideed ei meeldinud, kuid pärast nendega sügavamat tutvumist sai temast reformaatori veendunud toetaja. Ta kolis Wittenbergi ning temast sai Lutheri lähedasemaid sõpru. Temast sai ka Wittenbergi teoloogiaõppejõud. 1533. aastal sai temast kolmas protestantlik teoloogiadoktor.

Bugenhageni tegevus oli eriti oluline Põhja-Euroopa jaoks. Ta koostas protestantlikud kirikukorraldused Hildesheimi, Hamburgi, Lübecki, Pommeri, Ida-Friisimaa, Schleswig-Holsteini, Braunschweigi, Braunschweig-Lüneburgi, Taani ja Norra jaoks. Ta oli ka viimase kahe riigi esimese ametlikult luterliku valitseja Christian III kroonijaks. Bugenhageni tegevus tõi talle hüüdnime: *teine Põhja apostel*.

1539. aastal sai Bugenhagenist Saksimaa kiriku superintendent, samal aastal reformis ta ka Greifswaldi ülikooli, muutes selle luterlikuks õppeasutuseks.

Kui Martin Luther 1546. aastal suri, pidas just Bugenhagen matusekõne ning hoolitses tema lese ja laste eest. Bugenhagen ise suri 1558. aastal 72-aastaselt.

Bugenhagen oli lisaks teoloogilistele kirjutistele tuntud eduka organisaatori ja muusikaarmastajana. Hinnatud on ka tema piiblitekstide tõlkeid alamsaksa keelde.
**Ratta peale tõmbamine** oli antiikajast 18. sajandini kasutatud hukkamisviis, mille käigus asetati hukatav selili ratta peale ning purustati tema luud. Protsess oli väga piinarikas ja pärast seda võis hukatav tunde või koguni päevi veel teadvusel olla. Surma põhjustaja oli enamasti šokk või vedelikukaotus.

Kirjeldus
---------

Hukatav seoti tavaliselt suure puidust vankriratta peale nii, et jäsemed jääksid kodarate vahele. Sel moel andsid luud löökide korral järele ja murdusid. Timukas peksis hukatava luid suure raudkangiga (vahel ka ratta endaga, kuid sel juhul seoti hukkamõistetu maapinnal olevale raamile). Tavaliselt välditi elutähtsaid elundeid, kuid halastussurma võis tuua löök rindkerre, kõhtu või kõrri. Lööke oli tavaliselt üheksa: iga jäseme pihta kaks nii peal- kui ka allpool liigeseid ja üheksas löök selgroole. Lõpuks aeti ratas koos hukkamõistetuga kõrge teiba otsa, kus keha jäeti mädanema ja lindudele nokkida. 

Hukatava elusolekuaeg pärast protsessi võis varieeruda, tavaliselt oli see mõnest tunnist mitme päevani. 1581. aastal elas Saksamaa sarimõrvar Christman Genipperteinga pärast protsessi veel üheksa ööpäeva, kuna teda hoiti elus südant tugevdava kange joogiga.

Kuulsaid hukatuid
-----------------

* Christman Genipperteinga – saksa röövel ja mõrvar, kes tappis 13 aasta jooksul (1568–1581) kokku 964 inimest. Ta tabati pärast seda, kui ori ta reetis. Pärast ratta peale tõmbamist elas veel üheksa päeva.
* Peter Niers (ka Nirsch) – saksa nõid, röövel ja mõrvar, kes tabati 1581. aastal ühissaunast. Kahepäevase pikendatud piinamise järel tõmmati ta rattale, kus tema luud purustati 42 hoobiga. Seejärel rebiti Niers elusalt neljaks.
* Peter Stumpp – 16. sajandil elanud saksa talunik, keda peeti libahundiks. Metsas leiti püünisest hundi vasak käpp ja teda oli selle koha lähedal nähtud. Et ka Stumppil oli vasak käsi puudu, peeti asju kokkulangevaiks ning ta mõisteti süüdi.
Õitsvad kirsipuud. Sofia elab Nangijaalas Kirsiorus.
**Sofia** on üks keskseid tegelasi Rootsi lastekirjaniku Astrid Lindgreni romaanis "Vennad Lõvisüdamed" (raamat avaldati 1973. aasta sügisel). 

Lilla tulp. Sofia elab Tulbi talus.
Valge kodukits.
Tulp.
Sofia on Nangijaala elanik. Ta elab Kibuvitsaorus Tulbi talus, mis asub päris küla serva peal: kohe tema maja tagant algavad pilvede poole kõrguvad mäed.
Sofia elab Tulbi talus üksi koos oma hobuse, kitsede, mesilaste ja valgete kirjatuvidega. Tal on aias nii palju lilli, et seal mahub vaevalt liikuma.

Karl Lõvisüda ütleb oma esmamulje põhjal Sofia kohta, et ta pole noor ega vana ja et ta on selline tõmmu, nagu ikka inimesed, kes palju päikese käes on.

Sofia aias on väga palju lilli, muuhulgas kasvatab ta roose.
Külarahvas suhtub Sofiasse aupaklikult, kuna ta juhib Kirsiorust Nangijaala rahva ühist võitlust Kibuvitsaorgu rõhuva türanni Tengili vastu (Kibuvitsaorus teeb sama Orvar). 
Kui Kibuvitsaorg valmistub võitluseks, käib ka Sofia maa-aluse salakäigu kaudu seal ja peab Mattiase köögis istudes sõjaplaane. Samuti aitab ta Kibuvitsaorgu toitu toimetada. Sofia võtab ka ise lahingust osa. 
Kui sõda läbi saab, kutsub lahkuma valmistuv Sofia Karli endaga kaasa, Karl aga keeldub. Sofia läheb tagasi Kirsiorgu ja see on viimane kord, kui teda selles raamatus mainitakse.

Aastal 1974 Rootsi ajalehes Expressen avaldatud kirjutises, milles Astrid Lindgren kirjeldab vendade Lõvisüdamete edasist saatust, elab Sofia koos Karli ja Joonatani ema Sigridiga nende naabermajas.

Kodumesilane kirsiõitel

Sofia valged tuvid
------------------

Sofiat hüütakse Nangijaalas Tuvikuningannaks
Sofiat hüütakse Nangijaalas Tuvikuningannaks, sest ta peab valgeid kirjatuvisid. Need linnud on Nangijaalas ainsad olendid, kes pääsevad kerge vaevaga üle orgusid lahutavate mägede ja võivad nende vahel sõnumeid kanda. Sofia tuvid on võimelised lendama ka kosmoses, nad saavad lennata tähtedevahelisel alal kuitahes kaugele. Üks Sofia tuvidest laenab Joonatanile oma kesta, kui ta käib Maa peal oma venda Karli külastamas.
Raamatus on nimepidi mainitud kolme tuvi. Esimene neist, Violanta, on juba siis surnud, kui Sofia temast kõneleb. Teine, Bianca, hukkub raamatu keskel, kui ta parajasti Kibuvitsaorust Kirsiorgu sõnumit kannab. Ainus, kes kogu sündmustiku lõpuni elus püsib ja jätkuvalt orgude vahel sõnumeid kannab, on Paloma.

Viited
------

1. 1 2  Lindgren, Astrid (2021). *Vennad Lõvisüdamed*. Sinisukk. ISBN 9789949142750.
2. ↑  "What happened to the Brothers Lionheart?". *www.astridlindgren.com* (inglise). Vaadatud 30. juulil 2023.
Francesco Guardi. "Veneetsia doodži poolt Doodžide palee *Collegio* saali lubatud vaatajaskond". Maal lõuendil, Musée du Louvre, Pariis.
**Veneetsia sinjoriia** (*Serenissima Signoria*) oli Veneetsia vabariigi kõrgeim valitsusorgan. Selle vanim nimi *Commune Veneciarum* asendati alates aastast 1423 nimega *Serenissima Signoria* ja 1462. aasta 12. mail võttis doodž Cristoforo Moro selle ametlikult doodži kroonimisvande osaks.

Sinjoriia valitses Veneetsiat tuhat aastat.

See moodustas võimukeskuse, kuhu kuulus ka doodži võim. Sinjoriiast võib mõelda kui doodži ja temaga koostööd tegema ja temaga koos valitsema volitatud teiste inimeste kombinatsioonist. Aja möödudes said neist ametiisikutest sinjoriia kaasosanikud.

Veneetsia sinjoriia liikmed
---------------------------

Sinjoriia moodustasid:

* vabariigi pea doodž;
* aastal 1175 loodud nn "Väiksem nõukogu" (*Minor Consiglio*), mis koosnes kuuest doodži nõuandjast;
* aastal 1179 loodud kõrgeima tribunali *Quarantia* ehk "Neljakümne nõukogu" 3 juhti.

Doodž oli Veneetsias (kuni 1797) ja Genovas (kuni 1805) kõrgeim võimukandja.

Sinjoriiat peeti väga oluliseks valitsusorganiks, olulisemaks kui doodži ennast. Doodži surma puhuks määratud tseremooniate käigus öeldi rituaalselt lauset *si è morto il Doge, no la Signoria* ("Doodž on surnud, kuid sinjoriia elab").

Vaata ka
--------

* Sinjoriia
* Veneetsia vabariik
* Quarantia
* Maggior Consiglio
* Minor Consiglio

Viited
------

1. ↑  Le origini di Venezia. Tsitaat: "Veneetsia riigis ei kantud doodži surma korral mingeid leinariided. Öeldi, et "Doodž on surnud, kuid sinjoriia elab". Vaadatud 09.02.2011.
**Giórgos Gerapetrítis** (kreeka keeles *Γιώργος Γεραπετρίτης*; sündinud 26. juunil 1967 Kárpathose saarel) on Kreeka jurist, õigusteadlane ja poliitik. Ta on 27. juunist 2023 Kreeka välisminister.

Ta sündis aastal 1967 Kárpathose saarel. Üles kasvas ta Pireuses. Pärast juuraõpinguid Ateena ülikoolis õppis ta Edinburghi ülikoolis magistriõppes ja sai doktorikraadi Oxfordi ülikoolist. Oma akadeemilise karjääri raames on ta olnud ka külalisprofessor Oxfordi ülikoolis ja London School of Economics and Political Science'is. Temast sai Ateena ülikooli õigusteaduskonna riigiõiguse professor ja ta töötas ka juristina.

Ta on Pireuse Advokatuuri liige ja on kohtuasju menetlenud Kreeka Riiginõukogus, Euroopa Liidu Kohtus ja Euroopa Inimõiguste Kohtus. Tema spetsialiseerumisvaldkonnad on avalik õigus ja EL õigus, eelkõige haldusõigus, inimõigused ja telekommunikatsiooniõigus.

Oma tööalase karjääri jooksul on ta töötanud olulistel ametikohtadel rahvusvahelistes ja riiklikes organisatsioonides ning töötanud ka paljudes seadusandlikes organites. Ta on kirjutanud kreeka, inglise ja prantsuse keeles teaduslikke raamatuid ja artikleid Kreeka ja rahvusvahelistes teadusajakirjades. 2005. aastal oli ta Kreeka telekommunikatsiooniettevõtte OTE juhatuse liige.

Kyriakos Mitsotakis nimetas Gerapetritise 2016. aastal põhiseadusõiguse eksperdiks seitsmeliikmelisse nõuandvasse kogusse, et jälgida uue parteiprogrammi Uue Demokraatia koostamise protsessi.

Juulist 2019 kuni maini 2023 oli ta Kreeka parlamendi liige ja Kyriákos Mitsotákise esimeses valitsuses riigiminister. Alates 1. märtsist 2023, pärast Kostas Karamanlise lahkumist transpordiministri kohalt Témpi rongiõnnetuse tõttu, juhtis ta peaministri otsusel taristu- ja transpordiministeeriumi haldusala.

Pärast 2023. aasta Kreeka parlamendivalimisi sai tast 27. juunist 2023 Kreeka välisminister (Kyriákos Mitsotákise teises valitsuses).

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja kahe lapse isa.
**Leo Kalmet** (2. märts 1900 Orajõe vald, Pärnumaa – 16. september 1975 Tallinn) oli eesti näitleja, lavastaja, teatrijuht ja teatripedagoog.

Leo Kalmet lõpetas 1920. aastal Tallinna poeglaste humanitaargümnaasiumi. 1924. aastal lõpetas ta Draamastuudio teatrikooli (I lennus) ja oli üks Draamastuudio Teatri asutajaid. Lisaks õppis ta 1920–1925 Tartu Ülikoolis õigusteaduskonna kaubandusosakonnas ja 1932–1934 õigusteaduskonnas (matrikli nr 747), samuti Tallinna Konservatooriumis laulmist.

Ta oli korporatsiooni Revelia vilistlane.

Osales Vabadussõjas.

Näitleja ja teatrijuht
----------------------

Näitlemisega hakkas Leo Kalmet tegelema juba kooliajal, praeguse gümnaasiumi "dramaatilises ringis", samuti mängis Estonias. Ta nägi noorukina oma silmaga Theodor Altermanni Hamletit.

1924. aastal Draamastuudio teatrikooli I lennu lõpetanud jäid kokku ja lõid Draamastuudio Teatri (vana Draamateatri trupp läks Paul Sepaga eesotsas Vanemuisesse). Draamastuudio Teatri avalavastuses, Eduard Vilde "Pisuhännas" mängis Leo Kalmet Sanderit. 

1927. aastal sai Leo Kalmetist Draamastuudio Teatri üldjuht. Ta kujundas välja noorsoo- ja nukuteatri ega seganud teistel lavastamist.

1936. aastal lavastas ta Oskar Lutsu "Nukitsamehe" marionettnukulavastuse, mida võib pidada eesti nukuteatri sünniks. 1937. aastal asutas ta Draamastuudio juurde marionettnukuteatri.

Teatripedagoog
--------------

1938. aastal sai Leo Kalmetist äsja loodud Tallinna Konservatooriumi Riikliku Lavakunstikooli juhataja ja näitlejameisterlikkuse õppejõud. Üks tema õpilastest oli hilisem lavakunstikateedri looja Voldemar Panso. Aastatel 1944–1946 õpetas Leo Kalmet näitlejameisterlikkust Draamastuudio eriklassis, kus teiste hulgas õppisid need, kel omal ajal sõja tõttu riiklik lavakunstikool pooleli oli jäänud. 1946. aastal jätkus tema teatripedagoogitee Eesti NSV Riiklikus Teatriinstituudis direktor Priit Põldroosi asetäitja ja õppejõuna. See kool suleti 1950. aastal. Leo Kalmet arreteeriti ja küüditati represseerituna Irkutski oblastisse, kus ta viibis 1950–1955.

Kui 1957. aastal avati Voldemar Panso eestvedamisel Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateeder, sai Leo Kalmetist selle õppejõud ja Panso parem käsi. Leo Kalmeti juhendamisel lõpetas lavakunstikateedri kuni aastani 1968 kolm lendu.

Isiklikku
---------

Tema poeg Hanno Kalmet oli Eesti Draamateatri näitleja (lõpetas Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri I lennus), teine poeg Toomas Kalmet oli Ugala näitleja.

Viited
------

1. ↑  Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000
2. ↑  Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000
3. ↑  Simmo, Priks. Mälestuseks. Eesti Päevaleht, 1. märts 2000.
4. ↑  Simmo, Priks. Mälestuseks. Eesti Päevaleht, 1. märts 2000.
5. ↑  Eesti entsüklopeedia (1992). 6. kd. Tallinn: Valgus, lk 680.
6. ↑  Simmo, Priks. Mälestuseks. Eesti Päevaleht, 1. märts 2000.
7. ↑  Simmo, Priks. Mälestuseks. Eesti Päevaleht, 1. märts 2000.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Varniany** [Varn'jaanõ] (transkribeerituna **Varnjanõ**, valgevene keeles Варняны, leedu keeles *Varnionys*, poola keeles Worniany) on agrolinnake (varem alev ja küla) Valgevenes Hrodna oblastis Astravieci rajoonis, Varniany külanõukogu halduskeskus. Asulas oli aastal 1992 1310 elanikku, aastal 2009 aga 1128 elanikku.

Varnianys on keskkool. Vaatamisväärsusteks on aastail 1767–1769 ehitatud katoliku kirik, Abramoviczite mõisakompleks XIX sajandi lõpust ja mõned vanad hooned asula keskel.

Ajalugu
-------

Esimest korda mainitakse Varnianyt aastal 1391. Aastal 1397 andis Jogaila asula Vilniuse kapiitlile. Aastal 1462 rajas Marina Sungaila asulasse katoliku kiriku. XVI sajandi algul kuulus asula Pronskitele ja Svirskitele, hiljem Czyżedele. XVI sajandi lõpus said Varniany omanikeks Abramowiczid, kes rajasid sinna kalvinistliku koguduse. Aastast 1688 oli Varniany alev.

Poola jagamisel läks Varniany aastal 1795 Venemaa koosseisu. XIX sajandi lõpus peeti alevis 12 korda aastas laata. Kuni 1917. aastani oli Varniany Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Aastal 1940 sai Varnianyst küla.

Pilte
-----

* Varniany mõisa vahitornVarniany mõisa vahitorn
* Varniany kirikVarniany kirik

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Varniany YouTube'is
* Varniany Valgevene fotoentsüklopeedias
**Roman Hollmann** (30. oktoober 1907 Tallinn – 17. detsember 1998 Tallinn) oli eesti sporditegelane.

Ta lõpetas 1925. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1934. aastal elektriinsenerina Tallinna Tehnikumi.

Aastatel 1925–1931 oli Hollmann Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Tallinna osakonna (ÜENÜTO) spordiklubi juhatuse liige ja 1928–1940 EKRAVE Liidu kergejõustikuosakonna ja Eesti Kergejõustikuliidu kohtunikekogu aseesimees ning määrustekomitee esimees. Ta osales Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu võistlusmääruste tõlkimisel ja Kergejõustlikuliidu käsiraamatu koostamisel. Ta tegutses jalg-, korv ja võrkpalli- ning kergejõustikukohtunikuna.

Hollmann töötas aastatel 1934–1941 Volta tehases, oli 1942–1943 Tallinna Polütehnilises Instituudis vanemõpetaja, 1945. aastast dotsent, aastatel 1948–1950 elektroenergeetika kateedri juhataja ja 1957–1985 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Geoloogiavalitsuse vaneminsener.

Ta oli mitme õpiku autor.

Viited
------

1. 1 2  "ESBL". *www.esbl.ee*. Vaadatud 2. septembril 2023.
2. ↑  "Hollmann, Roman 1907-1998 - TalTech ISIK". *ws.lib.ttu.ee*. Vaadatud 2. septembril 2023.
Siesikai mõisa peahoone
**Siesikai mõis** (leedu *Siesikų dvaras*) on endine mõis Leedus Ukmergė rajoonis Siesikai vallas Siesikais, kuigi peahoone jääb naaberkülla Daugailiaisse.

Mõisa vanem ajalugu on teadmata. Ühe teooria järgi rajas selle XIII sajandil Utena vürsti maadele Daumantas, teise kohaselt kuulus see XVI sajandil Jaunutisele. Esimesed kindlad omanikud olid Daumantasest põlvnevad Daumantas Siesickised (kindlalt alates aastast 1441), kes lasid rajada ka mõisa renessanss-stiilis peahoone. 

Aastal 1736 pärisid mõisa Marcijan Siesickaitėlt Radziwillid. Juba aastal 1745 ostis neilt mõisa Konstantinas Daugėla. Daugėlade suguvõsa valdusse jäi mõis kuni võõrandamiseni aastal 1940.

Peahoone lasi rajada Gabrielius Daumantas-Siesickis. Kahekorruseline kivihoone oli algselt varustatud kolme torniga, millest kaks olid ümarad, kolmas aga nelinurkne. Hoone asub Siesikai järve kaldal, kolmest küljest piirab seda vallikraav. Juba XVII sajandil asuti selle ümbrusse rajama ka parki. Aastal 1704 rüüstasid Rootsi sõdurid lossi ja süütasid selle põlema.

Hoone taastas Dominyk Daugėla. Ta lisas hoonele klassitsistlikke jooni ja jättis alles vaid kaks torni. Lisaks lasi ta rajada talli ning aida. Ta asus lossi koguma igasugust vanavara, münte, portselani, hõbeehteid, arheoloogilisi leide ja relvi. Aastaks 1914 oli mõisa raamatukogus üle 5000 raamatu. Kuni aastani 1939 seisid lossi ees ka üheksa Rootsis valmistatud kahurit.

Aastal 1904 valmis koolimaja. Pargi suurus oli toona 10 hektarit. Kuni Esimese maailmasõjani seisid peahoone ees Patrimpase, Pikulase ja Perkūnase kuju. Esimese maailmasõja ajal läksid kaduma ka mõisa arhiiv ja osa sealsest kollektsioonist, ülejäänud osa kollektsioonist viidi minema aastal 1940.

Pärast võõrandamist oli läks mõisakompleks kohaliku sovhoosi käsutusse. Peahoones asus aastani 1954 kool, hiljem sovhoosi kontor ja lõpuks laohoone.

Peale peahoone on säilinud veel mitmed mõisa kõrvalhooned: lindla, ait, koolimaja, teenijate maja ja pruulikoda. Lisaks on osaliselt säilinud ka mõisa park (3 ha).

Aastal 1999 sai mõisakompleksi uueks omanikuks Audrys Matulaitis, kes lasi rekonstrueerida pruulikoja ja teha korda pargi järve ääres asuva osa. Ka alustas ta peahoone restaureerimist. Restaureerimisprojekti koostas arhitekt Gražina Kirdeikienė.

Viited
------

1. ↑   Jonas Trinkūnas (2009). *Lietuvių senosios religijos kelias.* Asveja.
2. ↑  Sigita Nemeikaitė. «Į Siesikų pilį sugrįžta gyvenimas»

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; asendiplaan (*leedu keeles*)
* Video mõisakompleksist
* Infot mõisa kohta (*leedu keeles*)
Paula Modersohn-Becker
**Paula Modersohn-Becker** (sünninimi **Minna Hermine Paula Becker**; 8. veebruar 1876 Dresden – 21. november 1907 Worpswede) oli saksa maalikunstnik, kes esindas varajast ekspressionismi.

Elukäik
-------

Esimesed joonistamisõpetused sai ta Londonis. Bremenis õppis ta Bernhard Wiegandti käe all. 

Aastal 1896 siirdus Berliini, kus tudeeris Naiskunstnike Ühingu joonistamis- ja maalimiskoolis. Hiljem jätkas õpinguid Pariisis, kus külastas Carlo Rossi akadeemiat ja École des Beaux-Arti.

Aastal 1901 abiellus ta kunstnik Otto Modersohniga.

Paula suri 1907 aastal embooliasse, olles kolm nädalat varem sünnitanud tütre. Väidetakse, et tema viimased sõnad olevat olnud: "Kui kahju."

Tema tööd leidsid suuremat vastukaja postuumselt. Ehkki Natsi-Saksamaa perioodil olid tema tööd põlu all, siis tänapäeval loetakse teda 19. ja 20. sajandi vahetuse tähtsaimate kunstnike hulka.

Töid
----

* u 1900 "Portree maastikul"
* 1906 "Autoportree 6"
* 1906–1907 Autoportree lillega paremas käes

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Paula Modersohn-Becker** |
**Ingerlased** ehk **ingerisoomlased** on Eesti üks vähemusrahvuseid.

Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 369 ingerlast.

Eestis elavaid ingerlase ühendab Eesti Ingerisoomlaste Liit.

Ingerisoomlaste massiline rändamine Eestisse algas Teise maailmasõja ajal, kui Saksa vägede okupeeritud aladelt evakueeriti või põgenes Eestisse 18 000 soomlast. Paldiski kaudu transporditi ingerlased edasi Soome, aga 3000 ingerlast jäi elama Eestisse. Sõja järel (1946–1947) suundus Eestisse uus ingeri pagulaste ränne. Neil ei lubatud naasta kodukohta ning nad valisid elukohaks Eesti, mis oli paljudele tuttav juba sõja ajast. Oluline oli ka soome keelele lähedane keel, luterlik usukeskkond ja üldiselt parem majandusseis. Paljudel olid Eestis juba kontaktid ning nad leidsid siit ka tööd. 1940. aastate lõpus sundisid ametivõimud nad Eestist lahkuma.

Pärast Jossif Stalini surma ja 1956. aastat lubati ingerlastel valida ise oma elukoht. Paljud Eestist väljasaadetud rändasid tagasi, eriti endised Kesk- ja Lääne-Ingeri elanikud. Soomlaste arv kasvas kiiresti: 1959. aasta rahvaloenduse andmeil elas Eestis 16 699 ja 1970. aastal 18 537 soomlast. 1959. aastal olid soomlased suuruselt teine rahvusvähemus Eesti NSVs. 1970. aastatel hakkas soomlaste arvukus aeglaselt vähenema, 1989. aastal oli neid 16 622. Vähenemist põhjustas rahvusgrupi vananemine ja üldine assimileerumine, kuigi soomlasi oli tõenäoliselt ametlike andmete järgi rohkem, sest osa varjas repressioone kartes oma rahvust. 1990. aastatest on soomlaste arvukust vähendanud nende ümberasumine Soome. Statistikaameti andmeil elas Eestis 1997. aastal veel 13 629 soomlast.

Ingerlased asusid pärast sõda maakohtadesse, kus oli kerge taludes tööd leida. Ingerlased olid talutöödega harjunud ning maal oli kergem end ametivõimude eest varjata. Pärast sundkollektiviseerimise ja küüditamiste algust siirdusid nad alevitesse ja linnadesse. Sisserändajate teine laine suunduski otse linnadesse ja tööstuskeskustesse. Eesti suurimatest rahvusrühmadest eelistasid ingerlased siiski maaelu kõige rohkem – 1989. aastal oli Eesti soomlastest kolmandik maaelanikud.

Eesti maakondadest on soomlased koondunud rohkem Harjumaale ja Virumaale, mida võib põhjendada vana kodumaa läheduse ja Ida-Virumaa industrialiseerimisega. 1979. aasta rahvaloenduse andmeil elas soomlastest kolmandik Kirde-Eestis, kolmandik Põhja-Eestis ja viiendik Kagu-Eestis. Kõige vähem elas neid Lääne-Eestis, kus erandiks oli Pärnu. 1989. aasta andmeil elas Eesti soomlastest 33,5% Tallinnas, 31,8% Kirde-Eestis, 18,7% Kagu-Eestis, 9% Kesk-Eestis ja 7% Lääne-Eestis. Suurimad üksikud kogukonnad asusid Tallinnas, Kohtla-Järvel ja Tartus.

Viited
------

1. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist
2. ↑  Anepaio. Soomlased, lk 438–439
3. ↑  Ingerimaa ajalugu. Eesti Ingerisoomlaste Liit. Viidatud: 9.07.2009.
4. ↑  Anepaio. Soomlased, lk 439–440
5. ↑  Anepaio. Soomlased, lk 440
6. ↑  Anepaio. Soomlased, lk 440–441
**Blossfeldi kalanhoe** (*Kalanchoe blossfeldiana*) on taimeliik kalanhoe perekonnast paksuleheliste sugukonnast.

Levila ja nimi
--------------

Taim on pärit Madagaskarilt. Liik on saanud nimetuse saksa taimekasvataja Robert Blossfeldi (1882–1945) järgi.

Kirjeldus
---------

Blossfeldi kalanhoe on püsik ja sukulent. Kasvab püstiselt. Olenevalt teisendist kasvab kuni 45 cm kõrguseks, tavaliselt siiski kuni 30 cm. Ka laius on kuni 30 cm. Lehed on tumerohelised. Õitseb aastaringselt. Õie läbimõõt on 1 cm. Torujad õied paiknevad väikestes kobarates. Blossfeldi kalanhoel on palju eri õievärviga sorte (kollane, oranž, roosa, punane, purpurne ja valge ning nende kombinatsioonid).

Kasvatamine
-----------

Blossfeldi kalanhoe on Euroopas väga sagedane toataim. Vajab kasvamiseks troopilist kuni subtroopilist temperatuuri. Kasvab jõudsalt temperatuuridel 20–26 °C. Talub kuni +10 °C öötemperatuuri. Hukkub –4 °C juures. Meie kliimas kasvab paremini täispäikeses. Sukulendina vajab vähe vett, talvel kastmist ei vaja. Aktiivsel kasvuperioodil kevadest sügiseni tuleb kasta toasooja veega. Vajab kasvuperioodil väetamist. 

Õitseb talvel ja vajab poolteise kuu jooksul enne õitsemist katkematuid 14-tunniseid öid. Pärast õitsemist tuleb õieraod eemaldada.

Paljundamine
------------

Paljundatakse varre- ja lehepistikute abil. Reeglina tasub pistikutest uued taimed kasvatada, mitte äraõitsenud taimi säilitada. Pistikud võetakse aktiivsel kasvuperioodil ning pannakse juurduma liivasegusesse niiskesse mulda, mis sisaldab võimaluse korral turbasammalt. Mõnikord tekivad lehetippudele või sõlmekohtadele võsud, mille võib eemaldada ja istutada väikestesse omaette pottidesse. 

Seemnetega paljundamisel on seemneid kõige parem külvata hiliskevadel. Seemned on väga väikesed. Seemned vajavad 10 päeva jooksul temperatuuri 21 °C. Kasvusubstraadiks sobib liivasegune niiske muld. Võimaluse korral võib kasutada ka turbasammalt.

Kahjurid
--------

Kõige sagedasemad kahjurid on lehetäid ja viinamarja-kilptäid.

Välislingid
-----------

* Fotod, teisel fotol "Simone"
* Foto
* Foto
Alexander Sørloth (2013)
**Alexander Sørloth** (sündinud 5. detsembril 1995 Trondheimis) on Norra jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliigaklubis Villarreal ja Norra jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

Ta alustas klubikarjääri Norra klubis Rosenborg, mille koosseis debüteeris ta Norra kõrgliigas 2014. aastal. 2015. aastal mängis ta Rosenborgist laenul Bodø/Glimtis, mille särgis lõi Norra kõrgliigas 2015. aasta hooajal 13 väravat.

2016. aasta alguses liitus ta Hollandi kõrgliigaklubiga FC Groningen. 2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Taani kõrgliigaklubiga Midtjylland. Hooaja 2017–18 esimese 19 mänguga lõi ta Taani kõrgliigas kümme väravat.

2018. aasta jaanuaris siirdus ta umbes 9 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliigaklubisse Crystal Palace. 16 mänguga ei suutnud ta Inglismaa kõrgliigas ühtegi väravat lüüa. Hooaja 2018–19 teises pooles mängis Sørloth laenul Belgia kõrgliigaklubis Gent, lüües neli väravat. Hooajal 2019–2020 mängis ta laenul Türgi kõrgliigaklubis Trabzonspor. Ta lõi sel hooajal Türgi kõrgliigas 24 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt sel hooajal. Ta saavutas Trabzonsporiga sel hooajal Türgi kõrgliigas teise koha. 2020. aasta juulis võitis ta Trabzonsporiga Türgi karikafinaalis Alanyaspori tulemusega 2:0 ja Sørloth lõi selles mängus Trabzonspori teise värava.

2020. aasta septembris sõlmis Sørloth lepingu Saksamaa kõrgliigaklubis RB Leipzig. 2021. aasta augustis suundus ta laenule Hispaania kõrgliigaklubis Real Sociedad, kus mängis kaks hooaega. 2022/23 tegi Sørloth Hispaania kõrgliigas silmapaistva hooaja, kui lõi 12 väravat. Sørloth valiti Hispaania kõrgliiga 2023. aasta jaanuari kuu parimaks mängijaks.

2023. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Villarrealiga.

Koondisekarjäär
---------------

Norra jalgpallikoondises tegi Sørloth debüüdi 2016. aastal. Sama aasta 1. juunil lõi ta sõprusmängus Islandi vastu oma esimese koondisevärava.

Isiklikku
---------

Tema isa Gøran Sørloth oli samuti jalgpallur ja kuulus aastatel 1985–1994 ka Norra koondisse.

Saavutused
----------

Trabzonspor
* Türgi karikas: 2019–20

Viited
------

1. ↑  "Alexander Sørloth named LaLiga Santander Player of the Month for January". La Liga. 1. veebruar 2023. Vaadatud 1. veebruaril 2023.
2. ↑  "Viking blood for Villarreal's attack". Villarreal CF. 25. juuli 2023. Vaadatud 25. juulil 2023.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: url-status (link)

| * v
* r
Villarreal CF mängijad  –  La Liga |
| --- |
| 

* 1 Reina
* 2 Gabbia
* 3 Albiol
* 4 Comesaña
* 5 Cuenca
* 6 Capoue
* 7 Gerard
* 8 Foyth
* 9 Brereton Díaz
* 10 Parejo
* 11 Sørloth
* 13 Jörgensen
* 14 Trigueros
* 15 Morales
* 16 Baena
* 17 Femenía
* 18 Moreno
* 19 Coquelin
* 20 Terrats
* 21 Yeremy
* 22 Suárez
* 23 Mandi
* 24 Pedraza
* 26 Altimira
* 27 Akhomach
* Treener: Setién

 |
**Jaanus Kulli** (sündinud 2. jaanuaril 1955) on eesti ajakirjanik ja teatrikriitik.

Ta on kaastööd teinud ajalehtedele Hommikuleht, Kultuurileht, Sõnumileht, Harju Uudised, Pühapäevaleht, Eesti Ekspress, Sirp, Eesti Päevaleht jm.

Ta töötab ajalehe Õhtuleht kultuuriajakirjanikuna, kuid on teinud rohkesti kaastööd ka ajakirjadele Teater. Muusika. Kino, Looming ning Keel ja Kirjandus.

Artiklite andmebaasis ISE on 2022. aasta 7. novembri seisuga registreeritud 1123 tema kirjutatud artiklit ja neile lisaks 276 tema tehtud intervjuuartiklit.

Filmid
------

Ta on "Eesti lugude" sarja osa "Lumehobuste peremees" (režissöör Gerda Kordemets, 2007) stsenarist ning dokumentaalfilmi "Damaskus" (režissöörid Jaan Kolberg ja Jaanus Kulli, 2007) stsenarist ja kaasrežissöör.

Ta on mänginud telesarjas "Mustad lesed" (ETV, 2015) reporterit.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Gerda Kordemets. Abikaasad on koos koostanud raamatu "Näitlejate kokaraamat" (Varrak, 2003).

Viited
------

1. ↑  Hingeminevad "Eesti lood", Elukiri nr 1, 2008.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on peakattest; heraldika mõiste kohta vaata artiklit Kiiver (heraldika); arhitektuuri mõiste kohta vaata artikkel Tornikiiver.* |

---

Jalgratturikiivrit kandev naine
Kiivrite kandmine maa-aluses kaevanduses
**Kiiver** on kaitseotstarbeline peakate, mis on tavaliselt tehtud rauast või muust kõvast materjalist. Tavaliselt kantakse kiivrit kaitseks kõrgelt kukkuvate objektide või suurtel kiirustel kokkupõrgete eest.

Erineva disaini ja otstarbega kiivreid kannavad sõdurid, töölised (näiteks ehituses, kaevandustes, metsanduses), sportlased, sõidukijuhid.

Mõnikord kasutatakse kiivreid ka tseremoniaalsel või sümboolsel otstarbel ilma otsese kaitsefunktsioonita (näiteks Suurbritannia politseinikel).

Antiikaeg
---------

Antiikajal kanti lahingus peamiselt nahast või metallist kiivrit. Arheoloogiliste leidude ja joonistuste kaudu on kindlaks tehtud, et kiivreid kasutati juba Mükeene ajajärgul. Esinduslikumad olid Rooma ajastu rikkaliku reljeefkaunistusega maskkiivrid. Ka gladiaatorite kiivreid ilustati mõnikord suurejooneliselt.

Eesti
-----

Kiivreid hakati Eestis tootma 1963. aastal Salvo tehases. Algul tehti neid löögikindlast polüstüreenist, hiljem madalsurvepolüeteenist.

Vahel on kiivrit nimetatud munakooreks.

Vaata ka
--------

* Ehituskiiver

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kiiver** |

Viited
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kiiver** |

1. ↑  Mätas, Mare (1. juuni 2023). "Jõukus tuli Kihnu saarele mootorratta mürinal". *Imeline Ajalugu*. Vaadatud 27. juunil 2023.
Lembit Vaba (2021)
**Lembit Vaba** (sündinud 27. mail 1945) on eesti keeleteadlane ja tõlkija.

Ta on tõlkinud eeskätt läti, aga ka vene kirjandust. Lembit Vaba on Läänemere keeleruumi viljakas uurija, sügavam huvi on olnud läti-eesti keelesuhteid ja eesti keele sõnavara.

Aastatel 1997–2013 töötas ta Tampere ülikooli keeleteaduse ja tõlketeooria osakonna soome keele eriharu eesti keele ja kultuuri lektorina.

Olulisemad teosed on monograafiad "Läti laensõnad eesti keeles" (1977), "Uurimusi läti-eesti keelesuhetest" (1997) ja artiklite kogumik "Sõna sisse minek" (2015).

Tunnustus
---------

* Emakeele Seltsi auliige
* Läti Teaduste Akadeemia välisliige
* 2008 – Balti Assamblee teaduspreemia
* 2019 – Läti Tunnustusristi 5. klass
* 2021 – Eesti-Läti keeleauhind 2020

Viited
------

1. ↑  "ETIS".
2. 1 2  "L. Vaba ajakirjas Oma Keel" (PDF).
3. ↑  "L.Vaba Vikerraadio "Keelesaates"".
4. ↑  Par Atzinības krusta piešķiršanu. Ordeņu kapitula paziņojums Nr.7, Rīgā 2019.gada 8.aprīlī. Latvijas Vēstnesis, 10.04.2019. Nr. 72 (6411), oficiālās publikācijas Nr.: 2019/72.8.
5. ↑

Välislingid
-----------

* L. Vaba Vikerraadio "Keelesaates" (2018)
* L. Vaba Vikerraadio "Keelesaates" (2015)
**Leping** kui usuline mõiste on üks aabrahamlike religioonide – judaismi, kristluse ja islami – põhimõisteid. See lähtub Vanas Testamendis kirjeldatud lepinguist inimeste ja Jumala vahel, eelkõige Aabrahami lepingust.

Vasted eri keeltes
------------------

*Lepinguks* tõlgitakse tavaliselt heebrea sõna *berith* (ברית). Masoreetlikus piibliversioonis kasutatakse seda 264 korda. Septuagintas ja kreekakeelses Uues Testamendis vastab sellele *diatheke* (διαθήκη).

Judaism
-------

 *Pikemalt artiklis Moosese leping*
Moosese leping on judaismis keskne ning kehtib üksnes juutide kohta. Mittejuudid alluvad judaismi kohaselt Noa seitsmele seadusele, mis kehtestati juba enne seda, kui Mooses Siinai mäel Jumalalt kümme käsku sai. "...Judaism ei keela sellest väljapoole jääjatele lunastust, kuna juudi seaduste kohaselt saavad kõik mittejuudid, kes järgivad Noa seadusi, lunastatud ning tasutud teises ilmas."

Kristlus
--------

 *Pikemalt artiklis Uus Leping*
Kristluse kohaselt sõlmis Jumal inimestega "Uue Lepingu", mis kas asendab Vanas Testamendis kirjeldatu (supersessionism) või eksisteerib sellega kõrvuti (kahe lepingu teoloogia). Uue Lepingu kohaselt lunastas Jeesuse ristilöömine patust kõik need, kes temasse usuvad (Matteuse 26:28). 

Protestantliku kristluse lepinguteoloogia järgi määravad Jumala ja inimese suhteid peamiselt kolm lepingut: lunastusleping (*Covenant of Redemption*), tööleping (*Covenant of Works*) ja halastus- või armuleping (*Covenant of Grace*). Selles teoloogilises süsteemis võib lepingut määratleda "muutmatu, jumalikult kehtestatud õigusliku lepinguna Jumala ja inimese vahel, mis kehtestab nendevahelise suhte tingimused".

Islam
-----

 *Pikemalt artiklis Koraani esoteeriline interpretatsioon*
Islami kohaselt kutsus Jumal veel loomata Aadama niuetest esile tulevase inimkonna ning pöördus nende poole sõnadega "Kas pole mina teie Issand?", millele vastati: "Jah, me tunnistame seda." See "ürgleping" on Jumala ja inimkonna suhte metaajalooline alus, mida kirjeldab 7. suura.

Aabrahamliku usundina tunnistab islam ka Aabrahami lepingut, mida sümboliseerib ümberlõikamine. Igaüks, kes usu omaks võtab, võib saada muslimiks ning sellega lepingu osaliseks.

Teised usundid
--------------

Leping võib tähendada ka koguduse kokkulepet oma usundi alustes. Indoiraani usulises traditsioonis on Mithra lepingu hüpostaas ning valvab seega moraalsete, ühiskondlike ja inimestevaheliste suhete, sealhulgas armastuse ja sõpruse järele. Tänapäevases zoroastrismis on Mithrast saanud kohtunik, kes kaitseb lepinguid, tagades, et lepingurikkujad ei pääse taevasse

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "The Blue Letter Bible, Strong G1242". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuli 2012. Vaadatud 17. jaanuaril 2016.
3. ↑  The Torah, W. G. Plaut, Union of American Hebrew Congregations, New York, 1981; lk. 71.
4. ↑  Grudem, Wayne A. "The Covenants Between God and Man." Systematic Theology: an Introduction to Biblical Doctrine. Grand Rapids, MI: Zondervan, 2000. 515. Print.
5. ↑  Corbin, Henry (1993). *History of Islamic philosophy* (Reprinted. ed.). Kegan Paul International. Lk-d 1–14. ISBN 0710304161.
**SEAT** (lühend sõnadest *Sociedad Española de Automóviles de Turismo* (Hispaania Turismiautode Ettevõte)) on Volkswagen Groupi kuuluv Hispaania suurim autotootja. Asutatud 1950. aastal Fiati tütarettevõttena. Suurim osalus kuulus Hispaania valitsusele diktaator Francisco Franco juhtimisel. Esimene tehas asus Barcelona lähedal Zona Francas.

Algselt valmistas SEAT väga väikeste muudatustega Fiati mudeleid. Näiteks SEAT Panda (hiljem tuntud kui Marbella) põhines Fiat Pandal. SEAT 600 (baasmudel Fiat 600) oli paljude Hispaania perekondade esimene auto. Esimene Fiati kaastööta SEAT-i logo kandev auto ilmus turule 1982. aastal ning kandis nime SEAT Ronda. Selleks oli muudetud Ritmo, mis tõi SEAT-ile kohtuasja, kuna väidetavalt olid mudelid liiga sarnased. Tolleaegne SEAT-i president Juan Miguel Antoñanzas näitas ajakirjanikele Ronda mudelit, millel oli kõik erinevused Fiat Ritmost erekollaseks värvitud. Selline esiletoomine lõpetas vaidlused.

1981. aastal, kui Fiat võttis oma osaluse välja, kirjutati alla koostööleping Volkswagen Groupiga. 1986. aastal oli Volkswagen Group enamusaktsionär ning 1990. aastal kuulus SEAT 100% Volkswageni omandisse.

Vanemad mudelid
---------------

* SEAT 1400 (1953–1963)

SEAT 600
* SEAT 600/800 (1957–1973)
* SEAT 1500 (1963–1973)
* SEAT 850 (1966–1974)
* SEAT 124 (1968–1980)
* SEAT 1430 (1969–1975)
* SEAT 127 (1972–1982)
* SEAT 132 (1973–1982)
* SEAT 133 (1974–1981)
* SEAT 1200 Sport (1975–1979)
* SEAT 131 (1975-1984)
* SEAT 128 (1976–1980)
* SEAT Ritmo (1979–1982)
* SEAT Panda (1980–1986)
* SEAT Fura (1981–1986)
* SEAT Ronda (1982–1986)
* SEAT Málaga, mõnes regioonis SEAT Gredos (1985–1991)
* SEAT Terra kaubik (1987–1996)
* SEAT Marbella (1986–1998)SEAT Toledo
* SEAT Toledo (1991–2019)
* SEAT Córdoba (1993–2010)
* SEAT Arosa (1997–2004)
* SEAT Inca kaubik (1997–2004)
* SEAT Altea (2004–2015)
	+ SEAT Altea XL
	+ SEAT Altea Freetrack
* SEAT Exeo (2008–2013)

Praegused mudelid
-----------------

Praegused mudelid on nimetatud Hispaania kohanimede järgi.

* SEAT Arona
* SEAT Ateca
* SEAT Ibiza
* SEAT León
	+ SEAT León ST
* SEAT Tarraco
* SEAT Alhambra

Ideeautod
---------

* SEAT Cupra GT
* SEAT Formula
* SEAT Salsa
* SEAT Tango

Välislingid
-----------

* SEATi koduleht
* SEAT Eesti koduleht
Leedsi Ülikooli vapp
**Leedsi Ülikool** (inglise keeles *University of Leeds*) on ülikool Suurbritannias West Yorkshire'i linnkrahvkonnas Leedsis.

Ülikool asutati 1831 meditsiinikoolina. Aastast 1904 kannab nime **Leedsi Ülikool**.

Ülikoolis õpib üle 33 000 üliõpilase (2016).

Viited
------

Välislingid
-----------

* Koduleht

Suurbritannia ülikoolid

**Inglismaa:**
Anglia Ruskin • 
University of the Arts • 
Aston • 
Bath • 
Bath Spa • 
Bedfordshire • 
Birmingham • 
UCE Birmingham • 
Bolton • 
Bournemouth • 
Bradford • 
Brighton • 
Bristol • 
Brunel • 
Buckingham • 
Cambridge • 
Canterbury • 
Central Lancashire • 
Chester • 
Chichester • 
City • 
Coventry • 
De Montfort • 
Derby • 
Durham • 
East Anglia • 
East London • 
Edge Hill • 
Essex • 
Exeter • 
Gloucestershire • 
Greenwich • 
Hertfordshire • 
Huddersfield • 
Hull • 
Imperial • 
Kent • 
Keele • 
Kingston • 
Lancaster • 
Leeds • 
Leeds Metropolitan • 
Leicester • 
Lincoln • 
Liverpool • 
Liverpool Hope • 
Liverpool John Moores • 
London *(Kolledžid: Birkbeck • Kõne ja näitlemise kool • Courtauld Institute of Art • Goldsmiths • Heythrop • Institute of Cancer Research • Institute of Education • King's • London Business School • LSE • LSHTM • Queen Mary • Royal Academy of Music • Royal Holloway • Royal Veterinary College • St George's • SOAS • School of Pharmacy • UCL; Institutes: Institute in Paris • School of Advanced Study • Marine Biological Station, Millport)* • 
London Metropolitan • 
London South Bank • 
Loughborough • 
Manchester • 
Manchester Metropolitan • 
Middlesex • 
Newcastle • 
Northampton • 
Northumbria • 
Nottingham • 
Oxford • 
Oxford Brookes • 
Plymouth •
Portsmouth • 
Reading • 
Roehampton • 
Royal College of Art • 
Salford • 
Sheffield • 
Sheffield Hallam • 
Southampton • 
Southampton Solent • 
Staffordshire • 
Surrey • 
Sunderland • 
Sussex • 
Teesside • 
Thames Valley • 
Nottingham Trent • 
Warwick • 
UWE • 
Westminster • 
Winchester • 
Wolverhampton • 
Worcester • 
York • 
York St John

**Põhja-Iirimaa:**
Queen's Belfast •
Ulster

**Šotimaa:**
Aberdeen • 
Abertay • 
Dundee • 
Edinburgh • 
Glasgow • 
Glasgow Caledonian • 
Heriot-Watt • 
Napier • 
Paisley • 
Robert Gordon • 
St Andrews • 
Stirling • 
Strathclyde

**Wales:**
Cardiff • 
Glamorgan • 
Wales
*(Aberystwyth • Bangor • Lampeter • Newport • NEWI • RWCMD • SIHE • Swansea • Trinity • UWIC)*

**Mittegeograafiline** : Avatud Ülikool