recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Denis Mukwege** (sündinud 1. märtsil 1955) on Kongo Demokraatliku Vabariigi günekoloog ja nelipühilaste pastor.

Ta asutas Bukavus haigla, kus ta on spetsialiseerunud naiste aitamisele, keda on vägistanud relvastatud mässulised. Ta on opereerinud tuhandeid vägistamise tõttu vigastatud naisi.

2018. aastal anti talle ja Nadia Muradile Nobeli rahuauhind nende jõupingutuste eest relvastatud konfliktides seksuaalvägivalla kasutamise vastu.

Tunnustus
---------

* 2014 – valiti USA Meditsiiniakadeemia välisliikmeks

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus
**Denethor II** (2930 K. A. - 3019 K. A. tappis enese) on tegelane  J. R. R. Tolkieni teostes.

Ta on Ecthelion II kolmas laps ja vanim poeg. Abiellus 2976 Dol Amrothi printsi Adrahili tütre Finduilasega, kes suri varakult 2987. Neil oli kaks poega, Boromir (2978 K. A. - 3019 K. A.) ja Faramir (2983 Kolmandal Ajastul - 82 Neljandal Ajastul). Ta oli suurim teadusemeister Kojaülemate hulgas mitmete generatsioonide jooksul, kuid temas puudus sügavam arukus. Pärast oma naise surma muutus ta üha süngemaks ja süngemaks ning kui ta vaatas kantsi palantiri, mis oli kõige lähemalt seotud Minas Morguli palantiriga, mis omakorda oli Sauroni käes, andis see talle samuti teadmisi, aga mõistust kaugeltki mitte. Ka ta lemmikpoeg Boromir sai hukka ning lõpuks (keset Pelennori Välja lahingut, pärast oma haavatud noorema poja nägemist) kaotas Denethor kogu lootuse ja mõistlikkuse ning soovis kaotuseveendumuses tulesurma nii endale kui oma veel elusolevale pojale. Faramir päästeti, ent Denethor põletas end Kojaülemate Hauakambris elusalt.
**Heinu Koitel** (11. jaanuar 1937 – 22. september 2010) oli eesti õigusteadlane.

Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli juristina ning sai 1970. aastal Eesti esimeseks[*viide?*] õigusteaduste kandidaadiks tööstusomandi õiguskaitse valdkonnas.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta 7 aastat elektrotehnika tehases Estoplast juriskonsuldi, inseneri ja patendibüroo juhatajana. Aastatel 1967–1997 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia majanduse ning filosoofia, sotsioloogia ja õiguse instituudis vanemteadur ja õigusosakonna juhataja. 1971. aastal asutas Koitel Tallinnas Moskva Patendiinstuudi filiaali[*viide?*], mis tegutses kuni 1985. aastani. 

1992. aastal asutas ta Patendi- ja Kaubamärgibüroo Koitel[*viide?*], mille juhatuse esimees oli 2010. aastani. 

1993. aastast oli ta Eesti Sisekaitse Akadeemia tsiviil- ja kaubandusõiguse õppetooli juhataja ja professor, Tallinna Tehnikaülikooli Kõrgema Majanduskooli õigusdistsipliinide õppejõud, Audentese Ülikooli õppejõud, õppetooli juhataja ja professor ning kuni 2010. aastani Tallinna Tehnikaülikooli õiguse instituudi professor.

1992. aastast oli ta Eesti patendivolinik leiutiste, kaubamärkide ja tööstusdisainilahenduste valdkonnas, alates 2002. aastast Euroopa patendivolinik leiutiste valdkonnas ning alates 2004. aastast kaubamärkide ja tööstusdisainide valdkonnas.

Ta oli Eesti Patendivolinike Seltsi liige (juhatuse esimees 2004–2007), Eesti Juristide Liidu ning rahvusvaheliste organisatsioonide AIPPI (International Association for the Protection of Intellectual Property) ja INTA (International Trademark Association) liige.

Koitel avaldas üle 100 teaduspublikatsiooni ning esines ettekannetega paljudel rahvusvahelistel teaduskonverentsidel.

Heinu Koitel on juhendanud Viktor Turkini magistritöid "Kaubamärkide rahvusvaheline kaitse" (2003) ning "Leiutiste õiguskaitse - siseriiklik ja rahvusvaheline regulatsioon" (2006) ning olnud Aleksei Kelli doktoritöö "Eesti intellektuaalse omandi süsteemi arengud teadmistepõhise majanduse tingimustes" (2009) oponent.

Tunnustus
---------

* Valgetähe IV klassi teenetemärk 2007

Välislingid
-----------

* Heinu Koitel Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Kaart
**Navi tänav** on tänav Rakveres ja paikneb linna põhjaosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennul mõõdetuna on 1,4–1,6 km.

Navi tänav on 327 meetrit pikk ja 16 kuni 21 meetrit lai ning asub Lennuvälja linnaosas.

Tänav saab alguse Lennuki tänava ristmikult, kulgeb põhja suunas ja lõpeb Navi tn 11 kinnistu piiril umbtänavana. Ristuvaks tänavaks lääne poolt on Varju tänav. Tänava nimi on iseloomulik Lennuvälja linnaosale, kuna siin paikneb lennuvälja maandumisrada. Tänava taristu, kõva kattega sõidu- ja kõnniteed on välja ehitatud ca 130 meetri pikkuselt Varju tänavani. Edasi põhja poole on tänava-ala rajamata, seal paikneb rohumaa.

Tänava alguses paiknevad kaks Nõukogude Liidu aegset korterelamut, mis olid ehitatud okupatsioonivägede sõjaväelastele ja nende perekondadele. Muud tänava-äärsed krundid on hoonestamata, sinna on vastavalt detailplaneeringule kavandatud ehitada korter- ja pereelamud.

Viited
------

1. ↑  Kohalike teede nimekiri Vaadatud 13.10.2021
2. ↑  Rakvere linnaosad

Välislingid
-----------

* Rakvere võib saada Propelleri tänava. Virumaa Teataja, 13. oktoober 2005.
* Rakvere leidis meremiinidele sobiva koha. Eesti Päevaleht, 14. september 2006.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Võistkond |  | SÜV |
|  |
| Pronks | 1952 | II kerge-keskkaal |
| Riik |  | Lääne-Saksamaa |
|  |
| Veerand-finaal | 1953 | II kerge-keskkaal |
| Veerand-finaal | 1955 | II kerge-keskkaal |
|

**Günther Heidemann** (21. oktoober 1932 Berliin – 23. aprill 2010 Berliin) oli Saksamaa ühendvõistkonna ja Lääne-Saksamaa poksija.

Heidemann oli kokku kahekordne Lääne-Saksamaa meister II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) aastatel 1952 ja 1955.

Heidemann sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Zygmunt Chychłale (Poola).

Heidemann osales Lääne-Saksamaa eest võisteldes II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953), kuid kaotas veerandfinaalis jälle hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Zygmunt Chychłale (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Nicolo Garganole (Inglismaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Lääne-Saksamaa meistrivõistlused poksis 1949–1989. Tulemused inglise keeles
2. ↑  15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles
3. ↑  "10. Euroopa meistrivõistlused poksis. Varssavi 1953. Tulemused inglise keeles" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 8. augustil 2012.
4. ↑  11. Euroopa meistrivõistlused poksis. Lääne-Berliin 1955. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Günther Heidemann saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Denise Mina
**Denise Mina** (sündinud 21. augustil 1966 East Kilbride'is) on Šotimaa kriminaalromaani- ja näitekirjanik. 
Tema tuntumad teosed on *Tartan noir'*i žanri kuuluvad Garnethilli triloogia ja Glasgow' ajakirjaniku Patricia "Paddy" Meehani sari. Ta on kirjutanud ka koomiksi "Hellblazer" 13 osa.

Kahe esimese Paddy Meehani romaani alusel on valminud samanimelised BBC telefilmid ("The Field of Blood", 2011 ja "The Dead Hour", 2013), kus mängivad Jayd Johnson, Peter Capaldi ja David Morrissey.

Denise Mina isa inseneritöö tõttu kolis pere tema lapse- ja teismeeas 18 aasta jooksul 21 korda: ta on elanud muuhulgas Pariisis, Haagis, Londonis ja Bergenis. Mina lahkus koolist kuueteistkümneaastaselt ning töötas baaridaami, köögiabilise, koka, lihakombinaadi töölise ja hooldushaigla töötajana. 

Kahekümnendates eluaastates naasis ta kooli ja lõpetas hiljem Glasgow' Ülikooli õigusteaduse alal. Otsus kirjutada kriminaalromaan ("Garnethill", 1998) sündis 1990. aastatel, mil ta kirjutas doktoritööd vaimse tervise probleemidega naisõigusrikkujatest ning õpetas Strathclyde'i Ülikoolis kriminoloogiat ja kriminaalõigust. Denise Mina elab Glasgow's.

Teosed
------

### Romaanid

#### Garnethilli triloogia

* *Garnethill* (1998)
* *Exile* (2000)
* *Resolution* (2001)

#### Patricia "Paddy" Meehani sari

* *The Field of Blood* (2005)
* *The Dead Hour* (2006)
* *The Last Breath* (2007) (USAs pealkirjaga *Slip of the Knife*)

#### Alex Morrow sari

* *Still Midnight* (2009)
* *The End of the Wasp Season* (2010)
* *Gods and Beasts* (2012)
* *The Red Road* (2013)
* *Blood, Salt, Water* (2014)

#### Muud romaanid

* *Sanctum* (2003) (USAs *Deception*, 2004)
* *The Long Drop* (2017)
* *Conviction* (2019) (eesti keeles "Kinnisidee: kõik armastavad krimilugusid... kuni neist saavad peaosalised"; inglise keelest tõlkinud Piret Lemetti; kujundanud Ande Kaalep; Eesti Raamat; 2022)

### Koomiksid

* *Hellblazer*, nr 216–228 (*DC Comics*, 2006–2007)
	+ "Empathy is the Enemy" osad 216–222
	+ "The Red Right Hand" osad 223–228

### Näidendid

* *Ida Tamson* (2006)
* *A Drunk Woman Looks at the Thistle* (2007)

### Kuuldemängud

* *The Meek*, 2009
**Tumekimalane** (*Bombus ruderarius*) on mesilaslaste sugukonda kuuluv kimalaseliik.

Levik
-----

Tumekimalast leidub Euroopas ja Loode-Aasias Iirimaalt läänes kuni Siberi ja Loode-Hiinani idas, Põhjalahe ja põhjapolaarjooneni Skandinaavias ning lõuna suunas Põhja-Aafrikas, Lõuna-Itaalias, Kreekas ja Balkani poolsaarel. Jaotus on ebaühtlane – Põhja-Aafrikas peetakse teda väga haruldaseks, samas kui Püreneede idaosas on tumekimalane väga levinud, moodustades enam kui poole kõigist kimalastest selles piirkonnas.

Välimus
-------

Tumekimalane sarnaneb väliselt kivikimalasega, sametkimalasega (*Bombus confusus*) ja sorokimalase alamliigiga, kellel kõigil on rindmik ja tagakeha eesmine osa mustad, tagakeha tipp aga oranžikaspunane. Oluline erinevus on tagumiste jalgade suirakorvikest ümbritsevaid karvade värvuses – tumekimalasel on need oranžikaspunased, ülejäänud sarnastel liikidel aga süsimustad.

Tumekimalase suised on keskmise pikkusega.

Elupaigad
---------

Tumekimalane pesitseb maapinnal (nt samblas, kompostihunnikus) või pinnases maapinna lähedal endistes hiireurgudes. Pesakond ei ole kuigi suur, sinna kuulub alla 100 töölise. Elupaik on avatud, mille hulka kuulub ka prahitaimkond. Tumekimalane väldib väga metsaseid alasid.

Esinemine ja kaitse Eestis
--------------------------

Tumekimalane võilillel
Eestis on ta sage ja kuulub kuue arvukaima liigi hulka. Ta on meil arvatud III kaitsekategooriasse.

Viited
------

1. ↑  Atlas *Hymenoptera*. *Bombus (Thoracobombus) ruderarius*
2. 1 2 3 4 5  Eesti kimalased (pdf)
3. ↑  "Eesti kimalaste fauna ja ohustatus (2021)" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. mai 2021. Vaadatud 16. mail 2021.
4. ↑  M. Chinery, 2005. Euroopa putukad (tõlkinud ja kohandanud Teder, T. & Tammaru, T). Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 252.

Välislingid
-----------

 Tumekimalane – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Tume kimalane andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Adelina Ismajli aastal 2009
**Adelina Ismajli** (sündinud 14. detsembril 1979 Prištinas) on Kosovo laulja ja näitleja, kes on albaanlaste diasporaa hulgas üks populaarsemaid tähti.

Laulmisega hakkas tegelema varakult ning osales mitmes laste telesaates (muusikasaate "Akordet e Kosovës" võitis ta kuueaastaselt, osales ka saates "Festivali i këngës për fëmijë në RTSH" jm). 

Pärast pausi naasis ta telekanalitesse provokatiivsete videotega, uue esinemis- ja riietumisstiiliga. Nii näiteks esines ta Kosovo sõja ajal festivalil "Кенга мађика" poolalasti, tema ihu oli aga kaetud sõjaväelaste riietust meenutava maalinguga.

Aastal 1997 sai temast miss Kosovo. Ta tahtis samal aastal ka Miss Globe'i valimistel osaleda, aga kuna Kosovo iseseisvust ei olnud tunnustatud, siis esindas ta Albaaniat, kuid kuna tal selle riigi kodakondsust ei olnud, siis ta diskvalifitseeriti. Aastal 1999 oli Adelina sunnitud koos perega Makedooniasse ümber asuma, ent aasta lõpuks naasis ta Kosovosse. 2010. aastast elab ta Pariisis.

Mitu tema plaati on olnud müügiedetabelis esikohal. Populaarsuse ja laulude provokatiivse sisu tõttu on teda mitu korda rünnatud. Tuntud laule: laste kannatustest rääkivad laulud "Молим вас, зауставите буку хеликоптера. Желимо да певамо, излазимо напоље. Желимо наше детињство назад. Fuck the Government" aastast 1999, Kosovo võitlejatele pühendatud "Lavdi Ushtari Im", rahvusliku sisuga "Skënderbeu".

Diskograafia
------------

* "Cunga Llunga" (1987)
* "Ne jemi bukuria e atdheut" (1990)
* "S`kam adrese e po bie shi" (1992)
* "Fore" (1995)
* "100% zeshkane" (1997)
* "S`jam Sex Bomb" (1999)
* "Prej fillimit" (2003)
* "Mbretereshë e robëreshë" (2005)
* "Feniks" (2010)

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. august 2007. Vaadatud 18. augustil 2007.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Tekst** (ladina keeles *textum*) on kitsamas tähenduses kirjakeele piiritletud[*viide?*] vorm. Laiemas tähenduses võib tekstina mõista igasugust kirjalikku informatsiooni, veel laiemas tähenduses ei pruugi tekst aga ka mitte kirjalik olla (kultuuritekst).

Kirjakeele areng on andnud võimaluse vormistada ja säilitada suulise kultuuri pärandit tekstina. Suur osa ajaloolisest teabest pärineb kirjalikest allikatest.

Teksti olemasolu põhineb kirjal, mille märkide abil on võimalik kodeerida foneeme, silpe, sõnu, arve, helisid jne. Erinevates kultuurides ja valdkondades on kasutusel erinevad märgisüsteemid. Teksti üheks olulisemaks omaduseks on lineaarsus.

Informatsiooni võimet eksisteerida tekstina nimetatakse tekstuaalsuseks, mida uurib tekstilingvistika. Robert-Alain de Beaugrande ja Wolfgang Ulrich Dressler on 1981. aastal sätestanud terve rea tekstuaalsusekriteeriume: ühest küljest teksti enda tunnused nagu kohesioon ja koherentsus ning teiselt poolt kommunikatsiooniga seotud tunnused nagu intentsioon, aktsepteeritavus, informatiivsus ja situatsioonilisus.

Kohesioon iseloomustab teksti grammatilist ühtekuuluvust: teksti erinevate lausete ja osade keelelised allstruktuurid on omavahel seotud ja loovad tuntava kokkukuuluvuse. Koherentsus iseloomustab teksti sisulist, loogilist seostatust. Kuigi kohesioon ja koherentsus kuuluvad kõige olulisemate tekstuaalsusekriteeriumide hulka, leidub ka erandeid: on olemas tekste, mis koosnevad seosetutest sõnadest või isegi häälitsustest, mis on osaliselt mõistetavad müraks redutseeritud kõlamaalingutena ja mis on tervikuna interpreteeritavad paljukihilistena. Sellist tekstuaalsust esineb näiteks dadaistidel.

Situatsiooniga seotud tekstuaalsusekriteeriumide raames vaadeldakse tekste aspektist, kuidas saatja (*Sender*) loob selle teatud eesmärgiga (intentsioon) ning/või vastuvõtja (*Empfänger*) seda aktsepteerib. Et tekst oleks vastuvõtjale aktsepteeritav, sõltub sellest, kas tekst suudab luua oma kujuteldava maailma ja annab edasi selle situatsioone (situatsioonilisus) ning kas see sisaldab informatsiooni oodatud ja ootamatute, tuntud ja tundmatute elementide ja suhete kohta (informatiivsus). Dadaistide näitel ka esmapilgul mittekohesiooniline ja mittekoherentne tekst võib olla aktsepteeritav, kui vastuvõtja jõuab järeldusele, et saatja taotluseks on edastada üllatavat, normist kõrvale kalduvaid elemente sisaldavat teksti.

Intertekstuaalsus on teksti omadus seostuda viidete ja tsitaatide abil teiste tekstidega.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tekst** |

* Hüpertekst
* Teadustekst
* Teksti sidusus
Ettevõtte logo
**Tele2** on Rootsi päritolu 1993. aastal asutatud rahvusvaheline telekommunikatsioonikontsern, mis tegutseb ka Eestis (Tele2 Eesti).

Ettevõtte peakontor asub Rinkeby-Kista piirkonnas Stockholmis. Ettevõttes töötab 2021. aasta seisuga üle 4500 inimese.

Lisaks Rootsile tegutseb Tele2 ka Eestis, Lätis, Leedus ja Saksamaal. Varem on tegutsetud näiteks Venemaal (kuni 2013), Hollandis (kuni 2018), Austrias (kuni 2018), Horvaatias (kuni 2019) ja Kasahstanis (kuni 2019).

Ettevõtte aktsiad on noteeritud Stockholmi börsil ja selle suurim osanik on Rootsi investeerimisfirma Kinnevik.

Vaata ka
--------

* Tele2 Eesti
* Tele2 Arena

Välislingid
-----------

* Tele2 koduleht
* Tele2 Sverige omandab 66,65% Norra mobiilioperaatori Network Norway aktsiatest, Delfi Majandus, 26. juuli 2011
* Tele2 ostab ärikliendiurul positsiooni tugevdamiseks konkureeriva Taani päritolu ettevõtte Rootsi üksuse, Kuvar, 21. juuni 2016

Rootsi
Stockholmi börsi indeksi OMXS30 ettevõtted

ABB – Alfa Laval – Assa Abloy – AstraZeneca – Atlas Copco - Autoliv – Boliden – Electrolux – Ericsson – Essity - Evolution Gaming Group – Getinge – H&M – Hexagon - Investor – Kinnevik – Nordea – Sandvik – SCA - SEB – Securitas – Skanska – SKF – Svenska Handelsbanken – Swedbank – Swedish Match – Tele2 – Telia Company – Volvo Group

(märts 2021)
Must teksariie
**Teksariie** ehk **teksasriie** ehk **teksas** ehk **deenim** *(denim)* on riidesort, millest valmistatakse enamasti pükse, tagisid, seelikuid ja kotte. 

Teksariie on tavaliselt iseloomuliku diagonaalse toimse koega puuvillane tekstiil.

Sinine teksariie on saadud indigoga värvimise teel, enamasti on värvitud vaid koelõngad, lõimelõngad on valged. 

Teksariidele on omane värvi kulumine kandmisel, eriti kohtades, mis kannatavad kõige rohkem hõõrdumise ja surve all, pükstel näiteks põlveõndlates. Mõned inimesed peavad kulumisomadust efektseks ja seetõttu valmistatakse ja müüakse ka teksasid, millel on tootmise käigus teatud kohad juba "ära kulutatud".

Päritolu
--------

Teksariiet hakati algselt tootma Prantsusmaal. Riidesort levis Itaaliasse, kus hakati sellest valmistama teksapükse. Algselt valmistati teksariidest tööpükse, tunkesid, kuid 20. sajandil kujunes teksariidest ülemaailmne mood.

Vaata ka
--------

* Teksapüksid

Välislingid
-----------

* INJURY PREVENTION/ORIGINAL RESEARCH, Shelton S. Herbert, William K. Hayes, Denim Clothing Reduces Venom Expenditure by Rattlesnakes Striking Defensively at Model Human Limbs, 2009, American College of Emergency Physicians, doi:10.1016/j.annemergmed.2009.09.022, Veebiversioon (vaadatud 05.05.2014) (*inglise keeles*)
**Prokuliaanid** oli 1. sajandil tekkinud koolkond, mille rajas Rooma jurist Marcus Antistius Labeo ja mis sai nime jurist Proculuse järgi.

Prokuliaanidele vastandus sabiniaanide koolkond. Mõlemad koolkonnad tekkisid printsipaadi (27 eKr – 284) ajal ning sellega suures osas kattuva kõrg- ja hilisklassikalise õigusteaduse ajajärgul.

Rooma juristi Pomponiuse väitel seisnes koolkondade erinevus selles, et prokuliaanid olid uuenduste pooldajad ja arendasid edasi vabariigiaegsete juristide traditsiooni. Sabiniaanid seevastu kaitsesid õiguse alal vanu instituute ning püüdsid õigustada valitsevat korda.

Koolkondadevahelise erimeelsuse täpsed asjaolud ei ole teada. Tegu võis olla õiguse progressiivse ja konservatiivse käsitluse erinevusega: progressiivsed prokuliaanid ja konservatiivsed sabiniaanid.

Prokuliaane peeti uuendusmeelsemateks ka seetõttu, et nad võtsid omaks ja tõid Rooma õigusteadusesse Serviuse süstemaatilise mõtlemise instituutides ning grammatilise tõlgendamisviisi, mis lähtus seaduse tekstist.

Prokuliaanide koolkonda kuulunud juristid
-----------------------------------------

Marcus Antistius Labeo – teda peetakse prokuliaanide koolkonna rajajaks. Tegu oli kuulsa juristiga, kelle töid on ka palju tsiteeritud. Labeo olevat kirjutanud ligi 400 raamatut, millest suurem osa on hävinenud.

Marcus Cocceius Nerva – Labeo õpilane, keda tsiteeritakse Labeoga sageli koos.

Pegasus – koolkonna juht peale Proculust.

Lucius Neratius Priscus – jurist, kes kuulus keisrite Hadrianuse ja Traianuse nõukokku.

Celsus – kuulus jurist, kes kirjutas teose "Digesta" ja kes ütles kuulsa lause "Ius est ars boni et aequi" 'Õigus on headuse ja õigluse kunst'.

Aelius Marcanius – üks viimaseid klassikalise ajajärgu juriste, keda peetakse prokuliaaniks. Tegeles pigem õiguse õpetamisega.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Siimets-Gross, Hesi, Ristikivi, Merike (2019). *Fontes iuris Romani. Rooma õiguse allikate kogumik*. Tartu: Tartu Ülikool kirjastus. Lk-d 34, 59–61. ISBN 978-9949-77-979-6.
2. ↑  Ilus, Elmar (2000). *Rooma eraõiguse alused*. Kirjastus Ilo. ISBN 9985-57-271-8.
3. ↑  Camilleri, James. "Proculian and Sabinian Schools" (inglise). `{{cite journal}}`: viitemall journal nõuab parameetrit `|journal=` (juhend)
4. ↑  Voigt, Moritz (1889). *Römische Rechtsgeschichte, II*. Stuttgart.
5. ↑  "Marcus Antistius Labeo | Roman jurist". *Encyclopedia Britannica* (inglise). Vaadatud 25.03.2019.
6. ↑  Honoré, Tony (7. märts 2016). "Neratius Priscus, Lucius". *Oxford Research Encyclopedia of Classics* (inglise). DOI:10.1093/acrefore/9780199381135.013.4388.
**The Smiths** oli inglise *rock*-ansambel, mis alustas tegevust 1982. aastal Manchesteris. Ansambli põhikoosseisu moodustasid laulja Morrissey, kitarrist Johnny Marr, bassimängija Andy Rourke ja trummar Mike Joyce. Kriitikud on nimetanud ansamblit üheks kõigeks olulisemaks alternatiiv-rock'i ansambliks, mis tuli esile 1980. aastate Briti *indie*-muusika skeenest.

Ansambel loodi Morrissey ja Marri, kes oli koos tegelenud laulude kirjutamisega, initsiatiivil ning ansambel sõlmis lepingu sõltumatu plaadifirmaga Rough Trade Records. Ansambel avaldas kokku neli stuudioalbumit: "The Smiths" (1984), "Meat Is Murder" (1985), "The Queen Is Dead" (1986) ja "Strangeways, Here We Come" (1987). Lisaks avaldati mitu kogumikalbumit ja kokku 20 singlit.

Mitu The Smithsi singlit jõudis Briti singlite edetabelis esikahekümnesse ja kõik nende stuudioalbumid jõudsid Briti plaadimüügi edetabelis vähemalt teisele kohale, "Meat Is Murder" ainsana esikohale. Väljaspool Suurbritanniat saavutas ansambel edu vähemal määral. Sisemiste vastuolude tõttu läks ansambel 1987. aastal laiali. Ansambli kõik liikmed ütlesid, et ansambel ei tule kunagi uuesti kokku ja keeldusid kõigist pakkumistest seda teha. Rourke suri 2023. aastal.

Stuudioalbumid
--------------

* "The Smiths" (1984)
* "Meat Is Murder" (1985)
* "The Queen Is Dead" (1986)
* "Strangeways, Here We Come" (1987)

Välislingid
-----------

 The Smiths – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* (k)ajamasin. The Smiths. (21.05.2011) ERR Digihoidla.
**Harald Kirsipuu** (9. november 1906 Peterburi – 9. juuli 1942 Ussollag, Permi oblast, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1937).

1925. aastal lõpetas Tallinnas (oma isa asutatud) Jaan Kirsipuu Ühisgümnaasiumi ning asus samal aastal Tartu Ülikoolis õigusteadust õppima. 1926. aastal astus Sõjakooli ohvitseride jalaväe kursusele, mille lõpetas 1928. aastal paremuselt teisena, sai selle eest auhinnaks kulduuri ning ülendati nooremleitnandiks.

Pärast Lennukooli lõpetamist määrati Üksiku Lennuväedivisjoni nr. 3 lenduriks. Aastatel 1933–1934 oli ta ÜLD nr 3 II salga ülem. Aastatel 1934–1937 õppis Kõrgemas Sõjakoolis. Pärast selle lõpetamist lähetati Eesti sõjaväe Õhukaitse Staapi ning määrati selle I (operatiiv)jaoskonna ajutiseks ülema kohusetäitjaks, 20. juunil 1939 ülemaks. 

1940. aastal, kui Nõukogude Liidu okupatsioonivõimud olid Eesti sõjaväe likvideerinud, viidi Harald Kirsipuu küll üle kolonelleitnant Hans Kitveli alluvusse, kes moodustas parajasti tulevast Punaarmee 22. laskurkorpuse üksikut lennueskadrilli, kuid komisjoni otsusega tunnistati Harald Kirsipuu poliitiliselt Nõukogude Liidule ebausaldusväärseks. Vallandati seetõttu Punaarmeest. NKVD arreteeris Harald Kirsipuu 22. märtsil 1941, tribunali (erikohtu) otsusega mõisteti ta 15 aastaks sunnitööle. Ta suri ebainimlikes tingimustes sunnitöövangilaagris Solikamskis.

Auastmed
--------

* Nooremleitnant 12.09.1929
* Leitnant 19.02.1932
* Kapten 24.02.1937

Kirjandus
---------

* Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). *Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani*. Tallinn, 2011.

Välislingid
-----------

* Sissekanne tema kohta Eesti Sõjamuuseumi ohvitseride andmekogus
**The Stig** on telesarja "Top Gear" salapärane katsesõitja, kes kunagi ei eemalda oma kiivrit ega ütle midagi. Stigi ülesanne on autode testimine Top Geari ringrajal. 

Nimi Stig tuleneb Jeremy Clarksoni koolist, kus uusi õpilasi kutsuti alati Stigideks.

Telesarjas osales kaks fiktiivset tegelaskuju, vastavalt tema kombinesooni värvuse järgi – must ja valge Stig. Katsesõitjana osalenud isikute tegelik arv ja taust hoitakse ranges saladuses.

Isikud
------

The Stigi kehastas kuni 2002. aastani vormelisõitja Perry McCarthy ("must Stig"), osaledes 22 "Top Geari" saates. Testisõitja saladuse paljastas McCarthy oma elulooraamatus "Flat Out, Flat Broke". 

Uueks Stigiks ("valge Stig") valiti võidusõitja Ben Collins. Pärast Stigi isiksuse avalikuks tulekut 2009. aastal lõpetas BBC mehega lepingu. Mälestusteraamatus "The Man in the White Suit: The Stig, Le Mans, The Fast Lane And Me" on mees kinnitanud oma rolli The Stigina.

Pärast Collinsi lahkumist on The Stigi maski taga varjunud erinevaid isikuid, nende hulgas ka Michael Schumacher ja Damon Hill.

Varia
-----

2010. aastal pandi üks The Stigi (kasutati aastatel 2002–2005) kiivritest oksjonile hinnaga 800–1200 Inglise naela. Kiivril on Richard Hammondi, Stigi ja produktsioonimeeskonna liikmete autogrammid.

Viited
------

1. ↑  Inna-Katrin Hein. BBC pingutab, et Stigi isik ei paljastuks. Elu24, 19. august 2010
2. 1 2  Raigo Neudorf. Stig on surnud, elagu Stig! Majandus, E24, 30. august 2010
3. ↑  Inna-Katrin Hein. Jeremy Clarkson andis Stigi kohta vihjeid? Elu24, 12. jaanuar 2009
4. 1 2  Annika Erg. Ben Collins on Stig! Elu24, 1. september 2010
5. ↑  Keith Collantine. "Flat Out, Flat Broke: Formula One The Hard Way!" (Perry McCarthy, 2002). F1 Fanatic. The Formula 1 Blog, 29. september 2006
6. ↑  Jeremy Clarkson tahab Stigi, kes ei reeda sõpru. Elu24, 4. september 2010
7. 1 2  Raigo Neudorf. BBC’l ei õnnestunud blokeerida Stigi raamatut. Elustiil. E24, 2. september 2010
8. ↑  Jane Shilling. Getting up to speed with the Stig. The Man In The White Suit: The Stig, Le Mans, The Fast Lane And Me by Ben Collins (HarperCollins, £20). Mail Online, 17. september 2010
9. ↑  "Top Geari" Stig võttis kiivri peast! Elu24, 21. juuni 2009
10. ↑  Inna-Katrin Hein. Stigi kiiver pannakse oksjonile. 8. september 2010
11. ↑  Lot 264. The Stig: A motor racing helmet.[*alaline kõdulink*] Elton John & The Kray Twins. Gorringes Auction Galleries

Välislingid
-----------

* The Stig videos and facts. BBC Top Gear
* The Stig. Facebook
**Kasarmu tänav** on tänav Rakveres ja paikneb linna põhjaosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennul mõõdetuna on 1,2 km.

Kasarmu tänav on 139 meetrit pikk, keskmiselt 18,5 meetrit lai ning asub Lennuvälja linnaosas. 20. sajandi alguses oli piirkond veel hoonestamata, tänavad puudusid.

Tänav saab alguse Nortsu tee ja Lennuki tänava ristmikult, kulgeb lääne suunas ja lõpeb Kasarmu tn 4 (AS Jeld-Wen Eesti territoorium) kinnistu piiril. 

Kasarmu tänava põhjaküljel on hoonestamata tootmismaa. Tänava lõunaküljel (Kasarmu tn 3) asub Virumaa loomade varjupaik. Selle kõrval (Nortsu tee 3) paikneb 1927. aastal rajatud Eesti Vabariigi kaitseväe kasarmu (arhitekt Johann Ostrat). Nõukogude ajal paiknesid kasarmus okupatsioonivägede staap, komandopunkt ja juhtkonnadivisjon. 1990. aastate alguses toimus hoones tulekahju, mille käigus katusekonstruktsioonid hävisid. Praegu on hoone välisseinad konserveeritud.

Tänav on välisvalgustuse, asfaltkattega sõidutee ning kivikattega kõnniteega.

Viited
------

1. ↑  Kohalike teede nimekiri Vaadatud 18.10.2021
2. ↑  Rakvere linnaosad
3. ↑   Rakvere interaktiivne kaart

Välislingid
-----------

* Geoportaal
**Kaseiinvärv** ehk **kohupiimavärv** on liimvärv, mille liimaineks on piimavalk (kaseiin). Kaseiinvärv on traditsiooniline värv seinte ja lagede viimistlemiseks kuivades ruumides. 

Kaseiinvärvi põhikoostisosadeks on kaseiin (liimaine), kriidipulber (täiteaine) ja vesi. Värvi toonitakse värvipigmentidega. Tavaliselt kasutatakse värvi segamiseks ainult looduslikke koostisained. Kaseiinvärv on hingav, st laseb läbi veeauru.

Kaseiinvärvi retsept
--------------------

Kaseiinvärvi võib segada mitmel viisil. Üks võimalik retsept:

* üks pakk (250 g) rasvatut maitsestamata kohupiima
* 10 g booraksit
* 600 g kriidipulbrit (umbes veerandi sellest võib asendada kaoliini, mica ja talgiga)

Booraks lahustada pooles klaasis soojas vees ja segada seejärel kohupiima hulka. Jätta tunniks ajaks seisma.

Kriit segada kahe klaasi veega ja jätta umbes tunniks seisma.

Segada mõlemad segud kokku ja toonida värvimullaga, mis on enne vähese veega pastaks segatud.

Vaata ka
--------

* õlivärv
* temperavärv

Välislingid
-----------

* Kaseiinvärvi valmistamisest, kasutamisest ja ajaloost Säästva Renoveerimise Infokeskuse kodulehel
* Retseptidega varustatud artikkel Tarbija 24-s
Saksakeelne "Struwwelpeter" (1917)
**"Kolumats"** (ka "**Kahupea Kaarel"**; saksa keeles "**Der Struwwelpeter"** (otsetõlkes 'sasipea Peeter')) on Heinrich Hoffmanni 1845. aastal avaldatud Saksa lasteraamat. See sisaldab kümmet illustreeritud ja riimis tekstiga lugu. Igal lool on oma kindel moraal, mis näitavad, kui ohtlikud tagajärjed võivad olla, kui käitutakse ebaadekvaatselt, vastuolus üldistele moraali- ja hügieeninormidele. Esimese loo pealkiri on ühtlasi raamatu pealkiri.

"Struwwelpeter" on üks varasemaid lasteraamatuid, mis ühendab visuaalse ja verbaalse narratiivi raamatu formaadis ning mida peetakse koomiksite eelkäijaks. "Struwwelpeter" on tuntud rätsepa (või Käärmehe, Käärkäe) tegelase tutvustamisega lääne kirjanduses. Mõned uurijad on käsitlenud raamatus sisalduvaid lugusid paljude laste psüühikahäirete illustratsioonidena.

Viited
------

1. ↑  ‘Hoffman entry’, Lambiek Comiclopedia. Accessed Oct. 29, 2017.
2. ↑  ‘Hoffman entry’, Lambiek Comiclopedia. Accessed Nov. 28, 2016.
3. ↑  Stewart, M. A. (1970). "Hyperactive children". Scientific American. 222: 94–98. doi:10.1038/scientificamerican0470-94.

Kirjandus
---------

* "Kahupea Kaarel ehk lõbusad lood ja kentsakad kujud 3-6 aastastele lastele". H. Hoffmann'i järele eestistanud Endor Tendor. Tallinn, Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus, 1923?
* "Kolumats". Eesti Raamat 1982.
Tondi sõjaväelinnaku kasarm Tallinnas Tondi 55 ja 57 (1915–1916)
Allohvitserikursuse moodne ja funktsionaalne kasarm Soomes Niinisalos. Esimesel korrusel on laod ja garaažid, 2. ja 3. elu- ja teenistusruumid
Taani Kuningliku Kaardiväe kasarm
Soomusrongirügemendi kasarmud Tapal enne Teist maailmasõda; keskel söökla.
**Kasarm** (*kasarmu* nimetava käände vormina ei ole korrektne) on ehitis, mis on mõeldud sõjaväestatud formeeringute (allüksused või üksused) alaliseks või ajutiseks majutamiseks.

Kirjeldus
---------

Alalised kasarmud paiknevad tavaliselt sõjaväelinnakutes, ajutise või hooajalise kasutusiseloomuga primitiivsed kasarmubarakid on ehitatud näiteks polügoonide välilaagritesse.

Kasarmu ruumid projekteeritakse nii, et isikkoosseisu saaks paigutada-eraldada allüksuste kaupa ja üldjuhul üks kompanii (harvem rühm) paikneks juhtimise ja ülevaate hõlbustamises samal korrusel. 

Kasarmus on tavaliselt järgmised ruumid:

* elutoad (magalad) sõduritele ja allohvitseridele,
* rühmade ja kompaniide juhtkondade kabinetid või tööruumid,
* pesemisruumid, tualettruumid, mõnikord ka saun,
* varustuse ja riiete kuivatusruumid,
* relvastuse hoiuruumid,
* majanduslaod esmavajalikele tarvetele ja laod kallimale varustusele,
* isikkoosseisu puhkeruumid või õppeklassid,
* korruste peakoridorid (nn *lennuväli*), kuhu on võimalik rivistada kogu korruse (kompanii) isikkoosseis.

Sisekord
--------

Kasarmus on kehtestatud kindlad sisekorranõuded. Kasarmus valvab sisekorrast kinnipidamist kompanii sisetoimkond. Sisetoimkonna teenistuskoht on tavaliselt korruse peakoridoris, peaukse lähedal või/ja relvaruumide nägemisulatuses.

Vaata ka
--------

* Ujuvkasarmu

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **kasarm** |
**Kvartal** on sihtide, teede, kraavide, ojade, jõgede või muude joonobjektidega eraldatud metsaosa.

Eestis kehtivate metsakorralduse reeglite järgi jagatakse riigimets kvartaliteks. Erametsade kvartaliteks jagamine pole kohustuslik.

Metsa kvartaliteks jagamise süsteem Eesti alal pärineb suuremas osas 19. sajandi lõpust ja 20. sajandi algusest, kuid vanimad säilinud kvartalisihid (tavaliselt 2-4 m laiad) rajati juba 18. sajandi lõpus. Metsa jagamine kvartaliteks hõlbustas metsa majandamist ja arvepidamist metsa üle. Kvartalisihid lihtsustavad metsa väljavedu raielankidelt, aitavad takistada tule levikut metsatulekahju korral ning hõlbustavad ligipääsu tulekahju tõrjumisel. Kvartalisihtide ristumiskohtadesse paigutati varem kvartalipostid, kuhu märgiti ka kvartalite numbrid. Kohati on kvartalipostid tänini säilinud, kuid kvartaliposte enam ei paigaldata, kuna kvartalite arvestusel ja maastikul orienteerumisel on abiks digitaalsed seadmed ja registrid.

Kaitsealadel metsa hooldustööd sageli peatatakse, mille tagajärjel kvartalisihid kasvavad kinni ja metsa jaotus kvartaliteks aastate jooksul kaob. Mõnikord kaitsealadel ka planeeritult metsastatakse kvartalisihte, teid ja radasid, et vähendada metsaala killustatust.

Viited
------

1. ↑  Keskkonnaministri määrus „Metsa korraldamise juhend" RTL 2009, 9, 104
2. ↑  Metsakorralduse algus ja metsaametkonna kujunemine
3. ↑  "Kaili Viilma, Anneli Palo (koostajad). Kaitsealade metsade inventeerimise ja kaitse korraldamise juhend. Tartu, 2009". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 31. oktoobril 2016.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib piirkonnast; jõe kohta vaata artiklit Kolõma jõgi* |

---

Kolõma asend Venemaal
**Kolõma** (vene keeles *Колыма*) on piirkond Venemaa Kaug-Idas Ida-Siberi mere ja Ohhoota mere vahel praeguse Tšuktšimaa, Magadani oblasti ja Jakuutia territooriumil.

Kolõma piirid on täpselt määratlemata. Ta pole kunagi omaette haldusüksust moodustanud. Üldjoontes hõlmab see Kolõma jõe ja selle suurima lisajõe Omoloni jõgikonna ning Kolõma alamjooksul asuva Kolõma madaliku, mis jõgikonnast osalt välja jääb.

Kolõma keskuseks on nimetatud Magadani, ehkki see ei asu Kolõma jõgikonnas. Teisi suuri (üle 10 000 elaniku) asulaid selles kandis ei ole.

Termin "Kolõma" mitte jõe, vaid piirkonna tähenduses tekkis millalgi 1920. aastatel seoses kulla ja teiste maavarade rikkalike leiukohtade avastamisega. 

1932–1954 toimunud massiliste repressioonide ajal ja hiljemgi paiknesid seal eriti karmide olude poolest tuntud parandusliku töö laagrid. Nõukogude ajaloolane Roi Medvedev on võrrelnud sealseid tingimusi Auschwitzi koonduslaagri omadega.

Kolõmas asub Kolõma rahvuspark.

Välislingid
-----------

* Jaanus Piirsalu, "Kolõmal elavad inimesed nagu lõksus", Eesti Päevaleht, 4. aprill 2009
**Hüdrovõimendi** on seade, mida kasutatakse hüdroajamites lähtejõu võimendamiseks.

Tööpõhimõte
-----------

Hüdrovõimendi töö põhineb hüdrostaatilise rõhu omadusel, et vedelikule tekitatud rõhk mõjub igas suunas võrdse jõuga. Põhimõtteliselt koosneb võimendi kahest erineva läbimõõduga hüdrosilindrist. Silindrites paiknevad kolvid. Kui väiksemale kolvile, mille pindala on A1 m2, rakendada jõud F1, siis tekitatakse vedelikus hüdrostaatiline rõhk {\displaystyle p={\frac {F\_{1}}{A\_{1}}}} Pa. Rõhk kandub teise silindrisse ja avaldab seal kolvile, mille pindala on A2, jõudu {\displaystyle F\_{2}=pA\_{2}={\frac {A\_{2}F\_{1}}{A\_{1}}}}, siit:
{\displaystyle F\_{2}={\frac {F\_{1}A\_{2}}{A\_{1}}}=F\_{1}({\frac {D\_{2}}{D\_{1}}})^{2}} N.

Reaalsetes seadmetes kulub osa rakendatud jõust kolbide liikumisel tekkivate hõõrdejõudude ületamiseks. Seda võetakse arvesse seadme mehaanilise kasuteguri kaudu. Kasuteguri väärtus sõltub seadme konstruktsioonist. Lihtsamatel seadmetel on kasutegur üle 0,9. Nii saame lõpliku valemi: {\displaystyle F\_{2}=F\_{1}({\frac {D\_{2}}{D\_{1}}})^{2}\eta \_{m}}, kus {\displaystyle \eta \_{m}} on seadme mehaaniline kasutegur.

Hüdroajami idee on meelitav. Vähendades piiramatult väiksema silindri pindala võiksime saada väga suuri jõude. Kuid kuna tegemist on lihtmehhanismiga siis niipalju kui võidame jõus niipalju kaotame ka teepikkuses. Seega {\displaystyle s\_{1}A\_{1}=s\_{2}A\_{2}}, ehk {\displaystyle s\_{2}={\frac {s\_{1}A\_{1}}{A\_{2}}}=s\_{1}({\frac {D\_{2}}{D\_{1}}})^{2}}, kus s\_1 ja s\_2 on vastavalt väikse ja suure kolvi käigupikkused. See eeldab väikse kolvi mitmeid kordi suuremat käigupikkust võrreldes suurema kolvi käiguga. Töösilindri kolvi suurte käigupikkuste korral asendab väikest silindrit pump, mis annab oma väikestes tööruumides kokkusurutud vedeliku pideva voolu töösilindrisse.
*Valss* (Camille Claudel)
**Valss** (saksa k *Walzer*, inglise k *waltz*) on 3/4 taktimõõdus seltskonnatants.

Ajalugu
-------

Valss on arenenud 18. sajandi teisel poolel Saksamaal ja Austrias niinimetatud Saksa tantsust ja ländlerist. Alguses oli valss aeglane tants, kuid 19. sajandi esimesel poolel arendasid Viini heliloojad (Joseph Lanner, Johann Strauss) välja kiirema tempoga tsüklilise Viini valsi, mis võitis erilise populaarsuse ja levis 19. sajandi jooksul kõikjale Euroopasse. Kõige ilusamad Viini valsid ongi pärit juba Straussi aegadest, näiteks "Ilusal sinisel Doonaul". 

Selle tantsu tantsimise stiil on siiski aja jooksul palju muutunud ja Inglismaalgi veel kohandatud – praegu loetakse põhiliseks standardtantsude kodumaaks ikkagi Inglismaad.

Eestlastelgi on oma labajalavalss, mis erineb suuresti võistlustel tantsitavast graatsilisest üle põranda liuglemisest. 

Stiliseeritult on valssi rohkesti viljeldud kammer-, sümfoonilises ja lavamuusikas. Valsi uuemad teisendid on Inglise valss (aeglane valss) ja boston.

Valss võistlustantsuna
----------------------

Tantsuvõistlustel tantsitakse kahte valssi – aeglast ja Viini valssi. Aeglane valss, mida kutsutakse ka Inglise valsiks, on poole aeglasem kui Viini valss, tempoks on 30 takti minutis. Viini valsi tempo on 60 takti minutis. Aeglast valssi õpetatakse Eestis tavaliselt juba esimeste tantsude seas, sest kuna tempo on aeglane, on neid samme lihtne õppida. Mõned tantsuõpetajad peavad seda tantsu ka standardtantsude aluseks, mõned arvavad, et aluseks on siiski aeglane fokstrott, mida Eestis standardtantsudest alles viimasena õpetatakse. Viini valssi õpivad ka juba algajad tantsijad, kuid kuna see on kiire tants ning nõuab paari head koospüsimist, on seda vahel raske omandada. Võistlustel on tantsudel oma järjekord, mis võib samuti olla erinevates maades erinev. Eestis tantsitaksegi kõigepealt aeglast valssi, Viini valss on standardtantsude järjestuses kolmas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Valss** |
*Mitte segi ajada vaimuliku Walter Johansoniga.*

---

**Valter Johanson** (13. august 1931 Tartu – 4. august 1990 Tartu) oli eesti koolijuht, kabetaja, haridus- ja sporditegelane.

Haridus
-------

Ta õppis Luunja Algkoolis. 1952. aastal lõpetas ta Tartu Õpetajate Instituudi, 1958. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi füüsika-matemaatikaõpetajana.

Töö
---

1952. aastast töötas matemaatika- ja füüsikaõpetajana. Eri aegadel oli ta Sillaotsa kooli ja Aru kooli direktor.

Aastatel 1953–1962 oli ta Tartu Rajooni TSN Täitevkomitee haridusosakonna juhataja. Aastatel 1967–1978 Tartu Rajooni TSN Täitevkomitee esimehe asetäitja.

Aastatel 1978–1990 oli ta Tartu 12. Keskkooli direktor.

Sporditegevus
-------------

1971. ja 1974. aastal tuli ta Eesti meeskonnas NSV Liidu meistriks kirikabes. Lisaks võitis NSV Liidu kirikabe meistrivõistlustel Eesti meeskonnas 2 hõbedat (1967, 1978) ja 2 pronksi (1964, 1969). 1967. aastal tuli kirikabes Eesti meistriks, 1987. aastal võitis Eesti kirikabe meistrivõistlustel võistkondliku kulla.

1960. aastast oli ta vabariikliku kategooria male- ja kabekohtunik.

1964. aastast oli ta Eesti NSV Kabeföderatsiooni presiidiumi liige, aastatel 1969–1976 Eesti NSV Kabeföderatsiooni presiidiumi esimees.

Tunnustus
---------

* 1971 Spordiühingu Jõud auliige
* 1989 Eesti NSV teeneline õpetaja

Viited
------

1. ↑  Valter Johanson (nekroloog). Õpetajate Leht, 18. august 1990
2. 1 2 3  Eesti spordi biograafiline leksikon. Valter Johanson
3. ↑  "Luunja Keskkooli ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2017. Vaadatud 14. novembril 2017.
4. ↑  Kodu Uudised, 1. veebruar 2005
5. ↑  "Maasportlased – medalivõitjad. Maasport, 25.10.2006". Originaali arhiivikoopia seisuga 24.10.2021. Vaadatud 14.11.2017.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib elektritehnika mõistest; kosmoseaparaadi kohta vaata artiklit Maandur (kosmoseaparaat)* |

---

Varrasmaandur koos maandusjuhiga
Kõrgepingeliini maandus
**Maandur** kui maanduspaigaldise osa koosneb ühest või mitmest kokkuühendatud elektroodist (näiteks isolatsioonita metallvardast või -latist), mille pinna kaudu luuakse elektriline kontakt pinnasega. Maanduselektroodid võivad paikneda maa sees püstselt (vardad) või rõhtsalt (latid, metallvõrk). Maandur võib asetseda ka betoonis (näiteks vundamendimaandur).

Maanduselektroodide materjaliks on enamasti tsingitud teras, kuid ka roostevaba teras ja vask.

Kirjeldatud tehismaandurite kõrval kasutatakse ka loomulikke maandureid. Nendeks on pinnasega ühenduses olevad elektrit juhtivad ehitise osad, eelkõige betooni terassarrus. Varem on kasutatud ka veetorustikku, kuid võimalike isoleervahemike tõttu ei taga need kindlat ühendust (tänapäeval polegi veetorud enam metallist).

Maanduri peamine kvaliteedinäitaja on tema maandustakistus, mis peab olema võimalikult väike. Maandustakistuse määrab peamiselt maanduri valgumistakistus, kuna maanduri enda takistus on väga väike. Valgumistakistus oleneb pinnase eritakistusest ja see omakorda pinnase liigist ja niiskusest.

Ühe varrasmaanduri valgumistakistuse ligikaudne väärtus on arvutatav valemiga

{\displaystyle R\_{\text{v}}={\frac {\rho \_{\text{maa}}}{\mathrm {2} \cdot \pi \cdot l}}\cdot \ln {\frac {4\,\mathrm {\cdot } l}{d}},}
kus {\displaystyle \rho \_{\text{maa}}} on pinnase eritakistus, {\displaystyle l} elektroodi pikkus, {\displaystyle d} elektroodi läbimõõt ja {\displaystyle k\approx 1...2} on maapinna niiskusest sõltuv tegur.

Kui maandur koosneb {\displaystyle n} rööbiti õhendatud elektroodist, siis valgumistakistus

{\displaystyle R\_{\text{n}}={\frac {R\_{1}}{k\_{\text{k}}\cdot n}},}
kus {\displaystyle R\_{1}} on ühe maandusvarda valgumistakistus ja {\displaystyle k\_{k}=0,33...0,93} on kasutustegur. 

Traatvõrgust maanduselektroodi valgumistakistus 

{\displaystyle R\_{\text{v}}\approx {\frac {\rho \_{\text{maa}}}{\mathrm {4} }}\cdot {\sqrt {\frac {\pi }{\mathrm {A} }}},}
kus {\displaystyle A} on võrgu pindala.

Vaata ka
--------

* Maandustakistus
* Maanduri valgumisala
* Maandamine
**Valter Karl Err** VR II/3 (**Wehrt**;1. mai / 13. mai 1899 Kuressaare – surmaaeg teadmata) oli Eesti sõjaväelane (vanemallohvitser).

Vabadussõjas
------------

Ta oli õppursõdur ja võitles 3. laiarööpmelisel soomusrongil. 

30. märtsist 1919 oli Tallinna Tagavarapataljoni 7. roodus, aprillist 1919 Soomusrongide Diviisi tagavarapataljoni 2. roodus. Siis läkitati kuulipildujate kursustele. Samal kuul viidi üle laiarööpmelisele soomusrongile nr 3 2. kuulipildujate komandosse. 

Osales lahingutes Landeswehri ja Punaarmee vastu Pihkva ja Narva rindel. 

Detsembris 1920 vabastati teenistusest.

Hilisem elu
-----------

Pärast Vabadussõda sai ta riigi poolt priikooli õiguse.

Lõpetas kommertskooli. 1920 õppis Sõjaväe Tehnikakoolis. Seejärel töötas Kuressaares mehaanikuna. 

Oktoobris 1925 siirdus Saksamaale õppima ja edasine saatus teadmata.

Tunnustus
---------

* 1920 Vabadusristi II liigi 3. järk *"Laiaroopalise soomusrongi Nr 3 wanemale alamohwitserile Walter Kaarli p. ERR'ile, hinnates wahvust, mis Teie ülesnäitanud lahingus 25 aprillil 1919 a. Landeswehri wastu"* (tõenäoliselt toimus lahing 25.06.1919).

Viited
------

1. ↑  Kirikuraamat. eaa3151\_001\_0000203\_00022\_m Rahvusarhiiv, Saaga
2. ↑  Sõdur 37/1920
3. ↑  Diplom nr 563
4. ↑  Eesti Vabaduse Risti kavalerid. 2016.

Välislingid
-----------

* Teadmata saatusega Vabaduse Risti kavaleride nimekiri
**Maameister** (saksa keeles *Landmeister*, vene keeles *магистр*) oli Saksa ordu ametnik, kes juhtis suurema piirkonna orduorganisatsiooni ehk orduharu.

Maameistri ametikoht loodi seoses orduvalduste suure laialipaisatusega. 13. sajandil ja 14. sajandi alguses oli Saksa ordus kolm maameistrit: Preisi, Saksa ja Liivi haru meistrid. Ordut juhtiv kõrgmeister resideeris sel perioodil esialgu Palestiinas, hiljem Veneetsias ja lõpuks Preisimaal. 1309. aastal ühendati Preisi maameistri ja kõrgmeistri amet ja maameistreid jäi vaid kaks: Liivi orduharu ja Saksa oma. Alates sellest ajast nimetati Liivi ordumeistrit tavaliselt maameistriks, Saksa oma aga Saksa meistriks (*Deutschmeister*). 1525. aastal sekulariseeris viimane Preisis valitsenud kõrgmeister ja maameister Albrecht von Hohenzollern sealsed orduvaldused ja nõnda kadus üks orduharu ja maameistrikoht lõplikult. Saksa meistrist sai esialgu Saksa ordu administraator, hiljem aga ühendati sellega ka kõrgmeistri tiitel. Nii jäi 16. sajandi keskpaigaks alles vaid Liivi maameistri ametikoht. 1562. aasta järel kadus maameistri amet seetõttu kasutuselt.

Maameistrite võimupiirid muutusid aja jooksul tunduvalt. Kui algselt allusid nad otse kõrgmeistrile, siis hiljem saavutas suuri valdusi omav Liivi maameister märkimisväärse iseseisvuse, 1525. aasta järel sisuliselt sõltumatuse muust Saksa ordust. Saksamaal asuva Saksa meistri hallatavad valdused olid väikesed ja nii puudus tal võimubaas, mistõttu ta jäi kõrgmeistrist sõltuvamaks. Hiljem, kui ta ise kõrgmeistri ametikoha üle võttis, ei suutnud ta ordut kuigi efektiivselt juhtida.

Vaata ka
--------

* Liivi ordu maameistrite loend
* Preisi maameistrite loend
* Saksa meistrite loend
* Saksa ordu kõrgmeistrite loend
* Ordumeister
**"Hearts of Iron"** (**HoI**) on suurstrateegia arvutimäng, mille on välja töötanud Rootsi mänguarendaja Paradox Entertainment ja Strategy First. Mäng toimub aastatel 1936–1947. Mängus saab juhtida ükskõik millist Teise maailmasõja aegset riiki, sealhulgas Eestit. Mäng avaldati 2002. aastal Windowsiga arvutitele. Macintoshi versiooni avaldas Virtual Programming. Juhtprogrammeerija oli Johan Andersson. "Hearts of Ironi" järg "Hearts of Iron II" sisaldab mitmeid muudatusi.

Mängu sisu
----------

"Hearts of Iron" rajaneb Paradoxi õnnestunud mängu "Europa Universalis" mootoril, aga tehtud on palju muudatusi:

* Väga detailne tehnoloogiapuu, mis on jagatud 14 osaks (jalavägi/kahurvägi/tööstus/soomusvägi/merevägi jne) kümnete uuritavate tehnoloogiatega igas osas ja võimega kohandada mõnd üksust.

* Neljal looduslikul ressursil (kivisüsi, teras, kummi ja õli), millest sõjavägi sõltub, põhinev majandusmudel.

* Väejuhte ja riigimehi on võimalik valida.

* Kümned väeosad politseist ballistilise raketini.

* Ilmamudel, mis mõjutab liikumist, võitlust ja varustusteid.

Tähtis on Teine maailmasõda üle elada. Mängija võib põhjustada või tunnistada ajaloos toimunud sündmusi.

Kriitika
--------

Mäng on keelatud Hiina Rahvavabariigis, sest mängus võivad Tiibet, Xinjiang ja Manzhou olla iseseisvad riigid ning Taiwan Jaapani osa.

Välislingid
-----------

* Hearts of Iron 2 Paradoxis
* Hearts of Iron MobyGamesis