recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Grigori Sedovi maal "Ivan Julm ja Maljuta Skuratov" (1870)
**Grigori Lukjanovitš Skuratov-Belski** (Григорий Лукьянович Скуратов-Бельский, rohkem tuntud kui **Maljuta Skuratov** (Малюта Скуратов); surnud 1. jaanuaril 1573) oli üks opritšnina juhtidest Ivan IV valitsusajal.

Nooruses oli ta kirikus kellalööja ja ikoonide lambisüütaja. 

Ta astus tsaar Ivan Julma loodud opritšninasse ning võttis nimeks Maljuta Skuratov. Õige pea paistis ta silma eriti julmade vägivallategude tegijana ja oma halastamatusega. Ta võitis sellega tsaari usalduse. Koos tsaariga tapsid nad avalikult inimesi, enamasti neid tükkideks raiudes, elusalt põletades või kividega surnuks loopides. Maljuta tappis tihti rohkem kui 100 inimest päevas. 1569. aastal kägistas ta surnuks Moskva endise metropoliidi Filipp II. Bojaar Ivan Tšeljadnin-Fjodorovi karistamise osana kägistas Maljuta surnuks umbes nelikümmend inimest. Ta viis bojaaride naispereliikmeid tsaarile ja tema lähikondlastele vägistamiseks.

1567. aastal lisati Maljuta Liivimaale tehtud sõjakäigus osalenud rügemendi nimekirja.

1569. aastal vahistas ta tsaari käsul vürst Vladimir Staritski kahtlustatuna vandenõus.

1570. aastal korraldas ta Tveri, Toržoki ja Novgorodi veresauna. Pärast veresaunu sai ta duuma liikmeks. 1572. aastal osales Skuratov koos tsaariga Leedu ja Krimmi vaherahude läbirääkimisel, sai vojevoodiks.

Skuratov juhtis Ivan Julma käsul opritšnina laiali ajamist.

Maljuta tütar abiellus Boriss Godunoviga, kellest sai hiljem tsaar.

Maljutat on hinnanud Jossif Stalin ja Vladimir Putin.

Maljuta Skuratov ja Eesti
-------------------------

Mäo külla püstitatud mälestusmärk
1. jaanuaril 1573 osales Maljuta Paide piiramisel ning sai surma musketikuuli tõttu. Paide garnisoni vangilangenud praeti elusalt ja loobiti mööda põlde laiali. Maljuta Skuratov maeti Jossif-Volokolamski kloostrisse Venemaal.

1886. aastal püstitati Mäo väljale Vene riiki admiralina teeninud parun Olaf von Stackelbergi eestvedamisel 8,5 meetri kõrgune Mündi dolomiidist obelisk 1573. aastal Paide piiramisel hukkunud venelastele, sealhulgas Maljuta Skuratovile.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Minnik, Taavi (1. jaanuar 2023). "450 AASTAT TAGASI | Ivan Julm korraldas Paides kättemaksuks oma lemmiku hukkumisele jõhkra veresauna". *Delfi*. Vaadatud 1. jaanuaril 2023.

Välislingid
-----------

* ""Ringvaade" uuris, miks on Eestis monument Ivan Julma kuulsaimale timukale" ERR, 14. juuli 2020
**Deianeira** oli vanakreeka mütoloogias Aitoolia printsess, Kalydoni kuningapaari Oineuse ja Althaia tütar, Heraklese naine.

Deianeira oli kuulus oma ilu poolest. Apollodoros kirjutas, et ta juhtis ise kaarikut ja õppis sõjakunsti. Isa kihlas ta jõejumala Acheloosiga, keda Deianeira aga ei armastanud. Acheloos võis küll endale mistahes kuju võtta, kuid ikkagi ei soovinud Deianeira endale sellist meest. Võib-olla oli see seotud sellega, et Acheloos armastas endale jõledaid kujusid võtta rohkem kui ilusaid.

Hoopis teine lugu oli Heraklesega, keda Deianeira kohe armastama hakkas. Ent Acheloos ei tahtnud oma pruuti kellelegi anda. Herakles võitles temaga ja sundis Acheloosi neiust loobuma. Herakles ja Deianeira abiellusid ja said poja Hyllose.

Guido Reni maal. Nessos röövib Deianeirat
Arnold Böcklini maal. Nessos röövib Deianeirat
Herakles hävitas Lüüdias asuva kuningas Eurytose linna ja võttis sealt hulga vange. Kõige ilusam neist oli kuninga tütar Iole. Käskjalg toimetas vangid kohale enne Heraklest ja teatas, et Herakles olevat Iolesse pööraselt armunud.

Deianeira läks mehele vastu. Tagasiteel koju jõudsid nad Evenose jõeni, millel kentaur Nessos ülevedajaks oli. Nähtavasti ei tundnud Nessos Heraklest ära, sest ta katsus Deianeirat ära röövida, kui naine tema seljas oli. Deianeira hüüdis appi; Herakles laskis kentauri, kes oli juba teisele kaldale jõudnud, mürgitatud noolega ja tappis ta. Nessos ei surnud siiski kohe, vaid jõudis öelda, et naine võtaks tema verd. Kui tema mees peaks iial mõnd teist naist rohkem kui oma naist armastama hakkama, tulevat teda ainult kentauri verega võida.

See aeg tunduski käes olevat. Deianeira võttis kentauri verd, immutas sellega kodus uhke rüü ja andis selle teenrile Lichasele, kes selle viis Heraklesele. Selgus, et kentauri veri oli ülimürgine. Ent ka Herakles oli üliinimene; seetõttu ta ei surnud, vaid tundis lakkamatut piina. Suurest valust viskas ta Lichase merre ja see uppus. Valust pääsemiseks käskis ta lõpuks tuleriida kokku kanda ja kui ta sellele heitis, tundis ta rõõmu, et piinast vabaneb. Deianeira poos juba enne seda end suurest häbist ja meeleheitest üles.

Nende poeg Hyllos abiellus Iolega.

Deianeira kunstis
-----------------

Deianeirat on maalinud Arnold Böcklin, Guido Reni ja Peter Paul Rubens. Camille Saint-Saëns on kirjutanud ooperi "Deianeira".
Karl Kolmani pilt ülestõusustMälestussammas dekabristide hukkamispaigas Peterburis
Mälestussamba plaat
**Dekabristide ülestõus** (vene keeles Восстание декабристов) toimus Senati väljakul Peterburis Venemaal 26. detsembril 1825. See oli esimene avalik relvastatud väljaastumine Venemaa isevalitsuse vastu. Ülestõusu juht Pavel Pestel tahtis mõrvata kogu keiserliku perekonna, sealhulgas naised ja lapsed[*viide?*].

Nikolai I truudusvande andmise päeval, 26. detsembril 1825 tulid Peterburis Senati väljakule ülestõusnud väeosad, kokku umbes 3000 soldatit. Ülestõusu juht oli vürst Sergei Trubetskoi, keda väljakule ei ilmunud. See desorganiseeris ülestõusnuid. Nikolai I koondas väljakule ustavaks jäänud väeosad ja piiras ülestõusnud sisse. Ülestõus suruti veriselt maha. Kohtu alla anti ligi 600 inimest. Viis juhti (Pavel Pestel, Kondrati Rõlejev, Sergei Muravjov-Apostol, Mihhail Bestužev-Rjumin, Pjotr Kahovski) poodi üles, 121 dekabristi (nende hulgas ka Trubetskoi) saadeti sunnitööle ja asumisele Siberisse. Ülestõusnuid hakati kutsuma dekabristideks. 1925 nimetati Peterburis Senati väljak ümber Dekabristide väljakuks (vene keeles: Площадь Декабристов).

Eellugu
-------

1. detsembril 1825 suri ootamatult Taganrogis keiser Aleksander I. Kuna tal polnud troonipärismisõiguslikke lapsi, siis vastavalt 1797. aasta troonipärimisseadusele pidi keisriks saama Aleksander I noorem vend suurvürst Konstantin Pavlovitš. Kui keisri surmateade jõudis Peterburi, viibis Konstantin Varssavis. Konstantin oli juba varem koostanud salajase troonist loobumise manifesti teise venna Nikolai kasuks ja teatas nüüd avalikult troonist loobumisest. Selle tagajärjel tekkis võimukriis ja Venemaa oli üle kahe nädala ilma seadusliku riigipeata. 

Võimuvaakumiga kaasnenud segadust otsustasid ära kasutada salaühingud, kes asusid korraldama väljaastumist isevalitsuse vastu. Ühinguid oli hakatud looma alates 1816. aastast ja sinna kuulusid noored haritud aadlikud-sõjaväelased, kelle maailmavaadet olid kujundanud Prantsuse revolutsioon, valgustusideed ja kokkupuuted Lääne-Euroopaga Vene armee sõjakäikude ajal Napoleoni sõdades (1813–1815). Venemaa tegelikkus – piiramatu isevalitsus ja pärisorjus ei sobinud dekabristide ideaalidega ja nad soovisid Venemaa olukorda muuta. Loodeti, et tsaarivalitsus teeb ise vajalikud ümberkorraldused, kuid seda ei juhtunud.
Tsentrifuug on seade, mille rootor töötab kõrgetel pööretel eraldades tsentrifugaaljõu mõjul erineva tihedusega komponente segust. Seadmel on palju erinevaid kasutusvaldkondi: toiduainetööstuse, keemiatööstuse ja veepuhastuse protsessides jpm. **Dekanter tsentrifuug** eraldab tahkeid osakesi ja vedelikku segust ning on seetõttu asendamatu seade veekäitlus protsessides, kus seda kasutatakse setete eraldamiseks reoveest. Levinud kasutusala on jääkmuda eraldamine biomassiks ja fugaadiks. Protsessi käigus saadakse vastavalt ca 25-30% kuivainesisaldusega biomass ja kuni 0,1% fugaat. Biomassi on vajalik veetustada, et hiljem oleks seda hõlpsam transportida ja võtaks vähem ladustamisel ruumi ning ühtlasi vähendada sette käitlemise kulusid.

Tööpõhimõte
-----------

Dekanter tsentrifuugi tööpõhimõte seisneb üleslükkejõu vähendamises ja raskusjõu suurendamises. Pideva pöörlemisega tekitatakse 1000–4000 G suurune jõud, mis kiirendab settimise protsessi. See võimaldab tavapärase tunde kestva settimise protsessi läbi viia sekunditega, mis omakorda võimaldab läbi töötada suuremaid ärastusmuda koguseid. Eelnevalt flokulandiga rikastatud segu pumbatakse läbi rootori võlli sees oleva sisestustoru trumlisse. Flokuleerunud heljumi osakesed eralduvad segust ja surutakse vastu trumli sisekülge, samal ajal kui selitatud vedelik täidab trumli kuni ülevoolu avadeni ja hakkab sealt välja voolama. Trumli seina vastu surutud tahedam mass surutakse kruvi abil esmalt rootori tihendavasse koonilisse ossa ja seejärel paisatakse samuti rootorist välja tigutransportöörile.

Ehitus
------

Ehituslikult koosnebki dekanter tsentrifuug peamiselt trumlist ja selle sisse paigutatud tigutransportöörist, mis töötamisel pöörlevad veidi erineva kiirusega. Rootor on osalt silindrilise ja osalt koonilise kujuga ning mõlemal, nii trumlil kui kruvil on oma veoajam. Trumli sees oleva kruvi- ehk tigutransportööri ülesanne on settinud biomassi väljakandmine ja seetõttu tuleb selle pöörlemise kiirust muuta vastavalt töörõhule. Töörõhk võimaldab jälgida protsessi tõhusust muda koogi kuivuse suhtes. Trumli veoajamiks on enamasti rihmülekandega elektrimootor, kuid kruvi käitab hüdromootor, mille jõuallikaks on elektrimootoriga hüdroajam. Hüdromootori kasutuselevõtt on toonud suurema läbimurde seadme efektiivsuses ja kasutusmugavuses, sest võimaldab tänu automaatikale väga täpselt kontrollida kruvi kiiruskonstanti. Rootor peab toetuma ka tugevatele surveõlitusega liuglaagritele, mis taluksid tavalisest suuremat koormust, mida põhjustavad vibratsioon ja G-jõud.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Sette veetustamine
**Deinarchos** [d'einarhos] (vanakreeka keeles Δείναρχος; ladina keeles *Dinarchus*; umbes 361 eKr – umbes 291 eKr) oli vanakreeka logograaf (kõnede kirjutaja), kes arvati viimasena Aleksandrias koostatud kümne Atika kõnemehe kaanoni hulka.

Deinarchos oli pärit Korintosest, tema isa nimi oli kas Sostratos või Sokrates. Varakult asus ta elama Ateenasse. Et osavõtt poliitilisest elust oli talle kui metoigile keelatud, tegutses ta alates 336. või 335. aastast eKr logograafina, koostades teistele kõnesid. Ta õppis Theophrastose ja Phaleroni Demetriose juures. 

Deinarchose kõnesid on säilinud kolm: "Demosthenese vastu" ("Κατὰ Δημοσθένους"), "Aristogeitoni vastu" ("Κατ' Ἀριστογείτονος") ja "Philoklese vastu" ("Κατὰ Φιλοκλέους"). Need kõik on peetud Makedoonia üliku Harpalose rahavarguse ja pistiseandmisega seotud kohtuasjades 324. aastal eKr.

Deinarchose kõnede ülesehitust ja stiili, muu hulgas Demosthenese ja teiste kõnemeeste plagieerimist ja liigselt ründavat hoiakut on tihti kritiseeritud. Hilisemate autorite hulgas olid tema kõned siiski populaarsed.

Poliitiliselt pooldas Deinarchos oligarhiat Makedoonia kontrolli all. Phaleroni Demetriose võimu ajal (317–307 eKr) oli Deinarchosel üsna suur poliitiline mõjuvõim ning ta elas jõukalt. Pärast Demetriose kukutamist ja demokraatia taastamist Demetrios Poliorketese poolt mõisteti Deinarchos aga surma ning ta läks pagendusse Chalkisesse Euboia saarele. Umbes 292 sai ta tänu oma sõbrale Theophrastosele Atikasse tgasi tulla.

Kirjandus
---------

* Ian Worthington: *A historical commentary on Dinarchus: rhetoric and conspiracy in later fourth-century Athens*. Ann Arbor: University of Michigan Press, 1992, ISBN 0-472-09487-4.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Serbia ja Montenegro |
|  |
| 1. ring | 2003 | Kergekaal |
|  |
| 1. ring | 2004 | Kergekaal |
| Riik |  | Montenegro |
|  |
| Veerand-finaal | 2006 | Kergekaal |

**Dejan Zlatičanin** (serbia kirillitsas *Дејан Златичанин*; sündinud 18. mail 1984 Titogradis) on Jugoslaavia Liitvabariigi, Serbia ja Montenegro ning Montenegro poksija.

Harrastajana
------------

Ta esindas võistlustel kuni 2003. aastani Jugoslaavia Liitvabariiki ning aastatel 2003–2006 Serbiat ja Montenegrot.

### Maailmameistrivõistlustel

Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003) Serbiat ja Montenegrot esindades, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004) Serbiat ja Montenegrot esindades, kuid kaotas 1. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Selçuk Aydınile (Türgi) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 36. Euroopa meistrivõistlustel (Plovdiv, 2006) Montenegro eest, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Aleksei Šaidulinile (Bulgaaria) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Elukutselisena
--------------

Alates maist 2008 on ta poksinud elukutselisena. Seisuga 14. detsember 2017 on ta pidanud 24 kohtumist ning võitnud neist 23 (neist 16 nokaudiga) kohtumist ja kaotanud 1 kohtumise (selle nokaudiga).

Ta oli 11. juunist 2016 kuni 28. jaanuarini 2017 WBC maailmameister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg). Ta on esimene Montenegro poksija, kes on olnud elukutseliste maailmameister poksis.

Viited
------

1. ↑  12. maailmameistrivõistlused poksis. Bangkok 2003. Tulemused inglise keeles
2. ↑  35. Euroopa meistrivõistlused poksis. Pula 2004. Tulemused inglise keeles
3. ↑  36. Euroopa meistrivõistlused poksis. Plovdiv 2006. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Dejan Zlatičanin lehel *BoxRec*. Inglise keeles
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimeliigist; perekonna kohta vaata artiklit Ädalalill (perekond).* |

---

**Harilik ädalalill** (*Parnassia palustris*) on kivirikuliste sugukonda ädalalille perekonda kuuluv rohttaim. 

Taim on kuni 35 cm kõrge palja püstise ühe või mitme varrega. Südajasmunajad lehed pikkade vartega paiknevad madalas kodarikus. Üks lehtedest on varreümbrine. 

Varre tipus üks valge tumedama soonestusega õis. 5 valget tolmukat rohekate soontega. Tavaliste tolmukate vahel on 5 näärmelist kõlutolmukat, millel sigimiku juures on nektarinäärmed ning jätkutipus meetilkade sarnased näärmed, mis meelitavad tolmeldajaid. Õitseb nagu nimigi viitab ädalal, ehk siis kui teised niidutaimed on enamuses õitsemise juba lõpetanud. 

Kasvab nii kuivadel kui mõõdukalt niisketel niitudel, soostunud niitudel ja teistel soistel aladel. 

Eestis tavaline.

Pildid
------

* Niitvälja soosNiitvälja soos
* Nederma puisniidulNederma puisniidul

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Ädalalill** |

* Harilik ädalalill andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  

* Ädalalill
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib seeneliigist; perekonna kohta vaata artiklit Tungaltera (perekond)* |

---

**Harilik tungaltera** (*Claviceps purpurea*) on seeneliik, mis kuulub perekonda tungaltera (*Claviceps*) ja sugukonda tungalteralised (*Clavicipitaceae*).

Iseloomustus
------------

Seen parasiteerib enamikul kõrrelistel, kaasa arvatud kõikidel teraviljadel. Kasvu soodustavad niisked ilmad. Tungaltera eristub seemnetest tumedama värvuse ja suuremate mõõtmete poolest. Mahakukkunud tungalterast arenevad kevadel kotteosed, mis nakatavad kõrreliste õisi. Nakatunud õis hakkab eritama nektarit, mis meelitab kohale kärbsed. Kärbsed kannavad eostega nakatunud vedelikku teistele taimedele. Nakatunud õitest kasvavad suve lõpuks tungalterad (sklerootsiumid), mis talvituvad. 

Harilik tungaltera

Kasvukoht
---------

Levib rukkipõldudel, harva nisupõldudel, peamiselt põlluservades.

Toime
-----

Talupoegade vilja kvaliteet oli mõisnike omast madalam ja vili võis sisaldada tungalteri. Tungalteradega nakatunud teravilja tarbimisel on oht haigestuda ergotismi, mis põhjustab hallutsinatsioone, krampe ja gangreeni. Haiguse põhjustajaks on ergotamiin, mis hävitab vererakke. Tungaltera peetakse libahuntide nägemise põhjuseks talupoegade seas. 

Veel 20. sajandil on märgitud mürgistuspuhanguid. Kuivatatud teravilja hoiustamisega tungaltera mõju väheneb ja aastaga kaob peaaegu täielikult. Praegu kasutatakse tungaltera ravimite valmistamiseks (sünnitust esile kutsuvad) ja see on ravimtaimede registris. LSD (lüsergiid) sünteesiti tungaltera alusel esimest korda 1943. aastal.

Välislingid
-----------

* Harilik tungaltera andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Harilik tungaltera** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimeliigist; perekonna kohta vaata artiklit Tõlkjas (perekond)* |

---

**Harilik tõlkjas** ehk **Rakvere raibe** (*Bunias orientalis*) on ristõieliste sugukonda kuuluv kaheaastane, vahel mitmeaastane rohttaim.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Harilik tõlkjas kasvab kohati massiliselt
Tõlkjas pärineb Ees-Aasiast, kus kasvab poolkõrbetes ja steppides. Tänapäeval on tõlkjas levinud peaaegu kogu Euroopas.

Harilik tõlkjas on Eestis tavaline umbrohi. Sagedamini leidub teda Põhja-Eestis. 

Ta kasvab valgusküllastes paikades, eriti jäätmaadel, põldudel ja teeäärtel.

Kirjeldus
---------

Ta on 25–120 cm kõrge. Peajuur ulatub kuni 1,5 m sügavusele. Peajuure vigastamise korral muutub taim mitmepealiseks ja võtab põõsa kuju. Õied moodustavad pöörise. Õielehed on kollased, 5–8 mm pikad. Vili on 7–17 mm pikkune kupar, milles on üks-kaks 5–15 mm pikkust tiibadeta seemet.

Paljunemine
-----------

Tõlkjas on putuktolmleja, esineb ka isetolmlemist. Õitseb maist augustini. Paljuneb hästi ka vegetatiivselt, seetõttu on temast keeruline vabaneda.

Kasutamine
----------

Noori, alla aasta vanuseid tõlkjaid võib korjata ja neist salatit teha, samuti keeta ja supi sisse panna. Teisel eluaastal on taimed juba puitunud.

Tõlkjas on hea meetaim. Kui ta õitseb, siis ta lõhnab magusalt.

Ajalugu
-------

17. sajandil jõudis ta üle Kaukasuse Euroopasse. Tõlkjas levis koos Vene sõjaväega, sest esines lisandina hobusesöödas. Näiteks Pariisi ümbrusse jõudis ta 1812, Eestisse koos kasakatega Krimmi sõja ajal 1853–1856. Kõigepealt levis ta Rakvere ümbruses, millest ka tema rahvapärane nimetus. 

1939. aastal antud määruse kohaselt kuulus tõlkjas Eestis hävitamisele.

Viited
------

1. ↑   Leht, M. (toim.) (2007). "Eesti taimede määraja". EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu. Lk 131

Välislingid
-----------

* Harilik tõlkjas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Harilikust tõlkjast Eesti Loodusmuuseumi veebilehel (arhiveeritult)
**Pikasilla Algkool** oli algkool Valga maakonnas Põdrala vallas Pikasilla külas. Kool suleti 2014. aastal

Ajalugu
-------

29. augustil 1921 asutati Pikasillal rahvakoosolekul Pikasilla Haridusselts, mille esimeheks valiti kohalik talumees Hendrik Treufeldt. 6. novembril 1921 kuulutas Hendrik Treufeldt haridusseltsi eestseisuse koosolekul *Pikasilla algkooli* avatuks. Tegemist oli Pikasilla Haridusseltsi 4-klassilise erakooliga, mille jaoks osteti riigile kuuluv endine Patküla mõisa kõrtsihoone. Koolis töötas 2 õpetajat ja õppis 73 õpilast.

Esimesed kaks aastat tegutses kool erakoolina, 1923. aastal võttis Valga maavalitsus eralgkooli oma alluvusse ja see muudeti kuueklassiliseks. 1928. aastal avati koolijuhataja Augustin Kikkase eestvedamisel tütarlaste täienduskool kodumajanduse alal. Kaheksa aasta jooksul said neiud Pikasillas õppida käsitööd, kangakudumist ja õmblemist. Kodumajanduskool oli kaheaastase õppeajaga ja sinna pääsesid õppima neiud, kellel oli algkool lõpetatud.

August Kikkase juhtimisel alustati ka kooli lõunatiiva ehitust.

1938/1939. õppeaastal läks kool valdade reformi raames Põdrala valla alluvusse.

Teises maailmasõjas sai koolimaja mitu pommitabamust ja 1944/1945. õppeaastal oli kool suletud. Kooli taheti sulgeda, lastevanemate eestvedamisel algas siiski 1945. aasta sügisel Pikasilla koolis - nüüd juba 7-klassilisena ehk Pikasilla Mittetäielikus Keskkoolis - taas õppetöö.

1961. aasta sügisel muudeti kool 8-klassiliseks ja 1988. aastal 9-klassiliseks.

2000. aastast muudeti Põdrala vallavolikogu otsusega Pikasilla Põhikool ümber **Pikasilla 6-klassiliseks Algkooliks**.

28. veebruaril 2014 otsustas Põdrala vallavolikogu lõpetada Pikasilla kooli tegevus alates 31. augustist 2014.

Kooli nimed
-----------

* 1921 Pikasilla Haridusseltsi 4-klassiline erakool
* 1923 Pikasilla 6-klassiline algkool
* 1945 Pikasilla Mittetäielik Keskkool
* 1961 Pikasilla 8-klassiline Kool
* 1988 Pikasilla 9-klassiline Kool
* ??? Pikasilla Põhikool
* 2000 Pikasilla Algkool

Viited
------

1. 1 2  Martin Kaasik, 2001. Eesti koolid 2000. AS Inreko Press. Lk 592
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Kool. Pikasilla blogi.
3. 1 2  Kõiv, Henri. Rikkaliku ajalooga Pikasilla kooli viimane ohe. Lõuna-Eesti Postimees, 31. august 2014.
**Arthur Grumiaux** [grümj'oo] (21. märts 1921 Villers-Perwin – 16. oktoober 1986 Brüssel) oli belgia viiuldaja ja muusikapedagoog.

Haridus
-------

Grumiaux sündis Belgias Villers-Perwinis töölisperes. Muusikat õppima õhutas teda vanaisa, kui poiss oli nelja-aastane. Grumiaux õppis viiulit ja klaverit Charleroi konservatooriumis, kus ta võitis 11-aastaselt esimese preemia. Järgmisel aastal jätkas ta õpinguid, töötades koos Alfred Dubois'ga Brüsseli Kuninglikus Konservatooriumis. Kontrapunkti ja fuugat õppis ta Jean Absili käe all. Esimesed suuremad auhinnad pälvis ta veel enne 20. eluaastat (1939 Henri Vieuxtemps' auhind ja François Prume'i auhind; 1940 Belgia valitsuse *Prix de Virtuosité*). Sel ajal õppis ta kompositsiooni ka Pariisis eraõppes kuulsa rumeenia viiuldaja George Enescu (Yehudi Menuhini õpetaja) käe all.

Karjäär
-------

Viiuldajana debüteeris ta 1940 Belgias koos Brüsseli Filharmoonia Orkestriga, mängides Mendelssohni viiulikontserti, kuid Teise maailmasõja tõttu sai ta sel alal jätkata alles 1945. aastal, mil ta debüteeris BBC Sümfooniaorkestriga. Sõja ajal mängis ta eraviisiliselt mitmes väiksemas ansamblis, kuid hoidus avalikest esinemistest.

Aastast 1949 töötas Grumiaux Brüsseli Kuninglikus Konservatooriumis viiuliprofessorina. Oma õpetajatöös rõhutas ta fraseerimisoskuse, helikvaliteedi ja viiulimängu kõrgete tehniliste standardite olulisust. Tema mängu on sageli võrreldud teise suure Belgia viiuldaja Eugène Ysaÿe omaga, samuti hispaanlase Pablo de Sarasatega. Grumiaux' reputatsioon ja tuntus viiuldajate hulgas oli säärane, et tema isikupärase stiili elemente võib kuulda mitme uuema põlvkonna viiuldaja mängus.

Grumiaux' suuremaid rõõme elus oli ta partnerlus Rumeenias sündinud Šveitsi klassikalise pianisti Clara Haskiliga. Mõnikord vahetasid nad omavahel instrumendid, et saavutada teistsugust perspektiivi. Kui Clara Haskil 1960. aastal Brüsseli raudteejaamas trepilt kukkumise tagajärjel suri, oli see Grumiaux'le nii tööalane kui ka isiklik kaotus.

Plaadistused
------------

Grumiaux andis välja rohkem kui 30 heliplaati, peaaegu kõik Philipsi plaadifirma kaudu. Salvestiste hulgas domineerivad Bach, Beethoven, Brahms, Mozart ja Schubert, ent esindatud on ka Corelli, César Franck, Ravel, Debussy, Stravinski ja Alban Berg. Lisaks sooloesitustele salvestas ta Mozarti kvintetid koos Grumiaux Ensemble'iga ning erinevaid palu koos Grumiaux Trioga, mis koosnes Grumiaux'st endast ning ungarlastest abielupaarist Georges Janzerist (vioola) ja Eva Czakost (tšello).

Tunnustus
---------

1973. aastal andis Belgia kuningas Baudouin I Grumiaux'le teenete eest muusikas parunitiitli.
**Perli andmebaas** (ka "perlibaas" või "Perli superandmebaas") on 1990ndate lõpul koostatud ja peamiselt CD-romidel ringelnud andmebaas, mis sisaldas elanikeregistri ja autoregistri andmeid, telefoninumbreid, maksuvõlgnevusi, haldusõigusrikkumisi, lisapaketina olid baasiga seotud ka Eesti Mobiiltelefoni kõneeristused. Baasi nimetus tuleneb väidetavalt selle koostanud arvutispetsialist Imre Perli nimest.

Roll X-tee juures
-----------------

Perlibaasi näol realiseerus keskse andmebaasi kompromiteerimise oht 1996. aastal Eestis esmakordselt ja kuigi andmeleket pole kunagi avalikult tunnistatud, siiski oli see kogemus 1998. aastal algatatud X-tee arhitektuuriliste valikute juures üks olulisi tõukejõude.

Baasi illegaalsus
-----------------

Imre Perlit baasi koostamises süüdi ei mõistetud.

Vaata ka
--------

* Avaandmed
* Isikuandmed

Viited
------

1. ↑  "Puhka rahus, andmebaaside virtuoos Imre Perli!". *Eesti Päevaleht*. 17. aprill 2000.
2. ↑  "Uus andmebaaside hõlma alt müüja on liikvel". *Äripäev*. 17. märts 1998.
3. ↑  Anto Veldre (28. august 2015). "Sissejuhatus X-teesse (osa 1)". *RIA blogi*. Vaadatud 4. veebruar 2020.
4. ↑  Tõnis Erilaid (16. aprill 2000). "Arvutifanaatik Imre Perli tappis end politsei silma all". *Õhtuleht*.
Oi Polloi Rootsis Lindebergis 2005. aastal
**Oi Polloi** on šoti anarhopungi ansambel, mis asutati 1981. aastal. Ansambli nimi tähendab kreeka keeles 'paljud', seda väljendit kasutatakse inglise keeles tähenduses 'lihtrahvas, massid' sisaldades samas viidet oi!-pungile. Algselt oli nende stiil oi!-punk, kuid hiljem kujunes ansamblist üks anarhopungi tähtsamaid esindajaid. Laulutekstide sõnum on keskkonnakaitse ja loomakaitse. Nad on homofoobia, natsismi, rassismi, imperialismi ja inglise kultuuriimperialismi vastased. Ansambli moto on "No compromise in defence of our earth" (Ei kompromissile meie Maa kaitsel).

Nende 2006. aasta album "Ar Cànan, Ar Ceòl, Ar-a-mach" on esimene täielikult gaelikeelne rock-album pärast Runrigi 1978. aasta albumit "Play Gaelic".

Liikmed
-------

* Ruairidh (laul)
* David „Rat" Connolly (kitarr)
* Stu „Doccy" Dunn (löökpillid)

Albumid
-------

* Skins 'N' Punks Volume Two (Split w Betrayed) 1986
* Unlimited Genocide (Split w A.O.A.) 1986
* Mad As... (Split w Toxic Ephex) 1987
* Unite And Win (Oi! Records) 1987
* In Defence Of Our Earth (Words Of Warning Records) 1990
* You've Heard It All Before (Ruptured Ambitions Records) 1993
* Fight Back! (Re-Release Of Old Split Material) 1994
* Total Anarchoi (Live/Studio Collection - CD/LP) 1996
* Fuaim Catha (Skuld Records) 1999
* Outraged By The System (Step-1 Music) 2002
* Ar Cànan, Ar Ceòl, Ar-a-mach 2006
* Gaidhlig na Lasair' (Problem? Records) 2006
* SS Politician (Chaosrurale Records) 2010

Välislingid
-----------

*
**Lehis** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lehis 171 inimesel: 75 mehel ja 96 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lehis meeste puhul 1230. kohal ja naiste puhul 991. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lehis vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,07. Nimi oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 4,69 inimest.

Nimede eestistamisel võeti Lehis 1935.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 53 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Abel, Allam (2), Allan, Ansjaki, Aron, Brand, Brenner, Ereb, Feld (2 juhul), Hansdin, Hanstein, Helmann, Jakobson, Juurikson, Kelt, Klam, Laps (2), Lats, Laurisson, Leinberg (2), Lilienthal, Limberg, Lipmann, Lipstuhl, Lossmann, Markus, Mihhailov, Muna, Netse, Pauk, Pechmann (5), Peterson, Rumessen, Sandmann, Seebek, Silberberg, Simson, Thalbach, Treiblatt, Treiman, Treimann, Treublatt, Trolla, Vasmann, Velpler ja Vinkelberg.

Nime kandjaid
-------------

* Aino Lehis, eesti nahakunstnik (1928–)
* Enno Lehis, eesti maalikunstnik (1912–2011)
* Katrina Lehis, eesti vehkleja (1994–)
* Lasse Lehis, eesti majandusteadlane (1972–)
* Pille Lehis, eesti akvarellist (1958–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 16.05.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Lehis.

Välislingid
-----------

* Lehis statistikaameti andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib taimeosast, nime kohta vaata artiklit Roots (perekonnanimi)* |

---

**Leheroots** (*petiolus*) on taime lehe varretaoline osa, mis ühendab lehelaba või -labasid varrega või oksaga. 

Kõrrelistel leherootsu pole, kuid mõnedel neist (nt jaapani vahabambus, *Pseudosasa japonica*) võib olla pseudoroots.

Leherootsu paindumine (epinastia) või pöördumine reguleerib taimelehe asendit. Lehtede ja leherootsude alusel asuv kude, mis reageerides liigutab lehte, on *pulvinus* (liigespaksend, liigessõlm, liigespadjand).

Viited
------

1. ↑  Koller, Dov 2000. Plants in search of sunlight. *Advances in Botanical Research* 33: 35–131.
2. ↑  Koller, Dov; Sigalit Ritter 1994. Phototropic Responses of the Pulvinules and Associated Laminar Reorientation in the Trifoliate Leaf of Bean *Phaseolus vulgaris* (*Fabaceae*). *Journal of Plant Physiology* 143(1): 52–63.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **leheroots** |
**"Lehetäi"** (vene keeles "Тля") on 1949. aastal kirjutatud ja 1964. aastal kirjastuse Sovetskaja Rossija avaldatud Ivan Ševtsovi romaan. 

Väljaandes "Soviet and East European Abstracts Series" on märgitud, et romaan "Lehetäi" "kutsus esile tõelise kirjandusliku skandaali Moskvas, arvestades autori vulgaarseid rünnakuid kunstimaailma vastu". Romaan kujutavat vene kunstnike-realistide võitlust juutide-formalistidega.

Kriitika
--------

Ševtsovi romaani on mainitud "Lühikese kirjandusentsüklopeedia" artiklis "Paskvill"[*viide?*]. Aleksandr Jakovlev oma palju tähelepanu pälvinud artiklis "Antihistorismi vastu" («Против антиисторизма» (1972)), rääkides "intelligentsi vastu suunatud nihilistliku suhtumise lubamatusest", mainis ka Ivan Ševtsovi "hüsteerilisi kirjutisi". Autorit on süüdistatud ka antisemitismis ja antiintellektualismis.

Viited
------

1. ↑  «… caused a real literary scandal in Moscow because of the author’s vulgar attacks on the world of art» - Soviet and East European Abstracts Series. — 1970, — issues 1—2. — P. 8.
2. ↑
3. ↑  А. Н. Яковлев. Против антиисторизма

Välislingid
-----------

* Romaani tekst
Fabiano Leismann (2016)
**Fabiano Leismann** (tuntud ka lihtsalt kui **Fabiano**; sündinud 18. novembril 1991 São João do Oestes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või paremkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Aris.

Ta sündis Minas Geraisi osariigis São João do Oestes, kus elab palju saksa päritolu inimesi. Ka tema perekonnanimi on saksa päritolu. Leismann kõneleb lisaks vabalt saksa keelt.

Jalgpallurikarjääri alustas ta São Luizis. 2011. aastal debüteeris ta Brasiilia tugevuselt kolmanda liiga klubis Chapecoense. 2012. aastal kindlus ta klubiga pääsu Brasiilia esiliigasse ja aasta hiljem juba kõrgliigasse.

2015. aastal liitus ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Cruzeiro. Brasiilia kõrgliigas lõi ta esimese värava 20. septembril 2015 oma endise koduklubi Chapecoense vastu. 2016. aastal siirdus ta laenule Palmeirasesse, kellega tuli samal aastal Brasiilia meistriks. Ainsa värava Brasiilia kõrgliiga hooajal 2016 lõi ta jällegi Chapecoense vastu 27. novembril. 2017. aastal sõlmis ta Palmeirasega püsiva lepingu. 2018. aastal oli ta Palmeirasest laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Internacional ja hooajal 2019/20 Portugali kõrgliigaklubis Boavista.

Hooajal 2020/21 mängis Fabiano Türgi kõrgliigaklubis Denizlispor. 2021. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Kreeka kõrgliigaklubiga Aris.

Viited
------

1. ↑  "Lateral que interessa ao Corinthians fala alemão fluente e cuida da roça". *ESPN* (portugali). 22. september 2014. Vaadatud 21. juulil 2021.
2. ↑   (vaadatud 10.7.2023)
3. ↑  "O Fabiano Leismann στον ΑΡΗ". *arisfc.com.gr* (kreeka). Aris Thessaloniki F.C. 15. juuli 2021. Vaadatud 21. juulil 2021.
**Fabianism** on reformistlik vool Inglismaal. Nimetus "fabianism" tuleneb Rooma väejuhi Fabius Cunctatori (Viivitaja) nimest. 1884. aastal organiseeriti Inglismaal Fabiaanlaste Ühing (*Fabian Society*), mis 1900. aastal läks Leiboristliku Partei koosseisu kirjanduslik-publitsistliku rühma õigustes. Fabianism ei tunnista ametlikult mingisugust filosoofiat, kuid paljud tema esindajad toetavad kristlust, ajaloo tõlgitsemisel aga pooldavad õpetust ideede määravast osast ühiskonnaelus, jutlustavad töölisklassi ja kodanluse koostööd ning rahulikku järkjärgulist üleminekut kapitalismilt sotsialismile, eitavad klassivõitlust ja masside revolutsioonilist väljaastumist. Fabianism moodustab liberaalse töölispoliitika kõige terviklikuma väljenduse.

Fabiaane
--------

* Clement Richard Attlee
* David Graham Phillips
* Conwy Lloyd Morgan
* Herbert Stanley Morrison
* Edward Reynolds Pease
* George Bernard Shaw
* Beatrice Webb
* Sidney James Webb
* Herbert George Wells

Fabiaanlaste ühinguga seotud kirjandust
---------------------------------------

* Bernard Shaw, "Major Barbara"
* Bernard Shaw, "Pygmalion"
* Pamela Lyndon Travers, "Mary Poppins"

Aadress
-------

Fabian Society
11 Dartmouth Street,
London SW1H 9BN
Tel: +44 (0)20 7227 4900
info@fabian-society.org.uk

Välislingid
-----------

* Ametlik veebileht
* Fabiaanlaste Ühingu ajalugu
Fabián Balbuena 2019. aastal West Ham Unitedi särgis
Fabián Balbuena 2018. aastal West Ham Unitedi särgis
**Fabián Cornelio Balbuena González** (sündinud 23. augustil 1991 Ciudad del Estes) on Paraguay jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians ja Paraguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 2010. aastal Paraguay klubis Cerro Porteño PF. Seejärel mängis ta Paraguay kõrgliigaklubides Rubio Ñu, Nacional ja Libertad. 2014. aastal jõudis ta Nacionaliga Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistluste Copa Libertadorese finaali, kus kaotati Argentina klubile San Lorenzo. Hiljem samal aastal tuli ta Libertadiga Paraguay meistriks.

2016. aastal siirdus Balbuena esimest korda välisklubisse ja liitus Brasiilia kõrgliigaklubiga Corinthians. 2017. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. Samal hooajal valiti ta liiga sümboolsesse koosseisu.

2018. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa Premier League'i klubiga West Ham United. 27. oktoobril 2018 lõi ta mängus Leicester City vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.

2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva Dinamoga. Vene-Ukraina sõja tõttu läks ta 2022. aasta juulis tagasi laenule Corinthiansesse.

Paraguay jalgpallikoondises tegi Balbuena debüüdi 31. märtsil 2015 sõprusmängus Mehhiko vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. septembril 2022 sõprusmängus Araabia Ühendemiraatide vastu. Ta on alates 2015. aastast kuulunud Paraguay koondisse neljal Copa América turniiril.

Saavutused
----------

Cerro Porteño
* División Intermedia: 2011

Libertad
* Paraguay Primera División: Clausura 2014

Corinthians
* Campeonato Brasileiro Série A: 2017
* Campeonato Paulista: 2017, 2018

Viited
------

1. ↑  "Balbuena é o novo reforço do Corinthians" (portugali). Corinthians. 18. juuli 2022. Vaadatud 18. juulil 2022.
**Tengil** on tegelane Astrid Lindgreni raamatus „Vennad Lõvisüdamed". Ta on pärit Karmanjakast, mis asub üleval Ürgmägede mägedes, mööda mida voolab Ürgjõgede jõgi. Tengil on türann ei taha lasta inimestele elada orgudes nii, nagu nad elavad ja talle meeldib laastada kõike, mis ta teele jääb. Lisaks sellele on Tengilil vaja ka orje, eelkõige vallutamatu kindluse ehitamiseks. Ükski sellele tööle valitud meestest pole eluga tagasi tulnud. Hirmutamiseks ja tapmiseks on tal olemas Katla – tänu sõjasarvele temale alluv draakon. Tengilil on kuldne lodi ja must täkk kuldsete ratsmete ja kuldse sadulaga. Tal on kurjad silmad ning Kibuvitsaorgu külastades kandis ta veripunaseid rõivaid ning veripunane oli ka ta kiivritutt. 

Tengili suurimad vaenlased on Orvar Kibuvitsaorus ja Sofia Kirsiorus. Orvar õnnestus tal vangistada, lisaks lubas ta 15 valget hobust tasuks sellele, kes Sofia elusalt või surnult tema kätte toob. Loo jooksul kujuneb tema suurimaks sihtmärgiks Joonatan Lõvisüda, kelle kättetoimetamise eest pakutakse 20 valget hobust. Tengili tapab Katla, kui Joonatan sõjasarve enda kätte saab.
**Tempo** on enne Teist maailmasõja Tartus ehitatud ja tänapäevani sõidukorras olevana säilinud lõbusõidukaater (toonases kõnepruugis mootorpaat).

Ajalugu
-------

Kaatri ehitasid Tartus ettevõtja ja muusik August Kruuvi ja tema abikaasa aastatel 1936–1937. Ehitusmaterjalid varus laevameister ise hoolikalt. Vette lasti 2. mail 1937. Kaatrit kasutati lotjade vedamiseks ja lõbusõitudeks Emajõel.

Okupatsioonivõimud konfiskeerisid Tempo 1940. aastal. Kaater oli Teise maailmasõja ajal Punaarmee ja Wehrmachti käsutuses, osaledes algul ka sõjategevuses. Viimaks 1944. aastal Eestist taandudes uputasid sakslased kaatri Emajõkke suubuvasse Ilmatsalu jõkke. Nõukogude uue okupatsiooniaja algul tõstis kaatri üles, remontis ja kasutas seda mõnda aega Tartu Ülikooli töötaja ja kommunist Punnar kaaskonnaga. Hiljem läks alus pärast mõneaastast seismist Nõukogude sõjaväelaste kätte, kes ei suutnud seda töökorda saada ning jäi lõpuks vedelema Univeri lauavabriku laoplatsile.

Lõpuks said algsed omanikud Tempo pärast pikki väntsutusi jälle enda kätte, taastasid, ehitasid peale kajuti ja lasid töökorras olevana 1973. aastal uuesti vette. Laeva ehitaja August Kruuv ise suri 1968. aastal ja kaatri eest hoolitsemist jätkas tema poeg Hando Kruuv. 1970.–1980. aastail kasutati kaatrit taas lõbusõitudeks Emajõel, noorte purjespordi toetamiseks ja ka veesuusatajate vedamiseks. 1990. aastal toetati Tempoga mitteametlikku Optimist-klassi purjejahtide Tallinn-Helsingi-Tallinn regatti, mispuhul transporditi kaater ka esmakordselt merevette.

Eesti taasiseseisvumise järel hoiti kaatrit veel senistes ülesannetes töös, kuid uuel aastatuhandel hakkas korrashoid käima omanikele pikkamisi üle jõu. 2007. aastal kaatrit enam vette ei lastud. Valdajad soovisid aga kindlasti haruldast alust säilitada ning võtsid eesmärgiks selle taastamise ja üleandmise Meremuuseumile.

Ehitus
------

Kaater on ehitatud kvaliteetsest puidust. Kaared ja emapuu (kiil) ning ahtripeegel on tehtud tammepuust ja laudis männipuust. Kere on ruumikas, sisaldades ka kambüüsi ja 4–6 magamiskohta. Kaatri silla ehitamisel võeti arvesse Tartu kunagise ujuvsilla aluse laevasõidutee kõrgust.

Kaatril on olnud kolm eri tüüpi mootorit. Originaalis oli Junkersi bokser-diiselmootor, Nõukogude ajal mootor ZiS-5 ja 1970. aastatel pärast taastamist Detroit Dieseli rida-6 diiselmootor, mis saadi sõjas puruks lastud USA päritolu tankilt.

Välislingid
-----------

* Tempo koduleht
**Terviseteadused** on rakendusteadused, mis käsitlevad teaduse, tehnoloogia, inseneeria või matemaatika kasutamist inimestele tervishoiuteenuste osutamisel.

Terviseteadustes kasutatakse alusuuringute ja muude teadusvaldkondade uuringute tulemusi, et kasutada neid praktiliselt või kliinilises praktikas, et saavutada või säilitada vähemalt samal tasemel tervislik seisund inimestel. 
Terviseteaduste alamvaldkonnad on vaimne tervis, sotsiaalne tervis ja füüsiline tervis.

Vaimne tervis on füsioloogilise heaolu tase või vaimse haiguse puudumine. See on füsioloogiline seisund, kus inimene talitleb emotsionaalse ja käitumusliku rahulolu tasemel. 

Positiivse psühholoogia või holistilise meditsiini alusel võib vaimne tervis sisaldada isiku võimet nautida elu ja luua tasakaal aktiivse elu ja füsioloogilise vastupidavuse vahel. 

Sotsiaalse tervise määravad majanduslikud ja sotsiaalsed tingimused, mis mõjutavad isiku ja grupi tervist. Siia kuuluvad tervist soodustavad tegurid nagu elutingimused ja töötingimused (sissetulekute jaotus, jõukus, mõju ja võim), vähem aga mõjuvad individuaalsed riskitegurid (näiteks käitumuslikud riskid või geneetiline soodumus), mis kõik mõjutavad haigestumist, kaitsetust haiguse või traumade suhtes. 

Füüsiline tervis on Maailma Terviseorganisatsiooni definitsiooni järgi täiuslik füüsilise, vaimse ja sotsiaalse heaolu seisund ning mitte alati ei tähenda see haiguste või vigastuse puudumist.

Vaata ka
--------

* Meditsiin
* Epidemioloogia

Viited
------

1. ↑  "World Health Organization. Report from the Commission on Social Determinants of Health".
2. ↑  "World Health Organization.Constitution of the World Health Organization as adopted by the International Health Conference".
|  |
| --- |
| Intervallid |
| Priim
Sekund
Terts
Kvart
Kvint
Sekst
Septim
Oktav
Noon
Deetsim
Undeetsim
Duodeetsim
Tertsdeetsim |
| Vaata ka |
| Pooltoon/tervetoon
Tritoon
Mikrointervall
Tsent |

**Tervetoon** ehk **täistoon** ehk **toon** on üldises praktilises muusikalises keelekasutuses suure sekundi sünonüümiks. Võrdtempereeritud häälestuses on ühe tervetooni suuruseks 200 tsenti.

Mõiste "tervetoon" tuleneb Aristoxenose poolt kasutusele võetud mõistest "toon". Aristoxenos kasutas mõistet "tervetoon" helikõrguste intervalli mõõtühikuna, tuletades sellest mõisted pooltoon, kolmandiktoon, veerandtoon ja üldiselt 1/n-toon ning kujutas konsoneerivaid intervalle tervetooni kordsetena: kvart = 2½ tooni, kvint = 3½ tooni, oktaav = 6 tooni. Samad helisageduste vahekorrad kehtivad ka täna lääne muusikas valitsevas võrdtempereeritud kaksteisthelisüsteemis.

Pythagorase traditsioonis ilmneb puhta kvindi (helisageduste suhe 3:2) ning puhta kvardi (helisageduste suhe 4:3) erinevus tervetooniga (helisageduste suhe 9:8). Juba Eukleides võttis üle aristokseenliku terminoloogia, mistõttu mõiste "tervetoon" muutus mitmetähenduslikuks. 

Renessansi ajal hakati puhta tertsi (5:4) kasutuselevõtu tõttu tegema vahet suurel tervetoonil (9:8) ja väiksel tervetoonil (10:9) (puhas suur terts = suur tervetoon + väike tervetoon). See vahe kehtib ainul puhta häälestuse puhul, kuna muude häälestuste puhul on tervetoonil taas uued proportsioonid. Enamasti elimineeritakse süntooniline komma (erinevus suure ja väikse tervetooni vahel), nii et tervetoon on kõigi tavaliste temperatsioonide kontekstis üheselt mõistetav intervall, mis tugineb definitsioonile "tervetoon = kvint - kvart". 

Antiigi helisüsteemis kerkisid peale Philolaose/Eukleidese ja Aristoxenose diatooniliste tetrakordide esile veel väga paljud erinevad diatoonilised tetrakordid, näiteks Didymose tetrakordid, mille puhul tänapäeva muusikateoreetikud räägivad suurtest ja väikestest tervetoonidest intervallide suhetega vastavalt 9:8 ja 10:9.

 Diatooniliste heliridade puhul kasutatakse astmetena vaid tervetoone ja pooltoone. Siit tulenevad sünonüümid tervetoon = suur sekund ning pooltoon = väike sekund. 

  


| intervall | oroportsioon | ligikaudu tsentides |
| --- | --- | --- |
| tervetoon (võrdtempereeritud häälestus) | {\displaystyle {\sqrt[{6}]{2}}} | 200 tsenti |
| suur tervetoon | 9 **:** 8 | 204 tsenti |
| väike tervetoon | 10 **:** 9 | 182 tsenti |

Alates 19. sajandist ja eriliselt muusikalise impressionismi puhul võimaldas tervetoonhelirida eraldada oktaavi siseselt kaks võrdtempereeritud heksakordi, milles heliklassid ei kordu.

Lääne mitmehäälses muusikas kasutati kuni 20. sajandi alguseni väikseima intervallina pooltooni oma variantidega. Juba antiigi muusikateoorias tunti väiksemaid intervalle. Näiteks Aristoxenos räägib komandik-, veerand-, kuuendik-, kaheksandik- ja kaheteistkümnendiktoonidest, mida tänapäeval nimetatakse mikrointervallideks. Mikrointervalle hakkas 20. sajandil taas kasutama näiteks helilooja Alois Haba. Ida muusikas on mikrointervalle kasutatud alati.
Tervisedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskus (**TERE KK**) on ravimuda-mudaravi ja liikumis-tegevusvõime valdkonnas uurimise, arendamise, teabe rakendamise, teabe levitamise ja vahendamise ning teadmuspõhise ettevõtluse arengut soodustav keskus. TERE KK on partner erasektorile uute tõenduspõhiste toodete ja teenuste arendamisel.

Keskus asutati 2011. aastal Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledži baasil, aluseks piirkondlik arengueeldus liikumis- ja tegevusvõime (Haapsalu Neuroloogiline Rehabilitatsioonikeskus (HNRK), Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledž) ning ravimuda-mudaravi (ravimuda kaevandamine, mudaravitraditsioonid, spaa-ettevõtted) suunal, toetudes ühishuvide pinnal formeerunud partnervõrgustikule.

Keskuse missioon on (tööealise) elanikkonna töövõime säilitamine ja taastamine ning piirkondliku arengu edendamine.

Keskuse tegevuskoondub kahele peamisele tegevusvaldkonnale:

* **Ravimuda-mudaravi valdkond**
	+ erinevate ravimudade toime uurimine
	+ ravimudade kvaliteedinäitajate määratlemine, ravimudade kvaliteedi hindamine
	+ mudaravi mõjude hindamine
	+ elanikkonna, ettevõtjate, avaliku sektori nõustamine
	+ ravimuda ja mudaravi oskusteabel põhineva ettevõtluse arendamine
* **Liikumis-tegevusvõime valdkond**
	+ elanikkonna liikumis- ja tegevusvõime hindamine
	+ uute metoodikate toimimise efektiivsusuuringute ning sekkumisuuringute teostamine
	+ elanikkonna liikumis- ja tegevusvõime parendamine (nii preventsioon kui ka taastamine)
	+ elanikkonna, ettevõtjate, avaliku sektori nõustamine
	+ oskusteabe ettevõtlusesse rakendamine

Viited
------

1. ↑  TERE KK (2016). "Tervisedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskus". Vaadatud 10.07.2020.
2. ↑  TERE KK (2016). "Tervisedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskuse partnerid". Vaadatud 10.07.2020.
**Kagera piirkond** on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Piirkond asub riigi loodeosas Uganda, Rwanda ja Burundi piiri ääres. Kagerast üle Victoria järve asub Keenia.

Piirkonna keskus Bukoba on kiirelt kasvav linn, mis asetseb Victoria järve ääres. Bukoba on 1 kraad ekvaatorist lõunas ja on Tansaania suuruselt teine järvesadam.

Piirkond jaguneb seitsmeks ringkonnaks: Bukoba, Bukoba, Misenyi, Muleba, Karagwe, Ngara ja Biharamulo ringkond. Varem Kagera piirkonda kuulunud Chato ringkond viidi 2012. aastal uue Geita piirkonna koosseisu.

Kagera piirkonna pindala (koos veekogudega) on 39 627 km².

Viited
------

1. ↑  Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019

Tansaania piirkonnad

Arusha **·** Dar es Salaam **·** Dodoma **·** Geita **·** Iringa **·** Kagera **·** Katavi **·** Kigoma **·** Kilimanjaro **·** Lindi **·** Lõuna-Pemba **·** Lõuna-Sansibar **·** Lääne-Sansibar **·** Manyara **·** Mara **·** Mbeya **·** Morogoro **·** Mtwara **·** Mwanza **·** Njombe **·** Pwani **·** Põhja-Pemba **·** Põhja-Sansibar **·** Rukwa **·** Ruvuma **·** Shinyanga **·** Simiyu **·** Singida **·** Songwe **·** Tabora **·** Tanga
**Uue-Varudi mõis** (saksa keeles *Neu-Wartz*) oli Vasta mõisa karjamõis Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Varudi küla lähedal Viru-Nigula vallas Lääne-Viru maakonnas.

Vanimad teated Varudi mõisa kohta pärinevad 17. sajandi keskelt. 1638. aastal müüs Johann Dücker mõisa Solomon Rabele ja 1663. aastal kuulus see tema pärijaile. 1665. aastal jagasid Johann Salomon von Rabe ja Gustav Erich von Rabe Varudi mõisa Uue- ja Vana-Varudi mõisaks.

Viited
------

1. ↑  Uue-Varudi mõis, www.eki.ee
2. ↑  Varudi mõis - EAA.1330, www.eha.ee

Välislingid
-----------

* Uue-Varudi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Viru-Nigula kirik
Viru-Nigula kihelkond

**Kirik**: Viru-Nigula  

**Mõisad**: Aarla mõis | Andja mõis | Aseri mõis | Haansalu mõis | Hurtja mõis | Kabala mõis | Kalvi mõis | Koogu mõis | Kunda mõis | Lontova mõis | Maasika mõis | Malla mõis | Nugeri mõis | Ojaküla mõis | Oru mõis | Pada mõis | Pärna mõis | Päsula mõis | Rannamõisa mõis | Raudna mõis | Rihula mõis | Salumä mõis | Samma mõis | Satsu mõis | Sonda mõis | Tüükri mõis | Ulvi mõis | Unukse mõis | Uue-Varudi mõis | Vana-Varudi mõis | Varudi mõis | Vasta mõis | Viru-Nigula kirikumõis
**Ärireis** on töö eesmärgil teise riiki reisimine. Ärireis sisaldab kõiki olulisi elemente: transporti, majutust ning vabaaja tegevusi. Ärireisi eristavad tavalisest reisist töökohustused, mille pärast teise riiki minnakse.

Ärireiside trendid
------------------

Kasvavaks trendiks ärireisidel on vaba aja sidumine töökohustustega ehk bleisure. Teise riiki reisimisel kasutatakse võimalust tutvuda kohaliku kultuuri ning vaatamisväärsustega. Ärireisijad hindavad oluliseks vaba aja tegevuseks golfi mängimist.  

Ärireisijad peavad majutusasutust valides oluliseks heal tasemel tehnoloogia ning Wi-Fi olemasolu. Samuti hinnatakse mugavust ning väärtustatakse 24/7 check-in’i võimalust. Ärireisijad väärtustavad ka majutusasutuse mugavust ning moodsat disaini. 

Üha kasvavamaks trendiks ärireiside maastikul on kodumajutuse kasutamine. Airbnb on loonud programmi nimega Business Travel, mille eesmärk on muuta kodumajutuse kasutamine ettevõtete jaoks käepärasemaks. Läbi selle soovitakse pakkuda ärireisijatele personaalsemat lähenemist ning külalislahkemat ja paremat teenust.

Vaata ka
--------

* Äriturism

Viide
-----

1. ↑  Geerts, W. (2014). BUSINESS TRAVEL, HOTELS, AND ENVIRONMENTAL SUSTAINABILITY. Department of Geography Royal Holloway, University of London, lk 16.
2. ↑  Jeffrey, F. (2017). Welcome to the world of bleisure. New Hampshire Business Review, 39(4), 10.
3. ↑  Miller, R. K. & Washington, K. (2010). Chapter 18: BUSINESS TRAVEL. In Travel & Tourism Market Research Handbook (pp. 127–131). Richard K. Miller & Associates.
4. ↑  Farley, A. & Frank, P. J. & Katz, B. P. & Tkaczyk, C. & Oates, G. & Sposato, B. (2014). Business Travel Trend Report. Fortune, 170(4), 36–40.
5. ↑  Greg Oates. "Understanding how Airbnb empowers hosts with new business travel strategy". Vaadatud 15.12.2018.