recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dalou mäed** (hiina keeles 大娄山; Pinyin *Dàlóu Shānmài* ) on Hiina edelaosas Guizhou, Chongqingi ja Sichuani provintsi territooriumil asuv lubjakivi mäeahelik.

Ahelik kulgeb kirde-edela suunas ja selle kõrgeim tipp on Jinfo Shan (hiina keeles 金佛山 Pinyin *Jīnfó Shān*) (2251 m) (Chongqing).

Ühe uuema uurimuse kohaselt, mis viidi läbi Guizhou ja Chongqingi provintsis, sh Jinfo Shanil (uurimisala (27°43′44″–28°56′14″N, 107°15′53″–108°04′46″E, kõrgus 840–1200 m merepinnast) kasvavate hõlmikpuude kloroplasti DNA-d uurides, on seal kasvavad hõlmikpuud (*Ginkgo biloba* L.) tõenäoliselt jääaja jäänukliik (inglise keeles *glacial refugia*) ja osa hõlmikpuude looduslikust levilast. 

Dalou mäestik on pelgupaik mitmetele jäänukliikidele, nagu kataia (*Cathaya argyrophylla* Chun et Kuang), *Cercidiphyllum japonicum var. sinense* Rehder & E. H. Wilson, lehearmipuu (*Tetracentron sinense* Oliv. tuvipuu (*Davidia involucrata* Baill.) ja hiina tulbipuu (*Liriodendron chinense* (Hemsley) Sargent, kuid põllumajanduse intensiivistumise oludes on enamik taimepopulatsioone hävitatud (Fu ja Jin, 1992; viidanud Tang jt, 2012).

Viited
------

1. ↑  Cindy Q. Tang, Yongchuan Yang, Masahiko Ohsawa jt, *Evidence for the persistence of wild Ginkgo biloba (Ginkgoaceae) populations in the Dalou Mountains, southwestern China*, 30. juuli 2012, doi: 10.3732/ajb.1200168, Am. J. Bot. August 2012, 99. väljaanne, nr 8, lk 1408-1414, vaadatud 17. märtsil 2017.

Välislingid
-----------

* Cindy Q. Tang, Yongchuan Yang, Masahiko Ohsawa jt, *Evidence for the persistence of wild Ginkgo biloba (Ginkgoaceae) populations in the Dalou Mountains, southwestern China*, 30. juuli 2012, doi: 10.3732/ajb.1200168, Am. J. Bot. august 2012, 99. väljaanne, nr 8, lk 1408-1414, vaadatud 17. märtsil 2017

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Dalou Mountains seisuga 18.03.2017*.
**Urutüll** (*Thinornis novaeseelandiae*) on tülllaste sugukonda kuuluv Uus-Meremaa endeemne lind. Urutülli maoorikeelne nimi on Tuturuatu.[*viide?*]

Levik ja kaitse
---------------

Urutüll asustas kunagi Lõunasaare rannikut, kuid 1870. aastateks suri sealt välja tõenäoliselt kasside ja rändrottide tõttu. Liik jäi alles Rangatira saarel ja sealt on teda ümber asustatud mõnedele saartele Chathami saartel ja Põhjasaare lähedal. 
Urutüll on maailma haruldasemaid kahlajaid.
2009. aastal hinnati urutüllide arvuks 250 isendi ümber. 
Rangatira saare ja kõiki ümberasustatud populatsioone seiratakse igal aastal.

Välimus
-------

Urutülli pikkus on 20 cm. Täiskasvanud isaslinnu laup, kurgualune ja pea küljed on mustad, täiskasvanud emaslinnul pruunid. 
Täiskasvanud urutülli pealagi ja kere ülapool on hallpruunid, kere alapool valge, nokk oranžpunane ja musta tipuga, jalad oranžid. Noorlinnul on pea ja kael valged, pealagi ja silma ümbruse laik pruunhallid, nokk pruun, oranži tüvikuga.

Eluviisid
---------

Urutüll teeb pesa tiheda taimestiku või kivirahnu alla. Kurnas on kaks kuni kolm muna.
Toiduks tarvitab väikeseid koorikloomi, limuseid ja selgrootuid.

Välislingid
-----------

* Birdlife International
**Heli kokkupuude** (ka **helirõhu kokkupuude** või **helirõhu ruutude ajaintegraal**) on defineeritud kui ruutu võetud helirõhu ajaintegraal. SI-süsteemis on heli kokkupuute ühikuks ruutpaskal korda sekund (Pa²·s).

Matemaatiline definitsioon
--------------------------

Heli kokkupuudet tähistatakse tähega {\displaystyle E\_{p,t}} ja valemina avaldub ta kujul

{\displaystyle E\_{p,t}=\int \_{t\_{0}}^{t\_{1}}p^{2}(t)dt},

kus

* {\displaystyle t\_{0}}on ajavahemiku algusaeg
* {\displaystyle t\_{1}}on ajavahemiku lõppaeg
* {\displaystyle p(t)}on helirõhk ajahetkel {\displaystyle t}.

Kui heli kokkupuute leidmisel on kasutatud mõnda kaalufunktsiooni, nimetatakse teda *kaalutud heli kokkupuuteks* ( ka kaalutud helirõhu ruutude ajaintegraal, kaalutud helirõhu kokkupuude). Näiteks inimeste kuulmistundlikkusega arvestamiseks on õhuakustikas kaalutud heli kokkupuute arvutamisel helirõhk A-korrektsiooniga kaalutud.

Heli kokkupuutetase
-------------------

**Heli kokkupuutetase** (ka **SEL, helirõhu ruutude ajaintegraali tase, helirõhu kokkupuutetase**) on kümme korda kümnendlogaritm helirõhu ruutude ajaintegraali (heli kokkupuute) {\displaystyle E\_{p}} suhtest määratud kontrollväärtusesse {\displaystyle E\_{0,p}}detsibellides. Heli kokkupuutetaset tähistatakse {\displaystyle L\_{E,p}} Heli kokkupuutetase on defineeritud kui

{\displaystyle L\_{E,p}=10\log \_{10}{\Bigl (}{\frac {E\_{p}}{E\_{p,0}}}{\Bigr )}\,\mathrm {dB} ,}

kus

* {\displaystyle E\_{p}} on heli kokkupuude;
* {\displaystyle E\_{0,p}} on heli kokkupuute kontrollväärtus;

Õhus kasutatakse heli kokkupuute kontrollväärtusena {\displaystyle E\_{0,p}=400\,\mu \mathrm {Pa} ^{2}\cdot \mathrm {s} .}

Heli kokkupuutetaset saab arvutada ka helirõhutasemest. Ajavahemikul pikkusega {\displaystyle T} esineva heli kokkupuutetase {\displaystyle L\_{E,p}} on seotud helirõhutasemega {\displaystyle L\_{p}} läbi järgneva seose

{\displaystyle L\_{E,p}=L\_{p}+10\log \_{10}T}.

A-korrigeeritud heli kokkupuutetaset tähistatakse {\displaystyle L\_{AE}} ja mõõdetakse detsibellides (dB).

Vaata ka
--------

* Helirõhk
* Heliintensiivus
* Helikestus

Viited
------

1. ↑  "Letter symbols to be used in electrical technology – Part 3: Logarithmic and related quantities, and their units", *IEC 60027-3 Ed. 3.0*, International Electrotechnical Commission, 19 July 2002.
**Tallinna Klaveriduo** on Eesti klaveriduo, mille moodustavad Nata-Ly Sakkos ja Toivo Peäske. 

Tallinna Klaveriduo alustas tegevust 1974. aastal Leningradi Konservatooriumis, kus Nata-Ly Sakkos ja Toivo Peäske täiendasid end kammeransambli assistentuur-stažuuris professor Tamara Fiedleri klassis. Duo astus esimest korda üles 9. jaanuaril 1975 Leningradi Konservatooriumi saalis, duo esimene Eesti-kontsert toimus Estonia Kontserdisaalis 2. detsembril 1975.

Tallinna Klaveriduo on andnud kontserte Eestis, Soomes, Rootsis, Saksamaal, Inglismaal ning endise Nõukogude Liidu linnades, sh sellistes mainekates saalides nagu Peterburi Filharmoonia Suur ja Väike saal, Moskva konservatooriumi Väike saal ja Rahmaninovi saal, Stockholmi Konserthuset, Londoni Kings Place jt. Solistina on duo üles astunud Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri, Peterburi Sümfooniaorkestri, Uurali Filharmoonia Orkestri (Jekaterinburgis) ja Novosibirski Sümfooniaorkestriga. Dirigentidest on tehtud koostööd Eri Klasi, Kurt Wössi (Austria), Andrei Boreiko (Venemaa), Arvo Volmeri, Toomas Vaviloviga jt. Duo on osalenud Balti festivalil Stockholmis, Eesti Kultuuripäevadel Karlsruhes, Jyväskylä suvefestivalil, festivalidel „Nyyd" ja „Klaver" ning mitmetel rahvusvahelistel festivalidel Venemaal (Peterburi, Jekaterinburg, Nižni Novgorod, Novosibirsk), Gruusias (Thbilisi), Leedus (Šiauliai), Inglismaal (London) ja mujal. Lisaks on duo olnud festivali „Klaveriduode festival Tallinn 2000" korraldaja.

Tallinna Klaveriduo osaleba ka 2002. aastal loodud klaveriorkestris, kuhu kuuluvad veel lisaks klaveriduod Kai Ratassepp – Mati Mikalai, Piret Habak – Reet Ruubel Kopvillem ning Piret Väinmaa – Lauri Väinmaa.

Klaveriduo repertuaaris on praktiliselt kogu oluline muusika kahele klaverile ja hulk teoseid neljale käele. Esiettekandele on toodud ligi 70 Eesti heliloojate teost, sh Jaan Rääts, Lepo Sumera, Raimo Kangro, Alo Põldmäe, Johan Tamverk, Mati Kuulberg jpt.

Tunnustus
---------

* 1990 Eesti muusika aastapreemia
* 2015 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia

Viited
------

1. 1 2  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 553.
2. 1 2 3 4  Tallinna Klaveriduo. Eesti Muusika Infokeskus.
Hauatähiseid kalmistul (2015)
Ristikatkega hauatähis (2015)
Erich von Samson-Himmelstjerna haua tähis (2015)
**Urvaste mõisa kalmistu** on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ruhingu külas Antsla vallas Võru maakonnas.

Ajalugu
-------

Kalmistu rajasid arvatavasti millalgi 19. sajandil Urvaste mõisa tollased omanikud Samson von Himmelstjernad. Teadaolevalt on sinna maetud 13 lahkunut.

Kirjeldus
---------

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 300 meetri kaugusele põhjakirdesse.

Kalmistu on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid seal on säilinud algseid hauatähiseid. Osaliselt on säilinud ka kalmistule viiv lehise-, vahtra ja kuuseallee.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1858 - Reinhold Johann Ludwig von Samson-Himmelstjerna (27. juuni (vkj) 1778 – 26. november (vkj) 1858)
* 1914 - Erich von Samson-Himmelstjerna (7. oktoober (vkj) 1876 – 21. juuni (vkj) 1914)

Viited
------

1. ↑  Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Lk 79

Kirjandus
---------

* Alo Särg. "Urvaste (*Urbs*)". - Võrumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2011. Lk 49-50
* Valdo Praust. "Urvaste mõis (*Urbs*)". // Võrumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2012. Lk 247
* Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

Välislingid
-----------

* Urvaste mõisa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Võõrkeelse kirjanduse osakond** on Tallinna Keskraamatukogu osakond, mis asub Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis aadressil Liivalaia tänav 40. Siin asub osakond alates 1999. aastast. 

Võõrkeelse kirjanduse osakond paikneb endise Sotsiaalpanga ruumides. Osakond koosneb järgnevatest teenindusüksustest: kojulaenutus, laste- ja noorteteenindus, lugemissaal, loovuse tuba ja koolitusklass. Osakonnas on umbes 143 000 teavikut ning seal on võimalik kasutada WiFi't ja lauaarvuteid.

Raamatukogus on teavikuid vene, inglise, soome jpt keeltes.

Tallinna Keskraamatukogu osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.

Viited
------

1. ↑  Võõrkeelse kirjanduse osakonna ajalugu Tallinna Keskraamatukogu kodulehel[*alaline kõdulink*]

Kirjandus
---------

* Kaie Idarand. Mälestusi Tallinna Keskraamatukogu võõrkeelse kirjanduse osakonnast 2003-2006. - Tallinna Keskraamatukogu 1907-2007. Tallinn 2007. Lk 250-251.

Välislingid
-----------

* Võõrkeelse kirjanduse osakond Tallinna Keskraamatukogu kodulehel
**Johann Lüdig** (1. aprill vkj 1819 – 17. aprill 1883) oli esimene eestlasest mõisnik Vigala kihelkonnas, Läänemaal. Abjas puusepaametit pidav J. Lüdig ostis aastal 1872 Päärdu mõisa koos Maande karjamõisa ja mõisamaadega omanikelt, Gustav Johann von Rennenkampff'ilt 81300 hõberubla eest.

Elukäik
-------

Johann Lüdig sündis Tori kihelkonnas, Taali vallas.  Töötades Abjas tislerina, omandas ta Penujas paar talu, peale mille müüki asus Enge ja Uduvere mõisate rentnikuks.  Edasi ostis J. Lüdig juba Päärdu rüütlimõisa Vigala kihelkonnas. Pastelde kandmise tõttu kutsunud naabermõisate omanikud teda hüüdnimega "Pastla Lüdig". 

Pärast J. Lüdig'u surma sai 1890. aastal mõisaomanikuks tema poeg Johann Lüdig Jr. (1853-1915). 1905. aasta ülestõusu ajal oli Päärdu ainus Vigala kihelkonna peamõis, mis pääses mahapõletamisest. Mälestuste kohaselt peetakse selle põhjuseks J. Lüdigi Jr. isikut ja suhtlemisoskust, kes oli edukas põllumees ning lugupeetud ümbruskaudsete talunike seas.

Johann Lüdigi järeltulijad olid mõisaomanikud 1908. aastani.

Viited
------

1. 1 2 3  "Kinnistute register Päärdu mõis".
2. ↑  "EAA.1275.1.548; 1836-1860, 1904".
3. 1 2  Jaan Jung. "Halliste ja Karksi kirikute ja kihelkondade ajalugu. Lk. 60".
4. ↑  "Velise kultuuri ja hariduse selts - Päärdu mõis".[*alaline kõdulink*]
5. ↑  "Eesti mõisaportaal- Päärdu mõis".

Välislingid
-----------

Kultuurimälestiste register - Perek. Lüdig'ite hauamonument Kivi-Vigala kalmistul
**Aari keel** kuulub Afroaasia keelkonna omo keelte hulka. Seda räägivad aarid Etioopias Lõunarahvaste, rahvusrühmade ja rahvaste osariigis. Kõnelejaid oli 2007. aastal umbes 285 000, neist 129 000 olid ükskeelsed. Peaaegu kõik aarid oskavad aari keelt, lisaks oskavad ka mõned naaberrahvaste esindajad aari keelt.

Kiri
----

Aari keelt kirjutatakse ladina või etioopia kirjas. Aari keele kõnelejatest on alla 10% kirjaoskajad. 

1997. aastal ilmus aari keeles Uus testament.

Fonoloogia
----------

Aari keel on toonikeel.

Keeles esinevad implosiivid ɓ ja ɗ ning heliline glotaalne frikatiiv ɦ.

Morfoloogia
-----------

Nimisõnad võivad lauses olla definiitsed või indefiniitsed. Nimisõnadel on kaks sugu (mees- ja naissugu), kaks arvu ja kolm käänet.

Tegusõnale liituvad aega ja isikut tähistavad sufiksid.

Süntaks
-------

Põhisõnajärg on SOV. Arvsõna, asesõna ja omadussõna järgneb nimisõnale.

Koopulal on allomorfid -∅, *-ye, -e*:

* kooné yʱints-í-*ye* „see on laps"
* kooné yʱints-i „see on laps"
* ʔí-baab-*e* „tema on minu isa"

Koopula eituseks kasutatakse prefiksit *dak-*:

* ʔitá galtá *dak*-kít-*e* „ma ei ole vana mees"

Viited
------

1. 1 2
2. ↑  Hayward, Richard J. 1990. Notes on the Aari Language. In Hayward, Richard J. (ed.), Omotic Language Studies, 425-493. London: School of Oriental and African Studies, University of London.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku kategooria: **Aari keel** |

* Aari keel maailma keelestruktuuride atlases (WALS)
*
**Tallinna Konstantin Pätsi Vabaõhukool** on kool Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis, aadressil Vabaõhukooli tee 7.

Kooli asutas riigivanem Konstantin Pätsi initsiatiivil 1938. aastal Eesti Punase Risti Peavalitsus. Kooli hoonete ehitusprojekti ideekavandite võistlusel võitis esikoha Paula Delachier-Ilvese projekt. Selle projekti järgi valmisid ehitusjoonised arhitekt Konstantin Bölault. Ehitustööde juhatajaks määrati insener Voldemar Kask. Nurgakivi pandi 15. septembril 1935. Kooliaia jaoks kinkis K. Päts oma talu küljest 2,5 hektarit maad.. Esialgu loodi kool eesmärgiga seal õpetada nõrgema tervise, alatoitumuse ja teiste selliste puudustega lapsi. Koolimaja ehitus lõppes jaanuaris 1938 ja kool alustas tegevust 1. märtsil 1938. Kooli pidulik avamine toimus 2. juunil 1938.

1948. aastal sai kooli nimeks **Kose-Lükati Sanatoorne Metsakool**. 1994. aastal taastati varasem nimi **Tallinna Konstantin Pätsi Vabaõhukool**.

Koolijuhatajad
--------------

* 1938-1940 Juhan Kull
* 1948-1951 Aleksandra Aalak
* 1951-1964 Eduard Plaan
* 1964-1974 Boriss Metsküll
* 1974-1980 AIeksander Lilles
* 1980-1983 Karl Tammet
* 1983-1984 Udo Laos
* 1984-2005 Valdek Berendsen
* 2005-2012 Mait Tõitoja
* 2012- Erle Kuusik (Põiklik)
* 2019- Ave Szymanel
* 2022- Erle Kuusik (Põiklik)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Tallinna Konstantin Pätsi Vabaõhukool (vaadatud 23.08.2021)

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
**Aargau kanton** on kanton Põhja-Šveitsis.

Kanton asub Aare jõe piirkonnas, mille järgi on ka nime saanud.

Aargau asus varakeskajal Alemannia ja Burgundia piiril ning oli tihti vaidlusaluseks piirkonnaks. Hiljem kuulus ta Švaabimaale. 10. sajandil sai Aargaust Habsburgide dünastia põlisala (nad olid toona Švaabi hertsogi vasallid) ning oli nende keskuseks 13. sajandini. Habsburgid rajasid sinna Habsburgi linnuse ning Muri ja Wettingeni kloostri. Viimased suleti 1841, mis tekitas palju paksu verd ja oli üheks ajendiks Sonderbundi tekkele 1845. aastal.

1415 läks Aargau Šveitsi Liidu koosseisu. Enamik aladest läks Berni kantoni koosseisu, teisi valitseti sõltlaskondadena. 1798–1803, Helveetsia vabariigi ajal, moodustus eraldi Aargau kanton. 1803. aastal liideti Aargauga ka Fricktal, mis oli aasta olnud eraldi kanton (varem kuulus seegi Habsburgidele).

Viited
------

1. ↑  Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019.

Välislingid
-----------

 Aargau – kasutusnäited, päritolu, sünonüümid ja tõlked Vikisõnastikus
 Aargau kanton – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Kantoni koduleht


Šveitsi kantonid

Aargau **·**  Appenzell Ausserrhoden **·**  Appenzell Innerrhoden **·**  Basel-Landschaft **·**  Basel-Stadt **·**  Bern **·**  Fribourg **·**  Genf **·**  Glarus **·**  Graubünden **·**  Jura **·**  Luzern **·**  Neuchâtel **·**  Nidwalden **·**  Obwalden **·**  Schaffhausen **·**  Schwyz **·**  Solothurn **·**  Sankt Gallen **·**  Ticino **·**  Thurgau **·**  Uri **·**  Valais **·**  Vaud **·**  Zug **·**  Zürich
**Helilooja** (saksa keeles *Tonsetzer*, *Tondichter*, *Tonschöpfer*) ehk **komponist** (ladina keeles *componere* 'kokku panema') on inimene, kes loob heliteoseid ehk tegeleb heliloomingu ehk komponeerimisega.

Helilooja võib enda loodud heliteoseid ise esitada ja/või esitavad (sh tõlgendavad ehk interpreteerivad) neid teised. Tänapäeval luuakse ka elektroakustilist ja elektroonilist muusikat, mille puhul heliteosed luuakse ja/või esitatakse osaliselt või täielikult elektroonika abil isegi kuni esitusinterpretatsiooni puudumiseni.

Eestikeelne nimetus
-------------------

Sõna "helilooja" tõi eesti keelde heliloojast keeleteadlane Karl August Hermann, kes on tublisti üle saja tänapäevani vastu pidanud sõna autor. Sõna "helilooja" üllitas Hermann 1887. aastal, kuid aastate jooksul tutvustas ta oma muusikaalastes kirjutistes veel selliseidki uudissõnu nagu "heliredel", "üksiklaul", "kirikulaul", "keelpill", "löökpill", "avamäng", "metsasarv", "tiibklaver" jm.

Vaata ka
--------

* Heliloojate loend
* Eesti Heliloojate Liit

Viited
------

1. ↑  Reet Kasik. Kust tuli helilooja? Sirp. 05.07.2019.
2. ↑  Sõna "helilooja" Sõnaveebis[*alaline kõdulink*] (vaadatud 28.10.2019).
3. ↑  Reet Kasik. Kust tuli helilooja? Sirp. 05.07.2019.

| * v
* r
Muusika |
| --- |
| Ajalugu | 

* Eelajalooline
* Vanaaeg
* Varajane
* Keskaeg
* Renessanssmuusika
* Barokk
* Klassitsism
* Romantism
* Nüüdismuusika

 | Viiulivõti |
| 

* Lääne muusika
* Idamaa muusika
* Maailmamuusika

 |
| Heliteos | 

* Helilooja
* Muusikavorm (ooper)
* Muusikastiilid
* Improvisatsioon
* Noodikiri
* Muusikateooria

 |
| Haridus | 

* Muusikateadus
* Muusikaajalugu
* Etnomusikoloogia
* Muusikateraapia

 |
| Produktsioon | 

* Muusik
* Laulusõnad
* Laul
* Album (kogumik
* kontsert
* stuudio)
* Plaadifirma
* Produtsent

 |
| Loendid | 

* Muusika mõisteid
* Muusikainstrumentide loend
* Muusikastiilide loend
* Muusikute loend

 |
| 

* **Kategooria**
* **Portaal**

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on ajakirjast; laulukoori kohta vaata artiklit Raduga (koor); organisatsiooni kohta vaata artiklit Raduga (organisatsioon); valgevene küla kohta vaata artiklit Raduha* |

---

**Raduga** (vene keeles *Радуга*) oli Eestis aastail 1986–2006 ilmunud venekeelne ajakiri, ajakirja Vikerkaar paralleelväljaanne.

Aastail 1989–1990 levitati ajakirja üle Nõukogude Liidu.

Töötajaid: Tatjana Teppe, Alla Kallas, Boriss Štein, Elvira Mihhailova, Mariina Tervonen, Mihhail Veller, Veera Prohhorova, Inna Martoja, Artur Laast, Igor Žurjari-Ossipov.

> „Raduga oli ilmselt ainus venekeelne väljaanne maailmas, kus on algusest lõpuni rahulikult ja ilustamata jutustatud Eesti okupeerimise lugu MRP-st alates ja brežnevliku venestamisega lõpetades."
> 
> 
>  – Teet Kallas
> 
>

Tunnustus
---------

* 1997 Koosmeele auhind

Vaata ka
--------

* Tallinn (ajakiri)
* Võšgorod (ajakiri)

Viited
------

1. ↑  Kotjuh, Igor 2006. Raduga sulgemine kui eestivene kirjanduse lugu. *Sirp* 15 (21. aprill).
2. 1 2  Dmitri Kotjuh, Ajakiri Raduga sõsarväljaande Vikerkaar taustal: sisu ja retseptsioon
3. ↑  Teet Kallas. Kas teate, kui vähe nendega räägitakse ... Postimees, 5. mai 2007
**Heli Nõmmsalu** (sündinud 21. oktoobril 1957 Loksal) on eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
-------

1976. aastal lõpetas Nõmmsalu Loksa Keskkooli, 1981 TÜ bioloogia osakonna, 1984–87 Eesti Maaviljeluse Instituudi aspirant, Ph.D. (taimekasvatus, 1993, EPMÜ), väitekiri "Ida-kitseherne sordi 'Gale' biokeemiline koostis sõltuvalt arengufaasist ja ädala niitmise ajast" (Saku, 1993).

Nõmmsalu oli 1987–88 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi maaviljeluse osakonna nooremteadur, 1988–94 uute söödakultuuride grupi teadur, 1994–1998 EMVI rohumaaviljeluse ja mikrobioloogia osakonna teadur, 1998–2004 Taimetoodangu Inspektsiooni taimekaitse osakonna peapsetsialist, aastast 2004 osakonna juhataja.

Teadustöö
---------

Heli Nõmmsalu uurimisvaldkonnad on söödakultuurid, nende keemiline koostis ja söödaväärtus. Esinenud ettekannetega konverentsidel kodu- ja välismaal. 15 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Fodder Galega (kaasautor). Saku, 2001
* Ida-kitseherne kasvatamine ja kasutamine (kaasautor). Saku, 2006

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku, 2006, 60, 139

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Autoportree (1851)
Autoportree (1879)
**Vassili** **Perov** (vene Василий Григорьевич Перов; tegelik perekonnanimi Kridener; 2. jaanuar 1834 (21. detsember 1833 vkj) Tobolsk – 10. juuni 1882 (29. mai 1882 vkj) Kuzminki küla tänapäevasel Moskva maa-alal) oli vene maalikunstnik, peredvižnikute ühingu asutajaliige.

Perov oli parun G. K. Krideneri sohipoeg. Perekonnanimi Perov oli algul tema hüüdnimi ja selle pani talle mittekoosseisuline köster, kes ta kirjutama õpetas.

Perov lõpetas Arzamassi kreiskooli ja astus Arzamassi kunstikooli, mida juhatas Aleksandr Vassiljevitš Stupin.

1853 astus ta Moskva maali-, raid- ja ehituskunstikooli. 1856 pälvis ta väikese hõbemedali imperaatorlikule kunstide akadeemiale esitatud etüüdi eest poisi peast. 1858 pälvis ta juba suure hõbemedali maali "Ringkonnapristavi sõit uurimisele" eest. 1860 sai ta väikese kuldmedali maalide "Hauastseen" ja "Köstri poeg, kes saab esimese teenistusastme" eest. 1861 pälvis ta suure kuldmedali maali "Külajutlus" eest.

Suure kuldmedaliga kaasnes õigus riigi arvel sõita välismaale. Perov asus reisile 1862. aastal külastades Saksamaa linnu ja Pariisi. Oma selle perioodi maalides kujutas ta euroopa tänavaelu. Ta naasis Moskvasse enne tähtaega.

1866 sai Perov akadeemikuks, 1871 professoriks Moskva maali-, raid- ja ehituskunstikoolis. Umbes sel ajal sai temast peredvižnikute liikumise üks asutajaist.

Perov suri 1882 Moskva-lähedases Kuzminki külas tuberkuloosi ja on maetud Doni kalmistule.

"Troika" (1866)
"Jahimehed puhkavad" (1871)

Looming
-------

Vassili Perov armastas maalida lihtrahvast. Talupoegi kujutas ta tõepäraselt ja suure kaasaelamisega. Loomingus on üks läbivaid teemasid matused, leinajate ja orbude kujutamine. Korduvalt kujutab ta maalidel rikaste ja vaeste vastuolu.

Perovil on palju religioosseid maale, kuid neil on tähelepanu pööratud mitte niivõrd piiblisündmustele kui kaasaja, 19. sajandi lihtrahvale, mitte niivõrd sellele, mida nad usuvad, kuivõrd sellele, kuidas religioon neid mõjutab.

Perov on maalinud arvukalt portreid.

### Teoseid

* "Talupoegade ristikäik lihavõttepühal", 1861
* "Teejoomine Mõtištšis Moskva lähedal", 1862
* "Matus", 1865
* "Koduõpetajanna saabumine kaupmehe majja", 1866
* "Troika. Töökoja õpilased veavad vett", 1866
* "Raudteel", 1868
* "Jahimehed puhkamas", 1871
* Vladimir Dali portree, 1872
* Fjodor Dostojevski portree, 1872

### Galerii

* "Matus" (1865)"Matus" (1865)
* "Talupoegade ristikäik lihavõttepühal" (1861)"Talupoegade ristikäik lihavõttepühal" (1861)
* Vladimir Dali portreeVladimir Dali portree
* Aleksei Savrassovi portreeAleksei Savrassovi portree

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vassili Perov** |
Aasia impeeriumid ca 600 a eKr: Lüüdia, Vana-Egiptus, Mesopotaamia-Babüloonia, Meedia (kaardil kollasega), Pärsia impeeriumid
**Meedia riik** oli kunagine riik Iraani kiltmaa loodeosas.

Esimesed teated pärinevad meedlastest 9. sajandist eKr, alates 7. sajandist eKr muutus kuningriigiks, siis sattus mõneks ajaks sküütide võimu alla. Meedlased kuulusid indoeurooplaste hulka.

Suurvõimuna tõusis Meedia esile 7. sajandi eKr lõpukümnendeil, kui Assüüria oli purustanud Eelami. Hiljem, liidus Babülooniaga, purustas Meedia Assüüria ning vallutas Pärsia, Urartu ja Väike-Aasia kuni Halyse jõeni.

Ahhemeniidide territooriumite laienemine 559-330 eKr
614. aastal eKr ründas meedlaste kuningas Kyaxares liidus Babülooniaga Assüüriat, vallutas 612. aastal eKr Ninive ja viis 609. aastal eKr Assüüria purustamise lõpule.

Meedia võimu alla langesid seni Assüüriast sõltunud alad Mesopotaamiat põhja poolt piiravas mäestikuvööndis. Meedia valdused ulatusid Iraanist Anatoolia keskosani, riigi pealinn Ekbatana asus meedlaste tuumikaladel Lääne-Iraanis.

Meedia vasalli pärslaste kuningas Kyros II koondas 553 eKr oma väed Meedia kuninga Astyagese vastu. Lahingus Pasargadai all aastal 550 eKr võitsid pärslased meedlasi, edasi vallutas Kyros Meedia pealinna Ekbatana ja purustas Meedia sõjaväe.

Meedia kuningriik lakkas olemast, Kyros tõusis nii Pärsia kui ka Meedia valitsejaks ja liitis Meedia Ahhemeniidide riigiga. Kyros rajas oma uue riigi esimese pealinna võiduka lahingukoha lähedale Pasargadaisse.

 *Pikemalt artiklis Ahhemeniidide riik#Riigi teke*, *Kyros II*
4. sajandil eKr iseseisvus Meedia uuesti, kuid tunduvalt väiksema riigina (vaata Atropatene).
Iivi Lepik esinemas rahvusvahelise luulepäeva luulemaratonil Tallinna Keskraamatukogus 21. märtsil 2014
**Iivi Lepik** (sündinud 13. oktoobril 1942 Pollis Karksi vallas) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 1961. aastal Nuia Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (2. lend) ja töötas seejärel aastatel 1965–1993 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris näitlejana. Aastatel 1988–1989 oli Eesti Raadios diktor. Aastatel 1994–2009 oli Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis teadur.

Aastatel 1991–1997 (vaheaegadega) on ta õpetanud Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis lavakõnet.

Ta on esinenud luulekavades („Hingetulv", 1968, „Hamleti laulud", 1978, „Maarjamaa", 1988), koostanud kirjandusõhtute kavasid ja esinenud neis („Ununenud naisi"), mänginud telelavastustes („Koidikud on siin vaiksed", 1972; „Väikevend ja Karlsson katuselt", „Karlsson tembutab jälle", mõlemad 1988) ja aastast 2011 Nava Lava suvelavastustes. Koostanud teatriraamatuid („Ma jutustan teile oma loo. Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri teisest lennust", 2006, „GITIS. Eesti stuudio Moskvas 1948–1953", 2011, mõlemad koos Anne Tuulinguga; „Tants Kalevipoja ümber. Helmi Tohvelmani päevaraamat", 2008).

Isiklikku
---------

Tema elukaaslane on olnud Uno Vark.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2016. Vaadatud 26. juulil 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Iivi Lepik andmebaasis IMDb
**Johann Leonhard von Parrot** (1755 Mömpelgard – 1836) oli Eesti saksa ametnik, harrastusteadlane (lingvist ja ajaloolane).

Elulugu
-------

Johann Leonhard von Parrot oli arstist bürgermeistri poeg, Tartu ülikooli rektori Georg Friedrich Parroti vend ja tema poja Johann Friedrich Parroti naiseisa. Õppis 1771–79 Stuttgardis Karli akadeemias kameraalteadusi. Oli mitmes kõrges õukonnaametis Württembergi hertsogkonnas kuni ebasoosingusse sattumiseni 1811, hiljem elas peamiselt Gernsbachi lähedal Badeni suurhertsogkonnas, tegeledes metsakasvatuse ja -kaubandusega.

Viibides 1821 esimest korda Eestis, pani tähele eesti keele kõlalist sarnasust vanaprantsuse keele ja burgundia murdega. Hakkas harrastusteadlasena uurima tolleaegse Liivimaa rahvaste (eestlaste, lätlaste, liivlaste) keelt, ajalugu, mütoloogiat jm. Pööras erilist tähelepanu eestlastele ja eesti keelele, lähtudes omaaegsetest teadusarusaamadest rahvaste ajaloo ja keelesuguluse kohta. Rohkesti kirjalikke allikaid kasutades võrdles oma 1828 ilmunud uurimuses paljude Euroopa ja Aasia keelte sõnade kõla ja tähendust ning jõudis järeldusele, et eesti keel on lähedases suguluses keldi algkeelega, mida olevat rääkinud Noa oma järeltulijatega Ararati piirkonnas, kust siis rahvad järk-järgult teisenedes laiali rännanud. Parroti arvates räägiti eesti keelt varem kogu Baltikumis. Püüdis oma järeldusi toetada ajaloo ja mütoloogia andmetega. Samas uurimuses avaldas Parrot sadakond eesti vanasõna (saksa tõlkes) ja andis soovitusi eesti keele arendamiseks. Andmeid kaasaegse eesti keele kohta sai mh A. W. Hupeli teostest ja Otto Wilhelm Masingult. Parrot eestisõbralik uurimus on tüüpiline võrdlev-ajaloolise keeleteaduse embrüonaalstaadiumi teos, mis kuulub eesti rahvuslikku eelärkamisaega ning ootab täpsemat hinnangut tollase ja tänapäeva teaduse kontekstis.

Teoseid
-------

* Versuch einer Entwicklung der Sprache, Abstammung, Geschichte, Mythologie und bürgerlichen Verhältnisse der Liwen, Lätten, Esten mit Hinblick auf einige benachbarte Ostseevölker, von den ältesten Zeiten bis zur Einführung des Christenthums. Stuttgart, 1828; Berlin, 2. trükk 1839

Viited
------

1. ↑  Parrot, Johann Leonhard von TLÜAR rahvusbibliograafia isikud
2. 1 2 3  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Anvelt, L. Laanekask, H. Otto Wilhelm Masingu kirjad Johann Heinrich Rosenplänterile 1814–1832. Personalia. Tartu, 1995, 32
* Laanekask, H. Sõbrapilk eesti keelele 19. sajandi algupoolel: Johann Leonhard von Parrot. // Läänemere areaali rahvaste kirjakeele algusajad. Tartu, 1995, 20–21
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Tõmmukajakas
Munad
**Tõmmukajakas** (*Larus fuscus*) on sulestiku järgi merikajakaga sarnane kajakas, aga tema tiivad on tumedamad ja suuruselt ta veidi väiksem. Tema kaal on 560-1200 g. Tõmmukajakas on levinud Islandi, Fääri saarte, Suurbritannia, Bretagne'i poolsaare, Skandinaavia poolsaare, Soome, Eesti ja Karjala Vabariigi mererannikul ja suurtel järvedel, Äänisjärvel ja Laadoga järvel, Valge merel ja Murmanski oblastis.

Tõmmukajakas on rändlind. Ta talvitab Lõuna-Euroopas ja Aafrikas Atlandi ookeani rannikul, Vahemerel ja Mustal merel, Aafrika suurtel järvedel, Punasel merel ja Pärsia lahel.

Pesitseb tavaliselt kolooniates nii tasastel kui ka kaljustel merede, järvede ja suurte jõgede rannikuil. Talvitub merede rannikul.

Tõmmukajakas on peaaegu kõigesööja, mererannikul toitub peamiselt kalast. Samuti sööb närilisi, väikesi linde ja nende mune, usse ja putukaid.

Tõmmukajaka pesitsusaegset arvukust Eestis hinnatakse 50–100 paarile, talvist arvukust 0-5 isendile.

Vaata ka
--------

* Naerukajakas
* Kalakajakas
* Hõbekajakas
* Merikajakas
* Jääkajakas

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Tõmmukajakas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Linnakajakad on meie elustiili peegeldajad
Skulptuur epitaafilt Kenzis
**Barnim VI** (u. 1365 - 22. september 1405) oli Pommeri-Wolgasti hertsog aastatel 1394-1405. Ta oli Pommeri-Wolgasti Wartislaw VI poeg.

Barnim on tuntud piraatlusega tegelemise poolest. Sel eesmärgil püstitas ta Ahrenshoopi linnuse ja sadama, mille Rostock 1395. aastal purustas. Ta lubas Läänemerel Hansa Liidu laevu ründavatel Vitaalivendadel Peene jõge talvise varjupaigana ja Greifswaldi lahte baasina kasutada. 1398. aastal sõlmis ta Saksa orduga lepingu Vitaalivendi enam mitte toetada, kuid jätkas ise piraatlust. Ühel oma ekspeditsioonil püüdis Hansa Liit ta Kopenhaageni sadamas kinni. Aastatel 1400-1403 aitas ta Mecklenburg-Werle hertsogeid nende kampaaniates Lübecki vastu. Barnim ise sai korra Lübecki väravate ees haavata.

1405. aastal suri Barnim Musta surma tagajärjel. Selle saatuse vältimiseks läks ta palverännakule Kenzi Barthi lähedal, kuid suri 23. septembril 1405 teel olles Pütnitzis (nüüd Ribnitz-Damgarteni osa). Ta maeti Kenzi, kuhu tehti suur puust Barnimit meenutav kuju.

Abielu ja lapsed
----------------

Ta abiellus krahv Friedrich V tütre Veronikaga ja nad said vähemalt kaks poega:

* Barnim
* Wartislaw

* Kenzi kirik. Hiliskeskajal oli kirik lähedalasuva püha allika tõttu palverännakute peamine sihtkoht. Musta surma nakatunud Barnim suri palverännakul ja maeti Kenzi.Kenzi kirik. Hiliskeskajal oli kirik lähedalasuva püha allika tõttu palverännakute peamine sihtkoht. Musta surma nakatunud Barnim suri palverännakul ja maeti Kenzi.
* Kenotaaf Barnim VI-le Maarja kirikus Kenzis, sealhulgas puidust kujuKenotaaf Barnim VI-le Maarja kirikus Kenzis, sealhulgas puidust kuju
* Epitaaf Barnim VI-le Maarja kirikus KenzisEpitaaf Barnim VI-le Maarja kirikus Kenzis
* Hauakivi Barnim VI-le Maarja kirikus KenzisHauakivi Barnim VI-le Maarja kirikus Kenzis

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
* Pommeri hertsogkond
* Pommeri dünastia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Wartislaw VI** | **Pommeri-Wolgasti hertsog**1394-1405 | Järgnev**Wartislaw IX** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib rändrahnust, Metsatöllu albumi kohta vaata artiklit Iivakivi (album).* |

---

**Iivakivi** ehk **Vanapagana kivi** on gneissist hiidrahn Viljandi maakonnas Mulgi vallas Sudiste külas.

Kivi pikkus on 10,5 m, laius 5,8 m, kõrgus 3,0 m, ümbermõõt 25,7 m ja maapealse osa maht 46 m³. See on ümbermõõdu poolest Viljandi maakonna suurim rändrahn. Mahu poolest on suurim Labidakivi.

Rahn on piklik, korrapäratu põhiplaaniga, pealt sammaldunud ja murenenud.See on alusel laienev, mistõttu paikneb suures osas maa sees - moreenpinnases. Edelakülg on sirge ja tasane, lõhepinda jälgiv. Lõhesid on palju, kuid needd ei moodusta korrapäraseid süsteeme. Rahnu keskel on lohk, milles püsib vesi, lõunaküljel on sammaldumata liulaskerada.

Rahvapärimuse kohaselt pääsenud põhjaküljelt põrgusse. Vanapagan tassinud rahnu Võrtsjärvele silla ehitamiseks, kukk aga laulnud, vanakuri kaotanud võlujõu, kivi kukkunud sülest.

Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all.

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. ↑  Pirrus, Enn (2009). *Eestimaa suured kivid*. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus.
2. 1 2  "Iivakivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 30.12.2022.
3. ↑  "Iivakivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 30.12.2022.

Välislingid
-----------

* Iivakivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Iivakivi keskkonnaportaalis
* Olav Renno: "Sudistes asub Eesti kivi number üks" Sakala, 10. november 2005
* Sudiste küla eestigiid.ee
Barnim I, Pommeri hertsog
**Barnim I Hea** (u 1217/1219 – 13. november 1278) Greifide dünastiast oli Pommeri hertsog (*ducis Slauorum et Cassubie*) 1220. aastast kuni surmani.

Elu
---

Barnim I pitser
Hertsog Bogislaw II ja Pomereelia hertsogi Mestwin I tütre Miroslawa pojana sai ta pärast oma isa surma 1220. aastal Pommeri-Stettini hertsogkonna; kuid ta jagas võimu Pommeris oma nõo Wartislaw III-ga, kes resideeris Demminis. Kuna ta oli isa surma ajal alaealine, valitses umbes 1226. aastani maad tema ema Miroslawa Pomereelia Samboriidide dünastiast. Algselt veel Taani läänid, läksid Pommeri maad tagasi Saksa-Rooma riigile pärast mitme Põhja-Saksamaa vürsti võitu 1227. aasta Bornhövedi lahingus. Keiser Friedrich II pani Pommeri hertsogkonna 1231. aastal Askania Brandenburgi markkrahvide süseräniteedi alla, eirates Greifide dünastia omandit ja toites sellega pikaajalist Brandenburgi-Pommeri konflikti.

Pärast seda, kui tema nõbu Wartislaw III oli 1236. aasta Kremmeni lepinguga ametlikult aktsepteerinud Brandenburgi ülemvõimu, leppis hertsog Barnim I 1250. aasta Landini lepinguga vägevate Askania markkrahvidega kokku: ta tunnistas end Brandenburgi vasalliks ja pidi loobuma Uckermarki piirkonnast, sellegipoolest jõudis ta kokkuleppele, et tema nõo Wartislawi lään jääb tema surma järel Greifide dünastiale. Kui hertsog Wartislaw III 1264. aastal suri, suutis Barnim I kogu Pommeri hertsogkonna oma võimu alla ühendada. Ta edendas *Ostsiedlungit*, tuues hertsogkonda saksa asunikud ja kombed, rajas palju linnu, sealhulgas Prenzlau, Szczecin, Gartz, Anklam, Stargard, Gryfino, Police, Pyrzyce, Ueckermünde ja Goleniów. Ta oli tuntud ka heldete kiriklike asutamiste poolest ning toetas Kammini piiskoppide ilmaliku valitsemise laiendamist Kołobrzegi piirkonnas.

Hertsog Barnim suri Dąbie (*Altdamm*) linnas, nüüd Szczecini osa. Minnesinger Meister Rumelant kirjutas tema auks nutulaulu.

Abielud ja järglased
--------------------

4. septembri 1238 ja 18. juuli 1242 vahel abiellus Barnim I Mariannaga (suri 27. juunil 1252), kelle päritolu pole selge. Nad said ühe tütre:

* Anastasia (1245 – 15. märts 1317)

1253/1254. aastal abiellus Barnim I Margarethaga (pärast 1231 – enne 27. mai 1261), kelle päritolu üle vaieldakse. Nad said ühe poja:

* Bogislaw IV (enne 1258 – 19. veebruar 1309)

Enne 20. maid 1267 abiellus Barnim I Otto III tütre Mechtildega (u. 1255 – 20. detsember 1316). Nad said viis last:

* Miroslawa (u. 1270 – 23. detsembri 1327 ja 11. novembri 1328 vahel)
* Beatrix (suri 1315 või 1316)
* Mechtilde (suri noorelt, 1295)
* Barnim II (1277 – 28. mai 1295)
* Otto I (1279 – 30. või 31. detsembril 1344)

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
* Pommeri hertsogkond
* Pommeri dünastia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Bogislaw II, Pommeri-Stettin** | **Pommeri hertsog**1220–1278 | Järgnev:**Bogislaw IV** |
| Eelnev:**Wartislaw III, Pommeri-Demmin(*aastani 1264*)** |
Taavi ujuksild (*Taavisilta*) Poris Soomes
**Ujuksild** ehk **pontoonsild** (ka: **ujuvsild**) on sild, kus sillatekki kannavad ujuktoed (pontoonid). Pontoonide asemel on kasutatud sillatugede rollis ka praame ja paate. 

Ujuksildu kasutatakse peamiselt ajutiste sildadena – kas alalise silla avarii või remondi ajaks, sõjanduses väeüksuste kiireks veetakistusest üle viimiseks, looduskatastroofide tagajärgede likvideerimisel või muudel juhtudel. 

Vähemal määral kasutatakse ujuksildu alaliselt funktsioneerivate sildadena (näiteks Venemaal Biiski linnas üle Bija jõe või Pavlovo linnas üle Oka). Venemaa pikim, 750-meetrine pontoonsild, ühendab Habarovski eeslinna Bolšoi-Ussuriiski saarega.
Alalist ujuksilda on asjakohane paigaldada kohas, kus ei ole majanduslikult otstarbekas ehitada vundeeritud sillasammastega silda. Mitmeavalisel ujuksillal võib olla mõni sildeava avatav või teisaldatav laevade läbilaskmiseks.

Vaata ka
--------

* paadisild

Viited
------

1. ↑  EKKSS. 6. kd, 3. vihik (Tallinn, 2003)
2. ↑  "Pikim Venemaa pontoonsild" (vene).
**Gümüşhane provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Kirde-Türgis. Provintsi keskus on Gümüşhane.

Haldusjaotus
------------

* Gümüşhane ringkond
* Kelkiti ringkond
* Köse ringkond
* Kürtüni ringkond
* Şirani ringkond
* Toruli ringkond

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Gümüşhane provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
Kanalisatsioonikaevu luuk Krakówis. Luuk on kinnitatud alusele hingega
Vana-Rooma kivist kanalisatsioonikaevu kaas, 1. sajand pKr, leitud Viinist
Tänapäevane kanalisatsioonikaevu kaas Roomas kirjaga SPQR
**Kanalisatsioonikaevu kaas** ehk **kanalisatsioonikaevu luuk** on eemaldatav kaas, mis katab kanalisatsioonikaevusid.

Kanalisatsioonikaevu kaas aitab vältida inimeste ja asjade sissekukkumist kaevu ning takistada kõrvaliste isikute ligipääsu.

Kanalisatsioonikaevu kaasi kasutati juba Antiik-Roomas, kus neid valmistati kivist. Tänapäeval tehakse neid peamiselt metallist, kuid ka muust materjalist, näiteks betoonist või plastist. Valdavalt on kaaned ümmargused, kuid kasutatakse ka ruudukujulisi ja kolmnurkseid kaasi.

Metallist kanalisatsioonikaevukaaned pakuvad huvi ka metallivarastele.

Kaaneta kanalisatsioonikaev New Orleansis

Viited
------

1. ↑  Majandussurutis hoogustab Ida-Virumaal taas metallivargaid, 8.09.2008, veebiversioon (vaadatud 18.07.2015)

Välislingid
-----------

 Kanalisatsioonikaevu kaas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
"Svingerid" suunab siia. 2017. aasta Eesti filmi kohta vaata artiklit Svingerid (film).

**Svingerlus** on elustiil, kus suhtes inimesed vahetavad teineteise partnereid. [1] Paarid, kes tegelevad svingimisega tõestavad sellega tihti, et nende suhe on erakordselt tugev. Nad on aru saanud, et on olemas armastus ja on olemas seks. Svingerid hoiavad need kaks asja võõraste partnerite puhul teineteisest lahus. Nad mõistavad, et armastada ühte inimest tugevalt, ei tähenda, et ei võiks teistega voodirõõme jagada. *Svinger*’ite peod ei tähenda petmist, vaid vastupidi. Eesmärk on koos partneriga midagi erilist kogeda ja sellest ka paarina võita. Enne peole tulemist on oluline omavahel läbi rääkida sellised teemad nagu armukadedus, piirid ja tabud. Partnerit ei tohi survestada tegema midagi, mida ta teha ei taha. Need teemad on kahtlemata peamised, et suhet ergutada ja tugevdada, mitte lõhkuda.

Svingerdamise üks põhipunkte on see: kui üks ütleb EI, siis see tähendab EI. See tähendab, et kui ühele meist midagi ei meeldi, siis teine ei saa solvuda või jalgu trampida. Nii lihtsalt on ja teise arvamust tuleb aktsepteerida. Isegi kui see sulle ei meeldi.

See kas svingerdajad seksivad väljavalitud paaridega eraldi tubades, ühes voodis, kas teine pool jälgib/vaatab või seksib eraldi on kokkulepete ehk reeglite küsimus. Inimesed ja nende huvid on erinevad. Üks mis kindel, sellistel pidudel või sellistes klubides, ei pea üldse seksima kui sa ei taha. On neid, kes võtavad endale kolmandaks mehe, on neid, kes eelistavad naist. On neid, kes tahavad teha asju suuremas kambas ja neid, kes tahavad seksida kõrvuti ja neid kes tahavad seda teha eraldi. Selles tuleb muidugi eelnevalt omavahel kokku leppida, et mis on go ja mis no-go.

Viited
------

1. ^
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Valgevene asulast; jõe kohta vaata artiklit Sviri jõgi, järve kohta Sviri järv.* |

---

**Svir** (valgevene keeles *Свір*, *taraškievica* '​s *Сьвір*, poola keeles *Świr*, leedu keeles *Svieriai*) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Miadziełi rajoonis, Sviri külanõukogu halduskeskus. Svir asub Sviri järve kaldal Narači rahvuspargi territooriumil.

Asulas on keskkool, spordikool ja muusikakool, seal asuvad ka kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Sviris on toiduainetetööstus. Vaatamisväärsusteks on vanalinn, vanausuliste palvemaja, sünagoog, XX sajandi alguses rajatud mõisakompleks (suuremas osas Luščiki küla territooriumil) ja katoliku kirik (ehitatud 1649–1653, renoveeritud 1903–1909).

Ajalugu
-------

Pärimuse järgi rajas Sviri asula Daumantas, püstitades XIII sajandil Peruni pühamu kohale lossi. Asula esimesed dokumenteeritud omanikud olid Svirskid. Asula oli Vilniuse vojevoodkonda ja Ašmiany maakonda kuuluv alev. Aastast 1528 läks see Radziwillide valdusse.

Poola jagamisel läks Svir aastal 1795 Venemaa koosseisu. Algul hakkas alev kuuluma Słonimi, hiljem aga Vilno kubermangu. Aastal 1879 rajati sinna pruulikoda, aastal 1896 aga piiritusevabrik. Aastal 1897 oli Sviris telegraafijaam, kohtumaja, 34 ladu ja 12 võõrastemaja, 14 kõrtsi. Lisaks peeti seal viis korda aastas laata.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Svir Poola koosseisu. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi muudeti alev külaks. Svirist sai taas alev aastal 1958. Aastal 2008 muudeti Svir agrolinnakeseks.

Pilte
-----

* Sviri katoliku kirikSviri katoliku kirik
* Sviri panoraamSviri panoraam
* SvirSvir

Tuntud elanikke
---------------

* Aleksandr Ljahovski – Valgevene kabetaja
* Eduard Vajciachovič – Valgevene poliitik

Välislingid
-----------

 Svir – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vesiliku ootsüüdi kromosoom 
**Lambiharikromosoom** (inglise *lampbrush chromosome*) on kromosoomi suuremõõtmeline erivorm, mis esineb mitmete selgroogsete ja selgrootute loomade primaarsetes ootsüütides ning *Drosophila* spermatotsüütide meioosi esimese profaasi keskosa diploteenis.

Neile kromosoomidele on iseloomulik kromatiidide paljudest kromomeeridest lateraalselt välja ulatuvad ja ajas muutuva paiknevusega sajad lingud. Need on varieeruva pikkusega ning tõenäoliselt on neist igaüks geen, millelt toimub aktiivne transkriptsioon ehk RNA süntees. Seetõttu on lingud kaetud RNA ja valkudega ning need kaovad niipea, kui RNA süntees lõpeb. Lingude lõplik kadumine leiab aset siis, kui munarakk läbib diploteeni. Näiteks inimese ootsüütides võib see seisund kesta aastaid – alustades looteea 6–7 kuust kuni fertiilse ea lõpuni. See tähendab, et kromosoomidel võib labiharjataoline struktuur olla väga pikka aega.

Üks ling sisaldab alati sama DNA järjestust, mille pikkus on tavaliselt 50 000 – 200 000 DNA aluspaari, kuid on võimalik ka koosnemine enam kui miljonist aluspaarist. Neilt kromosoomiosadelt toodetakse suures koguses RNA-d, mis on vajalik valgusünteesiks. Suurem osa DNA-st jääb aga siiski tugevalt kondenseerunuks kromosoomi tsentraalsele teljele ning sealsed geenid ei avaldu.

Kõige paremini on lambiharjakromosoomid jälgitavad kahepaiksete oogeneesis, kui toimub esimene profaas. Sel ajal on homoloogilised kromosoomid, mis on eelnevalt duplitseerunud ja koosnevad seetõttu kahest tütarkromatiidist, läbi teinud ristsiirde ning veel kiasmide kohtades koos. Neil on pikkust kuni 800 μm, mistõttu saab neid vaadelda isegi valgusmikroskoobiga. Sabakonnaliste ovotsüütides ongi lambiharikromosoomid kõige suuremad ning seal neid ka esmakordselt vaadeldi (Walther Flemming 1882. aastal salamandril *Ambystoma mexicanum*).

Lambiharikromosoomidest on olnud kasu kromosoomide transkriptsiooniaktiivsuse uurimisel. See on võimalik tänu sellele, et erinevalt biosünteetiliselt inertsetest mitoosi kromosoomidest ja täiesti lahtipakitud ning lootusetult sassis interfaasi kromatiinist, mis ei luba ühte kromosoomi teisest eristada, on lambiharikromosoomidel hästi näha tugevalt kondenseerunud tütarkromatiidide osad ja lateraalsed lingud ehk individuaalsete kromatiidide transkriptsiooniliselt aktiivsed piirkonnad. Näiteks tõendati lambiharikromosoomide tsütoloogilistele uuringutele toetudes see, et kromosoomi moodustab algusest lõpuni üks DNA molekul.

Lambiharikromosoomid võivad olla isegi suuremad kui kahetiivaliste polüteensed kromosoomid, mis on sarnaselt esimestega erandlikud ja sisaldavad lahtikeerdunud kohti ehk puhve (*puff*), mis näitavad interfaasi ajal kohti, kus toimub aktiivne RNA süntees. Puhvid tekivad ja kaovad teatud kromosoomipiirkondades kindlates arengustaadiumides või vastusena keskkonnamõjutustele.

Termin "lambiharikromosoom" tuleneb arvatavasti sellest, et 19. sajandi lõpu tsütoloogidele meenutasid need kromosoomid petrooleumlambi klaasi puhastamisel kasutatud lambiharja. Tänapäevane vaste lambiharjale võiks olla pudelihari.

Vaata ka
--------

* Polüteene kromosoom

Välislingid
-----------

* Lampbrush chromosomes (*inglise keeles*)