recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Virumaa valdade piirid enne ja pärast 1939. aasta vallareformi, kus on näha ka Kõnnu valla piiride muutumine, millega koos muutus Harjumaa ja Virumaa piir
**Kõnnu vald** oli vald Harju maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Kolgakülas.

Kõnnu vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Kõnnu valla maa-aladest, senise Kolga valla Hara küla idapoolse osa maa-alast, senise Aaspere valla ja Palmse valla maa-aladest.

Kõnnu vald moodustati: a) senise Kõnnu valla maa-alast, välja arvatud talude nr. A-57, A-59–A-61, A-63, A-64, A-23 ja A-171 lahus-heinamaatükkide ning Kolga metskonna Suru metsandiku kvartaali nr. 66 maa-alad; b) senise Kolga valla Hara küla idapoolse osa maa-alast; c) senise Aaspere valla Valgejõe küla, Sammelselja, Ristlaane, Papli ja Mikupõllu talude maa-aladest ning Joaveski vabriku töölismajade piirkonnast; d) senise Palmse valla Joaveski vabriku piirkonnast.

Esimene vallavanem oli Kaarel Heinver. 

1939. aastal oli vallas 3851 elanikku, territooriumi suurus oli 21 239,44 ha. 1939. aastal kuulusid Kõnnu valla koosseisu: Suru, Metsanurga, Kõnnu, Soosilla, Kemba, Kalme, Kimbalu, Murksi, Järvi, Uuritsa, Vanaküla, Valgejõe, Joaveski, Kolgaküla, Parksi, Нага, Tammispea, Vihasoo ja Kasispea, Loksa alevik, Loksa küla, Viinistu, Turboneeme, Pärispea ja Suurpea külad.

13. augustil 1941 valiti vallavanemaks Arved Heinsoo, kellele valla täitevkomitee esimees Valter Eslon asjaajamise ja kassa üle andis.

Vald kuulus Riigivolikogu 17. valimisringkonda, kust oli valitud Jakob Kalle.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

8. augustil 1945 moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega vallas Kõnnu ja Loksa külanõukogu. 

26. septembril 1950 arvati vald Loksa rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 87 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
3. ↑  588. Harju Maavanema otsus Harju maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
4. ↑  EESTI NSV TEATAJA, Nr. 35 26. oktoobril 1945, Art 543. Seadlus Harju maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta
**Kõpu kalmistu** on kalmistu Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kõpu külas Pärnu linnas Pärnu maakonnas.

Kõpu kalmistu rajati arvatavasti pärast 1847. aastat, kui Tõstamaale asutati õigeusu kogudus ja Kõpusse rajati selle koguduse kirik. 1848. aastal jagati kogudus kaheks: Seli-Tõstamaa ja Pootsi-Kõpu koguduseks.

Kõpu kalmistu on alates 2008. aastast riiklik ajaloomälestis.

Kalmistu paikneb õigeusu kirikust linnulennult umbes 1,25 km kaugusel põhjaloode suunas. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hooldatud, selle pindala on 1,2 ha.

Vaata ka
--------

* Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kirik

Viited
------

1. ↑  Vladimir Berens. *"Историко-статистическое описание церквей и приходов Северо-Западных епархий. Часть 2, Эстонская епархия"*. Tallinn 1974. Käsikiri TLÜAR *Baltica* kogus, Msc K1-593/I,II. Leht 291
2. ↑  Kultuurimälestis nr 28746 "Kõpu kalmistu"

Käsikirjad
----------

* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Kõpu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
* Tõstamaa valla kalmistute eeskiri
* Kalmistud Tõstamaa valla kodulehel
**Kõo raamatukogu** on raamatukogu Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Kõo külas. 

Raamatukogu ruumides ja raamatukogutöötaja halduses on **Kõo piirkonna kolhooside** ja **Kõo valla arhiiv**.

Ajalugu
-------

1927. aastal asutati Kõo Haridusselts, mille raamatukogu oli mõni aeg hiljem avalikkude raamatukogude nimestikus (Külaleht number 4, 1930, 52. oktoober).

8. jaanuaril 1946 avati Kõo külaraamatukogu vanas vallamajas Kirivere küla (1951. aastani). 1951–1977 oli raamatukogu Kõo külanõukoguga ühes majas, kus ruumid olid kitsad ja ülekuhjatud. Raamatukogu paistis silma rohkete plakatite, graafikute, tsitaatide ja kaunistatud pealkirjade poolest. Mitmekülgsete huvidega raamatukogu juhataja Richard Kleemann oli kohaliku spordikomitee esimees ja loodussõbrast fotograaf, kelle looduspiltide albumid „rändasid ringi" nii kohalikus koolis, kus neid kasutati näidismaterjalina õppetöös, kui ka Viljandi keskraamatukogus näitusel.

1977. aastal kolis raamatukogu avaramatesse remonditud ruumidesse Kõo mõisas, kus asus kuni 1997. aastani.

1981–1993 oli Kõo raamatukogul Kirivere koolimajas laenutuspunkt.

1997. aastal kolis Kõo vallavalitsus mõisa ringhoonesse ja raamatukogu vallamaja vabanenud ruumidesse (praeguses sotsiaalmajas, endine vaestemaja), kus asus 2004. aastani.

2002. aastal hakati Kõo valla kultuuritöötaja Aare Järviku eestvedamisel välja andma Kõo Vallalehte, mille toimetamisega olid raamatukogutöötajad seotud selle väljaandmise lõpuni 2017 augustis.

2003. avati raamatukogus avalik internetipunkt, millega seoses pikendati raamatukogu lahtiolekuaeg ja võeti 0,5 koormusega tööle teine töötaja. 

2004. aasta sügisel said Kõo mõisa ringhoone lõunatiivas valmis raamatukogule ehitatud uued ruumid, kus raamatukogu asub tänaseni.

Tänapäev
--------

Töötajad
--------

Leili Heringson, Erna Raudla, Aino Kleemann 1946–1951

Ricard Kleemann 1951–1979

Ille Riisk (Valdlo) juhataja (2019 ametinimetus direktor), töötab alates 1979 – 

Helin-Liidia Valk (asendaja lapsehooduspuhkuse ajal) 1990–1993

Marju Roosileht, laenutaja (0,5 koormusega) 2003–2008

Inna Aus, raamatukoguhoidja-arhivaar (2019 ametinimetus raamatukoguhoidja), töötab alates 2008

Viited
------

Välislingid
-----------

* Raamatukogust Kõo valla kodulehel
**Game Maker** (**GM**) on Windowsile ja Mac OS X-ile Delphi programmeerimiskeeles kirjutatud programm, mille abil saab välja töötada arvutimänge, tundmata keerulisemaid keeli nagu C++ või Pascal. Game Makeri algne looja on Mark Overmars, praegune arendaja ja avaldaja on YoYo Games – tarkvaraettevõte, kus Overmars töötab. Game Makeris on sisseehitatud skriptimiskeel GML (*Game Maker Language*). Lihtsamaid toiminguid saab teha pelgalt ikoonide lohistamisega, mis on algajatele kergem, kuigi kogenumad programmeerijad seda tavaliselt ei kasuta. Viimane Game Makeri väljalase on 8.1.

Programmi abil loodud mänge võib levitada tasuta või raha eest EXE-failidena. Game Makerist on olemas tasuta Lite-versioon ja tasuline Pro-versioon. Tasulise versiooniga saab teha osakeste süsteeme (*particle systems*), 3D-mänge, näidata videot, kasutada internetiühendust mitme mängijaga (*multiplayer*) mängude loomiseks ja palju muud. GML-iga on võimalik luua juba üsna keerulisi ja ilusaid mänge.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Endine ametlik koduleht
* Ametlik kommuun
* Eesti mängumeisterdamise kommuun
**International University Audentes** ('rahvusvaheline ülikool Audentes', lühend IUA; varem *Audentese Ülikool* ja *International University Concordia Audentes*) oli eraülikool, mis asutati 1995. aastal Tallinnas. 2008. aastal liitus Audentes Tallinna Tehnikaülikooliga ning sellest sai TTÜ majandusteaduskonna struktuuriüksus.

1995. aastal alguse saanud ülikool kasvas suurimaks eraülikooliks Eestis. 2006. aasta kevadel oli selles üle 2300 üliõpilase 30 riigist, õppejõude 12 riigist ning õppetöö toimus inglise, eesti ja vene keeles. Ülikoolis oli kolm teaduskonda: sotsiaal- ja humanitaarteaduskond, õigusteaduskond ja ärikool. Audenteses anti bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõpet. 2006. aasta suvel loodi ülikooli juurde College of International University Audentes, kus pakuti rakenduskõrgharidust liikumise ja spordi erialal.

2003. aasta suvel ühines Audentese Ülikooliga Concordia Rahvusvaheline Ülikool Eestis. Ühinemise järel kasutati mõnda aega nime International University Concordia Audentes. 2006. aastal võeti kasutusele uus nimi International University Audentes. Samal aastal avati eestikeelne päevane õpe (seni toimus eestikeelne õpe vaid kaugõppena).

Tallinna Tehnikaülikooli ühinemise järel 2008. aastal jätkas Audentes 2009. aastani tegevust senise nime all samas vormis, säilisid erialad, õppevormid, -keeled ning asukoht Tallinnas Tondi 55 paiknevas õppehoones. Hiljem loodi IUA õigusteaduskonna baasil TTÜ sotsiaalteaduskonna õiguse instituut, osa õppetegevust integreeriti ärijuhtimise ja rahvusvaheliste suhete õppekavadesse TTÜ majandusteaduskonnas.

Viited
------

1. 1 2  Õiguse instituut. Ajalugu. Tallinna Tehnikaülikool, vaadatud 9.01.2019.
**Gameet** on organismi sugurakk. Eristatakse kahte tüüpi gameete: munarakud ja seemnerakud. Gameetide ühinemisel saab tekkida sügoot, viljastatud munarakk, millest areneb soodsate tingimuste korral uus hulkrakne organism. Gameedid on mitmeski mõttes eripärased rakud. Nad erinevad keharakkudest, somaatilistest  diploidsetest rakkudest kromosoomi arvu poolest. Sugurakud on haploidsed (kahekordselt vähenenud kromosoomistikuga) rakud. Samuti ei kuulu gameedid ühegi organismi koe koosseisu. Lisaks sellele on sugurakud nii öelda kehavõõrad - väljaspool suguelundeid või muid selleks ette nähtud kohti kutsuks nad esile keha kaitsereaktsiooni, immuunvastuse. Rakutuum on spermi mõõtmetega võrreldes suhteliselt suur, munaraku mõõtmetega võrreldes aga väike. Arengubioloogias väljendatakse seda tuuma-tsütoplasma suhtena. Spermis on nende mahuline vahekord umbes 1:1 (50%/50%), munarakus 1:1000, tavalises keharakus 1:100. Sugurakud tekivad täiskasvanud organismis mitoosi teel. Sugurakkude arengut nimetatakse gametogeneesiks. 

Sõna gameet etümoloogia on tulnud vanakreeka keelest. Gametes γαμέτης "abielumees" / gamete γαμετή "abielunaine".

Vaata ka
--------

* Gametangium
* Ovogenees
* Spermatogenees

Viited
------

1. ↑  "Bioloogia koduõpetaja". Autor Urmas Tokko, Lk 74, 2004, Kirjastus ilo, ISBN 978-9985-57-978-7
**International School of Estonia** (lühend ISE; eesti keeles **Eesti Rahvusvaheline Kool** on Tallinna kesklinnas asuv ingliskeelne erakool. Kooliga samas hoones töötab ka International Preschool of Estonia (Eesti Rahvusvaheline Eelkool). Kool õpetab lapsi alates eelkooliklassidest kuni 12. klassini, vanustes 3 kuni 19.

Ajalugu
-------

International School of Estonia loodi 1995. aastal diplomaatide ja ärimeeste algatusel nende laste jaoks. Esimesel õppeaastal alustas õppetööd 17 õpilast algklassides, ning tunnid toimusid kortermajas. 1997. aastal kolis kool ühte Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli (toona Tallinna Meditsiinikool) tiiba. Esimene 9. klass avati 1998. aastal ja selleks ajaks oli õpilaste arv kasvanud 70ni. Aastal 2000 kolis kool oma praegusesse hoonesse Juhkentali tänaval, mida algul jagati Estonian Business Schooli gümnaasiumiga, kuid järgmisel aastal sai kool hoone ainsaks asukaks.

2000. aastal ületas õpilaste arv esmakordselt 100, ning avati kooli esimene 10. klass. 2003. aastal said nendest õpilastest kooli esimesed gümnaasiumivilistlased. Samal aastal sai ISE-st esimene Eestis asuv International Baccalaureate poolt akrediteeritud IB maailmakool, ning 2005. aasta kevadel lõpetas kooli esimene IB Diploma-klass. Koolil on 2005. aastast leping Tallinna Spordihalliga nende rajatiste kasutamiseks kehalise kasvatuse jaoks. 2007. aastal renoveeriti täielikult kooli raamatukogu, ning alates 2009. aastast on igal suvel mõni hoone osa renoveeritud (sh laboratoorium teadusainete jaoks, mänguväljak, söökla, vannitoad jne).

Õppetöö
-------

International School of Estonia õpetab International Baccalaureate (IB) õppekava järgi, ning on esimene kool Eestis, mis õpetab seda programmi igas kooliastmes. Kool on jagatud kolme astmesse – Primary Years Programme (PYP, eelkool – 5. klass), Middle Years Programme (MYP, 6.–10. klass) ning Diploma Programme (DP, 11.–12. klass). Alates 2017. aasta märtsist on kool igas astmes International Baccalaureate Organization'i (IBO) poolt akrediteeritud. Lisaks tavapärasele õppetööle tähtsustab IB õppekava ka arusaamist, õpilase enda mõtlemist ning materjali maailma konteksti panemist. ISE õpilased ja õpetajad toetavad seega ka erinevaid heategevusorganisatsioone ja asutusi nii Eestis kui mujal maailmas. Varem on koostööd tehtud Toidupangaga, Vao pagulaskeskusega ja Tallinna Naiste Kriisikoduga.

### Diploma Programme

Diploma Programme on IB poolt loodud kursus 11. ja 12. klassi õpilastele. Kursus on eriline selle poolest, et õpilased saavad ise valida kuus ainet, mida nad õppida soovivad. Kolm nendest ainetest tuleb läbida kõrgemal tasemel (Higher Level), kolm neist harilikul (Standard Level). Lisaks sellele peavad õpilased läbima Theory of Knowledge (teadmisteooria) tunnid, kindla arvu Creativity, Activity, Service (Loovus, tegevus, teenistus) programmi kogemusi ning kirjutama Extended Essay (pikendatud essee) enda poolt valitud teemal. Pärast DP kursuse edukat läbimist saab õpilane lisaks ISE diplomile ka IB diplomi. Soovi korral ei pea õpilane IB-programmi läbima ning sel juhul saab ta ainult ISE diplomi.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib õlle mitteametlikust kaitsepühakust; Tartu õllepoe kohta vaata artiklit Gambrinus (kauplus); Tartu endise õlletehase kohta vaata artiklit Gambrinus (tehas)* |

---

Gambrinus Ernst Holzweissig Nachfi kataloogis 1898. aastast
**Gambrinus** on legendaarne Flandria kuningas, õlle leiutaja ning õlle ja õllepruulide mitteametlik kaitsepühak. Tavaliselt kujutatakse Gambrinust Euroopa kuninga, keskaegse Inglise rüütli või (harvemini) tüseda vanamehena. Väidetavalt oli Gambrinuse sünnipäev 11. aprill.

Tõenäoliselt oli Gambrinuse legendi aluseks Jean Kartmatu (Jean sans Peur, 1371–1419), kes mõnede allikate andmeil võis leiutada humalaõlle. Teiste allikate kohaselt oli Gambrinus üks joogivalajaist Karl Suure (742–814) õukonnas. 1543. aastal kirjutas Saksa luuletaja Burkart Waldis, et Gambrinus õppis õllepruulimise kunsti Egiptuse viljakusjumalannalt Isiselt. Algne Gambrinus võis olla ka Brabanti hertsog Jean I (Jan Primus, 1254–1298) – seda päritolu toetab Gambrinuse-nimelise laagriõlle tootja Plzeňský Prazdroj (Pilsner Urquell).

Võimalikeks ladina etümoloogiateks on pakutud *cambarus* (keldrihoidja) ja *ganeae birrinus* (kõrtsis jooja), samuti võis Gambrinus tuleneda nimest Gambrivius. Vähem tõenäoline allikas on keldi sõna *camba*, mis tähendab õllepruuli panni.

Gambrinuse tähtsuse tõttu kasutavad tema nime enda õllebrändides mitme Euroopa ja Põhja-Ameerika õlletootjad, samuti kannavad Gambrinuse nime mitmed silmapaistvad pruulikojad. Tuntumad neist on Gambrinus Tšehhi Vabariigis Plzeňis, Gambrinus Company USA-s Texase osariigis San Antonios ning Gambrinus Prantsusmaal Elsassis Mulhouse'i linnas.

Tartus tegutses 1863. aastast õlletehas Gambrinus, mis hiljem liideti aktsiaseltsiga A. Le Coq.

1990. toodeti Gambrinuse-nimelist õlut Pärnu õlletehases, kuni Tšehhi firma Plzeňský Prazdroj nõudis, et lõpetataks neile kuuluva kaubamärgi kasutamine.

Viited
------

1. ↑  Indrek Kald "Pärnu Gambrinuse õlle lõpp"[*alaline kõdulink*] ÄP, 18.03.1997
**Internetivabadus** on internetikasutajate õigus alusetute piiranguteta ligipääsuks internetile ja internetisisule ning internetikasutusega seotud õigustest kinnipidamisele. Viimaste hulka kuuluvad näiteks õigus sõnavabadusele, õigus kaitstusele ebainimliku kohtlemise eest, õigus eraelu puutumatusele, õigus isikuandmete kaitsele jne.

Paljud väljaspool internetti kehtivad inimõigused on rakendatavad ka internetis, kuid infotehnoloogia on loonud uusi viise nii nende tagamiseks kui ka rikkumiseks. Lisaks muudab õiguste küsimused juriidiliselt keeruliseks interneti rahvusvaheline, eri riikide jurisdiktsioone ületav iseloom. Internetivabaduste rikkumise üks levinumaid viise on internetitsensuur, mida rakendavad sageli ebademokraatlikud riigid (Hiina RV, Türgi, Venemaa, Korea RDV), kuid mille juhtumeid esineb ka demokraatlikes riikides. Viimastel aastakümnetel on mitmeid õigusakte ja rahvusvahelisi lepinguid peetud internetivabadusi kahjustavateks ning nende vastu on ktekkinud avalikud protestid, tuntuim taoline leping oli ACTA.

Internetivabaduse piiramist peetakse sageli õigustatuks juhtumitel, mis seostuvad internetivälise kuritegevusega nagu lasteporno levitamine, terrorism ja rahapesu. Samas põhjendatakse sel viisil ka niisugusi vabaduse rikkumisi, mille puhul kuritegelikud seosed on tõestamata või pelgalt retoorilised.

Internetivabadus on eri riikides reguleeritud erinevalt. Selle õiguslikud tagatised võivad mitte olla seotud spetsiifiliselt internetiga, vaid tugineda üldistele vabadustele ja õigustele. Siiski tunnistatakse rahvusvaheliselt üha laiemalt interneti õiguslikku spetsiifikat ja vajadust tagada internetivabadus eraldiseisvate meetmetega.

Välislingid
-----------

* "Raport: koroonapandeemia kiirendab internetivabaduse vähenemist" ERR Novaator, 16. oktoober 2020
**Koik** on eesti perekonnanimi.

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Koik 89 mehel ja 81 naisel. Perekonnanimede levikult on Koik meeste puhul 970. ja naiste puhul 1235. kohal.

Perekonnanime Koik kandja on keskmiselt 43 aasta vanune (mediaanvanus on 44). Kõige levinum on perekonnanimi Koik vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,34. Perekonnanimi Koik on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 4,83.

19. sajandi algul pandi perekonnanimi Koik Ambla, Audru, Halliste, Helme, Mihkli, Muhu, Paistu, Pilistvere, Pärnu-Jaagupi, Suure-Jaani ja Äksi kihelkonnas.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus senised nime kandjad seda perekonnanime ei muutnud. Küll aga vahetati perekonnanimed Andreson, Koikson ja Loks nime Koik vastu.

Nime kandjaid
-------------

* Georg Koik (1855–1914), eesti vaimulik
* Orvi Koik (1971–), Eesti jurist, kohtunik
* Märt Koik (1990–), eesti näitleja ja videoblogija

Viited
------

1. 1 2  Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Koik.
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Koik.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Koik.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Koik.
5. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Koik.
**ISOC** ehk **Internet Society** on rahvusvaheline mittetulundusühing, mis loodi aastal 1992 toetamaks Internetiga seotud standardeid, haridust ja poliitikat. Ühing on oma missiooni sõnastanud järgmiselt: "tagada interneti avatud arendamine, areng ja kasutamine maailma kõigi inimeste hüvanguks." 

ISOC-i kontorid paiknevad Washingtonis Ameerika Ühendriikides ning Genfis Šveitsis. Ühingu liikmeteks on üle 130 organisatsiooni ning üle 55 000 isiku. Liikmed loovad haruorganisatsioone (inglise keeles *chapter*) lähtuvalt geograafilisest lähedusest või erihuvidest. Maailmas tegutseb praegu (aastal 2018) üle 90 haruorganisatsiooni, Eestis esindadb ISOC-it Internet Society Estonia.

Ajalugu
-------

ISOC loodi ametlikult aastal 1992 ning selle üks eesmärk oli pakkuda internetistandardite arendusprotsessile korporatiivstruktuuri. Vint Cerf, Bob Kahn ja Lyman Chapin avaldasid artikli "Announcing ISOC", mis selgitas Internet Society loomise põhjuseid. See dokument sõnastas ka organisatsiooni algse põhikirja. 

Paljud interneti põhijõud, nagu näiteks Internet Engineering Task Force (IETF) on juriidilises plaanis väga mitteformaalsed organisatsioonid. Seetõttu oli finantstoe ja organisatsioonistruktuuri järele tekkinud üha suurenev vajadus. ISOC loodi mittetulundusorganisatsiooniks, mis seda tuge pakkuda suudaks. Ühtlasi sooviti toetada ka muid interneti arenguks vajalikke tegevusi.

Alates 2012. aastast annab ühing välja Interneti kuulsuse halli auhinda.

Eestis esindas 2013. aasta veebruarist alates ISOC-it Eesti Interneti Kogukond, 2017. aastast võttis EIK-i tegevuse peatumise tõttu esindamise üle vahejuhatus  ning oktoobris 2017 loodi netikogukonna esindamiseks uus mittetulundusühing Internet Society Estonia.

Vaata ka
--------

* Interneti kuulsuse hall
* Eesti Interneti Kogukond
* Internet Society Estonia

Viited
------

1. 1 2  Internet Society (ISOC) - Introduction to ISOC
2. ↑  Chapters of Internet Society
3. ↑  "See on Internet Society Eesti haru!". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. oktoober 2017. Vaadatud 2. oktoobril 2017.
4. ↑  "Kokkuvõte ISOC esindamise ajaloost eesti ja inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. oktoober 2017. Vaadatud 3. oktoobril 2017.

Välislingid
-----------

* Netikogukond / Internet Society Estonia koduleht
**Koigi vald** oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Tamsi külas.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad

1939. aasta vallareform
-----------------------

Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Koigi valla maa-alast; senise Väinjärve valla Pädaniku asunduse ja Huuksi metskonna Norra metsandiku kvartaalide nr. 42–48 maa-aladest; senise Mäo valla Prandi asunduse maa-alast, välja arvatud Veskiaru talumaa-ala; senise Imavere valla Laimetsa asunduse piirkonnast; senise Rutikvere valla Pendimetsa küla ja Rutikvere asunduse piirkonnast.

Koigi vald kuulus Riigivolikogu 20. valimisringkonda, kust valiti August Jürima.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

1945 augustis moodustati Koigi vallas Koigi külanõukogu keskusega Koigi asunduses, Päinurme külanõukogu keskusega Päinurme asunduses ja Sõrandu külanõukogu keskusega Sõrandu külas. 1950. aastal Koigi vald likvideeriti. Koigi ja Sõrandu külanõukogu alad arvati Paide rajooni koosseisu, Päinurme külanõukogu ala Põltsamaa rajooni koosseisu.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte 776. Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 35, 544
4. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114

Kirjandus
---------

* Koigi saab ajakohase vallamaja. Järva Teataja, 12. juuni 1940, nr. 68, lk. 9.
**"O Canada"** on Kanada riigihümn. 

Muusika kirjutas Calixa Lavallée, keda võis inspireerida sarnane Mozarti teos "Preestrite marss". Prantsuskeelsed sõnad kirjutas Sir Adolphe Basile Routhier, ametliku ingliskeelse versiooni aga Robert Stanley Weir.

2018. aasta jaanuaris muudeti hümni ingliskeelse variandi teine rida sooneutraalseks nii, et varasema *True patriot love in all thy sons command* asemel on nüüd *True patriot love in all of us command*.

Nunavutis on ametlik ka hümni inuktitutikeelne versioon ("Uu Kanata").

Ametlikud sõnad
---------------

**Inglise keeles**
  

O Canada! Our home and native land!   

True patriot love in all of us command.  

With glowing hearts we see thee rise,  

The True North strong and free!  

From far and wide, O Canada,  

We stand on guard for thee.  

God keep our land glorious and free!  

O Canada, we stand on guard for thee!  

O Canada, we stand on guard for thee!  

**Prantsuse keeles**  

Ô Canada! Terre de nos aïeux  

Ton front est ceint de fleurons glorieux  

Car ton bras sait porter l'épée  

Il sait porter la croix  

Ton histoire est une épopée  

Des plus brillants exploits  

Et ta valeur, de foi trempée  

Protégera nos foyers et nos droits  

Protégera nos foyers et nos droits  

**Inuktituti keeles**  

ᐆ ᑲᓇᑕ! ᓇᖕᒥᓂ ᓄᓇᕗᑦ!  

ᐱᖁᔭᑏ ᓇᓚᑦᑎᐊᖅᐸᕗᑦ.  

ᐊᖏᒡᓕᕙᓪᓕᐊᔪᑎ,  

ᓴᙱᔪᓗᑎᓪᓗ.  

ᓇᖏᖅᐳᒍ, ᐆ ᑲᓇᑕ,  

ᒥᐊᓂᕆᑉᓗᑎ.  

ᐆ ᑲᓇᑕ! ᓄᓇᑦᓯᐊ!  

ᓇᖏᖅᐳᒍ ᒥᐊᓂᕆᑉᓗᑎ,  

ᐆ ᑲᓇᑕ, ᓴᓚᒋᔭᐅᖁᓇ!  

  

Uu Kanata! nangmini nunavut!  

Piqujatii nalattiaqpavut.  

Angiglivalliajuti,  

Sanngijulutillu.  

Nangiqpugu, Uu Kanata,  

Mianiripluti.  

Uu Kanata! nunatsia!  

Nangiqpugu mianiripluti,  

Uu Kanata, salagijauquna!
**Meeskohus** (saksa keeles *Manngericht*) ehk vasallikohus oli Eestimaal ja Liivimaal tegutsenud kohtuasutus.

Aastal 1315 said Harju-Viru vasallid nn Valdemar-Eriku lääniõiguse. Just siis anti osale vasallidest – vasallikohtu liikmetele (*iudex vasallorum; Mannsrichter*) – kaelakohtuõigus, st õigus rakendada surmanuhtlust. Selline õigus oli Lääne-Euroopas ainult maahärradel ehk kõrgematel läänivaldajatel, mitte aga tavalistel rüütlitel. 

Vasallikohtud loodi Harju-Virus kohe pärast Valdemar-Eriku lääniõiguse andmist 1315, Riia peapiiskopkonnas 1356, Tartu piiskopkonnas 1409 ja Saare-Lääne piiskopkonnas 1445. Saksa ordu Liivi haru territooriumil loodi teadaolevalt vasallikohtud 1459 Järvamaal, 1471 Kuramaal ning 16. sajandi algul Võnnus. 

Meeskohus arutas algselt ainult vasallide ja rüütlite süütegusid. Kuna maahärra ei saanud vasallide üle kohut mõista, esindas selliste süütegude arutamisel meeskohtunik maahärrat, kaasistujad aga vasalkonda.

Meeskohtu kompetentsi kuulusid esialgu maakonna vabade elanike tsiviilasjad. 1630. aasta reform laiendas meeskohtu pädevust ning meeskohtule anti menetlemiseks esimese instantsina talupoegade kriminaalasjad. Alates 1636. aastast hakkas kohtuliikmeid (meeskohtunik ja kaks kaasistujat) valima kohalik rüütelkond kolmeks aastaks. 

Aastatel 1653 ja 1664 anti osa aadlike tsiviilasju ülemmaakohtu kompetentsi. Meeskohtute lahendada jäid piiritülid, võla-, konkursi- ja pärandinõuded, kinnis- ja vallasvara müügi asjad ning talupoegade ja mitteaadlike kriminaalasjad. Meeskohtute otsused kinnitas ülemmaakohus. 

Tallinna ja Riia asehalduskorra ajal aastatel 1783–1797 tegutsesid meeskohtute asemel kreisikohtud ja alammaakohtud. 

Pärast meeskohtute likvideerimist 1889. aastal läksid meeskohtute funktsioonid edasi Vene Eestimaa kubermangu rahukohtutele ja ringkonnakohtutele.

Eestimaa meeskohtud
-------------------

Meeskohtud tegutsesid Eestimaal kuni 20. novembrini 1889.

* Harju meeskohus (*Harrisches Manngericht, Гарриенский мангерихт*), 1618–1860
* Lääne meeskohus (*Wieksches Manngericht, Викский мангерихт*), 1634–1890
* Viru-Järva meeskohus (*Wier- und Jerwisches Manngericht, Вир-Ервенский мангерихт*)

Liivimaa meeskohtud
-------------------

Meeskohtud tegutsesid Vana-Liivimaal kuni 16. sajandi lõpuni, mil nad reformiti maakohtuteks.

Viited
------

1. ↑  Oskar Stavenhagen (1907). *Akten und Recesse der livländischen Ständetage. Bd. 1, (1304-1460). Lfg. 1*. Riga: J. Deubner. Lk 79.
2. ↑  Samas lk 85.
**Obal** on alev Valgevenes Viciebski oblastis Šumilina rajoonis, Obali jõe kaldal. Alev on Obali külanõukogu halduskeskuseks. 

Asula nimi on poola keeles *Obol*. Nimi tuleneb ilmselt leedukeelsest sõnast *obolis*, mis tähendab õuna.

Obalis asuvad keskkool ja laste muusikakool, kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Alevis on õigeusu kirik ja katoliku kabel. Obalis on keraamikatehas, metsakombinaat, turbatööstus. Vaatamisväärsustest asub Obalis Grabnitskite mõisakompleks XIX sajandist.

Ajalugu
-------

Obali küla mainitakse ajaloos esimest korda aastal 1503. Obal on kuulunud Molskitele, Voinadele, Vetrynskitele ja aastast 1615 Grabnitskitele. Aastal 1772 läks küla esimesel Poola jagamisel Venemaa koosseisu. Aastal 1866 rajati läbi Obali Połacki–Viciebski raudtee ja Obali asula juurde tekkis raudteejaam. Aastail 1894–1914 tegutses Obalis puidukeemia ettevõte, kus toodeti piiritust ja sütt. Aastast 1924 oli Obal Valgevene NSV koosseisus. Aastal 1968 sai Obalist alev.

Pilte
-----

* Obali mõisObali mõis
* Obali vaadeObali vaade

Välislingid
-----------

* Obal valgevene võrguentsüklopeedias
**"O Cameroon, Cradle of Our Forefathers"** (prantsuse keeles "**Ô Cameroun, Berceau de nos Ancêtres**"; mitteametlikult ka "**Chant de Ralliement**"; "**The Rallying Song**") on Kameruni hümn. See sai ametlikult hümniks 10. mail 1957, kuid oli kasutusel juba alates 1948. aastast.

Hümni helilooja on René Djam Afame. Ta on Samuel Minkio Bamba ja Moïse Nyatte Nko'o kõrval ka üks sõnade autoreid. Hümni sõnu tehti 1978. aastal veidi ümber.

Ingliskeelsed sõnad
-------------------

O Cameroon, Thou Cradle of our Fathers,
Holy Shrine where in our midst they now repose,
Their tears and blood and sweat thy soil did water,
On thy hills and valleys once their tillage rose.
Dear Fatherland, thy worth no tongue can tell!
How can we ever pay thy due?
Thy welfare we will win in toil and love and peace,
Will be to thy name ever true!
Land of Promise, land of Glory!
Thou, of life and joy, our only store!
Thine be honour, thine devotion,
And deep endearment, for evermore.
From Shari, from where the Mungo meanders
From along the banks of lowly Boumba Stream,
Muster thy sons in union close around thee,
Mighty as the Buea Mountain be their team;
Instil in them the love of gentle ways,
Regret for errors of the past;
Foster, for Mother Africa, a loyalty
That true shall remain to the last.

Prantsuskeelsed sõnad
---------------------

Ô Cameroun berceau de nos ancêtres,
Va debout et jaloux de ta liberté,
Comme un soleil ton drapeau fier doit être,
Un symbole ardent de foi et d'unité.
Que tous tes enfants du Nord au Sud,
De l'Est à l'Ouest soient tout amour,
Te servir que ce soit le seul but,
Pour remplir leur devoir toujours.
Chère Patrie, Terre chérie,
Tu es notre seul et vrai bonheur,
Notre joie, notre vie,
En toi l'amour et le grand honneur.
Tu es la tombe où dorment nos pères,
Le jardin que nos aïeux ont cultivé.
Nous travaillons pour te rendre prospère,
Un beau jour enfin nous serons arrivés.
De l'Afrique sois fidèle enfant
Et progresse toujours en paix,
Espérant que tes jeunes enfants
T'aimeront sans bornes à jamais.

Viited
------

1. 1 2  Nationalanthems.info

Välislingid
-----------

* Nationalanthems.info
* Sõnad ja salvestus
Drydeni ja Lee "Oidipuse" esmatrüki tiitelleht (1679)
**"Oidipus"** (inglise keeles koos alapealkirjaga "Oedipus: A Tragedy") on inglise näitekirjanike John Drydeni ja Nathaniel Lee heroiline värssdraama, mis põhineb vanakreeka kirjaniku Sophoklese tragöödial "Kuningas Oidipus" 5. sajandist eKr. 

"Oidipuse" esitamise litsents anti Londoni teatritrupile Duke's Company 1678. aastal ning näidend ilmus trükist kirjastajate R. Bentley ja M. Magnesi juures 1679. aastal. Teost saatis suur lavaline edu, sellest sai üks Inglise restauratsiooni menukamaid draamasid. 

Näidend kirjutati, arvestades omaaegset keskmist tunduvalt ületavate lavatehniliste võimalustega, kuna Duke's Company oli just asunud uude, tehnikaga hästi varustatud teatrihoonesse. Ehkki tänapäeva vaatajate maitse jaoks peetakse draama lõpplahendust liialt veriseks, pälvis see oma kaasajal rahvusvahelise tunnustuse: 1700. aastal ülistas seda pealkirja all "Celebratur Oedipus" isegi Leipzigis ilmuv teadusajakiri Acta Eruditorum, mille oli asutanud Gottfried Wilhelm Leibniz. Tänini on ent teadmata, millised teose osad kirjutas üks inglise kirjanduse tuntumaid poeete Dryden ja millised Lee; Walter Scotti hinnangul olevat Dryden kirjutanud draama I ja III osa, kuna nende kirjanduslik kvaliteet olevat märgatavalt parem, samas ei ole teised kriitikud temaga nõustunud.

Drydeni jaoks oli "Oidipus" eelkõige poliitiline draama ning nimitegelane oli hea valitseja, keda küll tabasid kohutavad õnnetused. Hea valitseja oli ta eeskätt sellepärast, et lähtus kaalutlevast mõistusest, mitte emotsioonidest ja eelarvamustest.

1692. aastal seadis neli lõiku "Oidipusest" muusikale inglise barokkmuusika suurkuju Henry Purcell, kes oli varem viisistanud ka teisi Drydeni teoseid. Tuntuim neist on laul "Music for a While", mis ilmus trükist Purcelli postuumses teostekogus "Orpheus Britannicus".

Viited
------

1. ↑  Scott Horton Dryden/Purcell "Music for a While" Browsings. The Harper's blog. 8. märts 2009

Välislingid
-----------

* Näidendi täistekst EEBO-TCP kodulehel
Voloveci mäestiku asukoht Slovakkias (tähistatud punasega)
Kojšovská hoľa mägi
**Voloveci mäestik** (slovaki *Volovské vrchy*) on mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki maagimäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Zlatý stôl (1332,4 m); tegemist on Slovaki maagimäestiku kõrgeima piirkonnaga.

Pipitka maastik
Kuigi geoloogiliselt moodustab Voloveci mäestik Lääne-Karpaatides ühtse piirkonna, pole see morfoloogiliselt sugugi ühtne regioon. Selle koosseisus eristatakse mitmeid alampiirkondi. Mäestiku kaguosas asub Holička. Selle kõrgeimaks punktiks on samanimeline mägi (727 m). Lõunaosas asub Pipitka, mille kõrgeimaks punktiks on Pipitka mägi (1224,8 m). Pipitka aladele jääb veel kaks kilomeetrist kõrgemat mäetippu. Selle madalamad osad ulatuvad 300 meetrit üle merepinna.

Mäestiku loodeosas asub Havranie kõrgustik, mille kõrgeimaks punktiks on Čierna hora (1152 m). Madalamad alad jäävad kõrgustiku lääneossa (500 m). Mõned autorid seda omaette piirkonnana ei erista. Kõrgustikust lõunasse jääb Hnileci kõrgustik, mille kõrgeim tipp on Bukovec (1127 m). Üle kilomeetri ulatuvad seal veel Korban (1109,6 m), Ostrý vrch (1982 m) ja Skala (1013,6 m). Hnileci kõrgustiku madalamad alad asuvad selle idaosas (330 m).

Havranie kõrgustikust lõunas mäestiku lääneosas asub ka Knola, mille kõrgeim tipp on Babiná (1 278 m). Selle kõrguselt neljanda tipu Muráňi (1 260 m) ümbrusesse on loodud looduskaitseala. Looduskaitse all on ka Knola mägede (neist kõrgeim on Veľká Knola (1 266 m)) ümbruskond.

Mäestiku idaosas asub Kojšovská hoľa, mille kõrgeimaks kohaks on samanimeline mägi (1246 m). Lisaks Kojšovská hoľale on seal veel neli üle kilomeetri ulatuvat mäetippu. See piirkond ulatub Košiceni, kus linna kohal asub 798 meetri kõrgune Štósi sadul. 

Mäestiku edelaosas asub selle kõrgeim osa Zlatý stôl, mille kõrgeimaks kohaks on samanimeline mägi. Selle madalamad osad jäävad läände, kus piirkond ulatub vaid 350 meetrit üle merepinna. Seal asub ka mäestikule nime andnud Skalisko ehk Voloveci mägi (1293,1 m).

Kaitstavaid maid on mäestikus 12 014 ha. See on üks kolmest Slovakkia piirkonnast, kus elavad herilaseviu, must toonekurg, händkakk ja hallpea-rähn.

Mäestiku lääneosa veed voolavad Hornádi jõkke. Suurem osa mäestikust on kaetud metsaga. Valdavad puud on kuusk ja nulg, kohati kasvavad seal ka tamm ja harilik pöök. Selle territooriumile jäävad mitmed vanad kaevanduslinnad nagu Gelnica, Rudňany ja Smolník. Seal on kaevandatud kulda, hõbedat, vaske, elavhõbedat ja rauda.

Asend
-----

Voloveci mäestiku piiride ääres on järgmised geograafilised piirkonnad:

* kirdes – Čierna hora
* läänes – Stolica mäestik ja Revúca kõrgustik
* põhjas – Hornádi nõgu
* loodes – Spiši-Gemeri karst
* lõunas ja kagus – Košice nõgu
* lõunas – Slovaki karst ja Rožňava nõgu

Viited
------

1. ↑  Vedecký návrh chránených vtáčích území
2. ↑  Mazúr, E. Lukniš, M. 1986, Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko. Slovenská kartografia, Bratislava

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Voloveci kõrgustik** |

* Infot piirkonna kohta; fotod (*tšehhi keeles*)
**Siniõlg-kuukabarra** ehk **siniõlg-safiirlind** (*Dacelo leachii*) on jäälindlaste sugukonda kuukabarra perekonda kuuluv lind.

Välimus
-------

Linnu pea on määrdunudvalge, selg pruun, alakülg valge ruugete täppidega, tiibade hoosuled türkiissinist värvi. Isaslinnu saba on tumesinine, emaslinnul ruuge, mustade ristitriipudega. Noorlindude sulestikul on rohkem pruune triipe ja märke, mis jätavad räpase mulje, ja nende silmad on kahel esimesel eluaastal pruunid.

Kehapikkus on kuni 40 cm, kaal kuni 310 g.

Ta on pisut väiksem kui mõnevõrra rohkem tuntud naeru-safiirlind. Tal pole musta maski näol, tema tiibadel on rohkem sinist ja tema nokk on raskem kui ta suuremal sugulasel.

Kutsehüüuks on pöörane kaagutamine või haukumine.

Levik
-----

Siniõlg-kuukabarra on levinud Uus-Guinea saarel ning Austraalias Põhjaterritooriumi põhjaosas ja Queenslandis.

Ta kuulub soodsas seisundis liikide hulka.

Pesitsemine ja elupaigad
------------------------

Sigimine toimub hiliskevadel (septembrist detsembrini). Pesaks on õõnsus kõrgel, sageli 25 meetri kõrgusel puu otsas, mõnikord ka termiidipesas.

Kurnas on tavaliselt 3-4 valget kergelt läikivat muna, mida mõlemad vanemad hauvad 26 päeva. Munad on 44×35 mm suurused, vahel pisut suuremad.

Perekonna moodustavad harilikult kolm täiskasvanud lindu: isane, emane ja veel üks lind, kes aitab poegi kasvatada.

Tibud sünnivad roosade, pimedate ja paljastena. Nad murravad munast välja noka otsa kasvava munahamba abil. Suled ilmuvad 7. päeva paiku ja silmad avanevad 10. päeva paiku. Tibud on agressiivsed ja sageli tapavad kõige noorema endi hulgast ära. Pojad on pesas 36 päeva ja pärast seda õpetavad vanemad neid veel 8–10 nädalat toitu hankima, enne kui nad iseseisvuvad.

Emane siniõlg-kuukabarra

Toitumine
---------

Lind toitub suurest hulgast loomadest, kes elavad maapinnal või selle lähedal. Märjal aastaajal, suvel söövad nad rohkem putukaid, kahepaikseid ja sisalikke, kui nad saavad kätte selliseid lülijalgseid nagu vähid, skorpionid ja ämblikud. Kuival aastaajal, talvel söövad nad rohkem kalu, madusid, usse ning väikeseid linde ja imetajaid.

Taksonoomia
-----------

Esimene eurooplane, kes siniõlg-kuukabarrat nägi ja ühe isendi oma kollektsiooni võttis, oli Joseph Banks 1770. Esialgu ei osatud seda eraldi liigiks pidada, vaid aeti segi naeru-safiirlinnuga. Alles 1824 kirjeldasid Nicholas Aylward Vigors ja Thomas Horsfield seda eraldi liigina. Ladinakeelse nime sai lind briti zooloogi William Elford Leachi järgi.

Siniõlg-kuukabarra on üks neljast kuukabarraliigist. Alamliikide arv ei ole selge. Enamik õpetlasi tunnistab nelja alamliiki, kuid üksikud leiavad, et kolm Austraalia alamliiki lähevad järk-järgult üksteiseks üle ning sellepärast tuleb neid ühe alamliigina käsitleda.

Välislingid
-----------

 Siniõlg-kuukabarra – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Palverändurid Arafati mäel
**Hadž** on **palverännak Mekasse**, mida nõuab viies islami sammas igalt täiskasvanud muslimilt, kellele see on füüsiliselt ja rahaliselt teostatav, nii mehelt kui ka naiselt. Peamiselt kulukuse tõttu jääb hadž paljude muslimite jaoks vaid kord elus ettevõetavaks sündmuseks.

Hadži toimumise aeg
-------------------

Hadž toimub islami kalendri kuuaasta viimasel kuul (*Dhu Al-Hijjah*), 7.–12. päeval. Palverännakut Mekasse saab teha ka muul ajal, kuid tõelisena läheb arvesse vaid *Dhu Al-Hijjah*, nn suur hadž – vaid selle sooritanu saab lisanime hadži.

Hadži on kohus sooritada ainult tervel inimesel, kes selleks füüsiliselt võimeline on. Samuti ei tohi palverännakul käimise kulude katmiseks võtta võlgu. Hadži jaoks kogutakse raha tihti kogu elu. Kellel töö ei võimalda palverännakut ette võtta, võib selleks volitada oma sugulasi või sõpru. Samuti võib muslim tasuda mošeele hadžiks tehtavate kulutustega sarnase summa.

Mekasse võivad siseneda vaid muslimid, teiste uskude järgijatele on see islami püha linn Saudi Araabia seaduste kohaselt suletud. Teel Mekasse ei tohi kanda riietes sõlmi ega sõrmedes sõrmuseid. Mekast teatavale kaugusele jõudnud, peab palverännakul olev muslim panema selga *ihrami*, kahest valgest kokkuõmblemata riidetükist rituaalselt puhta rõiva, mis näitab kõigi palverändurite võrdsust Allahi ees.

Väike ja suur hadž
------------------

Pärast Mekasse saabumist sooritavad palverändurid kindlaksmääratud rituaale. Nn väikese hadži (*umrah*) põhirituaalideks on

* seitsmekordne käimine ümber Kaaba (*tawaf*);
* seitsmekordne edasi-tagasi käimine Safa ja Marwa künka vahel (*saije*).

Pärast *umrah*i sooritamist võib palverändur heita endalt *ihram*i ning riietuda oma tavarõivastesse. Samuti, ehkki see ei ole rituaali osa, joob enamus palverändureid pärast väikse hadži lõpulejõudmist vett Zamzami kaevust.

Seejärel suunduvad palverändurid tihti Mediinasse, kus külastavad Prohveti mošeed. Seejärel hadž jätkub. Palverändur heidab taas ülle *ihram*i ja sooritab kolm viimast rituaali, mida tuntakse suurema hadžina (*Al Hajjul Akbar*). Nendeks rituaalideks on:

* Käik Arafati mäele.
* Meka lähedal asuvas Mina külas sümboolne "Saatana kividega loopimine".
* Teine *tawaf* ehk ringkäikude sooritamine ümber Kaaba.

Hadži lõpetamine
----------------

Hadži lõpetuseks toimub suur *Eid-ul-Adha* ohverdamispidu. *Eid-ul-Adha* käigus ohverdatakse loomi – enamasti lambaid, kuid ka kaameleid, kitsi ja veiseid. Ohverdamine meenutab seda, et Jumal eelistas lammast Aabrahamilt algselt nõutud inimohvrile.

Pärast hadži lõpetamist võib palverändur siirduda rituaalse puhtuse seisundist, milles oli keelatud juukseid lõigata, võidelda, tülitseda ja suguliselt läbi käia, tavaseisundisse. Paljud palverändurid ajavad endal pea kiilaks. Ka võib siis taas *ihram'*i tavariiete vastu vahetada.

Hadži aunimetus
---------------

Suure hadži läbinud mees saab aunimetuse *hadži*, naine *hadža*. Hadži saab õiguse maalida oma koduukse kohale sümboolse palmioksa kujutise.

Palverännakul käinu maetakse kombekohaselt maha *ihram*is.

Välislingid
-----------

* CNN: Islam's Journey of Faith
Valentin Serov. Sergei Djagilevi portree, 1904
**Sergei Djagilev** (vene keeles Сергей Павлович Дягилев *Sergei Pavlovitš Djagilev*; 31. märts 1872 Selištši küla, Novgorodi kubermang – 19. august 1929 San Michele saar Veneetsia lähedal) on Vene teatri- ja kunstitegelane, üks kunstiühenduse Mir Iskusstva asutajatest ning Vene Djagilevi balleti korraldajatest Pariisis. 

Rööbiti Peterburi ülikooli õigusteaduskonnaga õppis ta muusikat Nikolai Rimski-Korsakovi juures Peterburi konservatooriumis. Nooruses püüdis Djagilev asjatult oma ala leida. Oluline hetk tema elus oli kohtumine kirjanik Lev Tolstoiga, pärast mida otsustas ta pühenduda kuulsate kaasaegsete autogrammide kogumisele. 1896. aastal lõpetas ta ülikooli, kuid kohtupraktika asemel hakkas tegutsema kujutava kunsti alal.

* 1898–1906 – Djagilevi elu Venemaal, mil tema huvid olid koondunud peamiselt kujutava kunsti valdkonda;
* 1906–1929 – Djagilevi tegevus impressaariona välismaal. Alustades näituse korraldamisega 1906. aastal, keskendus ta peagi muusikalise teatri ning balleti valdkonnale.
**Vija Artmane** (kodanikunimi **Alīda Artmane**; 21. august 1929 Kaive, (Tukumsi maakond; praegu Tukumsi piirkond) – 11. oktoober 2008 Strenči) oli Läti näitleja. Vija Artmane ema Anna Zaborovska oli poola rahvusest, tema baltisakslasest isa Franz (Fritz) Artmann suri õnnetuse tagajärjel neli kuud enne tütre sündi.

Artmane lõpetas Riia 3. Keskkooli 1948. aastal. Selle kõrvalt oli ta juba 1946. aastast õppinud Läti Kunstiteatri õppestuudios, mille ta lõpetas 1949. aastal. Samal aastal asus ta näitlejana tööle Läti Kunstiteatrisse, kus töötas kuni 1998. aastani. Aastatel 1998–2000 oli ta Riia Uue Teatri näitleja.

Alates 1956. aastast mängis Vija Artmane ligi 50 filmis ja saavutas filminäitlejana laialdase tuntuse.

Sealhulgas mängis ta Eesti 1969. aasta filmis "Gladiaator" ja 1990. aasta filmis "Ainult hulludele ehk halastajaõde".

Tunnustus
---------

* 2007 Balti Täht

Isiklikku
---------

Vija Artmane oli abielus näitleja Artūrs Dimitersiga. Nende poeg Kaspars Dimiters (s 1957) on muusik ja tütar Kristiāna Dimitere (s 1965) on kunstnik.

Välislingid
-----------

* Vija Artmane andmebaasis IMDb
* Vija Artmane kinopoisk.ru andmebaasis
* Vija Artmane kino-teatr.ru andmebaasis
R. J. Haddock Lobo
**Roberto Jorge Haddock Lobo** (19. veebruar 1817, Cascais, Cascaisi rajoon, Portugal – 30. detsember 1869, Rio de Janeiro, Brasiilia) oli Briti päritolu Brasiilia arst ja poliitik.

Haddock Lobo immigreerus Brasiilia Keisririiki ja astus Rio de Janeiro Ülikooli meditsiiniteaduskonda 1834. aastal. Pärast lõpetamist tegeles ta mitte üksnes arstitöö, vaid ka rahvatervise ja tervishoiupoliitika küsimustega. Ta töötas haridusinspektorina, oli rahukohtunik ning Brasiilia Keiserliku Meditsiiniakadeemia ja Rahvusliku Tööstuse Abistamise Seltsi liige.

20. mail 1847. aastal tegi ta Brasiilia esimese katselise anesteesia meditsiinitudeng Paes Leme'le. 1849. aastal korraldas ta nüüdse Rio de Janeiro (tollal Município Neutro) esimese rahvaloenduse.

Haddock Lobo tegutses Konservatiivse Partei poliitikuna mitmes valitud ametis. Tema eestvedamisel tehti Rio de Janeiro linnas mitmeid uuendusi, sealhulgas alustati tänavasillutamisega. Linnaelu edendamise eest pälvis ta Kristuse ordeni ja Roosi ordeni.

1864. aastal avaldas Haddock Lobo teose "Tombo das Terras Municipais". Ta oli meditsiiniajakirja Anais Brasilienses de Medicina toimetaja ning Arquivo Médico Brasileiro kaastööline, tutvustades mõlemas väljaandes tollaseid meditsiinilisi uuendusi.

Põhiteosed
----------

* "Dissertação acerca do Tumor e Fístula Lacrimais" ("Dissertatsioon pisarakanali kasvajaist")
* "Necrologia da Cidade do Rio de Janeiro" ("Järelehüüe Rio de Janeiro linnale")

Kirjandus
---------

* MEIRA, D. G.. *Contribuição à História da Anestesia no Brasil: Crônicas*. Rio de Janeiro: Guanabara, 1968. p. 92-94.

Välislingid
-----------

* Haddock Lobo e o recenseamento do Rio de Janeiro de 1849 ("Haddock Lobo ja Rio de Janeiro rahvaloendus 1849. aastal")
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jäähokimängijast; laskesportlase kohta vaata artiklit Sergei Kalinin (laskesportlane).* |

---

|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Olümpiamängud  |
| **Kuld** | 2018 | jäähoki |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2014 | jäähoki |
| **Pronks** | 2016 | jäähoki |

**Sergei Pavlovitš Kalinin** (vene keeles Сергей Калинин; sündinud 17. märtsil 1991 Omskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib ründajana KHL-i klubis Tšeljabinski Traktor.

KHL-is debüteeris ta hooajal 2009–10 Omski Avangardi ridades.

2015. aasta mais liitus ta NHL-i klubiga New Jersey Devils. Ta mängis seal kuni 2017. aasta veebruarini. Hooaja 2016–17 lõpus mängis ta American Hockey League'i klubis Toronto Marlies.

2017. aasta juulis naasis Kalinin KHL-i, sõlmides lepingu Peterburi SKA-ga. 2018. aasta augustis siirdus ta Moskva CSKA-sse. 2019. aastal võitis ta Moskva CSKA-ga Gagarini karika.

2020. aasta juulis sõlmis Kalinin kaheaastase lepingu Tšeljabinski Traktoriga.

Venemaa koondise koosseisus tuli ta 2014. aastal maailmameistriks. 2018. aasta taliolümpiamängudel tuli ta Venemaa olümpiakoondisega olümpiavõitjaks.

Viited
------

1. ↑  "Сергей Калинин стал игроком «Трактора»". hctraktor.org. 15.7.2020. Vaadatud 11.8.2020

Välislingid
-----------

* Sergei Kalinin KHL.ru lehel
* Sergei Kalinin hockeydb.com lehel
**Maie Kalnin** (sünninimi **Maie Lõvi**; 21. august 1932 Tallinn – 15. oktoober 2015) oli eesti hambaarst, suu-, näo- ja lõualuukirurg.

Ta sündis 1932. aastal Tallinnas. Kuna tema vanemad küüditati, siis möödusid tema noorusaastad Venemaal Kirovi oblastis. 1953. aastal lõpetas ta Belaja Holunitsas (Kirovi oblastis) töölisnoorte keskkooli ja alustas samal aastal õpinguid Permi Riikliku Meditsiiniinstituudi stomatoloogia teaduskonnas, mille lõpetas aastal 1958.

Pärast meditsiiniinstituudi lõpetamist töötas ta Pärnu-Jaagupi haiglas stomatoloogina. Aastatel 1960–1963 oli ta aspirantuuris Leningradi Arstide Täiendusinstituudi näo-lõualuukirurgia kateedris, kaitses 1964. aastal väitekirja "Lõualuude osteomüeliidid lastel" ja sai meditsiinikandidaadi kraadi. 

Novembrist 1963 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli stomatoloogia kateedris assistendina ning 1973. aastast samas dotsendina. 1983. aastal kaitses ta Leningradi I Meditsiiniinstituudis väitekirja "Etioloogia ja kirurgilise ravi põhiküsimused kaasasündinud (huule-) suulaelõhedega haigetel Eestis" ja sai meditsiinidoktori kraadi. 

1984. aastal valiti ta stomatoloogia kateedri professori ametikohale, aastatel 1985–1992 oli ta ka stomatoloogia kateedri juhataja. Aastatel 1993–1997 töötas ta erakorralise professori ametikohal; septembrist 1997 oli ta Tartu Ülikooli emeriitprofessor.

Ta on uurinud huule- ja suulaelõhede tekkepõhjusi ning sagedust Eestis ja nende anomaaliate kirurgilise ravi võimalusi. Tema sulest on ilmunud üle 200 teaduspublikatsiooni, õppevahendi ja populaarteadusliku väljaande.

Tunnustus
---------

1997 Tartu Ülikooli suur medal

Isiklikku
---------

Tema isa oli spordiajakirjanik Oskar Lõvi.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 4.12.2022.
**Lembit Rajala** (sünninimi Voldemar-Eduard Toomberg; 20. juuli 1914 Roela vald, Virumaa – 25. mai 1956 Tallinn) oli eesti näitleja ja teatritegelane.

Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna Konservatooriumi Lavakunstikooli.Peale juunipööret 1940 määrati Tallinna kunstsarvetehase komissariks ja hiljem direktoriks. Mobiliseeriti 1941. aastal Punaarmeesse. Kuulus aastatel 1942–1944 Eesti NSV Riiklikesse kunstiansamblitesse. 

Lembit Rajala oli aastatel 1944–1947 ja 1951–1953 Estonia Teatri direktor ning 1946–1949 näitleja. Aastatel 1949–1952 oli ta ühtlasi ka Draamateatri näitleja. Aastatel 1953–1956 töötas Lembit Rajala Kultuuriministeeriumi Kunstide Valitsuse ülemana.

Filmirollid
-----------

* "Elu tsitadellis" (1947) – Ralf
* "Valgus Koordis" (1951) – Kurvest

Isiklikku
---------

Lembit Rajala oli abielus pianist Tekla Kohaga.

Viited
------

1. ↑  Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000

Välislingid
-----------

* Lembit Rajala andmebaasis IMDb