recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hoplomachuse pronksist kuju 2. sajandist pKr, mis asub Berliini Uues Muuseumis
**Hoplomachus** (mitmuses *hoplomachi*; tõlkes 'soomustatud võitleja') oli Vana-Rooma gladiaator. Nimetus tuli Vana-Kreeka raskerelvastusega jalaväelase hopliidi nimetusest, kes oli Vana-Rooma leegionäride vastane ja selle gladiaatori eelkäija.

Relvastus
---------

Ta kandis Vana-Kreeka stiilis kõrgete sulgedega kiivrit ning väikest ümarat metallist, enamasti pronksist kilpi erinevalt hopliitidest, kellel oli suur ja raske kilp. Kaitsevarustuseks olid veel mõõgakätt kaitsev turvis *manica* ning tepitud või metallist reie- ja säärekaitse. Hoplomachus kasutas ründerelvadena torkeoda ja lühikest mõõka, lisaks oli varustuses pistoda.

Võitlus areenil
---------------

Hoplomachuse vastaseks võitlusareenidel oli põhiliselt raskerelvastust kandev gladiaator murmillo, kelle relvastus sarnanes Vana-Rooma leegionäride omaga. Nende kahe gladiaatori võitlus sümboliseeris Vana-Rooma leegionide lahinguid Kreekas ja hellenistlikus Idas.  Hoplomachus oli kergemalt soomustatud võitleja, kes suutis kiirelt ümber vastase liikuda. Lisaks oli ta eeliseks torkeoda kasutamise võimalus, mis vastasel puudus. Mõnikord oli Hoplomachuse vastaseks traaklane, kes oli samuti kergegladiaator.

Viited
------

1. ↑   Rooma areenivõitleja käsiraamat. Tallinn, AS Äripäev, 2017 lk 85
2. ↑  "Gladiators and Caesars: The Power of Spectacle in Ancient Rome" E. Köhne et al. (2000) pp. 51-56

Kirjandus
---------

* Philip Matyszak. Rooma areenivõitleja käsiraamat. Tallinn, AS Äripäev, 2017
Rudston Monolith, Suurbritannia kõrgeim menhir
**Menhir** on esiajast pärinev inimese püstitatud sambataoline tahumata või vähe tahutud kivirahn. 

Menhireid võib leida seismas üksikute monoliitidena, aga ka osana sarnaste kivirahnude grupist. Menhireid on väga erinevas suuruses, nende kuju on enamasti neljakandiline ja tipust kitsenev. Neid leidub Euroopas, Aafrikas ja Aasias, kõige enam on menhireid Lääne-Euroopas: Iirimaal, Suurbritannias ja Bretagne'is. Loode-Prantsusmaal on 1200 menhiri.

Ajalugu
-------

Menhirite otstarbe kohta ei ole ühest seisukohta. Sajandite jooksul on arvatud, et menhireid kasutasid druiidid inimeste ohverdamiseks, asukoha märgistena, keerukate ideoloogiliste süsteemide elementidena, kalendrina.

Menhirite püstitajate ühiskonnakorralduse, usuliste tõekspidamiste ja isegi keele kohta ei ole praktiliselt midagi teada. On välja selgitatud, et nad matsid oma surnuid ning oskasid kasvatada teravilja ja valmistada keraamikat, kivist tööriistu ja ehteid. Viimase ajani seostati menhireid Beakeri inimestega, kes elasid Euroopas hilis-neoliitikumis ja varasel pronksiajal. Viimased Suurbritannia megaliitidealased uuringud viitavad aga palju varasemale loomisajale, võib-olla isegi kuni kuus või seitse tuhat aastat tagasi.

Silmapaistvaimad menhirid
-------------------------

Kerloase menhir. Oma 9,5 meetriga on see kõrgeim püstine menhir Bretagne'is (arvatav kaal 150 tonni).
Bretagne Prantsusmaal paistab silma mehnirite leviku sageduse ja erinevate menhiritüüpide poolest. Suurim säilinud menhir maailmas asub Locmariaqueris Bretagne'is ning seda tuntakse nimega Suur menhir. Kunagi ligi 20 meetrit kõrge, lebab see nüüd neljaks tükiks murdununa maas. Menhiri kaal oleks tervikuna olnud 330 tonni. See on raskuselt kolmas objekt, mida on liigutanud inimesed ilma mootori jõul töötavate masinateta.

Teine kõige suurem menhirite kontsentratsioon Prantsusmaal on Cham des Bondonsis, mis asub Sevennide platool.

Vaata ka
--------

* Megaliit

Viited
------

1. ↑  Oliphant, Margaret "*The Atlas Of The Ancient World*", 1992, lk 81
2. ↑  Patton, Mark. "Statements in Stone: Monuments and Society in Neolithic Brittany". (New York), Routledge, 1993. p.4
3. ↑  Aviva, Elyn; White, Gary. "Mysterious Megaliths: The Standing Stones of Carnac, Brittany, France". *World and I*, Vol. 13, October 1998.
4. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vedelas olekus kivimeist; sõna teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Magma (täpsustus).* |

---

**Magma** on Maa sisemuses asuv ülessulanud kivimeist koosnev vedel mass.

Magma on tekkinud sügaval maakoores, kus kivimite ülessulamiseks on sobivad tingimused. Läbi vulkaanipursete maapinnani jõudnud magmat nimetatakse laavaks. Peaaegu alati sisaldab magma peale vedelas olekus osa ka gaase ja tahkeid osi. Gaasiliseks komponendiks on magmas peamiselt veeaur ja süsinikdioksiid, tahkeks aga peamiselt kristalliseeruvad mineraalid. Magmast või selle maapinnale paiskudes tekkinud laavast moodustuvad magma- ehk tardkivimid.

Magma võib tekkida kolme teguri mõjul. Kõige ilmsem on temperatuuritõus. Kui kivimite temperatuur tõuseb kõrgemale vastava kivimi solidusest (punkt antud rõhu ja koostise korral, kus algab sulamine), siis hakkab kivim sulama. Kivimeil pole sulamispunkti, sest nad pole puhtad ained. Sulamine toimub temperatuurivahemikus, kusjuures sulanud aine koostis erineb tahke aine keskmisest koostisest. Nad võrdsustuvad alles siis, kui kogu kivim on üles sulanud. Maa magma tekkes on aga temperatuuritõus märksa vähem oluline kui kaks ülejäänut tegurit, milleks on rõhu muutus ja kivimite koostise muutus. Kui rõhk alaneb, siis langeb ka kivimite sulamistemperatuur. See on peamine viis, kuidas magma Maal tekib. Ookeanide keskahelike all on vahevöö konvektiivsed tõusuvoolud, mis toovad kivimid madalama rõhuga piirkonda, kus algab osaline sulamine. Kolmandaks oluliseks sulamisviisiks on koostise muutus, peamiselt vee lisandumine süsteemi ning sellist tüüpi sulamine on eelkõige omane subduktsioonivööndeile. Sügavamale sukelduvad kivimid hakkavad moonduma ning vesi tõrjutakse mineraalide kristallstruktuurist välja. Vesi kivimite pooriruumis alandab kivimite sulamistemperatuuri ning algatab teatud sügavuses sulamise.

Maapinna lähedal on magma temperatuur ligikaudu 700...1200 °C, sõltudes keemilisest koostisest. Ränirikas magma on ränivaesest reeglina madalatemperatuurilisem. Magma tihedus jääb vahemikku 2,2...3 g/cm³, olles keskmiselt 90% sama koostisega tardkivimi tihedusest. Põhiosa magma koostisest moodustavad räni ja hapniku ioonid, kuid peale nende sisaldab magma alati ka kaltsiumi, alumiiniumi, vesinikku, naatriumi jne.

Termin "magma" võeti kasutusele aastal 1825.

Vaata ka
--------

* Boweni skeem
* Magmakamber
* Magmaprovints
* Magmatism

Viited
------

1. ↑  Asimow, Paul D. (1999). Melting the mantle. Kogumikus H. Sigurdsson (Toim.), Encyclopedia of Volcanoes. Academic Press. Lk 55–68. ISBN 012643140X
2. ↑  Best, Myron G. (2002). Igneous and Metamorphic Petrology (2. trükk). Wiley-Blackwell. Lk 72. ISBN 1405105887

Välislingid
-----------

* Eesti keelde tõlgitud animeeritud õppevahend magmatismi ja tardkivimite kohta Tromsø ülikooli veebilehel webGeology.
Hans-Joachim Heusinger (paremal) ja Manfred Gerlach 1989. aasta detsembris
**Hans-Joachim Heusinger** (7. aprillil 1925 Leipzig – 26. juuni 2019) oli saksa jurist ja Saksa DV riigitegelane.

Hans-Joachim Heusinger oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1939–1942 elektrimehaanikuks. 1942–1945 teenis Wehrmachtis. 1945–1951 töötas ta elektrimehaaniku ja kaablimonteerijana. 1946. aastal astus ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondisse ja 1947. aastal Saksamaa Liberaaldemokraatlikku Parteisse. 1951–1952 oli ta Leipzigi Kesklinna linnaosa volikogu liige. 1952–1957 oli Heusinger Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei Leipzigi ringkonna piirkonnasekretär. 1955–1960 õppis ta kaugõppe teel Potsdamis asuvas Saksa Riigi- ja Õigusteaduste Akadeemias juristiks. 1957–1959 oli Heusinger Cottbusi ringkonna Tööstus- ja Kaubanduskoja direktor ning samal ajal ka Cottbusi ringkonna Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei piirkonnaorganisatsiooni esimees.

Alates 1957. aastast oli Hans-Joachim Heusinger Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei Keskjuhatuse liige. Aastatel 1959–1973 oli ta Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei Keskjuhatuse sekretär ja 1972–1980 Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei aseesimees.

16. oktoobrist 1972 kuni 11. jaanuarini 1990 oli Hans-Joachim Heusinger Saksa DV justiitsminister.

1961. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige. 1972–1989 oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja.

Viited
------

1. ↑  Hans-Joachim Heusinger : deutscher Jurist; Justizminister der DDR (1972-1990); LDPD Munzinger
2. ↑  Hans-Joachim Heusinger, geb. 7. April 1925 Leipzig Chronik der Wende
3. ↑  German Democratic Republic : Ministries, political parties, etc. rulers.org
Dialoogi "Menexenos" keskaegses käsikirjas aastast 1513
"**Menexenos**" on antiikfilosoof Platoni dialoogi vormis teos.

Dialoogi autoriks peetakse üldiselt Platonit, see esineb ka Aristotelese Platoni dialoogide loendis. Aristoteles on kasutanud ka korduvalt lõike sellest dialoogist, toomata ära Platoni autorluse. 

Dialoog on Platoni teoste seas ainulaadne, kuna dialoog on üksnes raamiks suurele kõnele. See erineb teistest Platoni teostest nii ülesehituselt kui ka stiililt, seetõttu on mitmed autorid kahtlustanud, et teose autor ei olnud tegelikult Platon.

Dialoogi põhiosa võtab enda alla matusekõne, mille autoriks Sokrates nimetab Aspasiat. Tegemist on Periklese Thukydidese auks koostatud matusekõne paroodiaga, sellele vaatamata on teosel suur väärtus, kuna tegemist on ühega vähestest säilinud selle ajastu matusekõnedest.

Vaata ka
--------

* Menexenos

Viited
------

1. ↑  William K. C. Guthrie: A History of Greek Philosophy, Kd. 4, Cambridge 1975, Lk. 312f.; Stavros Tsitsiridis (Hrsg.): Platons Menexenos,
2. ↑  John M. Cooper *Plato, Complete Dialogues.* Indianapolis: Hackett Publishing, 2002

Välislingid
-----------

* Menexenose dialoog inglise keeles
Hans-Joachim Marseille
**Hans-Joachim Marseille** (13. detsember 1919 Berliin – 30. september 1942 Sidi Abdel Rahmani lähedal, Egiptus ; saksa hääldus [hants joˈaχɪm mɑrˈseɪ]) oli Saksamaa lennuväe Luftwaffe hävituslennukipiloot ja lennuäss Teise maailmasõja ajal. 

Ta sai tuntuks õhulahingutes Põhja-Aafrika kampaania ajal, silma paistis ta ka boheemlasliku elustiiliga. Ühe edukama hävituslendurina sai ta hüüdnimeks "Aafrika täht" (*Stern von Afrika*). Tema ametlikult kinnitatud 158 allatulistatud vastase lennukist 151 olid Põhja-Aafrikas baseerunud Briti Õhujõudude (RAF) lennukid. Marseille võitles kogu karjääri jooksul lennukil Messerschmitt Bf 109. Ükski teine lendur ei tulistanud alla nii palju lääneliitlaste lennukeid kui Marseille. 

Marseille, kes pärines Prantsuse hugenottidest, astus 1938. aastal vabatahtlikuna Luftwaffesse. 20-aastaselt, just Suurbritanniaga peetava sõja hakul, lõpetas ta lennuväe hävituslendurite kooli. Juba siis paistis ta silma andeka lendurina, kuid tal oli probleeme distsipliiniga. Sarmika mehena elas ta vahel nii tihedat ööelu, et ei suutnud järgmisel hommikul lennata. Seetõttu saadeti ta teise lennuüksusse, mis aprillis 1941 asus ümber Põhja-Aafrikasse. 

Uus ülem märkas tema potentsiaali ja Marseille näitas end peagi võimeka õhuvõitluse piloodina. Lennuässana sai ta Saksamaa avalikkuses tuntuks, kui ta 1. septembril 1942 toimunud kolmes õhulahingus tulistas alla 17 vaenlase lennukit ning teda autasustati selle eest tammelehtede, mõõkade ja briljantidega Rüütliristiga.

Kõigest 29 päeva hiljem sai Marseille surma. Tema lennuki mootor süttis lahingust tagasilennul põlema. Kui ta püüdis Me 109 selili-horisontaallennul väljuda juba põlevast ja suitsu täis kabiinist, jäi tal õliste kabiiniklaaside tõttu märkamata lennuki pikeesse langemine. Suurel kiirusel tabas teda lennuki stabilisaator. Ta kukkus teadvusetuna või juba surnuna alla, avamata langevarju.

Vaata ka
--------

* Teise maailmasõja lennuässad

Viited
------
Kreekakeelne menaion jaanuarikuu kohta, trükitud Veneetsias 1552
Kirikuslaavikeelne menaion, maikuu osa, 12. sajandi teine pool, Novgorodi Püha Sofia katedraalist
**Menaion** ehk **minea** (kreeka keeles Μηναῖον sõnast µην 'kuu', ladina keeles *Menaeum*, kirikuslaavi keeles *Минїѧ*) on õigeusu kirikus kasutatav liturgiline raamat, milles on päevaste, õhtu- ja hommikuteenistuste tekstid kirikuaasta muutumatu osa pühade ja tähtpäevade kohta (see tähendab, et puuduvad ülestõusmispüha ja sellest sõltuvate pühadega seotud tekstid). Menaion koosneb kaheteistkümnest raamatust, üks iga kuu kohta, alates kirikuaasta algusest septembris.

Ikoon
-----

Samal viisil võivad olla ühel ikoonil kujutatud koos kõik ühe kuu pühakud ja liikumatute pühade ikoonid. Ikoonil kujutatu võib hõlmata kas üht kuud, poolt või veerandit aastat või kogu aastat.

* Veebruari pühad. 16. sajandi lõppVeebruari pühad. 16. sajandi lõpp
* Detsembri pühad. 18. sajandDetsembri pühad. 18. sajand
* Poole aasta pühad, ikoon 19. sajandistPoole aasta pühad, ikoon 19. sajandist
* Aasta pühad ja Uue testamendi kolmainsus. Jaroslavl, 17. sajandAasta pühad ja Uue testamendi kolmainsus. Jaroslavl, 17. sajand
* Aasta minea koos Jumalaema kroonimisega. Venemaa, 19. sajandAasta minea koos Jumalaema kroonimisega. Venemaa, 19. sajand

Viited
------

1. ↑  A. Barabtarlo, J. Christenson. The Ellis Library Pre-Nikonian Menaion: A Book History. - CODICES OCCASIONAL PAPERS. UNIVERSITY OF MISSOURI-KANSAS CITY. NUMBER 3. APRIL 2016. - daedalus.umkc.edu
Krahv Hans Axel von Fersen. Carl Fredrik von Breda maal.
Krahv **Hans Axel von Fersen** (4. september 1755 – 20. juuni 1810) oli Rootsi aadlik, sõjaväelane ja diplomaat, tuntud ka kui Prantsuse kuninganna Marie Antoinette'i väidetav armuke. Ta põlvnes Eestiga seotud Fersenite aadlisuguvõsast.

Hans Axel von Fersen sündis Rootsi feldmarssali, riigimarssali ja riiginõuniku Fredrik Axel von Ferseni (1719–1794) ja Hedvig Catharina De la Gardie (1732–1800) pojana.

Astus 1779 Prantsusmaa teenistusse ja osales Ameerika Ühendriikide iseseisvussõjas, kus paistis 1781. aastal silma Yorktowni piiramise ajal. Aastal 1785 ülendati koloneliks.

1771. aastast oli tuttav Prantsusmaa tulevase kuninganna Marie Antoinette'iga, olles väidetavalt hiljem, 1780. aastatel viimase armuke.

1784–1788 viibis Rootsis kuningas Gustav III teenistuses, osales 1788 Vene-Rootsi sõjas. Saadeti Gustav III usaldusmehena sama aasta lõpus uuesti Pariisi. 1791. aastal valmistas ta ette Prantsuse kuningaperekonna põgenemise Pariisist Montmédysse. 21. juunil toimunud põgenemiskatse ebaõnnestus ja kuninglik perekond tabati 24 tundi hiljem Varennes'is.

Hiljem osales diplomaatilistel missioonidel Austrias ja Belgias, Rootsisse pöördus tagasi alles 1794. aastal. 1796 Gustav IV troonile tõustes naasis õukonda, nimetati 1799. aastal Uppsala Ülikooli kantsleriks ja ülendati 1801. aastal riigimarssaliks.

1810 hukkus ta Stockholmis puhkenud rahvarahutustes – raevunud inimesed tapsid ta populaarse troonipärija Carl Augusti matuseprotsessiooni ajal, süüdistades teda (ilmselt täiesti alusetult) printsi mõrvamises.

Sugupuu
-------

Viited:


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Krahv Hans Axel von Fersen(1755–1810)**  | Krahv Fredrik Axel von Fersen(1719–1794) | Krahv Hans Reinhold von Fersen(1683–1736) | Krahv Reinhold Johann von Fersen(1646–1716) |
| Vabapreili Anna Sophie von Ungern-Sternberg(1645–1720) |
| Krahvitar Eleonore Margaretha Wachtmeister(1684–1748) | Krahv Axel Wachtmeister(1643–1699) |
| Vabapreili Anna Maria Soop |
| Krahvitar Hedvig Katharina De la Gardie(1732–1800) | Krahv Magnus Julius De la Gardie(1669–1741) | Krahv Axel Julius De la Gardie(1637–1710) |
| Sofia Juliana Forbus(1649–1701) |
| Krahvitar Hedvig Catharina Lillie(1695–1745) | Krahv Axel Johan Lillie(1666–1696) |
| Krahvitar Agneta Wrede(1674–1730) |

Viited
------

1. 1 2  "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland" Starke. Görlitz. 1930 Lk. 85–86
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on rüütlimõisast; kirikumõisa kohta vaata Rõuge kirikumõis* |

---

**Rõuge mõis** (saksa keeles *Rauge*) oli rüütlimõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal. 

Mõisat mainiti esimest korda 16. sajandil. 

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Friedrich Otto Eduard von Samson-Himmelstjerna.

Mõisa peahoone on tänapäevaks hävinud.

Vaata ka
--------

* Rõuge mõisa park
* Rõuge mõisa järv

Viited
------

1. 1 2 3 4  Rõuge mõis - 1400 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 19.11.2015)

Välislingid
-----------

* Rõuge mõis - 1400 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis

Rõuge kirik
Rõuge kihelkond

**Kirik**: Rõuge Püha Neitsi Maarja kirik  

**Mõisad**: Rõuge kirikumõis | Haanja mõis | Juba mõis | Krabi mõis | Kõrgepalu mõis | Kõrgessaare mõis | Leevi mõis | Luutsniku mõis | Mäesaare mõis | Otsa mõis | Pindi mõis | Plaani mõis | Rogosi mõis | Rõuge kirikumõis | Sänna mõis | Tsooru mõis | Uue-Saaluse mõis | Vana-Kasaritsa mõis | Vana-Nursi mõis | Vana-Roosa mõis | Vana-Saaluse mõis | Vastse-Kasaritsa mõis | Vastse-Nursi mõis | Viitina mõis |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sõjaväelasest; kabetaja kohta vaata artiklit Oskar Puusepp (kabetaja)* |

---

**Oskar Puusepp** (29. august 1898 Vana-Antsla Võrumaa – 22. juuli 1980 Portland, Oregon, USA) ka 29. august oli Eesti sõjaväelane (kapten), Vabadussõja veteran ja eesti vaimulik.

Oskar Puusepp võttis kooliõpilasena osa Vabadussõjast. Lõpetas 1921. aastal sõjakooli. Oli 1922. aastast Narvas 1. Jalaväe rügemendis kompaniiülem. 

Aastatel 1941–1945 oli ta Teise maailmasõja idarindel Pataljon Narva IV kompanii- ja pataljoniülem. 

Pärast sõda oli Belgias sõjavangilaagris. Sõjavangilaagris küpses tal otsus õppida usuteadust. 1952. aastal lõpetas ta Hamburgi Ülikooli usuteaduskonna. Üliõpilasena oli ta Balti Kristlike Üliõpilaste Liidu esimees. Prooviaastal oli ta 1949–1952 Hamburgi ja Oldenburgi piirkonnas. Piiskop Johan Kõpp ordineeris Oskar Puusega 3. augustil 1952 Hamburgi Risti kirikus õpetajaametisse.

Aastatel 1952–1959 oli Puusepp Niedersachseni ja Põhja-Saksamaa eestlaste õpetaja. 

1959. aastast elas Puusepp Ameerika Ühendriikidesse, kui oli algul Chicago praostkonna vikaarõpetaja, aastail 1960–1976 Portlandi koguduse õpetaja ja 1960–1974 ka Seattle'i koguduse pastor. Emerituuri jäi ta 1. jaanuaril 1977.

Viited
------

1. ↑  Ohvitseride andmekogu[*alaline kõdulink*]
2. ↑  Võitleja (Toronto : 1952- ) nr.4 | juuli 1980 | lk 7, paremal
3. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
4. ↑  Eesti Kirik nr.4. 1978
Käsmu kirik ja kalmistu
Käsmu kalmistu sügisel
Hauamonument "Põlvitav naine"
**Käsmu kalmistu** on kalmistu Lääne-Virumaal Käsmu külas. Ajalooliselt jäi kalmistu Virumaale Haljala kihelkonda.

Kalmistu asub kabelimäe taga, kus oli vanasti külarahva kogunemispaik. Kalmistul asub aastatel 1863–1864 rajatud Käsmu kirik.

Kabelimäe raudkivist kabel ehitati 1846. aastal kindral Johann Eduard von Dellingshauseni mälestamiseks. 

Kalmistul on erinevaid mälestiseks märgitud riste. Hauamonument "Põlvitav naine" (Juhan Raudsepp, 1937) on püstitatud kaugsõidukapten Oskar Tiedemanni noorelt surnud tütre Signe mälestuseks. Seda monumenti on peetud Eesti üheks kaunimaks hauamonumendiks.

Kalmistu on arvele võetud ajaloo- ja ehitismälestisena.

Viited
------

1. ↑  Käsmu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
2. ↑  Käsmu meremuuseumi koduleht

Välislingid
-----------

 Käsmu kalmistu – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Käsmu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
**Oskar Murdmaa** (kuni 23. märtsini 1936 **Oskar Martinson**; 22. juuni 1902 Käru vald – 1944) oli eesti tarbekunstnik ja kujunduskunstnik. 
Ta on loonud mööbli- ja vaibakavandeid ning raamatuillustratsioone, Pariisis elades ka siidsallikavandeid ja keraamikat.

Hariduskäik
-----------

Murdmaa lõpetas 1918. aastal Jakob Westholmi Erameesgümnaasiumi 6. klassi. Sai kunstihariduse aastatel 1919–1920 Ants Laikmaa ateljeekoolis, 1920. aastal ja aastatel 1922–1924 Pallases ning 1941. aastal Jaan Koorti nimelises Riigi Rakenduskunsti Koolis.

Elukäik
-------

Oskar Murdmaa elas koos abikaasa Elsa Murdmaaga (sündinud Pinkovski, 1904–1982) 
aastatel 1924–1930 (poolteiseaastase vaheajaga) Pariisis, seejärel tegutses Tallinnas vabakunstnikuna. Ta oli aastatel 1933–1935 elamusisustusateljee Uudne Mööbel täisosanik.

Murdmaade perekonnasõpru oli Kaarel Liimand. Läviti ka teiste kunstnikega. Üks neist, portreeskulptuuri viljeleja Ferdi Sannamees, lõi 1937. aastal "Els Murdmaa portree", mida eksponeeritakse tänini Kumus.

1941. aastal sõja puhkedes evakueerusid Murdmaad Nõukogude Liidu tagalasse Jaroslavli, kus pereisa 1943. aastal mobiliseeriti Punaarmeesse. 1944. aasta alguses jäi Oskar Murdmaa lahingus kadunuks.

Liikmesus
---------

Murdmaa kuulus aastatel 1934–1938 Rakenduskunstnike Ühingusse (oli seal 1937. aastal sekretär) ja aastast 1936 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingusse.

Isiklikku
---------

Oskar Murdmaa isa oli haridustegelane Enn Murdmaa. Ajakirjanik Karl Pinkowsky oli tema naiseisa. Abielus Elsa Murdmaaga sündis neli last: Ivar Murdmaa, Allan Murdmaa, Kai Murdmaa ja Mai Murdmaa.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. (1996). Lk 324
2. ↑  Tähelaev: Mai Murdmaa. arhiiv.err.ee, 30. märts 2008

Välislingid
-----------

* Oskar Martinsoni akvarell "Tartu. Paadid Emajõel" (1923). haus.ee
**Oskar Martin** (30. detsember 1897 Riisipere vald, Harjumaa – 19. aprill 1960 Kingston, Ontario, Kanada) oli eesti tehnikateadlane.

Õppis Haapsalus ja Petrogradi gümnaasiumis.

1917. aastal lõpetas Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Aastatel 1917–1918 ja 1920–1922 õppis Tartu Ülikoolis keemiat. Oli korp! Fraternitas Estica liige. 1918–1920 võttis osa vabadussõjast.

Aastatel 1923–1930 õppis Danzigi Tehnikaülikoolis, kus omandas ehitusinseneri kutse. Aastatel 1930–1935 jätkas samas ülikoolis teedeehituse instituudi assistendina. 1935. aastal kaitses Danzigi Tehnikaülikoolis doktorikraadi väitekirjaga "Über Untersuchungen und Messung der Bindekraft bituminöser Stoffe".

1935. aastal valis Tartu Ülikooli nõukogu ta tehnikaosakonna teede õppetooli juhatajaks, 1936. aastal Tallinna Tehnikaülikooli erakorraliseks professoriks. Aastatel 1936–1944 töötas TTÜ teedeehituse professori ja teedelabori juhatajana, 1938–1944 oli ka ehitus- ja mehaanikateaduskonna dekaan. Tehnikaülikoolis töötades pani ta aluse autoteede uurimissuunale, spetsialiseerudes bituumenite uurimisele.

1944 sügisel põgenes ta koos perega Rootsi. Aastatel 1945–1951 töötas Stockholmis Riigi Teedeinstituudis. 1951. aastal siirdus Kanadasse. Aastatel 1951–1960 oli ta Queen's University teedeehituse ja aluspõhjamehaanika professor ja ehitusmaterjalide katsekoja juhataja. Ta oli tunnustatud asfaltkiirteede ehituse spetsialist-eriteadlane.

Viited
------

1. ↑  Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
2. ↑  Prof. Oskar Martin in memoriam. Vaba Eestlane – Free Estonian, 30. aprill 1960
3. ↑  "Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu. Oskar Martin 100". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2007. Vaadatud 4. jaanuaril 2021.
**Oskar Pfungst** (1874–1933) oli saksa võrdlev bioloog ja psühholoog.

Pfungst töötas Carl Stumpfi Berliini laboratooriumis vabatahtliku assistendina. Seal paluti Pfungstil uurida hobust nimega Tark Hans, kes väidetavalt oli suuteline lahendama aritmeetikaülesandeid. 1907. aastal avalikustas Pfungst ametliku uurimuse tulemused, millest selgus, et hobune tegelikult ei lahendanud intellektuaalseid ülesandeid. Pfungst täheldas, et Kaval Hans lahendas ülesandeid ümbritsevate inimeste reaktsioonide toel. 
Pfungst avastas uue artefakti – hobune vastab otseselt treeneri mitteteadlikule kehakeelele selleks, et lahendada talle esitatud aritmeetikaülesanne. Treener ise ei olnud sellest teadlik, et ta andis hobusele ülesannete lahendusteks vajalikke vihjeid.

Pfungsti uurimuse auks kannab see anomaalne artefakt Kavala Hansu efekti nime. Sellest uurimusest saadud teadmine on olnud tähtsal kohal näiteks jälgija efekti ja loomade kongitsiooni uurimisel.

Pfungst ei teeninud välja teaduskraadi, kuigi hiljem anti talle Frankfurdi Ülikoolist meditsiinidoktori aukraad. Zusne (1984) järgi avaldas Pfungst oma karjääri jooksul "umbes viisteist artiklit".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib trepi vms piirdest, tooli käsipuu kohta vaata artiklit käetugi.* |

---

Metallist trepikäsipuu
**Käsipuu** on käega haaratav piire, mis pakub astujale või seisjale tuge ja aitab tasakaalu hoida. Käsipuid kasutatakse peamiselt treppidel ja eskalaatoritel, et vältida ohtlikke kukkumisi. Käsipuud on tavaliselt postidega toestatud või paigaldatud otse seinale.

Käsipuud on ka sildadel, rõdudel ja mujal, kus on oluline ohutuse tagamine.

Ajalugu
-------

Vanima teadaoleva trepikäsipuu avastas prantsuse arheoloog Pierre St. Jamaine Lõuna-Iraagis Nippuri linnriigi Assüüria tsivilisatsiooni varemetest.

Euroopa standard
----------------

Briti standard ja Briti standardi tegevusjuhis on kokku sobitatud Euroopa normaaliga (EN). Trepikäsipuu kõrgus on seatud vahemikku 0,9–1 meetrit. Detailsemalt leiab infot Suurbritannia valitsuse kodulehelt.

### Käsipuude mõõtmed

Käsipuu kõrguseks astme keskelt mõõdetuna on üldjuhul 900 mm. Peamiselt laste kasutatavates hoonetes (koolid, lasteaiad jms) on vajalik ka teine käsipuu, mis on 600–700 mm kõrgusel. Käsipuu kaugus seinast või kinnisest piirdest peab olema vähemalt 45 mm. Trepivõre pulkade vahekaugus ei tohi ületada 110 mm. Käsipuu peab olema ümmarguse või ristkülikukujulise profiiliga, vastavalt läbimõõtudega ümarprofiilil 30–40 mm ja ristkülikukujulisel käsipuul 120–180 mm. Treppide lahtine pool tuleb varustada käsipuu või piirdega (peab olema vähemalt ühel pool). Ohutuks liikumisteeks loetakse käsipuuga varustatud kolme või enama astmega treppi. Teistes riikides võivad standardmõõdud ja nõuded vähesel määral varieeruda.

Vaata ka
--------

* Balustraad
* Rinnatis
* Reeling

Viited
------

1. ↑  Suurbritannia valitsuse koduleht

Välislingid
-----------

* Ehitusseadustiku ja planeerimisseaduse eelnõu seletuskirja lisa
* Nõuded liikumis-, nägemis- ja kuulmispuudega inimeste liikumisvõimaluste tagamiseks üldkasutatavates ehitistes
**2011. aasta maailmameistrivõistlused rahvusvahelises kabes** peeti Hollandis Emmeloordis ja Urkis 7. – 28. maini 2011. aastal. Need võistlused on üheks osaks ka Hollandi Kuningliku Kabeliidu (KNDB) 100. aastapäeva üritustest. Võistlused peetakse 20 osavõtjaga ringsüsteemis turniirina. Et 2009. aastal Brasiilias toimuma pidanud maailmameistrivõistliused jäid ära, siis oli suur segadus praegusele turniirile osavõtjate selgitamisega. Lõppude lõpuks lunastasid endale koha järgmised mängijad: Aleksandr Švartsman, Aleksei Tšižov, Aleksandr Georgijev, Aleksandr Getmanski ja Murodoullo Amrillaev (kõik Venemaa), Alexander Baljakin, Roel Boomstra, Wiebe van der Wijk ja Pim Meurs (kõik Holland) Edvard Bužinskij ja Aleksej Domchev (mõlemad Leedu), Ališer Artõkov (Usbekistan), Dul Erdenebileg (Mongoolia), Alexander Mogiljanski (USA), Jean-Marc Ndjofang (Kamerun), Mor Seck ja Ndiaga Samb (mõlemad Senegal), Allan Silva (Brasiilia), Vadim Virnyi (Saksamaa) ning Moussa Camara (Guinea). Et Samb ja Camara teatasid viimasel hetkel oma loobumisest siis pääsesid turniirile nende aseme varudena Guntis Valneris (Läti) ja Anatoli Gantvarg (Valgevene).

Välislingid
-----------

* Ametlik veebileht
Map
Pervalka tuletorn (2009)
**Pervalka tuletorn** (leedu keeles *Pervalkos švyturys*; saksa keeles *Leuchtturm Pervalka*, *Leuchtturm Perwelk*, *Leuchtturm Pferdehaken*) on tuletorn tulejaamas Leedu ranniku lõunaosas Kura säärel Pervalka külas. Halduslikult kuulub see Neringa linna Leedus.

Pervalka tulejaam rajati esmalt 1900. aastal Saksa võimu ajal. Vana torn hävis Teises maailmasõjas ning 1948. aastaks ehitati uus torn. Põhjalikult uuendati torni aastatel 1960 ja 2006.

Torni alus on kivist ja betoonist, kooniline tüvi on malmist, mis tipneb rõdu ja tuleruumiga. Tüvi on punast ning rõdu ja tuleruum on praegu valget värvi (varem olid ka need punased).

Tuli on valge ja plingib iga viie sekundi järel. See paikneb merepinnast 15 meetri ja maapinnast 14 m kõrgusel, olles nähtav kuni 7 meremiili kaugusele.

Välislingid
-----------

 Pervalka tuletorn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* *"Perwelka (Pferdehaken am Birschtwinscher Eck) Kurisches Haff, Litauen"*. Saksa keeles
* *"Lighthouses of Lithuania"*. Inglise keeles
* Pervalka tuletorn lehel *Lightphotos.net*
**Suren Nalbandjan** (sündinud 3. juunil 1953) on armeenia rahvusest endise NSV Liidu maadleja.

Ta on neljakordne NSV Liidu meister Kreeka-Rooma maadluses – 1976, 1977, 1979, 1980.

Ta oli Eesti NSV maadleja Valeri Spiridonovi konkurent.

Ta on võitnud esikoha NSV Liidu meistrivõistlustel juunioride ja noorsoo vanuseklassis 1972. ja 1974. aastal.

1975. aastal võitis ta NSV Liidu rahvaste spartakiaadil kuldmedali, samal aastal võidutses juunioride maailmameistrivõistlustel, alistades finaalis Ștefan Rusu. Aasta varem (1974) juunioride Euroopa meistrivõistluste finaalis oli ta Rusule kaotanud. Rumeenlasega kohtus ta veel 1976. aasta suveolümpiamängudel, kus võitis teda. 1977. aasta EM-il saavutas jällegi võidu. Ivan Poddubnõi mälestusvõistlustel 1978. aastal edestas ta nii rumeenlast Rusut kui ka poola maadlejat Andrzej Suproni. 

1980. aasta suveolümpiamängudel kaotas ta kõigepealt punktidega Supronile, lisaks sai kaotuse kirja ka matšis Rusuga passiivse maadluse eest ja jäi lõpuprotokollis neljandale kohale.

Välislingid
-----------

* Suren Nalbandjan saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Magistrikraad** on akadeemiline kraad, mis omandatakse bakalaureusekraadi olemasolul ühe- kuni kolmeaastase õppekava läbimisel. Magistrikraad on eelduseks doktorikraadi omandamisele. Eestis vältab magistriõpe kaks aastat.

Magistriõpe ehk magistrantuur on akadeemilise õppe teine aste, mille kestel magistrant süvendab oma erialaseid teadmisi ja kutsealaseid oskusi ning omandab iseseisvaks tööks ja doktoriõppeks vajalikke teadmisi ja oskusi.

Ajalugu
-------

Juunis 1999 võeti Euroopa Liidus vastu Bologna deklaratsioon, mille eesmärk oli kujundada Euroopa ühtne kõrgharidusruum, muutes kõrgharidussüsteemid läbipaistvaks ja ühilduvaks. Bologna protsessi lõpptähtaeg oli aasta 2010. Selle süsteemi raames pakuti välja ka kõrghariduse süsteem 3+2, kus bakalaureuseõpet lühendati kolmele aastale. Uued liikmesriigid, nende hulgas ka Eesti, reformisid oma kõrgharidussüsteemi vastavalt deklaratsioonile, vanad liikmesriigid jäid äraootavale seisukohale. Eestis lõpetas kolmeaastase bakalaureuseõppe esimene lend 2005. aasta kevadel. Bologna deklaratsioon näeb ette, et 3+2-süsteemis jätkab õpinguid magistriõppes 2/3 bakalaureuseõppe lõpetanutest. Eesti seda punkti täitnud ei ole.

Seoses uue 3+2 süsteemiga võrdsustati 4-aastane bakalaureus ja ka Eesti NSV-s saadud kõrgharidus magistriõppe lõpetanutega.

Magistrikraadide nimetused, ingliskeelsed vasted ja lühendid
------------------------------------------------------------

Eestis on kasutusel järgmised nimetused.

Magistrikraadide nimetused| Eestikeelne nimetus | Ingliskeelne nimetus | Lühend |
| --- | --- | --- |
| haridusteaduse magister | Master of Arts in Education | MA |
| kunstide magister | Master of Arts in Arts | MA |
| humanitaarteaduse magister | Master of Arts in Humanities | MA |
| sotsiaalteaduse magister | Master of Arts in Social Sciences | MA |
| ärijuhtimise magister | Master in Business Administration | MBA |
| loodusteaduse magister | Master of Science in Natural Sciences | MSc |
| tehnikateaduse magister | Master of Science in Engineering | MSc |
| põllumajandusteaduse magister | Master of Science in Agriculture | MSc |
| terviseteaduse magister | Master of Science in Health Sciences | MSc |
| usuteaduse magister | Master of Arts in Theology | MA |
| õigusteaduse magister | Master of Arts in Law | MA |
|

Viited
------

1. ↑  Õppeasutuste antavate akadeemiliste kraadide nimetuste loetelu

Välislingid
-----------

* Haridusseadus
* Ülikooliseadus
* Rakenduskõrgkooli seadus
* Kõrgharidusstandard
* Tartu Ülikooli õppekorralduseeskiri
The Beach Boys esinemas
***Surf rock***, ka **surfimuusika**, on rokkmuusika alamžanr, mis tekkis 1950. aastate lõpus seoses California surfikultuuri ilmumisega. Surfimuusika muutus populaarseks 1960. aastate alguses ja see oli 1960. aastate esimesel poolel USA-s üks kõige populaarsemaid muusikažanre. Surfimuusikale on traditsioonilised lühike kestus, rõõmsameelne meloodia ja *rock'n'roll*'i rütm.

1960. aastate alguses oli esindatud kaks surfimuusika vormi: ***instrumental surf***, mida iseloomustab lainete loksumise heli jäljendav järelkõlaga kitarrimäng, ja ***vocal surf***, kus instrumentaalmuusikale on lisatud mitmehäälne vokaalharmoonia. *Instrumental surf* '​i pioneeriks oli kitarrist Dick Dale, kes arendas surfimuusika heli välja instrumentaalrokist, lisades sellele idamaiseid varjundeid. Dale'i singlit "Let's Go Trippin'" (1961) on peetud surfimuusika lähtelauluks. Tema esitatud algselt Kreeka päritolu "Misirlou" (kreeka keeles tähendusega "Egiptlanna") on aga saanud *instrumental surf* '​i tuntumaks looks.

Surfimuusika saavutas üheriigilise tuntuse vokaalansamblite esile kerkimisega, milleks olid näiteks The Beach Boys ja Jan and Dean. Tuntumad instrumentaalansamblid olid The Ventures ja The Chantays ("Pipe Line").

Oma populaarsuse tipul võistles *surf rock* USA popmuusikamaastikul tüdrukute ansamblite ja Motowni ansamblitega. Surfimuusika taandus 1960. aastate keskel Briti invasiooni algusega.

Sedalaadi instrumentaalmuusikat hakati tegema kogu maailmas. Inglismaal võttis see kosmosega seotud suuna ("Telstar"). Sama suunda viljelesid ka mõned Skandinaavia maade ansamblid (The Spotnics). Soomes, näiteks, võeti selle stiili jaoks kasutusele isegi spetsiaalne nimetus – *rautalankamusiikki* ehk lihtsalt *rautalanka*. Prantsusmaal jäädi traditsioonilisema roki- (Les Chats Sauvages) ja tvistirütmi juurde, Austraalias samuti.

Viited
------

1. ↑  Surf Music Genre Overview. AllMusic. Vaadatud 1.02.2017
2. ↑  Geoffrey Himes. "Surf Music" (PDF). teachrock.org. Rock and Roll: An American History
**Rentei** oli Venemaa Keisririigi riigikassa osakond Eesti- ja Liivimaa kubermangu kreisides.

Renteid loodi 1863. aastal ja nad allusid kroonupalatitele. Venemaa Keisririigi riigipanga Tallinna osakond avati 01.09.1875 ja allus Riigipangale Peterburis ja Rahandusministeeriumi riigikassa departemangule. Riigipanga Tallinna osakonna ülesanneteks oli vanade riiklike krediidiasutuste võlgade likvideerimine, lühiajalise krediidi andmine kaubandusele, tööstusele ja põllumajandusele; talumaade väljaostule ja riigikassa haldamisele kaasaaitamine. Panga osakonnad käsutasid kubermangu- ja maakonnarenteides olevaid summasid ning sooritasid jooksvad maksed riigikassa arvelt. Arvelduste, laenude, hoiuste vastuvõtmine ja raha ülekandmine (renteide kaudu).

Eestis likvideeriti renteid 1922. aastal, nende funktsioonid siirdusid Eesti Panga osakondadele.

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat
2. ↑  Riigipanga Tallinna osakond, www.eha.ee, EAA.184
3. ↑  Eesti Entsüklopeedia, kd VII. Tartu, 1936, lk 155-156.
**Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakond** on Tartu Linnavalitsuse osakond, mis korraldab kultuuri-, spordi- ja noorsootööd ning huviharidust ja -tegevust Tartu linnas. Kultuuriosakond haldab ka avalike kultuuriürituste andmebaasi Kultuuriaken. Osakond asub aadressil Raekoja plats 12.

Osakonna struktuur
------------------

Kultuuriosakonnas koordineerivad tegevusi neli valdkonnajuhti: 

* kultuurivaldkonna juht
* spordivaldkonna juht
* huvihariduse ja -tegevuse valdkonna juht
* noorsootöö valdkonna juht

Allasutused
-----------

Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakonnal on üheksa allasutust: Tartu Oskar Lutsu nimeline Linnaraamatukogu, Tartu Linnaajaloo Muuseumid, Tartu Mänguasjamuuseum, Tartu I Muusikakool, Tartu II Muusikakool, Tartu Lastekunstikool, Ilmatsalu Muusikakool, Tartu Noorsootöö Keskus, Tiigi Seltsimaja.

Viited
------

1. ↑  Osakonna tutvustus. Tartu linna veebisait.
2. ↑  Kultuuriosakond. Tartu linna veebisait.

Välislingid
-----------

* Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakond Tartu linna kodulehel
* Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakonna põhimäärus (19. mai 2005)
**Joe Friel** on USA kestvusspordialade treener. 

Teda teatakse kõige paremini triatloni- ja jalgrattatreenerina, aga ka raamatute "The Triathlete's Training Bible", "The Cyclist's Training Bible", "The Mountain Biker's Training Bible" (eesti keeles "Maastikuratturi treeningupiibel" 2004), "Going Long: Training for Ironman-Distance Triathlons" ja "Your First Triathlon" autorit.

Frielil on magistrikraad treeninguõpetuses, ta on USA Triathloni (triatloni, duatloni jm juhtorgan) ja USA Cycle'i (rattaspordi juhtorgan) sertifitseeritud tipptreener. Ta on USA Triathlon National Coaching Commissioni (treenerite komitee) asutajaliige ja endine esimees. Ta tegutseb ka ärimaailmas, olles veebipõhise tarkvarafirma Training Peaks asutaja ja treeningpiiblite väljaandja.

Friel treenis Ryan Boltonit, kes on osalenud olümpiamängudel. Bolton võitis 2002. aastal Lake Placidi Raudmehe võistluse. Friel kasutab treeningu periodiseerimismetoodikat, mille töötas välja Tudor Bompa.

Viited
------

1. ↑  Hadzipetros, Peter (3. aprill 2009). "Triathlon: Multi-event sport surges in popularity". CBCNews. Vaadatud 27.04.2012.
2. ↑  "Joe Friel Launches Training Bible Coaching in the Boulder-Denver Area". Colorado Runner. 2. november 2007. Vaadatud 27.04.2012.
3. ↑  Watson, Adam (23. märts 2010). "'Caveman Diet' growing followers". ESPN.com. Vaadatud 27.04.2012.
4. ↑  "How to get out of a cycling rut". Los Angeles Times. 18. juuli 2011. Vaadatud 27.04.2012.
5. ↑  "Ryan Bolton - Short or Long, His Success Has An Olympic Touch". Ironman.com. 9. august 2002. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.03.2012. Vaadatud 27.04.2012.

Välislingid
-----------

* Joe Frieli blogi
Tartu Lastekunstikool
**Tartu Lastekunstikool** on vanim kunsti-huvihariduskool Eestis. Koolis saab süvendatult õppida mitmesuguseid kunstiaineid alates joonistamisest ja maalimisest kuni fotograafia ja tänavakunstini. 

Tartu Lastekunstikooli asutas 1957. aastal kunstipedagoog Aleksander Remmel. Esialgu õppis koolis kunstniku ja luuletaja Aleksander Suumanni käe all vaid paarkümmend õpilast joonistamist. Ajapikku suurenes õpilaste arv ning õppekavva lisati kompositsiooni- ja maaliõpetus.

Direktor Enn Tegova ajal kolis Tartu Lastekunstikool Jakobi tänav 52 majja. Uus avarate ruumidega koolimaja meelitas kohale veelgi õppureid, õpetajaskond kujunes linna nooremast kunstnikkonnast. Täiendati skulptuuri õpetamise metoodikat (plastiliin asendati saviga), loodi graafikaklass, raamatukogu ja Lastekunstikooli galerii – Jakobi galerii.

Alates 2005. aastast tegutseb Tartu Lastekunstikool kahes majas – Tiigi 61 asuvas peamajas ja Jakobi 52 korporatsioonile Fraternitas Liviensis kuuluvas majas.

Tegutsevad laste kunstistuudio (5–8-aastastele), eelkool (9–10-aastastele), kunsti põhiõpe (11–16-aastastele), stuudioõpe (11–16-aastastele) ja noorte kunstistuudio (16–26-aastastele). Lisaks klassikalistele kunstiainetele nagu joonistamine, maalimine, kompositsioon ja vormiõpetus õpitakse koolis ka selliseid tänapäevaseid distsipliine nagu arvutigraafika, fotograafia, tänavakunst, loovus- ja disainiõpetus.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Tartu Linnapank** oli aastatel 1927–1940 Tartus tegutsenud krediidiasutus.

Tartu Linnapank asutati Tartu Linnavolikogu poolt, määrates linna summadest panga algseks põhikapitaliks 20.000 kr, mida hiljem suurendati 50.000 kroonile ja seejärel 129.933.37 kroonile. Tartu Linnapank alustas tegevust 1. juulil 1927. aastal.

Linnapanga tegevust juhtisid esimees, juhatus, nõukogu ja Tartu Linnavolikogu. Juhatuse liikmed valiti ametisse linnavolikogu poolt neljaks aastaks panga nõukogu ettepanekul. Juhatusse kuulusid esimees ja 2 liiget. Linnapanga nõukogu (esimees + 6 liiget) valiti samuti Tartu linnavolikogu poolt.

Tartu Linnapank krediteeris peale linnaettevõtete ka kaubandust ja majaomanikke. Tartu Linnapank natsionaliseeriti 26.juulil 1940 ja Tallinna, Tartu ja Narva linnapankade baasil asutati 19. novembril 1940 Eesti Vabariiklik Kommunaalpank. 

Saksa okupatsiooni perioodil 1941–1944 tegutses pank taas linnapangana.

Vaata ka
--------

* Tallinna Linnapank (1915-1944)
* Narva Linnapank

Viited
------

1. ↑  Tartu Linnapank saab uue maja, Postimees (1886-1944), nr. 166, 22 juuni 1937
2. ↑  Tartu Linnapank 10-aastane, Postimees (1886-1944), nr. 172, 30 juuni 1937
3. ↑  Ülevaade Tartu pankadest Tartu Linnapank, Nool (Tartu), nr. 93, 5 september 1931
4. ↑  Art 603. Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu otsus Eesti Vabariikliku Kommunaalpanga asutamise kohta. ENSV TEATAJA, 25. novembril 1940 nr 52.
5. ↑  Tartu Linnapank, 1927-1944, The National Archives of Estonia
Vana maagikaevanduse jäänused Eurekas
**Eureka** on kummituslinn ja endine kaevandusasula Ameerika Ühendriikides Colorados San Juani maakonnas. 

Linn asub piki Animasi jõge Silvertoni ja Animas Forksi vahel.

1875 avati Eurekas postkontor. 1896 jõudis asulasse raudtee.

Asula peamised tööandjad olid kaevandus ja saeveski. Esialgne saeveski suleti ja lammutati. 1910 suleti ka läheduses olevas Animas Forksis saeveski (selle nimi oli Gold Prince Mill). 1917 Gold Prince Mill demonteeriti ja koliti Eurekasse, kus oli mõnevõrra parem kliima ja mis asus lähemal Silvertonile, mille kaudu käis ühendus ülejäänud maailmaga. Eureka asus ka madalamal (3006 m kõrgusel merepinnast, Animas Forks oli umbes 3400 m kõrgusel). Saeveski sai uueks nimeks Sunnyside Mill. Kuid 1939 suleti ka Sunnyside Mill ja pärast seda jäi Eureka kiiresti inimtühjaks.

Tänapäeval on Eurekast säilinud kruusateed, aga majadest on näha üksnes nende kunagised asukohad. Ainus säilinud hoone on kunagine vangla.

| * v
* r
San Juani maakond (Colorado) |
| --- |
| 
Maakonna halduskeskus: **Silverton** |
| Linnad | 
Silverton |  |
| Asulad | 
Howardsville **·** Middleton |
| Kummituslinnad | 
Animas Forks **·** Eureka **·** Needleton |
Tartu Kunstimaja Vanemuise tänaval, juuli 2011
**Tartu Kunstimaja**, varasema nimega **Tartu Kunstnike Maja**, on Tartus Vanemuise ja Akadeemia tänava nurgal aadressil Vanemuise 26 asuv hoone, milles paiknevad Tartu Kunstnike Liit, näituseruumid ning kunsti ja kunstitarbeid müüv salong.

Algsetele näitusesaalidele teisel korrusel lisandusid 2002. aasta sügisel esimese korruse galerii ja 2008. aasta talvel hoovipoolne monumentaalgalerii. Tartu Kunstnike Liit korraldab neis näitusi 1959. aastast. Tartu Kunstimaja näitusetegevus toimub Tartu Linnavalitsuse ja Eesti Kultuurkapitali toel.

**Tartu Kunstnike Maja** ehitamist alustati 1957. aastal, see valmis 1959. aasta lõpul. Toona said majja ateljee 19 kunstnikku, kortereid oli majas 12 ja näitusesaale 3. Kunstnike majas kujunes tavaks korraldada 5–6 näitust aastas. 1970. aastate teisel poolel oli tegevus kasvanud 8–12 näituseni aastas. 2011. aastal toimus kolmes saalis kokku 28 näitust.

Tunnustus
---------

* 2012 Tartu Kultuurikandja aunimetus (kutseline kooslus - Tartu Kunstimaja näituste meeskond)
* 2016 Tartu Kultuurikandja aunimetus (aasta kultuurisündmus - näitus „Elmar Kits. 1966")

Viited
------

1. ↑  "Liit" Tartu Kunstimaja kodulehel (vaadatud 3. augustil 2011)
2. ↑  "Kalatski/Stratskas", näituse kirjeldus Tartu Kunstimaja kodulehel (vaadatud 3. augustil 2011)
3. ↑  Tartu Kunstnike Liidu ajalugu Tartu Kunstimaja kodulehel (vaadatud 3. augustil 2011)
4. ↑  Näituseplaan 2011 Tartu Kunstimaja kodulehel (vaadatud 3. augustil 2011)

Välislingid
-----------

* Tartu Kunstnike Liidu koduleht
* "Tartu Kunstimaja juubelinäitus "Pool sajandit" 14.11.09-13.12.09" Tartu Kunstimaja kodulehel
* Maarja Aeltermann. "Tartu kunstimaja tähistab 50. sünnipäeva" ERR, 13.11.2009
**Jobbatical** on 2014. aastal loodud Eesti idufirma, mis algul tegeles rahvusvahelise töövahendusega, kuid 2020. aastal profileerus firmadele osutatavatele ümberasumis- ja immigratsiooniteenustele. Firma asutaja ja tegevjuht on Karoli Hindriks.

Jobbatical asutati 2014. aastal Eesti Arengufondi investeerimisettevõtte SmartCap ning Eesti, Soome, Läti ja Vene investorite toel, kes kogusid 260 000 eurot. Tollal kirjeldas Hindriks firma äriideed töövahendusena karjääripauside ajaks, mil inimesed saavad tegeleda projektidega teistes riikides: "Londoni tippturundajat täiskohaga Tartusse tuua oleks väga keeruline ja kallis, kuid kolmekuuline projekt Tartus võiks talle olla seiklus ja võimalus välja astuda oma tavapärasest suurlinna mürast." Jobbaticalist loodeti leevendust ka töötajate puudusele Eesti IT-sektoris. Firmat kirjeldati tööportaalina ning selle sihtgrupiks nimetati üle viie aasta töötanud spetsialiste, kes otsivad inspireerivat ajutist projekti.

2015. aasta lõpetas Jobbatical kahjumiga 410 477 eurot. 2017. aastal kogus ettevõte 3,4 miljonit eurot investeeringuid, tõi Eestisse üle 100 tippspetsialisti ja teenis 2 miljonit eurot kahjumit. Töötajate arv tõusis 17 täiskohalt 28ni. Töövahendusplatvormil oli üle 800 000 kasutaja 196 riigist, 2018. aastal avati harukontor Singapuris. Majanduskriisi ajal kaasas firma 2,6 miljonit eurot, ehkki pidi ära jätma planeeritud agressiivse laienemise.

2020. aastaks oli Jobbatical kogunud investoritelt 7,9 miljonit dollarit, viimane investeerimisring tõi 2017. aastal 4 miljonit dollarit. Ettevõtte klientide seas on olnud Twilio, TransferWise, Pipedrive, Veriff jt. 2019. aasta augustis teatas ettevõte profiilimuutusest, millega suletakse poole miljoni erakliendi kontod ning loobutakse töövahendusest, keskendudes selle asemel ümberasumis- ja immigratsiooniteenustele, mida osutatakse ettevõtetele uute töötajate tarbeks.

Viited
------

1. 1 2  "Jobbatical lõpetab inimestele töökohtade otsimise ja muudab oma äri" Geenius, 06.08.2019 (vaadatud 07.09.2020)
2. ↑  "SmartCap ja nimekad äringlid viiest riigist investeerivad professionaalide tööportaali Jobbatical.com" Arengufond, 2016 (vaadatud 07.09.2020)
3. ↑  Merlin Mägi, [ "Kas Jobbatical leevendaks IT-tööjõu puudust?" Äripäev/IT-uudised, 31. oktoober 2014 (vaadatud 07.09.2020)
4. ↑  "Jobbatical finishes year with over €400,000 deficit" ERR, 22.08.2016 (vaadatud 07.09.2020)
5. ↑  "Jobbaticali aasta: 100 Eestisse toodud spetsialisti ja 2 miljonit eurot kahjumit" Postimees, 3. august 2018 (vaadatud 07.09.2020)
6. ↑  Kristel Härma, "Kriisis 2,6 miljonit kaasanud Hindriks: agressiivsema plaani jätsime ära" Äripäev, 8. mai 2020 (vaadatud 07.09.2020)
7. ↑  Harry Tuul "Karoli Hindriks pööras idufirma ümber ja sai investoritelt kopsaka rahasüsti" Geenius, 07.05.2020 (vaadatud 07.09.2020)

Välislingid
-----------

* Harry Tuul "Karoli Hindriks pööras idufirma ümber ja sai investoritelt kopsaka rahasüsti" Geenius, 7. mai 2020
* "SmartCap ja nimekad äriinglid viiest riigist investeerivad professionaalide tööportaali Jobbatical.com" Arengufond, 2016
**Euphantos** (kreeka Εὔφαντος; 4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, ajaloolane, poeet ning tragöödiakirjanik, kes oli pärit Olynthose linnast Chalkidike poolsaarel.

Euphantose kohta ei ole palju teada. Diogenes Laertios nimetab teda Eubulidese õpilase ning Vana-Makedoonia kuninga Antigonos I õpetajana. Viimase auks kirjutas ta ka teose "Kuninglikkusest" (vanakreeka Περὶ βασιλείας), mis oli laialt tuntud. Samuti olid võistlustel edukad tema kirjutatud tragöödiad.

Athenaios viitab Euphantose ajalooteosele oma "Õpetatud meeste pidusöögi" VI raamatus ning seda seoses Ptolemaios III-ga, mis tekitab vastuolu Euphantose arvatavate eluaastatega. Kuigi Diogenes Laertiose väitel elas Euphantos kaua, siis antud viite puhul võib oletada eksimust hilisemal ümberkirjutamisel ning tegelikult on Euphantos viidanud enda kaasaegsele kuningale Ptolemaios I-le. Teiseks võimaluseks on see, et kuningas Ptolemaios III ajal elas Egiptuses teine Euphantos, kes on muuhulgas tõlkinud egiptuse keelest ka Porphyriose teoses "Loomsest toidust hoidumisest" osundatud palve.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 110
2. ↑  Athenaios, "Õpetatud meeste pidusöök" VI raamat, 59. peatükk, 251d
3. ↑  Tarn, W. W. "Two Notes on Ptolemaic History" – The Journal of Hellenic Studies 53.1, 1933, lk. 57–68
4. ↑  Porphyrios, "Loomsest toidust hoidumisest" IV raamat, 10. peatükk