recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elektriala** on elektri- ja energeetikaajakiri, mis ilmub alates 1999. aasta algusest. 

Praegune ilmumissagedus on 8 numbrit aastas, 2019. aasta lõpuks oli ilmunud 150 numbrit. Ajakiri avaldab elektriseadmeid, elektri- ja energiapaigaldisi ning nende käitu hõlmavat aktuaalset teavet, tutvustab uusi normdokumente ja tehnikauudiseid, avaldab reklaami. Ette on nähtud digitaliseerimise, elektripaigaldiste, energeetika, elektrivalgustuse, elektriohutuse, koolituse, uudiste, tähtpäevade, probleemide jm rubriigid. Ajakiri on abiks kõigile neile, kes projekteerivad, ehitavad, haldavad ja kasutavad elektripaigaldisi. Ajakiri annab regulaarset infot Eesti Elektritööde Ettevõtjate Liidu (EETELi) tegevuse ja EETEL-Ekspert OÜ elektrialase koolitustegevuse ja profiõppe kohta ning tutvustab uut erialast kirjandust.

Peatoimetajad
-------------

* 1999–2005 Endel Risthein
* 2006 – Rein Aro

Ajalugu
-------

Ajakirja Elektriala eelkäija oli ajakiri Elektrik, mis ilmus 1935–1937. Hiljem, enam kui poolesaja aasta jooksul, üritati mitu korda eestikeelset elektrotehnikaajakirja uuesti käima panna, kuid satuti organiseerimis- ja finantsraskustesse. Alles 1998. aasta lõpus, kui Eesti Elektritööde Ettevõtjate Liit otsustas sellist ajakirja välja andma hakata, sai see teoks. Kirjastamiseks loodi 1999 osaühing EETEL-Ekspert, mis lisaks ajakirjale hakkas välja andma ka teaberaamatuid, seni on ilmunud 14 raamatut. Osaühingu ja sellest moodustatud toimetuse algkoosseisu (1999–2016) kuulusid talituse juhataja Rein Jauk, (1999–2005) peatoimetaja Endel Risthein ja (1999–2005) kunstnik-kujundaja Ott Herodes. Aastast 2006 tegeleb ajakirja väljaandmisega vaid tegevjuht Jüri Mickfeldt ja peatoimetaja-kujundajana Rein Aro. Esimesse toimetuskolleegiumi kuulusid aastast 1999 Heino Harak, Heiki Liiser, Urmas Leitmäe ja Jüri Mickfeldt, esimesed kolm jätkavad siiani, neljas liige on vahetunud, aastast 1916 on see Märt Viileberg.

Välislingid
-----------

* Koduleht
Elekterpüük paadist
**Elekterpüük** on veeloomade püük elektrivälja abil.
Eestis on loata elekterpüük seadusvastane. Selle eest saab teha 2003. aasta andmetel kuni 18 000 Eesti krooni trahvi.

Elekterpüügiks on vaja kaht elektroodi, mille kaudu lastakse vette elektrivool. Vool tekitab anoodi ja katoodi vahele kõrge pingega potentsiaali. Kui veeloom jõuab piisavalt suure potentsiaaligradiendini, hakkab elekter tema käitumist mõjutama. Tavaliselt kasutatakse alalisvoolu, mis tekitab veeloomadel galvanotaksist. See väljendub tahtmatute lihasekrampidena, mis paneb kalad ujuma anoodi suunas.

Kui elekterpüük toimub veesõidukist, siis on see sõiduk ise katoodiks ja anood(id) paigaldatakse vööri.

Sõltuvalt elektrivälja võimsusest ja püütava veelooma omadustest põhineb elekterpüük kas hirmutamisel, ligimeelitamisel või uimastamisel. Selleks eristatakse püsivaid (näiteks elekterpiiraja ja elekterlõks) ja kantavaid (elektertraal ja elekternoot) püügivahendeid. Töönduslikult kasutatakse kõige rohkem elektertraale, eriti vähilaadsete püügil Kanadas ja USA-s.

Elekterpüügi tõhusus oleneb paljudest asjaoludest, mille seas on nii bioloogilisi, tehnilisi, logistilisi kui keskkonnakaitsealaseid. Sõltuvalt sellest, mis liiki ja kui suurt saaki tahetakse püüda, kasutatakse eri meetodeid. Näiteks mõjutab saaki suuresti see, kui pideva alalisvoolu asemel kasutatakse pulseerivat alalisvoolu. Loomuse koostis ja suurus sõltub aga pulseeriva alalisvoolu impulsside kestusest ja suurusest.

Eestis kasutati elekterpüüki 1960. ja 1970. aastail rannikumeres angerjate püüdmiseks. Tänapäeval kasutatakse seda peamiselt teadusotstarbel.

Elektri väljalülitamisel või elektroodide veest väljavõtmisel taastub veeloomade elutegevus tavaliselt paari minutiga.

Kes kohtab röövpüüdjaid, peab helistama telefonil 1313 ja teatama röövpüüdjate täpse asukoha.

Viited
------

1. ↑  Kalapüügieeskiri, 2. jagu Piirangud ja nõuded püügivahenditele ja -viisidele kõikides veekogudes § 11. Piirangud püügivahendite kasutamisele
2. 1 2  Elektriga röövpüüdjad oskavad jääda tabamatuks[*alaline kõdulink*] Postimees, 22. september 2003. Vaadatud 17. veebruaril 2012

* Kalastaja meelespea

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Electrofishing** |
Raguvėlė mõisa häärber
**Raguvėlė mõis** (leedu *Raguvėlės dvaras*) on endine mõis Leedus Anykščiai rajoonis Troškūnai vallas Raguvėlė külas. Suurem osa mõisakompleksist asub Anykščiai rajoonis, ent kabel-mausoleum ja mõisa rahula jäävad Panevėžysi rajooni territooriumile. Mõisakompleks on aastast 1992 muinsuskaitse all, kaitstava ala pindala on 24,48 ha.

Raguvėlė mõisat on esmamainitud XVIII sajandi alguses. Samal sajandil rajati ka mõisa klassitsistlik häärber. Tõenäoliselt olid selle omanikeks varem, XVII sajandil Sokolovskid, hiljem aga Komarid. Kuna see pikalt Komaritele kuulus, siis kutsutakse seda ka *Komarite mõisaks* (leedu *Komarų dvaras*).

Aastal 1796 rajati mõisa juurde Raguvėlė kirik ja selle kellatornid, mida loetakse samuti mõisakompleksi osaks. Kabel rajati mõisa juurde juba aastal 1784, ent see allus Troškūnai kloostrile. Aastal 1912 eraldas mõisa omanik Mykolas Komaras kirikule 16 tiinu maad, ent oma vaimulik sel puudus. Kirik kujunes kihelkonnakirikuks aastal 1924. Kirikuhoone on kolme lööviga ja nelinurkse apsiidiga klassitsistik hoone. Kirikuaeda ümbritseb puidust tara, mille postid on laotud tellistest. Kirikus asub Anykščiai rajooni vanim orel, mis pärineb aastast 1795.

Mõisakompleksi kuulub 19 hoonet, nende seas lisaks häärberile veel tõllakuur, kontorihoone, viinaköök, viinaladu, kaks aita, kaks sepikoda, kaks teenijatemaja, magasiait, saun, veski, tõutäkkude tall, tall, teenijate maja, rehi, aedniku maja, lehmalaud ja kabel-mausoleum. Mõisakompleksi kuulub ka üle Juosta jõe viiv rippsild; kompleksi kogupindala on ligi 20 hektarit. Osad hooned seisavad tühjana, osadesse on rajatud aga eluasemed. Mausoleum rajati aastal 1849 Cesare Anichini projekti järgi ja restaureeriti aastal 1991.

Kool rajati mõisa juurde aastal 1907. Teise maailmasõja ajal hakkas kool tegutsema mõisa teenijatemajas, selle tarbeks eraldati ka kolm hektarit maad. Hiljem mõis võõrandati ja häärberis hakkas tegutsema mesinduskool, aastast 1975 aga kohalik põhikool. Aastal 1998 rajati kooli tarbeks uus hoone ja häärber tagastati Komarite pärijatele.

* AitAit
* KontorihooneKontorihoone
* TeenijatemajaTeenijatemaja
* SildSild

Viited
------

1. ↑  "Raguvėlės dvaro sodyba - Kultūros paveldo departamentas". Vaadatud 12. mail 2019.
2. ↑   Raguvėlės dvaras
3. ↑  Anykščių krašto vietovių žinynas
4. ↑  Raguvėlės dvaro sodybos koplyčia-mauzoliejus
5. ↑  Komarų palikuonė Raguvėlės dvarą stengiasi išsaugoti ateities kartoms

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Raguvėlė mõis** |
**Notre-Dame'i koolkond** on Pariisi heliloojate koolkond, mis tegutses Notre-Dame'i kiriku juures. Notre-Dame'i koolkonna esindajad on heliloojad Leoninus ja Perotinus.

Mitmehäälne muusika lakkas olemast eelkõige kloostrikunst ja kirikumuusika stiil hakkas järsult erinema gregooriuse laulu stiilist. Notre-Dame'i koolkonnast sai alguse vaimuliku ja ilmaliku muusika julge süntees, mis oli iseloomulik kogu hilisemale Euroopa muusikale. Kunsti ilmalikustamisest räägib ka Notre-Dame'i muusika kontsertlik iseloom: kui seni oli mitmehäälsus seotud põhiliselt sekventsde ja tropeeritud antifooniliste missalauludega, siis nüüd hakati põhiliselt kaunistama missa niigi kõige kontsertlikumat osa – *alleluia* ja *granduale* soololõike. Varasemaga võrreldes kasvasid teosed hiigelpikkadeks, sageli 10–15 minutit. Organumihäält kaunistati järjest rikkalikumalt ja *cantus firmus*'e meloodiastruktuur lagunes täiesti – organumifaktuuris jäid *cantus*'e noodid pikkadeks pedaalnootideks. 

Leoninuse ja Perotinuse muusikas olid hääled iseseisvad ja vabalt kulgevad. Iga hääl oli ise virtuoosne ja täiuslik. Muusika põhines tavaliselt melismidel, kusjuures pikaks venitatud silbid kaotasid tihti tähenduse. Kui lihtne laul ei kasutanud muud meetrumit kui liturgilise sõna rütm, siis varajane polüfoonia oli organiseeritud üsna selge kolmeosalise meetrumiga. Seda stiili nimetatakse tihti *ars antiqua*'ks ('vana kunst'). See domineeris umbes ühe sajandi, kuni Lääne esimesed muusikateoreetikud arendasid välja keerukama *ars nova* ('uus kunst').
Hugo de Vries
**Hugo Marie de Vries** [vri:s] (16. veebruar 1848 – 21. mai 1935) oli hollandi bioloog, kes rööbiti Carl Corrensi ja Erich von Tschermakiga taasavastas 1900. aastal Gregor Mendeli tööd geneetika alal.

De Vries õppis Leideni, Heidelbergi ja Würzburgi ülikoolis. 1878. aastal sai ta Amsterdami Ülikoolis doktorikraadi botaanika alal.

1890. aastatel tegeles de Vries taimede hübridiseerimise katsete seeriatega ja avastas uusi suureõielise kuningakepi vorme, mis kasvasid looduslikel jäätmaadel. Need avastused viisid ta samadele järeldustele, milleni oli jõudnud Mendel: konkreetsete tunnuste pärandumine ilmneb vaid üksikutel isenditel. Ta arvas koguni, et geenid (mida ta nimetas pangeenideks) suudavad ületada liigibarjääri: sama geeni olemasolu on vastutav kahe lilleliigi karvasuse eest. Nendes oletustes oli ta oma ajast palju ees.

1890. aastate lõpus tutvus de Vries Mendeli artikliga, mis oli kirjutatud 40 aastat varem. De Vries muutis Mendeli töödes terminoloogiat, et kõrvaldada arusaamatused. Aastal 1900 avaldas ta oma katsete tulemused Prantsuse ajakirjas Comtes Rendus de l'Académie des Sciences, kuid ei maininud sõnagagi Mendeli töid, millest ta oli lähtunud. Pärast Carl Corrensi teravat kriitikat oli de Vries nõus mainima Mendeli nime.

Hugo Marie de Vries lahkus küll 1918. aastal Amsterdami Ülikoolist, kuid jätkas uurimistöid uute bioloogiliste objektide kallal. Tema tuntumad tööd on järgmised: 

* "Intracellular Pangenesis" ('rakusisene pangenees') (1889)
* "Mutatsiooniteooria" (saksakeelne väljaanne "Die Mutationstheorie" 1900–1903, ingliskeelne väljaanne 1910–1911)
* "Taimekasvatus", saksakeelne tõlge (1908)

Tunnustus
---------

* 1900 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
* 1903 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks

Vaata ka
--------

* Geneetikute ja biokeemikute loend
**Hugo Wilhelm Hoffmann** (20. mai/1. juuni 1845 Müüriku – 28. jaanuar 1904 Viru-Jaagupi) oli Eestimaa vaimulik ja Viru praostkonna praost, aastatel 1891–1904.

Õppis 1858–1863 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1863–1868. Ordineeriti 22. veebruaril/6. märtsil 1870 õpetajaks.

Teenis 1870. aastal (märtsist augustini) Nissi Maarja koguduses ja seejärel (aastatel 1870–1904) Viru-Jaakobi koguduse õpetajana. Lisaks oli ta ka 1891. aastast Viru praostkonna praost ja 1902. aastast Eestimaa konsistooriumi assessor.

Hugo Wilhelm Hoffmann mõrvati kirikumõisas Jüri Seppeni poolt, kes siis mõisteti 9 aastaks sunnitööle.'

Isiklikku
---------

Tema isa Georg Konrad Hoffmann oli kaupmees ja Müüriku mõisa pärija, tema emapoolne vanaisa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja. Tema abikaasa Emmy Luise isa Eduard Johann Assmuth oli Torma Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Friedrich Johann Anton Assmuth oli Kose koguduse õpetaja, vend Alexander Carl Woldemar Assmuth oli Harju-Risti ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja

Viited
------

1. ↑  "Praust Hugo Wilhelm Hoffmann". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 11. augustil 2013.

Kirjandus
---------

* Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
* Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien 1988

Välislingid
-----------

* Hugo Wilhelm Hoffmann, Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Rahaline karistus** on Eesti karistusseadustiku § 44 mõistes kohtu poolt mõistetud rahaline karistus sooritatud kuriteo eest. 

2001. aastal vastu võetud karistusseadustikus kehtestati rahalise karistuse minimaalne päevamäär 50 krooni (nüüd samaväärne 3,2 eurot) ja karistuse suuruseks 30 kuni 500 päevamäära. Karistuse tegeliku päevamäära suuruse arvutab kohus süüdimõistetu keskmise päevasissetuleku alusel.

2002. aastal oli keskmine karistus varguse eest 250 päevamäära (umbes 800 eurot). Sama suur keskmine karistuse summa oli ka 2013. aastal.

Rahalise karistuse eristamine rahatrahvist
------------------------------------------

Rahalise karistuse ning rahatrahvi vahe põhineb süüteo liigil:

* Rahaline karistus määratakse kuriteo eest.
* Rahatrahv määratakse väärteo eest.

Vaata ka
--------

* Rahatrahv

Viited
------

1. ↑  "Karistusseadustik". *Elektrooniline Riigi Teataja*. 28.07.2008.
2. 1 2  "Kuriteo eest määratav minimaalne rahaline karistus kasvab kolm korda" Eesti Päevaleht, 10. september 2013
3. ↑  "Korruptsioonisüüteod ja karistused Eestis". *Eesti Justiitsministeeriumi korruptsiooni veebileht*. Eesti Justiitsministeerium. 11. oktoober 07. Originaali arhiivikoopia seisuga 2008-10-02. Vaadatud 7.09.2008. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|aeg=` (juhend)
**Lamarcki toompihlakas** ehk vask-toompihlakas (*Amelanchier lamarckii*) on toompihlaka perekonda kuuluv taimeliik.

Kirjeldus
---------

Kasvab 3–4 m kõrguseks põõsaks või kuni 10 m nõtkete ja longus okstega mitmetüveliseks puuks. Võrsed on algul siidkarvased, hiljem ilma karvadeta punakaspruuni või oliivrohelist värvi. Lehekuju on elliptiline kuni äraspidimunajas, serv on saagjas. Puhkemisel on lehed vaskpunast värvi ning nende alumine pind on karvane, hiljem ilma karvadeta. Valged õied asetsevad hõredates kobarates. Veidi enne lehtimist või lehtimise ajal maikuus toimub ka õitsemine. Viljad on sinikasmusta värvi, läbimõõduga 1 cm, söödavad ning magusa ja mahlaka maitsega. Sügisel värvuvad lehed oranžiks kuni karmiinpunaseks.

Levik
-----

Pärineb Ida-Kanadast. Põhja poole on levinud pärast kultuuristamist 19. sajandi II poolel Prantsusmaal.

Kasutamine
----------

Kasutatakse iluaianduses, sest lehtede punakas värvus puhkemisel ja rohked õied õitsemise ajal om väga dekoratiivsed. Lisaks on lehtedel ilus sügisvärvus.

Lamarcki toompihlakas sügisvärvuses

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Endel Laas (1987). *Dendroloogia*. Tallinn: Valgus. Lk 356–357.
2. 1 2 3 4  Olev Henno (1995). *Puude ja põõsaste välimääraja*. Tallinn: Forest. Lk 154.

Välislingid
-----------

* Lamarcki toompihlakas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Ele ja Kaja Kõlar** oli 1970. ja 1980. aastatel tegutsenud duett, mille moodustasid õed Ele Kõlar ja Kaja Kõlar.

Duett esitas ja salvestas laule peamiselt ansambliga Radar. Radari soojendusesinejatena ja taustalauljatena käisid õed Kõlarid kontserdiringreisidel Nõukogude Liidu liiduvabariikides ja isegi välismaal: Kuubas ja Aafrika riikides. Kaja Kõlar laulis ka ansamblis Laine ja Ele Kõlar Tallinna Filharmoonia omaaegses ansamblis Vana Toomas.

Dueti tuntumad laulud on "Tulen saarelt", "Väike baar", "Olen unustanud kõik", "Soovide maa - see on muusika", "Üks väike rõõm", "Elevanditants" jt. Mitmed laulud kirjutas Kaja Kõlar ise (nt "Mina ise"), Ele Kõlar on kirjutanud üksikuid laulutekste. "Tulen saarelt" sai muusikaliselt uue kuue 2006. aastal, kui selle kaverdas räppansambel A-Rühm.

Duett laulis osa filmimuusikast Helle Karise 1985. aastal valminud mängufilmile "Karoliine hõbelõng" ("Kiigelaul", "Unemaa"). 

Duett oli populaarne esineja ka Tallinna varieteede lavadel. Mait Agu seatud folkloorisugemetega varieteeprogrammis populaarseks saanud rahvalikke lugusid ("Eidekene ketrab" jm) on oma arhiivi jaoks salvestanud ka Eesti Televisioon. Lisaks esinesid õed rahvalikus ansamblis Peiar.

Dueti lõpp oli traagiline – õdedest noorem, Kaja Kõlar, suri 1994. aastal nahavähki. Ele Kõlar on mitmes hilisemas intervjuus meenutanud Kaja tahet ja jaksu siiski esineda, hoolimata üha halvenevast tervisest. Kaja Kõlar jõudis enne surma koostada lastelaulikuid, kirjutada lastemuusikat ja juhendada lasteansambleid. 

Kui Kaja Kõlar oligi oma eluajal vaid muusik (laulukirjutaja, arranžeerija, esitaja), siis Ele Kõlar tegi ansambliaegadel päevatööd hoopis tikkijana. Osaliselt tänu sellele kavandasid-õmblesid õed sageli oma lavakostüümid ise. Pärast Kaja Kõlari surma jäi Ele Kõlar lavalt kõrvale ning suundus ärisse kosmeetikatootja Schwarzkopf müügiesindajana.

Viited
------

1. ↑  Lauljatar Kaja Kõlar võitles nahakasvajaga seitse aastat. Õhtuleht, 31. august 2011.

Välislingid
-----------

* Unustamatud. Ele ja Kaja Kõlar. err. audioarhiiv.
* Ele ja Kaja Kõlar. err. fotoarhiiv.
* Ele Kõlar, Kaja Kõlar ja Radar - Väike Baar. YouTube.
* Kaja Kõlari haigus oli sedavõrd karm ... Õhtuleht, 15. september 2020.
* Varalahkunud laulja Kaja Kõlarit meenutab tema 70. sünniaastapäeva eel tütar Kai. Õhtuleht, 17.02.2023.
**Mulga akaatsia** (*Acacia aneura*) on liblikõieliste sugukonda akaatsia perekonda kuuluv puu või põõsas. On kirjeldatud ka kümmekond teisendit, mis erinevad võra ja lehtede kujult ja värvuselt. Annab hübriide *Acacia ramulosa* ja *Acacia craspedocarpa*'ga.

Levik
-----

Levinud kogu Austraalias, välja arvatud Victoria osariik, lisaks introdutseeritud USA lääneosariikidesse.

Kirjeldus
---------

Väga varieeruv liik. Madalalt harunev või mitmetüveline sihvakas puu, noorena põõsas, kõrgus tavaliselt kuni 7 m, harva kuni 18 m. Võra laius tavaliselt kuni 7 m. Koor tume. Fülloodid keskmiselt 7 cm pikad, hallikad. Õied kuldkollased, kaunad lamedad, pruunikad, noorena sageli vaigused. Puit väga tugev.

Ökoloogia
---------

Eelistab õhulisi kergemaid muldi. Suhteliselt külma- ja põuakindel. Õitseb talvel ja kevadel.

Majanduslik tähtsus
-------------------

Austraalia farmerite poolt kasutusel loomasööda ja tarbepuiduna, pärismaalased valmistavad tast kaevekeppe ja bumerange. Kõrbetes elavad hõimud kasutavad mahla janu kustutamiseks. Kasvatatakse ka ilupuuna, eriti USAs.

Kultuuriline tähtsus
--------------------

On oluline paljude Austraalia rahvaste elus, kõva puidu tõttu hinnatud materjal puunikerdusteks.
Siemens Arena eest vaade
Korvpallimatš Siemens Arenal (2006)
Jäähokimatš Siemens Arenal (2009)
**Siemens Arena** on Leedus suuruselt teine sisehall. Hall asub Vilniuses Baltupiai linnaosas.

Hall avati 30. oktoobril 2004. Selles on korraldatud palju Leedu jaoks tähtsaid spordi-, meelelahutus- ja äriüritusi: niihästi maailmakuulsate kui kohalike esinejate kontserte, mitmesuguste spordialade võistlusi, teatrietendusi, äriseminare ja muid rahvakogunemisi. Siemens Arenal on esinenud Phil Collins, Patricia Kaas, Deep Purple ja Depeche Mode. Siemens Arena mahutab kontserdil 12 500, korvpallimängul 11 000 ja jäähokimängul 8750 pealtvaatajat.

Siemens Arena on kohaliku korvpalliklubi Lietuvos Rytase kodusaal. Klubi kasutab seda eriti tähtsateks kohtumisteks, milleks on kõik Euroopa korvpalliliigade kodumängud ja kodumängud oma põhirivaali Kaunase Žalgirise vastu. Ülejäänud kodumängud toimuvad lähedalasuval Lietuvos Rytas Arenal.

Siemens Arena on Leedu esimene universiaalhall. 2004. aastal valiti ehitis Leedus aasta spordihooneks. Samal aastal sai see ka õiguse korraldada 2011. aastal toimuvaid Euroopa meistrivõistlusi korvpallis, mille mänge Siemens Arenal peeti.

Siemens Arena asub Vilniuse Meelelahutuspargi maa-alal, olles selle esimene valminud objekt. Park pole tänapäevani valmis. Meelelahutusparki peaksid tulema veel sise-veehall, pere-meelelahutuskeskus, ürituste väljak ja looduspark.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Siemens Arena** |
Detail Domenico Beccafumi maalist, kus on kujutatud Siena Katariinat, u 1515
**Siena Katariina** (25. märts 1347 – 29. aprill 1380) oli dominiiklasest tertsiaar ja pühak.

Elukäik
-------

"Libro della divina dottrina", u 1475
Ta sündis värval Jacobo Benincasa 23. lapsena. Tema ema oli Lapa Piagenti, kes oli kohaliku luuletaja tütar. Kuueaastaselt nägi Katariina esimest ilmutust. 

Aastal 1363 pühendus ta täielikult askeesile ja palvetamisele. Katariina koges mitmeid müstilisi sündmusi: abielu Kristusega u 1367 ja Kristuse kannatustele kaasaelamine. Aastal 1374 tunnistati ta Firenze dominiiklaste üldkogu poolt ortodoksseks, tema pihiisaks sai Capua Raimondus.

Vaadete poolest sarnanes Siena Katariina püha Birgittaga – mõlemad nõudsid paavsti toomist Avignonist Rooma ja kiriku reformimist. Katariina oli ka tuline Itaalia linnade vahelise rahu eest võitleja. Samas toetas ta paganatevastaseid ristisõdu.

Katariinale omistatakse ka paavsti keelitamine naasmaks Rooma, mis ka aset leidis. Kuna paavst aga 27. märtsil 1378 suri (Avignoni vangipõlv oli aastatel 1309–1377), valiti uueks paavstiks Urbanus VI. Prantsusmeelsed vaimulikud valisid aga Avignonis omakorda paavstiks Clemens VII. Nii sai alguse skisma.

Kui 29. aprillil 1380 Katariina suri, siis maeti ta dominiiklaste kalmistule. 1383. aastal kaevati säilmed üles ja viidi Santa Maria Sopra Minerva basiilikasse, kus Katariina pea eraldati kehast, ja toimetati Siena Püha Domenicuse kirikusse.

Paavst Pius II kanoniseeris Katariina 29. juulil 1461.

Väliseesti kirjaniku Karl Ristikivi romaan "Mõrsjalinik" käsitleb Siena Katariina elulugu.
Andres Müürsepp. Autor Dmitri Kotjuh
**Andres Müürsepp** (23. juuni 1953 Tartu – 5. juuni 2022) oli Eesti arst, tervishoiujuht ja ühiskonnategelane. Ta oli aastatel 1994–2022 AS Järvamaa Haigla peaarst ja juhatuse liige, olles pikima staažiga haigla juht Eestis. Ta kuulus Paide linnavolikogu seitsmesse koosseisu aastatel 1991–2021, olles pikima staažiga volikoguliikmeid Paides.

Elulugu
-------

Andres Müürsepp on pärit Võrumaalt Antslast. Tema isa Karl Müürsepp töötas kohalikus metsamajandis ja ema Ellen Müürsepp oli meditsiiniõde Antsla ambulatooriumis. Ta lõpetas Antsla Keskkooli 1971.a. ja Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna 1980.a.

Alates 01.08.1981.a. töötas ta Paide Rajooni Keskhaiglas kiirabiarstina ja üks aasta hiljem asus ta tööle Esna Jaoskonnahaigla juhatajana. Augustis 1985.a. alustas ta tööd Paide rajooni Keskhaiglas peaarsti asetäitjana ning ja alates 04.04.1994 töötas Andres Müürsepp AS Järvamaa Haigla peaarstina. Andres Müürsepp oli kõige pikema haiglajuhi staažiga peaarst Eestis. Lisaks haiglajuhtimisele töötas ta ka reumatoloogina ning viimastel aastatel töötervishoiuarstina.

Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.[*viide?*]

Poliitiline tegevus
-------------------

Andres Müürsepp oli Paide linnavolikogu esimese koosseisu liige aastatel 1991–1993 ning kuulus rahvaesindusse veel kuuel korral aastani 2021, olles sellega üks pikima staažiga volikogu liikmeid, kes oli paljude komisjonide liige ning nõukogude esimees ja ühel ametiajal ka volikogu aseesimees.

Ta kuulus Eesti Reformierakonda 2001–2022.

Andres Müürsepp oli aastaid Eesti Punase Risti Peavalitsuse liige.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Andres Müürsepal on tütar Piia Jõgi, kes on lastearst, ja kaks tütrepoega ning vend Meelis.[*viide?*]

Tunnustus
---------

* 2002 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk
* 2010 Järvamaa vapimärk
* 2013 Paide linna aukodanik[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  In memoriam Andres Müürsepp. Eesti Arst 2022; 101(8):460;
2. ↑  In memoriam Andres Müürsepp. Järva Teataja 09.06.2022:10. Saadaval: https://view.publitas.com/postimees-grupp-as/jt-kuulutused-09-06-2022/page/2-3 (viimati vaadatud 27.11.2022);
3. ↑  Antsla Gümnaasium. Vilistlased. Saadaval https://drive.google.com/file/d/1lj3NnAiw8IlB\_EXJ9xWnKTRrLPXU2Qq0/view (viimati vaadatud 27.11.2022)
4. ↑  TRÜ. 1980; 21(1231). Saadaval: https://dspace.ut.ee/handle/10062/55065 (viimati vaadatud 27.11.2022)
5. ↑  In memoriam Andres Müürsepp. Järva Teataja 11.06.2022:15. Saadaval https://view.publitas.com/postimees-grupp-as/jt-kuulutused-11-06-2022/page/2-3 (viimati vaadatud 27.11.2022)
6. ↑  In memoriam Andres Müürsepp. Järva Teataja 09.06.2022:10. Saadaval: https://view.publitas.com/postimees-grupp-as/jt-kuulutused-09-06-2022/page/2-3 (viimati vaadatud 27.11.2022)
7. ↑  Registrite ja Infosüsteemide Keskus. E-äriregister. Saadaval: https://ariregister.rik.ee/est/political\_party/members\_search?person\_name=andres+m%C3%BC%C3%BCrsepp
Siemens LOGO!
**Siemens LOGO!** on Siemens AG programmeeritav relee.

Omadused
--------

Siemens LOGO!-l on 8 sisendit ja 4 väljundit. Toitepinge poolest jagunevad mudelid 12 V / 24 V alalispingel, 24 V vahelduv- ja alalispingel ja 230 V vahelduvpingel töötavad. Väljundid on kas releega (maksimaalne koormus 10 A väljundile) või transistorväljundid (maksimaalne koormus 0,3 A väljundile). Tööks vajalikku programmi hoitakse EEPROM-püsimälus. 

Siemens LOGO!-l on mitmesuguseid laiendusmooduleid, digitaalsisendid ja -väljundid (maksimum 24 sisendit ja 16 väljundit), analoogsisendid ja -väljundid, samuti kommunikatsioonimoodulid sideks EIB/KNX ja AS kaudu.

Uuemal mudelil (tüübinumbri lõpp 0BA8) on maksimum 24 sisendit ja 20 väljundit. Uuel mudelil on programmeerimiseks ja andmetevahetuseks Etherneti võrguliides, samuti on võimalik ehitada keerukamaid süsteeme mitmest (kuni 8) omavahel suhtlevast baasmoodulist (maksimumkonfiguratsioonis 88 digitaalsisendit, 80 digitaalväljundit, 40 analoogsisendit ja 18 analoogväljundit). Tänu Etherneti-liidesele saab Logo! 0BA8 baasmooduleid ühendada Profinet kaudu erinevate HMI ja näiteks S7-200 ja S7-1200 PLC süsteemidesse.

Varasemate mudelite laiendusmoodulid ei ole 0BA8 juures enam kasutatavad.

Alates 2016 novembrist täienes baasmoodul uuema revisioniga 0BA8:FS4. Uus baasmoodul toob juurde täis- ja ujukomaarvu teisenduse ning Modbus TCP kasutusvõimaluse. Samuti laiendati baasmooduli lubatud töötemperatuurivahemikku –20 °C ... +55 °C.

Programmeerimine
----------------

* LOGO! Soft Comfort tarkvara abil lauaarvutist
* Sõrmistikult ekraaniga mudelite puhul

### Programmeerimiskeeled

* FBD – Functional Block Diagram
* LD – Ladder

Tarkvara
--------

### LOGO! Soft Comfort

Arvutis LOGO! programmi väljatöötamiseks kasutatav graafiline tarkvara, millel on järgmised võimalused: 

* Funktsionaalsete moodulite lisamine ja ühenduste loomine nende vahel
* Simulatsioon
* Valmis programmi saatmine LOGO! programmeeritavale releele (demoversioonis keelatud)
* Reaalajas programmi silumisfunktsionaalsus

#### LOGO! Soft Comfort V6.0

* Aritmeetilised funktsioonid
* Impulssmodulatsioon (en:Pulse-width modulation)
* Võrguside LOGO! relee ja arvuti vahel

#### LOGO! Soft Comfort V7.0

* Lisatud Etherneti-liidesega LOGO! (0BA7) programmeerimise võimalus
* Astronoomiline kell
* PI-kontroller

#### LOGO! Soft Comfort V8.0

* Lisatud 0BA8 seeria tugi
* Võimalus luua võrgutopoloogia moodulite vahel

#### LOGO! Soft Comfort V8.1

* Lisatud 0BA8.FS4 seeria tugi

Välislingid
-----------

* LOGO! Siemensi veebisaidil
17.–18. sajandi mulksupudel Metropolitan Museumis
Georg Flegel (1566–1638). Vaikelu *kutterolf*i ja kirssidega
**Mulksupudel** ehk **angster** (ladinakeelsest sõnast *angustus* 'kitsas'), ka **kutterolf** (või *kuttrolf*, *gutterolf*, *guttrolf*, *gluckerflasche*), on varauusaegne keeruka kujuga jooginõu veini joomiseks, millel on sibulakujuline alaosa ja mitmest omavahel põimunud väljavoolutorust moodustatud kitsas kael. Juua sai ainult lonksukaupa, valamisel tekitas mulksuvat heli.

Ajalugu
-------

Nõutüüp oli kasutusel juba hilisantiikaja Rooma riigis umbes 4. sajandil.

Enim oli mulksupudel levinud Saksamaal Kesk- ja Ülem-Reinimaal, samuti Põhja-Saksamaal. Kirjalikus allikas on seda esimest korda mainitud 1220. aasta paiku kõrge klaasist anumana, kust veini juuakse, Wolfram von Eschenbachi eeposes "Willehalm":

*wir sulen trinken manegez kunnen,*  

*und in die clâren brunnen*  

*hâhen guttrel von glase,*  

*dâ grüener klê und ander wase*  

14. sajandist kohtab mulksupudelit ka Prantsusmaal, samuti tegid neid 16. ja 17. sajandil Veneetsia klaasimeistrid. Siiski saavutas nõu oma populaarsuse tipu Saksamaal ja arhiiviallika teatel on neid 1409. aasta paiku lausa masstoodetud Spessartis. Kasutati 17. sajandini.

Üks mulksupudeli tänapäevane koopia on eksponeeritud Tartu Linnamuuseumis. Arheoloogiline leid, mulksupudeli murdunud kael, on sama muuseumi kogus numbri all TM A 45: 1589, üks uurija on seda nimetanud toruliseks kaelakaunistuseks.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. märts 2018. Vaadatud 29. oktoobril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  Kunstileksikon. Tallinn, 2001
4. ↑  Kunstileksikon. Tallinn, 2001
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. märts 2018. Vaadatud 29. oktoobril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
13. ↑  A. Aunroos. Tartu keskaegsed reljeefsete kaunistustega klaasnõud. Bakalaureusetöö. Tartu, 2015

Välislingid
-----------

* Kuttrolf. – Glass Dictionary. Corning Museum of Glass
* Kuttrolf. – Reallexikon zur Deutschen Kunstgeschichte
* Filigraanklaasist Veneetsia mulksupudel
* Video: Mulksupudeli valmistamine
**Kognitiivne muusikapsühholoogia** on muusikalise mõtlemise psühholoogia, kognitiivse psühholoogia haru.

Uurimisteemad
-------------

### Kas muusika on keel?

### Heliloomingu protsess

### Noodilugemine

Uuritakse inimese silma liigutusi noodilugemise käigus ning seostatakse saadud tulemusi teiste uurijate tööga mis tahes teksti, mitte ainult nooditeksti lugemise uurimisel. Teiste sõnadega, püütakse vastata küsimusele, kas noodilugemine ja raamatulugemine on sarnased tegevused või mitte. Toimub muusikaspetsiifilise inimtegevuse analüüsi ühendamine sellise tegevuse analüüsiga, mis ei ole muusikaspetsiifiline.

### Muusika esitus

Muusika esitus on üks valdkondi, milles viimase paarikümne aasta jooksul on kuhjunud päris suur hulk teadmisi, nii et soovi korral on tänapäeval võimalik märksa täpsemalt ja sügavamalt aru saada, milles – objektiivsetes kategooriates – ikkagi seisneb pillimängija omapoolne panus muusikateose esitusse. Muusikateose partituuri ja esituse vahekorrast on tänapäeval võimalik rääkida märksa täpsemalt, konkreetsemalt ja arusaadavamalt, kui seda oli võimalik teha paarkümmend aastat tagasi.

### Muusika kui teadmiste edasiandmise vahend

Kui peaks tekkima olukord, kus inimkonna materiaalne kultuur on suures osas või täielikult hävitatud, siis võiks muusika uuesti saada teadmiste edasiandmise vahendiks. Millestki sarnasest võib mõelda läänemeresoome runolaulutraditsioonis, mis on suuline ja kus laulude esituse käigus antakse edasi mingit informatsiooni. Jutustavate laulude traditsioon pole muidugi meie kultuuriregioonile eriomane ning Euroopas seostavad etnomusikoloogid eepiliste laulude levikut eeskätt Balkani poolsaarega. Muusika – lauluviis ehk meloodia – on eepilistes lauludes suhteliselt teisejärguline, sest esitaja peatähelepanu kulub sellele, et jutustada mingisugust lugu.

Uurimisasutused
---------------

### Euroopa Kognitiivse Muusikateaduse Ühing (ESCOM)

Kirjandus
---------

* Ross, Jaan & Valk-Falk, Maris 2001: "Muusikaline meel. Mida ja kuidas sellest rääkida? Jaan Ross John Slobodast". Sirp, 30.03.2001
* Sloboda, John 2000: "Muusikaline meel. Kognitiivne muusikapsühholoogia".Tallinn, Scripta Musicalia. Esmatrükk John Sloboda "The Musical Mind: The Cognitive Psychology of Music", Oxford University Press, 1985
Veselauska mõisa peahoone 2017. aastal
Veselauska mõisa sõiduhobuste tall (1896), praegu meierei
Veselauska mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Veselauska mõis**, tänapäeval **Veselava** (saksa keeles *Wesselshof*, läti keeles *Veselavas muiža*), oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Rauna kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub see Priekuļi piirkonna Veselava vallas Veselava külas.

Mõisaansambel
-------------


Vaade Veselauska mõisa peahoone rõdult

Mõisa peahoones tegutsevad tänapäeval vallamaja ja kohalik postkontor, seal asuvad ka Veselava rahvamaja ruumid. Hoone on riikliku kaitse all olev arhitektuurimälestis.

Pildid
------

* 
*

Viited
------

1. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

Kirjandus
---------

* Sakk, Ivar. *Läti mõisad*. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 141.


Rauna kihelkond

**Kirik**: Rauna kirik  

**Mõisad**: Rauna kirikumõis | Baižkalni mõis | Branti mõis | Jaunrauna mõis | Launkalne mõis | Lejzvejnieki mõis | Līze mõis | Mārsnēni mõis | Rauna mõis | Roze mõis | Starti mõis | Veselauska mõis
Tõnu Kalvet
**Tõnu Kalvet** (sündinud 17. oktoobril 1970 Tallinnas) on ajakirjanik, tõlkija ja poliitik.

Ta on lõpetanud Tallinna 24. Keskkooli ja õppinud Tartu Ülikoolis.[*viide?*]

Poliitiline tegevus
-------------------

Ta on kandideerinud kolmel korral Tallinna linnavolikokku.[*viide?*]

2007–2011 kuulus ta Eesti Iseseisvusparteisse, olles lühikest aega ka erakonna juhatuse liige ja peasekretär.[*viide?*] 2007. aastal kogus ta Riigikokku kandideerides 131 häält.[*viide?*]

2011. aasta augustist 2022. aasta jaanuarini kuulus Kalvet erakonda Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu. 2022. aasta jaanuarist on Isamaa liige.

Ta on ka Rahvuslaste Tallinna Klubi asutajaliige.[*viide?*]

Töö ajakirjanikuna
------------------

Ta on olnud ajalehtede Rahvuslik Koguja ja Rahvuslik Teataja peatoimetaja. Ta on teinud kaastööd ajalehtedele Päevaleht, Sõnumileht ja Õhtuleht. Ta on ajalehe Eesti Maleelu peatoimetaja.[*viide?*]

Teosed
------

### Tõlkeid

* Mihály Hoppál. "Etnosemiootika". Tõlge Eda Pomozi, autori eessõna tõlkinud Tõnu Kalvet. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum, 2008
* Géza Gecse. "Bütsantsist Bütsantsini. Suurvene mõttelaadi olemus". Eessõna György Schöpflin, ungari keelest tõlkinud Tõnu Kalvet, kujundaja Anneli Akinde. Tallinn 2012
* Jíří Žáček. "Valmid". Tšehhi keelest tõlkinud Tõnu Kalvet, illustreerinud Aldo Roomere. Tallinn: Matrix, 2016. 134 lk, ISBN/ISSN 9789949981120

### Artikleid

* "Koplile annavad näo elanikud". Eesti Päevaleht, 26. mai 2004
* "Ungari valikud Ukraina kriisi ajal ja nende ajendid". Maailma Vaade nr 24 (detsember 2014)
* "Eesti vene hariduse päästjaks sobib Jaanilinn". Postimees, 6. aprill 2021
**Johann (Hans) von Tiefen** (surnud 25. augustil 1497) oli Saksa ordu kõrgmeister aastatel 1489–1497.

Tiefeni sünniaeg ja -koht pole teada, kuid tõenäoliselt pärines ta Šveitsi alalt väikeaadlike suguvõsast. Tema karjäär Saksa ordus algas Elbingis, kus ta oli hilisema kõrgmeistri Heinrich Reuß von Plaueni peamiseks abiliseks. 1474. aastal sai Tiefenist Memeli komtuur, mistõttu tal oli sidemeid ka Liivi orduga. Kaks aastat hiljem sai tast suurkomtuur ehk kõrgmeistri üks peamisi abilisi.

Martin Truchseß von Wetzinghauseni kõrgmeistriks oleku ajal (alates 1477) kuulus Tiefen Poolaga rahulikku lahendust pooldavate ordukäsknike leeri, samas kui kõrgmeister püüdis Teise Thorni rahu sätteid sõjalisel teel tühistada. 1480. aastal sai Tiefenist Ida-Preisi Brandenburgi (praegu Ušakovo) komtuur. Tänu talle suudeti Poolaga rahumeelseid suhteid hoida ning ta esindas ordut diplomaatilistel missioonidel ka mujal Euroopas, eriti Saksamaal. 

1489. aastal valis ordukapiitel Tiefeni kõrgmeistriks ning kohe pärast seda läks ta Poola kuningas Kazimierz IV juurde ning vandus talle Thorni rahu kohaselt truudust. Seega hoidis ta Poolaga häid suhteid, kuid püüdles ka ordu sisemise tugevdamise poole, plaanides ordumeistri autoriteeti uuesti tõsta ja taastada juba tunduvalt varem kaotsiläinud reaalne võim ordu Saksa ja Liivimaa harude üle. Selleks seadis ta sisse tihedad suhted ka Saksa-Rooma riigi valitseja Maximilian I-ga. 1492. aastal esitas uus Poola kuningas Jan I Olbracht plaani asustada ordu ümber Podooliasse, et see seal türklastega võitleks. See oleks tähendanud orduharu iseseisvuse lõplikku kadu ja tõenäoliselt ka selle hävingut. Tänu Maximiliani toetusele suutis Tiefen ordut sellest säästa. Kuid Jan Olbrachti nõudel pidi Tiefen ikkagi türklaste vastu ristiretkele minema. 1497. aasta suvel ratsutaski Tiefen 400 ordurüütliga Podooliasse, kuid haigestus seal tüüfusesse ja suri. Tema põrm maeti Königsbergi toomkirikusse. Ordu ajutiseks juhiks sai suurkomtuur krahv Wilhelm von Isenberg, Tiefeni parem käsi ja tema poliitika jätkaja, kes valis uueks kõrgmeistriks Saksi dünastiast pärineva riigivürsti Friedrich von Sachseni.

Seoses kasvava Moskva-poolse ohuga taotles Tiefenilt 1497. aastal abi ka Liivi ordumeister Wolter von Plettenberg, kuid tema palvete realiseerumise nurjas lõplikult just kõrgmeistrile saatuslikuks saanud sõjaretk.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Martin Truchseß von Wetzinghausen** | **Saksa ordu kõrgmeister**1489–1497 | Järgnev**Friedrich von Sachsen  (asehalduriks 1 aasta Wilhelm von Isenberg)** 

 |
**Eleftherotypía** (Ελευθεροτυπία) on Ateenas ilmuv üleriigilise levikuga vasakpoolne päevaleht. 

Leht hakkas ilmuma 1975. aastal. Algselt olid omanikeks ajakirjanikud, kuid 1978. aastal võtsid lehe üle vennad Tegópoulosed. 2011. aastal läks leht pankrotti, kuid taasavati 2013. aastal. Uus omanik on Harris Ikonomopoulos.

Leht on üldiselt suhtunud soosivalt sotsiaaldemokraatlikku erakonda PASOK, kuid on partei tegevust ka kritiseerinud.

Vasakradikaalide, anarhistide ja terroristide rühmitused saadavad Eleftherotypía toimetusele infomaterjale ja manifeste lootuses oma vaateid levitada. Kuni 2002. aastani hoidus leht terrorirünnakute hukkamõistmisest. Varem on Eleftherotypía toimetajad kritiseerinud terrorismivastaseid seadusi. 

Eleftherotypía pühapäevane väljaanne Kyriakátiki Eleftherotypía (*Κυριακάτικη Ελευθεροτυπία*) avaldab Le Monde Diplomatique'ist tõlgitud artikleid rahvusvahelistel teemadel. 

Alates 2000. aastast ilmub kolmapäeviti koos lehega koomiksiajakiri "9".

Kreeka võlakriis
----------------

Kreeka majandusraskused tabasid ka ajalehte. 2011. aasta augustis lõpetasid omanikud töötajaile palga maksmise. Detsembris alustasid töötajad streiki ja omanikud kuulutasid välja Eleftherotypía pankroti. Kuigi leht oli suletud, andsid ajakirjanikud omal initsiatiivil nime "Eleftherotypía töötajad" all välja mitu erinumbrit, mida ostsid ka need, kes ei olnud lehe püsilugejad. On oletatud, et lehe sulgemise taga võisid olla ka poliitilised motiivid – leht oli kreeka restruktureerimispaketi ja valitsuse suhtes kriitiline. Enne sulgemist oli Eleftherotypía veebileht kõige populaarsem Kreeka meediaorganisatsiooni veebileht. 10. jaanuaril 2013 hakkas leht uuesti ilmuma ja taasavati ka internetikeskkond Enet. Uuele omanikule Harris Ikonomopoulosele kuulub 67% lehe aktsiatest. Ikomonopoulos on kirjutanud, et Eleftherotypía ei toeta mitte kindlaid parteisid, vaid ideesid – ühiskonda, õiglust ja lootust. Ikomonopoulose sõnul on Eleftherotypía ülesandeks kaasa aidata Kreeka ühiskonna taassünnile.

Viited
------

1. 1 2  Greece: Eleftherotypia workers offer living example of workers' control and management, Marxist.com. 12.04.2012.
2. 1 2  Editorial: Eleftherotypia publisher defiant. Enet. 10.06.2013.
3. ↑  Eleftherotypia. Eurotopics.net.
4. ↑  "9" toimetaja Angelos Mastorakise kiri kreeka ja inglise keeles.
5. ↑  Unpaid Greek Journalists Keep Left-Wing Newspaper, Eleftherotypia, Alive Despite Bankruptcy. HuffPo. 12.06.2012.
6. 1 2  Greek journalists return to work unpaid for what may be paper's last edition. The Guardian. 12.06.2012.

Välislingid
-----------

* Kreekakeelne Enet
* Ingliskeelne Enet
**Maximianus** (**Imperator Caesar Marcus Aurelius Valerius *Maximianus* Augustus**; sünninimi teadmata; 21. juuli 250 – juuli 310) oli 1. aprillist 286 kuni 1. maini 305 (astus tagasi) koos Diocletianusega Vana-Rooma keiser. Pärast seda detsembrist 306 kuni novembrini 308 (sunniti tagasi astuma). Sooritas 310. aastal enesetapu. 

Lisanimed: Germanicus maximus (287), Sarmaticus maximus (289), Gothicus maximus (293), Persicus maximus (295), Britannicus maximus (296?), Carpicus maximus (297?), Armenicus maximus (298), Medicus maximus (298), Adiabenicus maximus (298).[*viide?*]

Elulugu
-------

Maximianuse residents paiknes Trieris, kuid ta viibis enamasti sõjakäikudel. 285. aastal sõdis Gallias Bagaudae (osades allikates Bacaudae) mässuliste liikumisega ning alistas selle sama aasta hilissuvel. Nimetatud liikumise tugialaks võisid olla maapiirkonnad, kuid selle tekke põhjused on ebaselged. Samal ajal saatis ta ohvitser Carausiuse Gallia põhjarannikule, kelle ülesandeks oli kaitsta seda piirkonda friisidest ja saksidest piraatide vastu.

285–288 võitles Reini jõe ääres elanud germaani hõimudega. Korraldas 288. aastal koos Diocletianusega sõjakäigu alemannide hõimu vastu, mille käigus kasutati ka põletatud maa taktikat. Carausius alustas 286. aastal tema vastu mässu, mille tulemusena lõid Britannia ja Loode-Gallia Rooma impeeriumist lahku. Maximianusel ei õnnestunud Carausiust kukutada, sest tema laevastik hävis tormis aastatel 289 või 290. Maximianusele alluv väejuht Constantius alustas sõjakäiku Carausiuse järglase Allectuse vastu ning 296. aastal õnnestus tal mässuliste juht kukutada.

Viited
------

1. ↑  Goldsworthy, Adrian. How Rome Fell: Death of a Superpower. New Haven, London, 2009. Lk. 160.
2. ↑  Samas, lk. 160.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Diocletianus** | **Vana-Rooma keiser**286–305*koos Diocletianusega* | Järgnev**Constantius I Chlorusja Galerius** |
**Tõnu Kangron** (sündinud 27. mail 1941 Meeksi vallas Tartumaal) on eesti koorijuht.

Ta on lõpetanud 1959. aastal Tartu Muusikakooli koorijuhtimise erialal Roland Laasmäe klassis ja 1964. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal Jüri Variste klassis.

Aastatel 1964–1975 töötas Maardu Keskkooli muusikaõpetajana, 1975–1986 oli Tallinna Pedagoogilise Instituudi koorijuhtimise õppejõud, 1986–? oli Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikapedagoogika õppejõud. Ta on juhatanud mitut koori. Aastatel 1966–1987 oli ta Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori dirigent.

Ta on juhatanud ka Maardu segakoori (1974–1977), Tallinna Pedagoogilise Instituudi segakoori, Sisekaitseakadeemia kammerkoori, Tallinna Meestelaulu Seltsi Türnpu Meeskoori ja Turba Kultuurimaja naiskoori Nelli.

Tunnustus
---------

* 1985 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on koorijuht Ene Kangron.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Muusikakooli lõpetajad 1959 a." Originaali arhiivikoopia seisuga 20. juuni 2018. Vaadatud 20. juunil 2018.
2. ↑  Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus 1990
3. ↑  Rahvakultuuri Keskus. Koorilaul. Tõnu Kangron
Vooluahel pingeallikast *U*0 ja takistitest *R*1 ning *R*2:  
ülal ‒ takistid jadaühenduses,  
all ‒ takistid rööpühenduses
**Elektriahel** ehk **vooluahel** on aktiiv- ja passiivelementide kogum, milles võib kulgeda elektrivool. Elektrotehnikas on aktiivseks elemendiks elektrienergia allikas ehk vooluallikas, ülejäänud elemendid ‒ elektrienergia tarbijad ‒ on passiivsed elemendid. (Elektroonikaahelate puhul liigitatakse elemendid aktiivseteks ja passiivseteks teistsugusel alusel.)

Elektriahela ühesuguse vooluga osa on haru. Kolme või enama haru ühenduskoht on sõlm. Jadamisi elementidest moodustuv kinnine voolurada on kontuur. 

Elektriahel võib koosneda ühest või mitmest jada- ja rööpühenduses elementidega harust. Kõrvaloleval ülemisel skeemil on hargnematu vooluahel, seega kõik elemendid jadaühenduses. Alumisel joonisel on hargnev vooluahel, milles vooluallikaga on jadamisi kaks rööpühenduses takistit; ahelal on kaks haru ja kaks sõlme.

Liitsõnades võib ahel tähendada ka teatud kindlate omaduste või ülesandega ahelalüli või -osa, nt *RC*-ahel, sisendahel, toiteahel, vastusideahel jt.

Elektriahela kontuuri ja samuti hargnematut kinnist vooluahelat nimetatakse vooluringiks. 

Elektriahelat, mille põhiosadeks on induktiiv- ja mahtuvuselemendid ning milles on võimalikud elektrivõnkumised, nimetatakse võnkeringiks.

Elektriahela graafiline kujutis elektritingmärkide abil on elektriskeem.

Välislingid
-----------

* Elektriahel

| * v
* r
Elektriahelad |
| --- |
| Analoogelektroonika | 
Vooluallikas • Pingeallikas • Pingejagur • Voolujagur • Võimendi • Atenuaator • Antenn • Ostsillaator • Alaldi (sildalaldi) • Inverter • Segusti • Pingestabilisaator (lineaarne) • Vooluregulaator • Impulsstoiteallikas (pinge) • Filter (pinnalainefilter • RC-filter) |  |
| Digitaalelektroonika | 
Analoog-digitaalmuundur • Digitaal-analoogmuundur • Kooder • Dekooder |
| Vaata ka | 
Elektriskeem • Tingmärgid |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib perekonnanimest; Oskar Lutsu tegelase kohta vaata artiklit Tõnisson (Luts)* |

---

**Tõnisson** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamisel anti Tõnissoni-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Aedna, Agori, Alamaa, Alang, Aruoja, Elistvere, Elli, Eristmaa, Hallas, Hiie, Joaväli, Jugapuu, Jõe, Kaidra, Kalme, Kirsimägi, Kirsipuu, Kotka, Laanela, Laast, Laheranna, Laht, Laidver, Lainevoog, Lanksaar, Lilleoja, Linnas, Loit, Luide, Madar, Margu, Merivee, Murrusalu, Mäearu, Neeme, Ojapalu, Oks, Oras, Paas, Pikkoja, Raidalu, Raidma, Randlo, Raude, Raudkivi, Rehtla, Reino, Reinu, Ristikivi, Rodimaa, Rohtmets, Rohumäe, Räni, Saare, Sammal, Sinimets, Sügiste, Taime, Talu, Talv, Talving, Talviste, Tammamäe, Talve, Tammearu, Tammevõsu, Tammla, Tammsalu, Tamre, Tamsalu, Tapuväli, Tarmula, Teerand, Tellissaar, Tiidu, Tiikoja, Tominga, Toome, Toomendi, Toompuu, Toomsalu, Tuur, Tuvi, Tüvi, Tähe, Tähtla, Tõe, Tõemets, Tõllas, Tõnisalu, Tõnise, Tõnisma, Tõnismaa, Tõnismäe, Tõnismägi, Tõnisoja, Tõnisoo, Tõnissaar, Tõnissalu, Tõnissar, Tõnissoo 

2012. aasta 12. jaanuaril oli rahvastikuregistrisse kantud 675 perekonnanime Tõnisson kandvat inimest.

2008. aastal koostatud levinumate perekonnanimede tabelis oli Tõnisson 161. kohal.

Nime kandjaid
-------------

* Aleksander Tõnisson, sõjaväelane ja linnapea
* Aleksander Tõnisson, Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu liige
* Amanda Tõnisson, kunstiteadlane
* Evald Tõnisson, ajaloolane ja arheoloog
* Georg Tõnisson ehk Gori, karikaturist
* Heldur Tõnisson, väliseesti ärimees
* Ilmar Tõnisson, Eesti poliitik
* Jaan Tõnisson, riigitegelane, poliitik ja õigusteadlane
* Karl Tõnisson ehk Vend Vahindra, buda munk
* Kärt Tõnisson, tantsija ja koreograaf
* Liina Tõnisson, poliitik
* Mats Tõnisson, kirjamees
* Taavi Tõnisson, näitleja
* Tootsi-lugude Tõnisson

Viited
------

1. ↑  Onomastika, otsing Tõnisson
2. ↑  TOP 500: Eesti kõige levinumad perekonnanimed Eesti Ekspress, 24. aprill 2008
**Johann von dem Broele**, teise nimega **Plater** (ka *Johann Plater von dem Broele*; enne 1460 – juuni 1529) oli aastatel 1502–1529 Liivi ordu maamarssal. 

Johann von dem Broele astus ordusse umbes 1475. aastal, kui ta Vestfaalist Liivimaale saabus. Tema esimestest aastatest ei ole peaaegu midagi teada, kuid 1495. aasta alguses sai temast Karksi foogt, sellest ajast kuulus ta ka ordumeistri lähimate kaaslaste siseringi ehk ordunõukogusse. Hiljem oli ta teadaolevalt pikaajalisim Liivimaa maamarssal. Broele oli üks silmapaistvamaid Wolter von Plettenbergile allunud väejuhte. Ta osales Smolino lahingus, kus tõenäoliselt just tema juhitud väesalga appitulek Riia peapiiskopi Michael Hildebrandi väele otsustas lahingu saatuse. 

Reformatsiooni ajal jäi Broele truuks katoliiklusele ning oli 1525. aastal ordumeistri kohusetäitjaks, kui too Tallinnalt ja Harju-Viru rüütelkonnalt truudusevannet võtma läks.

Kirjandust
----------

* Leonid Arbusow vanem. *Johann von dem Broele gen. Plater im Deutschen Orden in Livland (ca. 1475–1529)*. In: Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik 1905 und 1906. Mitau, 1908. Lk-d 182–209.
* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 667 (lk 506).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Adolf Haver** | **Karksi foogt**1495–1502 | Järgnev**Hermann Ovelacker von Wischlingen** |
| Eelnev**Heinrich von der Brüggen** | **Liivi ordu maamarssal**1502–1529 | Järgnev**Hermann von Brüggenei** |