recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Brändi pokaalis
**Brändi** on taimse päritoluga toorainest eriliselt töödeldud ja valmistatud (destilleeritud) alkohoolne jook, mis sisaldab tavaliselt umbes 40 mahuprotsenti alkoholi. 

Brändit on valmistatud tõenäoliselt juba alates 12. sajandist. 

Brändi valmistamisel kasutatakse toorainena mitmeid puuvilju, kuid levinuimaks tooraineks on küpsed viinamarjad, vein või veinitööstuse jäägid. 

Valmistamisprotsessi käivitamiseks lastakse toorainel spetsiaalsetes anumates ja kontrollitud tingimustes viljades oleva loodusliku suhkru ning ensüümide toimel käärida. 

Pärast destilleerimist võidakse brändit (olenevalt brändist) ka tammevaatides laagerdada.

Nimetus
-------

Brändi tuleneb inglise sõnast *brandy*, mis on lühend sõnast *brandywine*, mis on laen hollandi sõnast *brandewijn* 'põletatud vein'.

Piirkondlikud brändisordid on konjak, armanjakk, vinjakk. 

* Õunabrändit nimetatakse kalvadoseks;
* Kirssidest valmistatud brändi on *Kirschwasser*.

Vaata ka
--------

* alkoholiaktsiis
* Ararat (brändi)
* Belõi aist
* Metaxa
* St. Rémy Martin

Viited
------

1. ↑  *Oxford English Dictionary*, University Press: Oxford 1989.
2. ↑  Online Etymology Dictionary

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Brändi** |
See artikkel See artikkel räägib maastikurajoonist.  Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Vooremaa (täpsustus).

---

Voored vaheldumisi nõgudega Raigastvere juures
**Vooremaa** (ka *Saadjärve voorestik*) on Eesti maastikurajoon. Selle pindala on 977 km2. Vooremaast on viiendik (20,3%) soostunud. 

Vooremaa piirneb põhjas Alutaguse madalikuga ja põhja-lõuna suunas ulatub Kõrvekülani (pikkus 55 km), lääne-ida suunas on selle pikkus 24 km. 

Vooremaad, nagu nimigi ütleb, ilmestavad voorestikud ja nendevahelised nõod. Sealsete voorte omapäraks on nende suurus ja kuju: näiteks Koimula hiidvoore pikkus on 13 km ja laius 3,5 km. Kõrgeim voor on 144 meetri kõrgune Laiuse voor.

Vooremaa aluspõhja moodustavad siluri ajastu karbonaatkivimid (põhja-loodeosas) ning keskdevoni domeriit või savi ja aleuroliit (lõuna-kaguosas). 

Suurt osa (47%) Vooremaa pinnast (eriti voorte nõgusid) kasutatakse põllumajandusmaana.

Loodus
------

Vooremaa kõige iseloomulikuma maastiku kaitseks on loodud Vooremaa maastikukaitseala.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Vooremaa** |

* Väike-Vooremaa (Türi voorestik)
* Vooremaa maastikukaitseala
* Vooremaa metsaökoloogia jaam

Viited
------

1. ↑   Ivar Arold. *Eesti maastikud*. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2005
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib matemaatikust ja sofistist; Megara koolkonna esindaja kohta vaata lehekülge Bryson Ahhaiast* |

---

**Bryson Herakleiast** (kreeka Βρύσων, 5. sajand eKr) oli vanakreeka sofist ja matemaatik, kes oli pärit Herakleia Pontike (vanakreeka Ἡράκλεια Ποντική) linnast Bitüünia maakonnas Väike-Aasias.

Brysoni elu kohta on teada väga vähe ning tema filosoofilistest seisukohtadestki on teadmised napid. Samas vahendab Athenaios oma teoses "Õpetatud meeste pidusöök" Chiose Theopompose sõnu tema rünnakus Platoni vastu (vanakreeka κατὰ τῆς Πλάτωνος διατριβῆς), milles viimane väidab, et Platon oli oma dialoogide loomisel laenanud lisaks kürenaikudele ja Antisthenesele palju ka Herakleia Brysonilt. Selle väite tõekspidavust on raske hinnata, kuid on teada, et vähemalt nime pidi oli Platon Brysoniga tuttav.

Enim on tuntud Brysoni töö ringi kvadratuuri alal, mida on mitmes tekstilõigus kritiseerinud Aristoteles. Bryson lähtub Antiphoni ringi kvadratuuri meetodist, milles ringi sisse paigutatakse lõpmatu hulk kolm- või nelinurki ja seeläbi lähenetakse lõpmatult ringi pindalani (või π-ni) väiksemate väärtuste poolt. Bryson lisab ringi sisemistele hulknurkadele selle ümber paiknevad hulknurgad ning sellisel moel muudab võimalikuks lähenemise ringi pindalani (või π-ni) ka ülemiste väärtuste poolt. Archimedes jõudis sarnase menetluse abil π täpsema määratluseni.

Kuigi mõnikord on sofist Herakleia Brysonit peetud samaks isikuks Megara koolkonna esindaja Ahhaia Brysoniga (vt nt "Suda" artiklit "Sokrates"), siis väga suure tõenäosusega on tegemist erinevate ajalooliste isikutega.

Viited
------

1. ↑  Athenaios, "Õpetatud meeste pidusöök" XI raamat, 118. peatükk, 508c-d
2. ↑  Platon, "Kirjad" XIII kiri, 360c
3. ↑  Aristoteles, "Teine analüütika" I raamat, 9. peatükk, 75b4
4. ↑  Aristoteles, "Sofistide ümberlükkamised" XI peatükk 171b16, 172a3
5. ↑  Philoponos, "Aristotelese Teise analüütika kommentaar", 75b37 – "Commentaria in Aristotelem Graeca", Vol. XIII/3, "Ioannis Philoponi in Aristotelis analytica posteriora commentaria cum Anonymo in librum II", toim. Maximilianus Wallies, Academiae Litterarum Regiae Borussicae, Berliin, 1909, lk. 111-114
6. ↑  Knorr, Wilbur Richard, "The Ancient Tradition of Geometric Problems", Birkhäuser, Boston, 1986, lk. 76 jj
7. ↑  Archimedes, "Ringi mõõtmine"
8. ↑  "Suda", artikkel "Sokrates[*alaline kõdulink*]" Σ 829, tõlkinud Oliver Phillips.
**Quentin Robert Duthie Skinner** (sündinud 26. novembril 1940) on inglise ajaloolane ja filosoof. Ta oli pikka aega Cambridge'i ülikooli uusaja ajaloo professor, nüüd on seotud Londoni Ülikooliga (**Queen Mary, University of London**).

Skinner tegeleb peamiselt varauusaegsete poliitikafilosoofide teoste ja seisukohtade mõtestamisega. Teda loetakse üheks tänapäevase ideedeajaloo alusepanijaks.

Teoses "Tähendus ja mõistmine ideedeajaloos" (1969) kritiseeris arusaama, et tekstide tõlgendamisel tuleb lähtuda ainult tekstidest ning tekstivälise konteksti mitte arvestamist. Ideeajaloos pole möödunud aegade filosoofide ja kirjanike "üldkehtivaid mõtteid" ning "ajatut tarkust". Poliitilise filosoofia ajaloo tekstide mõistmiseks ei piisa nende tähendusest arusaamisest: nagu üksiklausetel on ka terviktekstidel pragmaatiline mõõde, mis väljendub nendega sooritatavates tegudes (Oxfordi tavakeelefilosoofia esindaja John L. Austini arusaam, et lisaks tähendusele on lausetel ka mõju tegudele, mis nende lausetega sooritatakse). Filosoofia ajaloo suurteoste mõistmiseks on vaja välja uurida, milline oli ühe või teise teose kirjutamise kontekst: millist laadi sõnavara oli tollal käibel, millist laadi küsimustega tegeleti, millist laadi väidetega oldi harjutud jms.

Teosed
------

* Tähendus ja mõistmine ideedeajaloos, 1969
* Uusaegse poliitilise mõtte alused, 1978; eesti keeles 2020

Tunnustus
---------

* 1997 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
* 2006 – Balzani auhind

Välislingid
-----------

* Skinner – poliitilise mõtte arheoloog, Sirp, 17. august 2007
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saksa-Rooma keisrist; samanimeliste kohta vaata Leopold I (täpsustus).* |

---

**Leopold I** (9. juuni 1640 – 5. mai 1705) oli Habsburgide Austria valduste valitseja alates 1657 ja Saksa-Rooma keiser 1658–1705. Ta oli Saksa-Rooma keisri Ferdinand III poeg. 

Leopold I ajal toimus Osmanite riigi viimane ohtlik rünnak Austria vastu, Mehmet IV juhtimisel, kui 1683. aastal piirati viimast korda Viini. 1683. aastal purustas keiserlik sõjavägi Poola kuninga Jan Sobieski abiga Viini all Osmanite sõjaväe. Pärast seda algas aga Osmanite riigi kiire taandumine ning 1699. aastaks oli Leopold juba enamiku Ungari isand. 

Elu lõpuaastail nägi ta ka Hispaania pärilussõda, kus Habsburgide troonipretendendiks oli tema noorem poeg Karl.

Troonil järgnes talle tema vanem poeg Joseph.

Tema järgi sai nime Saksamaa suurim teadusakadeemia Leopoldina.

Välislingid
-----------

 Leopold I – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Ferdinand III** | **Saksa-Rooma keiser, Ungari kuningas, Austria ertshertsog, Böömimaa kuningas**1657–1705 | Järgnev:**Joseph I** |
| Eelnev:**Imre Thököly** | **Transilvaania vürst**1691–1705 |
**Leopold Loodus** (8. märts 1911 Mustjala vald, Saaremaa – 21. oktoober 1967 Toronto) oli Eesti (leitnant) ja Soome (vanemleitnant) sõjaväelane.

Ta lõpetas 1930. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi.

Ta õppis Eesti Vabariigi Sõjakoolis.

Alates 1930. aastast teenis ta mereväes. Loodus õppis aastatel 1932-1935 (vaheaegadega) Soome Meresõjakoolis, 1934. aastal ülendati ta nooremleitnandiks. Teenis allveelaeval "Lembit". 1939. aasta juulis oli ta Sõjavägede Staabi II osakonna ülema käsutuses Saksamaale komandeeritud. 1940. aastal ülendati ta leitnandiks.

1942. aastal siirdus Loodus Soome, kus ta määrati suurtükilaeva "Uusimaa" 1. ohvitseriks. Alates 30. juunist 1944 oli ta suurtükilaeva "Karjala" komandör vanemleitnandi auastmes. Teda autasustati Soome Vabadusmedaliga. 

1944. aasta sügisel siirdus ta Rootsi ja 1950. aastal Kanadasse.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Muhu vallutamisest 1941.aasta septembris" saaremaa.ee (vaadatud 1. oktoober 2012)
2. ↑  Leopold Loodus TLÜAR väliseesti isikud (vaadatud 1. oktoober 2012)

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmebaas
Bautakivi
**Bautakivi** on piklik, enamasti kõrge vabalt seisev püstine kivi, mida nooremast pronksiajast kuni rauaajani püstitati mõningates Skandinaavia piirkondades ja Skandinaavia lähialadel.

Välimus
-------

Kasutati rändrahne, mõnikord ka kaljust välja raiutud kive.

Bautakivid on enamasti tahumata, mistõttu nad on ebakorrapärased ja väga erineva kujuga. Mõnikord on nende ristlõige ligikaudu kolmnurga-, ruudu- või ristkülikukujuline.

Tüüpiline kõrgus on 1–3 m. Kõrgeim teadaolev bautakivi Trollpila (Bolsøya saarel Norras) on 5,1 m kõrgune. On mainitud ka alla meetri (kuni 30 cm) kõrgusi bautakive. Ka läbimõõt varieerub, kuid enamasti on see väike.

Sageli on ligikaudu pool kivist maa sisse kaevatud ning ülemine ots on teravaks tehtud.

Ojamaal eelistati lubjakiviplaate; nüüdseks on nad murenenud või muul viisil kannatada saanud, nii et nad enam maa seest kuigi palju välja ei ulatu.

Vanus
-----

Bautakivid pärinevad nooremast pronksiajast kuni nooremast rauaajast. Enamik neist dateeritakse ajavahemikku 500 eKr kuni 500 pKr. Kõige nooremad bautakivid pärinevad viikingiaja lõpust (12. sajandist).

Funktsioon ja tähendus
----------------------

Arvatakse, et tegemist on algselt hauatähistega, hiljem aga on neid mälestuskividena püstitatud ka mujale.

Sõna päritolu
-------------

Sõna päritolu ei ole teada. Mõned seostavad seda vanapõhja sõnaga *\**bautuðr'' *'fallos*, teised sõnaga *bautaðar*, mis on omastav sõnast *bautaðr* 'tõukaja' ('vägev sõjamees'). Esimese versiooni järgi oli algselt tegu viljakuse sümbolitega, hiljem aga said neist surnute mälestusmärgid. Tegelikult ongi leitud ühemõtteliselt fallilisi kive, näiteks Norras Utgardis ja Steinkjeris.

Levik
-----

Bautakive leidub Rootsis (eriti Ojamaal ja Ölandil), Soomes (eriti Ahvenamaal ja Laitilas), Taanis (eriti Bornholmis), Inglismaal, Poolas ja Eestis.

Neid leidub praktiliselt kõikjal, kuhu normannid või viikingid jõudsid.

Skandinaavias nimetatakse bautakivideks eeskätt ilma kaunistusteta kive, mistõttu nende hulka tavaliselt ei loeta lohukive, ruunikirjadega kive ja Ojamaa pildikive.

Kivid esinevad nii üksikult kui ka rühmadena. Nad võivad märgistada kalmu keskpaika. Poolas omistatakse säärased kivid osalt varajastele gootidele. Sageli esineb neid ka põletuskalmete lõunaküljel.

Kõige suuremas kontsentratsioonis on bautakive säilinud Põhja-Jüütimaal Højstrupis Tømmerby lahe (*Tømmerby Fjord*) ääres (75 kivi, varem 125) ning Bornholmil Neksø lähedal paiknevas metsas Gryetis (50) ja Louisenlundis. Bornholmil on nähtavasti olnud üle 1000 bautakivi.

Eestis asub Valkla bautakivikalmistu.

Nimega kivid
------------

Paljudel bautakividel on nimed. Üks tuntumaid on Maarja Õmblusnõel Norras Karmøy vallas Avaldsnesi Olavi kiriku juures.
**Suure-Jaani paisjärv** on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Suure-Jaani linnas.

Kirjeldus
---------

Järve pindala on 5,7 ha, pikkus 608 m, laius 210 m, keskmine sügavus 2,35 m, valgla suurus 10,21 km², kaldajoone pikkus 1562 m ja kõrgus merepinnast 68 m. Järv on paisutatud Ängi ojale.

Limnoloogiliselt tüübilt on tegemist makrofüüdijärve ehk suurtaimerikka järvega, mille vesi on keskmise karedusega ning kihistumata. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.

Järve kaldal asuvad supelrand, Suure-Jaani kalmistu ja Suure-Jaani kirik.
Järvega on ühenduses Nuutre-Kõpu paisjärv, mis paikneb Suure-Jaani linna piirest väljas.

Galerii
-------

* 
* 
* 
*

Vaata ka
--------

* Eesti järvede loend

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Suure-Jaani paisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.09.2016)
2. ↑  Suure-Jaani paisjärv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.09.2016)

Välislingid
-----------

* Sakala. Klubi hakkas Suure-Jaani järve kalanappust uurima
* Suure-Jaani paisjärv Eesti looduse infosüsteemis
* Suure-Jaani paisjärv keskkonnaportaalis
**Arbi järv** (ka *Elva Väikejärv, Väike Elva järv*) on järv Tartumaal Elva linnas.

Arbi järv on väikejärv, mis asub merepinnast 42,5 m kõrgusel ja mille pindala on 6 ha. Järv on väga allikarikas, väljavool toimub Kraavioja kaudu Elva jõkke. Vooluhulk järvest oli 26. juulil 1999. aastal 15,6 liitrit sekundis. Arbi kuulub kalgiveeliste rohketoiteliste järvede hulka. Nime on järv saanud kunagise Ala-Arbi talu järgi.

Järve kaldaid ääristab suures osas õõtsik. Kaugemal kaldad kõrgenevad, eriti põhjaküljes, kus mäenõlval kõrgub männik. K. Veberi andmeil esineb järves 6,5 m paksuselt jämedetriitne limuste kodadega lubjarikas järvemuda.

Elustik
-------

Arbi järv on taimestikurikas, eriti palju on veesiseseid taimi, sealhulgas vesikuppe ja vesiroose. Idakaldal kasvab iiriseid, samuti leidub järve soistel kallastel orhideid: soo-neiuvaip, suur-käopõll, kahkjaspunane sõrmkäpp ja balti sõrmkäpp.

Kaladest leidub Arbi järves ohtralt linaskit, ka ahvenat, roosärge, haugi, latikat, särge, nurgu, kokre, luukaritsat ja karpkala. Sisse on lastud hõbekokre. Järve põhja- ja läänekaldal pesitsevad naerukajakad, kunagine sinikael-partide koloonia ei ole pärast aastatetagust katlamaja reostust täielikult taastunud. Kohatud on ka vesipappi, jäälindu, tuttpütti, taita jt.

Ümbrus
------

Lääne- ja lõunakaldal asuvad väikesed paadisillad. Aare Mäemetsa 1977. aastal ilmunud raamatu "Eesti NSV järved ja nende kaitse" väitel on parim supluskoht "idakaldal spordikooli läheduses" ning see on endistviisi nõnda, ehkki spordikooli hoonetki pole enam ammu. Talvel kasutatakse järvejääd idakalda ääres liuväljana.

Järve ümbritsevad valgustatud rajad. Lõunakülge jääb Elva kesklinn, Elva Noortekeskus, kultuurimaja Sinilind ning mänguväljak. Läänekülje nõlvale koolihoone, mis on nähtav üle järve. Kaugele paistab ka järve loodenurga lähedal asuv Elva lauluväljak. Idakaldale jäävad Nõukogude aja lõpus pooleli jäänud mitmekorruselise kultuurimaja varemed (lammutatud). 
1890. aastatel ehitas Meeri mõisnik Oscar Aleksander Carl Maria von Seidlitz Arbi järve põhjakaldale 11 suvilat, mõni neist majadest on säilinud Kalda tänaval tänaseni.

* Arbi järv, taamal Elva lauluväljak (juuni 2009)Arbi järv, taamal Elva lauluväljak (juuni 2009)
* Vaade Arbi järve kagunurgale, taamal paistab linnavalitsuse hoone päramine külgVaade Arbi järve kagunurgale, taamal paistab linnavalitsuse hoone päramine külg
* Arbi järv vaatega loodesseArbi järv vaatega loodesse
* Järv vaatega ida suunasJärv vaatega ida suunas

Viited
------

1. 1 2  Elva orundi järved: Arbi, Vaikne ja Illi järved ning allikalubja lasund Eesti looduse infosüsteemis
2. ↑  Liina Remm. Männilinna orhideed. Eesti Loodus, 7/2006.
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 23. juulil 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Bavar-373
**Bavar-373** on Iraani mobiilne pikamaa maa-õhk-rakettide ballistiliste rakettide süsteem.

Pärast Venemaa keeldu S-300 eksportimiseks Iraani (mis tühistati 2015. aastal) otsustas Iraan siseriiklikult sarnase süsteemi ise välja töötada. Süsteemi nimeks sai Bavar-373. Bavar tähendab pärsia keeles "usk" ja 373 on prohvet Muhamedi nime Abjad number.

Esimene prototüüp ehitati 22. novembril 2011. 21. augustil 2016 avaldas Iraan Bavar-373 tehnilised andmed. Süsteem kujutab vertikaalset ristkülikukujulist stardikanistrit, mille üksikasjad viitavad kuumkäivitussüsteemile, erinevalt sarnasest süsteemis nagu S-300 kasutatavast külmlaskmisest. Iraani kaitseülema sõnul suudab Bavar-373 tuvastada sihtmärke või lennukeid enam kui 300 km kaugusel, lukustada need umbes 250 km kaugusel ja hävitada 200 km kaugusel.

Iraan kasutas 2020. aasta oktoobri lõpus esimest korda oma kodumaist raketitõrjesüsteemi Bavar-373 ühisel õhutõrjeõppusel, koodnimega Guardians of Velayat Sky-99.

Tehnilised andmed
-----------------

Bavar-373 süsteem on võimeline tuvastama kuni 100 sihtmärki, jälgima neist 60 ja tegelema samaaegselt kuuega. 

Bavaril on tuvastamiseks S-riba tuvastusradar ja rakettide juhtimiseks (lühema ulatusega) X-Band tulejuhtimisradar Me’raj-4. Mõlemad on aktiivsed elektrooniliselt skaneeritud massiivi radarid. 

Bavar suudab tabada sihtmärke kuni 27 kilomeetri kõrgusel.

Viited
------

1. ↑  "Army Commander Lauds Iranian Air Defense Systems". *Tasnim News Agency*. 26. august 2019.
2. ↑  "Iran unveils Bavar-373 missile defense system". *IRNA*. 22. august 2019.
**Koppelmaa mõis** (saksa keeles *Koppelmann*) oli kuni 1864. aastanirüütlimõis, seejärel poolmõis Keila kihelkonnas Harju kreisis, Keila jõe vasakul kaldal. 

Nüüdisajal jääb kunagine mõis Koppelmaa küla lähedale Saue valda Harju maakonnas.

Ajalugu
-------

Esimesed teated mõisast on 1566. aastast, sellel ajal kuulus valdus Bengt Johanssonile. 17. sajandil kuulus mõis järgemööda Flemingite, Beckhusenite ja von Knorringute omandusse. 18. sajandil kuulus mõis von Stackelbergidele, von Uexküll-Güldenbandidele, von Wrangellidele, von Kotzebuedele ja von Straelbornidele. 19. sajandil kuulus mõis von Frey, von Oettingenide, von Pistohlkorside, von Rosenthalide aadliperekondadele.

Mõisaansambel
-------------

Koppelmaa mõisa kahekorruseline kivist peahoone on ehitatud arvatavasti 18.-19. sajandi vahetuse ajal.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Viited
------

1. ↑  Märt Uustalu, Poolmõisatest ja nende omanikest Eesti- ja Liivimaal, Tallinna Ülikool
2. ↑  Koppelmaa ms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Koppelmaa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Koppelmaa mõisast, Eesti Mõisaportaalis
* Koppelmaa mõis. Inventariseerimine, Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid
* Koppelmaa mõisast, Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register
* Fotosid Koppelmaa mõisast , ,

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
**Arbitraarsus** on märgisuhete fundamentaalne omadus, suhte meelevaldsus, sõltuvus üksnes toimija poolt tehtud valikust.

Erinevalt juhuslikkusest on arbitraarsuse aluseks organismi poolt tehtav valik. 

Ferdinand de Saussure'i järgi märk on arbitraarne, s.t suhe tähistaja ja tähistatava vahel on arbitraarne. Arbitraarsus seisneb (tähistaja ja tähistatava) suhtessekuulumise määratuses organismi või ühiskonna poolt.

Jacques Monod ja François Jacob, uurides operoni ehitust, kirjeldasid geneetilise koodi arbitraarsust, väites, et arbitraarsus lahutab organismi suhted keemilisest põhjuslikkusest. Samuti näitasid nad signaali transduktsiooni suhte puhul esinevat arbitraarsust.

Vaata ka
--------

* konventsionaalsus
* motiveeritus

Viited
------

1. ↑  Saussure, Ferdinand de 2017. *Üldkeeleteaduse kursus*. (Kuuskmäe, Tiit, tõlk.) Tallinn: Varrak, lk. 122.
2. ↑  Stotz, Karola; Griffiths, Paul E. 2017. Biological information, causality, and specificity: An intimate relationship. In: Walker, Sara Imari; Davies, Paul C. W.; Ellis, George F. R. (eds.), *From Matter to Life: Information and Causality*. Cambridge: Cambridge University Press, 366–390.
Päikesemoodul
Neljast päikeseelemendist koosnev päikesemoodul (võimsus Wp = 10 W)
**Päikesemoodul** (inglise keeles *solar module*, *photo-voltaic module*, *PV-module*) on energiamuundur, mis muundab päikese kiirgusenergiat vahetult elektrienergiaks. Moodul koosneb jadamisi ühendatud päikeseelementidest. Ühe elemendi tööpinge on 0,5 V (tühijooksu- ehk avaahelapinge 0,64 V). Tüüpiline moodul koosneb 60 elemendist, seega on mooduli tööpinge 30 V. Standardse 156 mm (6") küljepikkusega elementide kasutamisel genereerib niisugune moodul võimsust 230–260 W (standardtingimustel, vt Tunnussuurused). 

Päikesemoodulid võivad olla jäigad või painduvad. Peamiselt kasutatakse jäiku mooduleid kristallilisest ränist elementidega, mis läbipaistva plastkilega ümbritsetult on monteeritud alumiiniumraamile ja kaetud klaasplaadiga kaitseks ilmastikumõjude eest. Kõrgema pinge ja suurema võimsuse saamiseks ühendatakse moodulid jadamisi päikesepaneeliks. Painduvad moodulid (näiteks plastalusel) koosnevad õhukesekilelistest elementidest ja on mõeldud eelkõige mobiilsete seadmete toiteallikaks. 

Päikeseelementidega ühendatakse rööbiti tõkkesuunas pingestatud dioodid, nn möödaviikdioodid (ingl *bypass diode*), mis kaitsevad valguse eest varjatud või defektseid päikeseelemente ülekuumenemise eest. Kui mõni element ei suuda elektromotoorjõudu genereerida, suureneb temal pingelang ja kui see ületab rööbiti ühendatud dioodi vastupinge, siis muutub diood juhtivaks ja lühistab varjatud elemendi. Päikesemooduli väljundklemmide vahele võivad olla ühendatud kaitsedioodid (ingl *fly-back diode*); need kaitsevad päikeseelemente ülepingeimpulsi eest, mis võib tekkida induktiivkoormuse väljalülitamisel.

Suurema võimsuse saamiseks koostatakse päikesemoodulidest suuremad üksused – päikesepaneelid. Sageli nimetatakse ka päikesemoodulit paneeliks.

Vaata ka
--------

* Päikeseelement
* Päikesepaneel
**Eesti Vabrikantide Ühisus** oli 1917. aastal Tallinnas moodustatud suurtöösturite kutseühing.

Eestimaa suurtööstureid ühendav liit registreeriti 1917. aasta 22. aprillil Tallinna Tootmisregiooni Töösturite ja Vabrikantide Liidu nimetuse all. 

Ühisuse maja oli Tallinnas Vana-Viru tänav 12 (tänapäeval Tallinna Linnavolikogu hoone).

Eesti Vabrikantide Ühisuse esindajad moodustasid Kaubandus-Tööstuskoja suurtööstuse sektsiooni.

Eesti Vabrikantide Ühisuse asutajaliige ja esimees oli kuni 1940. aastani oli Martin Christian Luther. Ühisuse sekretär oli algusest peale kuni ühisuse likvideerimiseni 1940. aastal Konrad Mauritz.

Eesti Vabrikantide Ühisusse kuulusid:

* AS Ilmarine
* Kreenholmi Puuvilla Manufaktuur osaühisus
* AS Franz Krull masinaehituse vabriku osaühisus
* AS A. M. Lutheri mööblivabrik
* Narva Kalevi Manufaktuur
* AS Ühendatud Saapa- ja Nahavabrikud
* AS Silva
* Sindi Kalevivabriku ühisus
* AS Tallinna Paberivabrik E.J. Johanson

Eesti Vabrikantide Ühisuse poolt asutati Inglise-Eesti Import Kompanii, Eesti Kinnitusaktsiaselts Polaris, Eesti Õhusõidu AS Aeronaut.

Eesti Vabrikantide Ühisus likvideeriti 1940. aastal sisekaitseülema Harald Habermani korraldusega 20. augustist. Tänapäeval peab end Eesti Vabrikantide Ühisuse järelkäijaks ja põhimõtete jätkajaks Eesti Tööandjate Keskliit.

Viited
------

1. ↑  "Eesti Tööandjate Keskliidu põhikiri". *Eesti Tööandjate Keskliit*. 20.09.2017. Vaadatud 31.05.2023.

Kirjandus
---------

* Lembit Kiik, "Eesti Vabrikantide Ühisus 1917-1940", IBSN 2220000005744, 2002, Riigi Teataja Kirjastus. 96 lk.

Välislingid
-----------

* Eesti Vabrikantide Ühisus - Tööandjate Keskliidu eelkäija
**Koppvetikas** (*Chlamydomonas*) on perekond üherakulisi rohevetikaid. Siia on arvatud enam kui 500 liiki.

Koppvetika nimi tuleneb sellest, et tema rakus olevad kromatofoorid on kopakujulised. Kehakujult on nad enamasti ümarad või munajad, viburitega.

Koppvetikad asustavad mageveekogusid. Sageli on neid veekogudes massiliselt; võivad põhjustada "veeõitsenguid".

Koppvetika liikide määramine on enamasti võimalik üksnes elektronmikroskoobiga, sageli nõuab see ka häid vetikamäärajaid ja kogenud algoloogi.

Koppvetika positiivse fototaksise tagab silmtäpipiirkond.

Koppvetikate sigimine võib olla nii mittesuguline (rändeostega) kui ka suguline.

Koppvetikal *Chlamydomonas reinhardtii* on avastatud võime lagundada tselluloosi ja kasutada seda energiaallikana, kui tingimused fotosünteesiks on ebasoodsad. See on esimene selline leid taimeriiki kuuluva organismi puhul ning selle juures nähakse potentsiaali lihtsustada biokütuste valmistamist.

Viited
------

1. ↑  About Chlamydomonas
2. ↑  "Vetikad näppavad taimedelt energiat" Novaator, 22. november 2012

Välislingid
-----------

* Koppvetikas bio.edu.ee
Päikese astroloogiline sümbol
Päike on taevakeha, mis kuulub tänapäeva Lääne astroloogias viie isikliku planeedi hulka. Maalt vaadatuna teeb Päike sodiaagile ringi peale umbes aastaga.

Päike on astroloogias üks tähtsamaid taevakehi. Selle märgipositsiooni on inimestel enamasti väga lihtne ilma eelteadmisteta määrata (piisab oma sünnipäeva teadmisest) ja sellel põhineb ka horoskoopide ning kaheteistkümne päikesemärgi populaarsus.

Päike väljendab inimese horoskoobis tema tahet, elu põhieesmärke ja püüdlusi. Päike annab inimesele enamiku selle märgi omadustest, milles ta paikneb. 

Päikese asend horoskoobis näitab, mis inimest innustab ja motiveerib, kuidas ta ennast ühiskonnas kehtestab, mille poolest tahab silma paista ja millisena end teistele näidata. Samuti seda, millised on tema loomulikud käitumismallid. Päikese asend näitab aga ka valdkondi, kus inimene peab arenemiseks ja oma mina-tunde tugevdamiseks aktiivselt võitlema takistuste ja oma nõrkustega.

Isikuhoroskoobis väljendab Päike meesplaneedina lisaks ka lähedasi meesterahvaid inimese elus (isa, vend, abikaasa, ülemus, poeg – eriti esimene poeg). 

Anatoomiliselt on Päike seotud südame, arterite, lülisamba, mehel parema ja naisel vasaku silmaga .

Päike valitseb Lõvi märki ja on seotud 5. astroloogilise majaga.

**Mütoloogia**

Kreeka mütoloogias kehastasid Päikese printsiipi kaks jumalat: Helios ja Apollon (vanarooma Apollo), kellest viimane oli kuujumalanna Artemise kaksikvend. Helios olevat iga päev sõitnud nelja tulise hobusega vankris oma idas asuvast paleest üle taeva lääne paleesse. Ta nägi ja kuulis kõike, seepärast kutsuti ta vandetõotuste andmise juurde alati tunnistajaks.

Apollon austas ja väärtustas inimest. Tema valitseda oli eeskätt muusika, ravikunst, ennustamine ja vibulaskmine. Apollon oli Zeusi ja naistitaan Leto poeg. Tema suurimad saavutused olid Delfi oraakel (Delfis tappis ta selgeltnägija mao Pythoni) ning lauto- ja lüüramäng.

Hoolimata tema ilust ja kunstiannetest, läksid enamik naisi ja noori mehi, keda ta samuti himustas, tal tee pealt eest – takistamatult särav Päike on surelike jaoks talumatu ja selle eest tuleb kaitset otsida. Lisaks oli Apollon innukas meessoo ülemvõimu kaitsja.

Apolloni oraakli juhtmõte oli: tunne iseennast, et tunneksid jumalat! See iseloomustab ka Päikese sümboolikat sünnihoroskoobis.

Vaata ka
--------

Päike (astronoomiline käsitlus)

Viited
------

1. ↑  Triin Tobber. "Sünnikaardi saladused", Tallinn, 2012, lk 14
2. ↑  Howard Sasportas "Astrologische Häuser und Aszendenten", Ulm, 1997, lk 228
3. ↑  Juhani Nummela. "Astrologian käsikirja", Porvoo, 1989, lk 75
4. ↑  Astrowiki.de, Päike
**Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskus** (EVVA-keskus) oli aastatel 1978–1993 Stockholmis ja mujal tegutsenud organisatsioon, mis jälgis, toetas ja abistas tol ajal okupeeritud Eestis elavaid, tegutsevaid ja vangistatud teisitimõtlejaid, vabadusvõitlejaid ja nende perekondi.

EVVA-keskus koostas ja pidas aastatel 1978–1991 Eesti poliitvangide registrit, avaldas regulaarselt vastavaid nimekirju ja tegi teavitustööd.

Keskuse peakorter oli Stockholmis, tugirühmad (toimkonnad) asusid mitmes linnas Rootsis, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Austraalias jm.

EVVA-keskuse asutaja ja kauaaegne esimees oli Ants Kippar, pärast tema surma jaanuaris 1987 jätkas juhtimist senine aseesimees Jaak Jüriado kuni EVVA-keskuse tegevuse lõpuni 1993.

Samalaadselt tegutsesid veel mitmed organisatsioonid: Eesti Poliitvangide Hooldustoimkond Rootsis (EPH), mille esimees oli Max Lääts, Ülemaailmne Vabadusvõitlejate Keskus Kanadas, mille esimees oli August Juis.

Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskuse üllitatud raamatud
-----------------------------------------------------------------------

* "Mart Niklus. Jüri Kukk: kaks kes ei alistunud". Stockholm 1983, 208 lk
* "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis", I kd, kogud 1–7 aastatest 1978–1980. Stockholm 1984, 225 lk
* "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis", II kd, kogud 8–13 aastatest 1980–1981. Stockholm 1984, 223–409 lk
* "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis", III kd, kogud 14–19 aastatest 1982–1984. Stockholm 1986, 411–642 lk
* "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis", IV kd, kogud 20–25 aastatest 1985–1987. Stockholm 1988, 653–905 lk

Viited
------

1. ↑  "Võitleja", juuli/august 1982, lk 9
**Kopteri tänav** on tänav Rakveres ja paikneb linna põhjaosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennul mõõdetuna on ca 2,0 km.

Kopteri tänav on 135 meetrit pikk ja 29 meetrit lai ning asub Lennuvälja linnaosas.

Tänav saab alguse Papiaru tänava ristmikult, kulgeb põhja suunas ja lõpeb Rakvere valla Papiaru küla piiril, kuid jätkub valla territooriumil avaliku kasutusega teena okupatsioonivägede endiste militaarehitisteni. Ristuvaid tänavaid ei ole. Tänav sai nime 2019. aastal ja on iseloomulik Lennuvälja linnaosale, kuna siin paikneb lennuvälja maandumisrada. 

Tänava-ala ja selle kõrval paiknevad krundid on lahendatud Rakvere tööstuspargi detailplaneeringu alusel. Tänava ääres asub kaks kinnistut (Papiaru tn 12 ja Papiaru tn 14), kummalgi paikneb äri-laohoone. Varasem Kopteri tänav paiknes Papiaru tn 12 kinnistul, kuid tõsteti kavandatud ehitusalalt ümber praegusesse asukohta. Kopteri tänava taristu on 2021. aastal välja ehitamata.

Viited
------

1. ↑  Kohalike teede nimekiri Vaadatud 13.10.2021
2. ↑  Rakvere linnaosad

Välislingid
-----------

* Geoportaal
* Rakvere võib saada Propelleri tänava. Virumaa Teataja, 13. oktoober 2005.
Artjom Suvorov esinemas soomeugri noorteorganisatsiooni MAFUNi konverentsi õhtusel vastuvõtul Tartus juulis 2015.
Artjom Suvorov, Arvamusfestival 2015.
**Artjom Suvorov** (sündinud 7. veebruaril 1989 Tartus) on Eesti Keskerakonna venekeelne poliitik, Keskerakonna noortevolikogu esimees aastast 2008, Tartu abilinnapea 16. aprillist 2015 kuni 20. oktoobrini 2017, mil astus tagasi korruptsioonikahtlustuse tõttu.

Suvorov on sündinud ja kasvanud Tartus. Ta on õppinud Tartu Ülikoolis sotsioloogiat (bakalaureusekraad 2010, töö teema "Tartu linna eliitkooli ja tavakooli gümnasistide tuleviku perspektiivid ning nende võrdlus kahe kooli näitel", juhendaja Tarmo Strenze) ja töötanud söögikohas Suudlevad Tudengid tegevjuhina.

2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus Suvorov 191 häält, 2011. aasta Riigikogu valimistel 407 häält. 2011. aastal sai Suvorovist Keskerakonna fraktsiooni noorim liige Tartu linnavolikogus, kui Jevgenia Lindevaldt esitas avalduse Tartu linnavolikogust lahkumiseks. Volikogus on ta kuulunud arengu- ja planeerimiskomisjoni.

Pärast 2015. aasta Riigikogu valimiste järgseid muudatusi Tartu linnavolikogus ja linnavalitsuses tegi Keskerakond ettepaneku anda linnavalitsusest volikogu esimeheks siirduva abilinnapea Vladimir Šokmani koht Suvorovile. Suvorovi asendusliikmena pääseks volikokku Aleksandr Litvinenko, kes oli seal senise Riigikogu liikme Aivar Riisalu asendusliige.

2017. aasta KOV valimistel valiti ta 633 häälega taas volikokku.

18. oktoobril 2017 pidas Kaitsepolitsei Artjom Suvorovi kinni, kahtlustades teda pikema aja jooksul korduvalt altkäemaksu võtmises mitmele organisatsioonile toetussummade eraldamise eest.

Suvorov harrastab jalgpalli. Tema emakeel on vene keel, kuid ta peab end eestlaseks.

Viited
------

1. 1 2 3  "Kesknoorte volikogu uus juht on Artjom Suvorov" Delfi, 7. september 2008
2. ↑  Artjom Suvorov Vabariigi Valimiskomisjoni kodulehel 2015. aasta Riigikogu valimiste kandidaadina
3. ↑  Jüri Saar "Artjom Suvorov sai Tartu abilinnapeaks" Postimees, 16. aprill 2015
4. ↑  Ann-Marii Nergi  Ärileht, 19. oktoober 2017
5. 1 2 3 4  Jaan Olmaru "Artjom Suvorov: Tartu linnavalitsus on muutunud natukene ülbeks" Postimees, 1. aprill 2013 (intervjuu)
6. ↑  Artjom Suvorov ERRi 2015. aasta Riigikogu valimiste lehel
7. ↑  "Sotsioloogia 3+2 õppekava bakalaureusetööd" Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna kodulehel
8. ↑  "Tartu volikogus uus liige" Postimees, 13. detsember 2011
9. ↑  Artjom Suvorov Tartu linnavolikogu komisjonide kodulehel
10. ↑  Jüri Saar "Tartus vahetuvad volikogu esimees ja abilinnapea" Postimees, 27. märts 2015
11. ↑
12. ↑  Kapo pidas korruptsioonis kahtlustatavatena kinni Tartu abilinnapead, ERR uudised, 18. oktoober 2017

Välislingid
-----------

* Jüri Saar "Artjom Suvorov sai Tartu abilinnapeaks" Postimees, 16. aprill 2015
* Jaan Olmaru "Artjom Suvorov: Tartu linnavalitsus on muutunud natukene ülbeks" Postimees, 1. aprill 2013 (intervjuu)
* "Tartu volikogus uus liige" Postimees, 13. detsember 2011
**Eesti Vigastatud Sõjameeste Ühing** (ka *Eesti Vigastatud Sõjameeste Ühendus*) on aastal 1917 asutatud ja 1940. aastal likvideeritud ning 1991. aastal taastatud organisatsioon, mis ühendab sõjainvaliide. Ühingu eesmärk on anda sõjainvaliididele ja nende perekonnaliikmetele majanduslikku ja vaimset abi.

Ühingul olid kuni 1940. aastani osakonnad Tartus, Narvas, Rakveres, Pärnus, Valgas, Kuressaares, Võrus, Põltsamaal, Suure-Jaanis ja Paistus. Aastal 1937 oli ühingul 2033 liiget.

Tallinnas olid ühingul rätsepa- ja kingsepatöökojad (VSÜ rätsepa-õppetöökoda Narva maantee 9, VSÜ kingsepa-õppetöökoda Narva maantee 9, VSÜ päevapildi-õppetöökoda Pikk tänav 49-7, VSÜ ortopeedia-mehaanika õppetöökoda Tatari tänav 3); Narvas – tisleri- ja kingsepatöökojad; Valgas – limonaaditehas.

Vaata ka
--------

* Eesti Sõjaveteranide Liit
* Veteranipäev

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti Entsüklopeedia.* 8. köide: *Tanulane–Yvon.* Tartu: Loodus, 1937, lk 1022.
2. ↑  Eesti Vigastatud Sõjameeste Ühing 1919-1940 ERA.1652

Kirjandus
---------

* *EVSÜ 90 : Eesti Vigastatud Sõjameeste Ühing 1917/2007*. Kirjutanud, koostanud, toimetanud Jüri Teras. Tallinn : Eesti Vigastatud Sõjameeste Ühing, 2007. – 159 lk. ISBN 9789949155118 (köites)
**Kopyś** (transkribeerituna **Kopõss**) on alev, endine linn Valgevenes Viciebski oblastis Orša rajoonis. Asub Dnepri idakaldal. 

Kopyśis asuvad keskkool, kultuurimaja, raamatukogu. Alevis on jõesadam. Alevis asub keraamikat tootev ettevõte «Воршабудматэрыялы», metsatööstus, väike pagaritööstus. Kopyś on traditsiooniline savitoodete valmistamise keskus.

Ajalugu
-------

Kopyś ilmus ajalooareenile aastal 1059 kui linn Połacki vürstiriigis. Aastal 1116 vallutas linna Smolenski vürstiriik. XII sajandil asus seal kaubanduskeskus, kus laaditi maha Dneprit mööda Smolenskisse minevad kaubad.

XIV sajandi algul liideti Kopyś Leedu Suurvürstiriigiga. Linna püstitati loss, mis kuulus algul Ostrogskitele, hiljem aga Radziwillidele ja Neuburgeritele. XV sajandil sai linnast kohalik keraamikatoodete valmistamise keskus. Põhjasõja ajal rüüstasid Vene väed linna. 

Aastast 1772 sattus Kopyś esimesel Poola jagamisel Venemaa koosseisu. Aastal 1848 rajati linna õllekoda. XIX sajandi lõpus oli Kopyśis 7 õigeusu ja üks katoliku kirik, lisaks veel protestantide kirik ja sünagoog. 

Aastast 1924 Valgevene NSV osa. Aastal 1938 sai Kopyśist ametlikult alev. Toona oli seal 10 000 elanikku. Teises maailmasõja ajal jaanuaris 1942 lasti maha 250 Kopyśi elanikku.

Kopyśi elanikke
---------------

* Veniamin Blažennõi – luuletaja
* Fjodor Vrontšenko – Vene Keisririigi rahandusminister
* Mihhail Vrontšenko – Vene kindral
* Sofia Druker – Valgevene laulja
* David Remez – Iisraeli poliitik
* Alaksandr Łukašenka – Valgevene president

* Kopyśi kirik Kopyśi kirik

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kopyś** |

* Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
* Kopyś veebientsüklopeedias
* Kopyśi kahhel YouTube'is
**FC KTP** on Soome linna Kotka jalgpalliklubi, mis mängis aastatel 2003–2008 ja 2015 riigi kõrgliigas. KooTeePee esindusvormi põhivärvid on roheline ja valge.

Eesti Eesti ja eestlased
------------------------

### Eesti mängijad

| Mängija | Aastad | Mänge ja väravaid liigas |
| --- | --- | --- |
| Liivo Leetma | 2005–2006 | 27 mängu; 1 värav |
| Kaarel Usta | 2016– | 9 mängu; 1 värav |

Ajalugu
-------

### FC KooTeePee

FC KooTeePee loodi algselt kui Kotka TP duubelmeeskond. 2000. aastal klubi iseseisvus. Samal aastal mängis Kotka TP Veikkausliigas, kuid langesid Ykköneni ja läksid lõpuks pankrotti. Samal hooajal tõusis KooTeePee Kolmonenist Kakkoneni, ning järgmise kahe aastaga tõusti kõrgliigasse (peatreenerid olid alguses Pasi Rautiainen ja seejärel Ismo Lius).

Hooajal 2013 mängis klubi Ykkönenis ja treener oli Sami Ristilä.

### FC KTP

2013. aasta detsembris tegid FC KooTeePee ja Kotkan Työväen Palloilijat ühinemislepingu, mis võimaldas FC KooTeePee-l lühendada oma nimeks FC KTP. Nimetust FC KTP kasutatakse ametlikel eesmärkidel, esindusmeeskonda nimetatakst KTP-ks.

KTP sai 2014. aastal Ykönenis teise koha, kuid kuna FC Honka ei saanud Veikkausliigas mängimiseks luba, siis pääses nende asemel kõrgliigasse KTP.

2015. aasta suvel muutis klubi oma visuaalset identiteeti ja brändi, mis tähendas ka klubi logo muudatusi. Uuel logol on viie vertikaalse rohelise triibu asemel neli. Muutus oli klubi toetajate seas vastuoluline.

Saavutused
----------

* **Liigacup**

**2. koht (1):** 2006
* **Ykkönen**

**Võitja (1):** 2002
**2. koht (1):** 2014
**3. koht (1):** 2013
* **Kakkonen**

**Võitja (1):** 2001

Vaata ka
--------

* Kotka TP

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------
Tsurunomai sild sildab Tsugaru-fujimi järve ühte soppi. Taamal Iwaki vulkaan (foto 2012)
**Tsurunomai sild** (jaapani 鶴の舞橋 *Tsurunomai-hashi*) on puitsild Tsuruta linnas Aomori prefektuuris Jaapanis. Sild ühendab Tsugaru-fujimi järve loodeosas moodustunud 200 meetri laiuse järvesopi kaldaid.

Puitsild on tehtud jaapani krüptomeeriast ja see on üks Jaapani pikkadest puitsildadest (pikim on Hōrai sild, mille pikkus on 897 meetrit). 

Tsurunomai sild on Tsuruta linna vaatamisväärsusi ja asub maalilises Fujimi järvepargis, mis on koduks paljudele õnnekurgedele. Jaapanlaste meelest meenutab madalate sillakaartega rajatis õnnekurgi õhus liuglemas, taustaks Iwaki vulkaan.

Tsurunomai silla üldpikkus on 300 m ja see ehitati 1994.aastal.

* Kolme madala sillakaarega Tsurunomai puitsildKolme madala sillakaarega Tsurunomai puitsild
* Tsurunomai sild on kergliiklussildTsurunomai sild on kergliiklussild
* Aomori prefektuur on üks neid piirkondi Jaapanis, kus levib  jaapani krüptomeeriaAomori prefektuur on üks neid piirkondi Jaapanis, kus levib jaapani krüptomeeria

Viited
------

1. ↑  Tsuru-no-Mai Bridge. en-aomori.com
2. ↑  Tsuru no Maihashi Bridge. en-tsuruta.com
**ZeroTurnaround** AS on Eestis asutatud tarkvaraettevõte, mis loob arendusvahendeid Java EE arendus- ja tootekeskkondadele (JRebel ja LiveRebel).

Juunis 2011 korraldas ZeroTurnaround konverentsi GeekOut Estonia, mis oli esimene Java konverents Eestis. Samal kuul sai ettevõte auhinna *2011 JAX Innovation Award for Most Innovative Java Technology* toote JRebel eest.

Praegu arendab ZeroTurnaround edasi enda tooteid JRebel and LiveRebel, mis lihtsustavad Java EE tarkvara arendust ja hooldust ja põhinevad Java virtuaalmasinal (JVM).

2017. aasta lõpus müüsid eestlastest omanikud ettevõtte ameerika firmale Rogue Wave.

JRebel
------

JRebel (esialgse nimega JavaRebel) on Nortali uurimis- ja arendusosakonna leiutis tarkvaratootmise efektiivsuse tõstmiseks, mida hakati arendama 2006. aastal. Programm võimaldab Java programmeerimiskeeles kirjutatud tarkvara töökindlust ilma ooteajata kontrollida. 2009. aastal võitis JRebel Jolt Awardsi produktiivsuse auhinna. Alates 1. augustist 2009 arendatakse JRebelit ettevõttes OÜ ZeroTurnaround.

Viited
------

1. ↑  JAX Innovation Awards 2011 Winners
2. ↑  "Eestlased müüsid ZeroTurnaroundi maha" Äripäev, 29. november 2017
3. ↑  "Webmedia lööb laineid revolutsioonilise leiutisega" Eesti Ekspress, 15. november 2007
4. ↑  "Webmedia võidutses tarkvaratööstuse "Oscarite" jagamisel"[*alaline kõdulink*] Eesti Ekspress, 12. märts 2009
Pjuniku fännisektor staadionil
**Jerevani FC Pjunik** (armeenia keeles Ֆուտբոլային Ակումբ Փյունիկ Երևան, *Futbolayin Akumb P’junik Jerevan*) on Armeenia jalgpalliklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Jerevanis. See mängib Armeenia jalgpalli kõrgliigas. 'Pjunik' tähendab armeenia keeles 'fööniks'.

Klubi on asutatud 20. jaanuaril 1992. Pjunik on kõigil hooaegadel mänginud Armeenia kõrgliigas. See on Armeenia edukaim jalgpalliklubi, olles võitnud 31 tiitlit. Ülekaalukalt on see tulnud enim kordi Armeenia meistriks – kokku 15 korda. Lisaks on Pjunik enim kordi Armeenia karika (8) ja Armeenia superkarika (10) võitnud klubi.

Pjunik on korduvalt osalenud UEFA Meistrite Liiga ja UEFA Euroopa Liiga eelringides. Meistrite Liigas on parimaks tulemuseks kolmandasse ringi jõudmine hooajal 2022/23, kus aga kaotati Belgradi Crvena Zvezdale kahe mängu kokkuvõttes 0:7. Samal hooajal osales Pjunik UEFA Euroopa Konverentsiliiga alagrupiturniiril, kus saavutati Bratislava Slovani ja FC Baseli järel ning Vilniuse Žalgirise ees kolmas koht.

Pjuniki suurim rivaal on Jerevani Ararat.

Klubi kodustaadion on Vazgen Sargsjani Vabariigi staadion, mis mahutab 14 403 pealtvaatajat. See on samuti Jerevani Ararati ja Armeenia jalgpallikoondise kodustaadion.

Pjuniki noorteakadeemist on pärit mitmed Euroopa liigades mänginud Armeenia jalgpallurid, teiste seas Henrikh Mkhitarjan, Robert Arzumanjan, Karlen Mkrtšjan, Edgar Manušarjan, Varazdat Harohjan ja Gevorg Ghazarjan.

Saavutused
----------

* Armeenia kõrgliiga:
	+ **Võitja** (15): 1992, 1995–96, 1996–97, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2014–15, 2021–22
	+ Teised kohad (2): 2018–19, 2022–23
* Armeenia karikas:
	+ **Võitja** (8): 1995–96, 2002, 2004, 2009, 2010, 2012–13, 2013–14, 2014–15
	+ Teised kohad (3): 1996–97 2006, 2016–17
* Armeenia superkarikas:
	+ **Võitja** (10): 1998, 2002, 2004, 2005, 2007, 2008, 2010, 2011, 2015, 2022
	+ Teised kohad (6): 1996, 2003, 2006, 2009, 2013, 2014

Eesti mängijad
--------------

* Nikita Baranov (2022–)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht (*inglise keeles*)
Mait Agu 1998. aastal
Mait Agu 1990. aastal õpetamas missidele kõndimist
**Mait Agu** (1. oktoober 1951 – 1. september 1998) oli eesti koreograaf, mitme laste- ja noorte tantsupeo üldjuht.

Lõpetas 1969. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1969–1970 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat ja 1970–1972 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris (VI lennus). Aastal 1976 lõpetas ta Leningradi Riikliku Kultuuriinstituudi koreograafia erialal.

Töötas 1976. aastast Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõuna. 1992. aastast oli ta seal koreograafia õppetooli juhataja (1990 dotsent, 1994 professor). 1978. aastast (vaheaegadega) oli ühtlasi Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri lavalise liikumise ja tantsu õppejõud. 

Ta lavastas ja seadis tantse Eesti teatrites, sh Estonias, ja Eesti Televisioonis, kabareeprogrammides, Tallinnfilmis. Esines ka ise tantsijana Viru varietees ja välisriikides. Oli üliõpilaste laulu- ja tantsupeo Gaudeamus, noorte tantsupidude (1982, 1987, 1997) ja 1994. aasta üldtantsupeo üldjuht-pealavastaja. Ta oli ka 1992. aasta ESTO (New Yorgis) lavastaja. Juhtis harrastustantsurühmi Peiar, Kullaketrajad ja Soveldaja ning lõi neile ka tantse. 

Ta jõudis pealavastajana valmis teha suurema osa 1999. aasta üldtantsupeost, mille lavastamise võtsid enda kanda Mait Agu õpilased ja kaasteelised. 

Aastatel 1996–1998 oli Eesti Tantsupedagoogide Liidu esimees.

Tunnustus
---------

* 1984 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
* 1995 Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium
* 1996–1998 Eesti rahvatantsu talismani kandja

Mälestuse säilitamine
---------------------

1999. aastast antakse Tallinna Ülikooli koreograafia osakonna või õppekava initsiatiivil välja Mait Agu stipendiumi.

Isiklikku
---------

Koreograaf Märt Agu on tema poeg.

Mait Agu hukkus 46-aastaselt autoõnnetuses, sõites Tallinnas Laagna teel ehk Lasnamäe kanalis autoga vastu kanali betoontarindit.

Viited
------

1. ↑  "Gustav Adolfi Gümnaasiumi ajaloomuuseum. 1969: 51. lend". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2011. Vaadatud 9. juulil 2011.
**Artikkel** on ajakirjandus- või teadusväljaandes ilmunud mitteilukirjanduslik arutlev kirjutis. Tavaliselt nimetatakse artikliteks perioodilises väljaandes, almanahhis või kogumikus ilmunud tekste, tänapäeval võivad kõik need olla ka elektroonilised.

Ajakirjanduslikul artiklil on pealkiri, millele järgneb sissejuhatav juhtlõik ja ülejäänud tekst. Artikkel sisaldab enamasti uudist, kuid võib olla ka uuriv või kirjeldav (nt olukirjeldus). Üldjuhul avaldatakse ka artikli autori nimi. Artikliga võib kaasneda fotosid ja infograafikat: graafilisi elemente (kaardid, tabelid, diagrammid jms), mis illustreerivad teksti andmetega.

**Teadusartikkel** peab sisaldama uudseid uurimistulemusi, sellele põhitekstile eelneb sisukokkuvõte ehk resümee. Artikli põhitekst lõpeb järeldustega, millele järgneb viidatud kirjanduse loetelu. Enamasti on teadusartikli juures ka märksõnad. Teadusartiklite autorid on alati teada, anonüümseid teadusartikleid praktiliselt ei ilmu.

Vaata ka
--------

* juhtkiri
**Tsuuga** (*Tsuga*) on männiliste sugukonda kuuluv igihaljaste puude perekond.

Tsuuga perekonda kuuluvad liigid kasvavad Põhja-Ameerikas ja Ida-Aasias. Perekonnas on 8–10 liiki, millest Ameerikas kasvab 4 ja Aasias 4–6.

Puud kasvavad 10–60 meetri kõrguseks, rekord on 79 meetrit. Võra on koonusjas, mõnel Aasia liigil ebakorrapärane. Koor on hall või pruun, soomuseline ja tavaliselt sügavate pragudega. Oksad moodustavad lameda okkakanga, on tüve lähedal rõhtsad, aga kaugemal kõverduvad allapoole ja alumised oksad ulatuvad tihti maani. Noored oksad on väga painduvad. Pungad kasvavad puule talvel, nad on kerajad või pöördellipsoidsed ja mitte vaigused.

Okkad on lamedad ja tömbi otsaga, veidi nurgelised, 5–35 mm pikad ja 1–3 mm laiad. Okkad kinnituvad oksale ükshaaval ja paiknevad oksal spiraalselt. Okkad on alusel paindunud, nii et okkad kulgevad oksaga paralleelselt ja kõikide okaste lame pind on ühteviisi kas oksaga paralleelne või sellega risti. Okkad on oksa poolt kitsamad. Otsast on okkad kas sälguga, ümarad või teravad. Okka alumisel küljel on kaks õhulõheriba, mille vahel on kõrgem riba. Mertensi tsuugal ei ole okka alakülje õhulõhed märgatavad. Okka pealmisel küljel õhulõhesid ei ole, välja arvatud Mertensi tsuugal. Okkal on üks vaigukanal, mis asub ainsa juhtkimbu all.

Isaskäbid kasvavad üksikutena külgpungadest. Nad on 3–5, harva kuni 10 mm pikad, kerajad või pöördellipsoidsed, kollakasvalget kuni kahvatulillat värvi ja lühikese varre otsas. Tolmuterad ise on ümmargused ja kotjad. Emaskäbid kasvavad aastavanustele võrsetele. Nad on väikesed, ümmargused või silindrilised, 1,5–4 cm pikad, välja arvatud Mertensi tsuuga, mille käbid on pikemad, 3,5–8 cm. Käbid kasvavad ükshaaval kas võrse tipus või harvem selle küljel, rippuvad ja kas varreta või tillukese (kuni 4 mm pika) varre otsas. Käbid valmivad 5–8 kuud ja seemned pudenevad vahetult selle järel või siis järgmise aasta-kahe jooksul. Käbisoomused on õhukesed, nahkjad ja vastupidavad, aga kuju poolest erinevad. Kandelehed on väikesed.

Seemned on väikesed, 2–4 mm pikad ja 8–12 mm pika tiivaga. Seemnes on ka väike vaiguga täidetud mull, mis teeb seemne maitse ebameeldivaks.

Seemik tõuseb mullast välja ja on 4–6 idulehega.

Tsuuga puitu kasutatakse muu hulgas paberi tootmiseks. Puid kasvatatakse ka ilupuudena. Puukoort kasutatakse naha parkimiseks.

Liike
-----

* kanada tsuuga (*Tsuga canadensis*)
* karoliina tsuuga (*Tsuga caroliniana*)
* sitšhuani tsuuga (*Tsuga chinensis*)
* eriokkaline tsuuga (*Tsuga diversifolia*)
* himaalaja tsuuga (*Tsuga dumosa*)
* Forresti tsuuga (*Tsuga forrestii*)
* läänetsuuga (*Tsuga heterophylla*)
* Mertensi tsuuga (*Tsuga mertensiana*)
* Sieboldi tsuuga (*Tsuga sieboldii*)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tsuuga** |