recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Keras** on avatud lähtekoodiga tarkvarateek, mis pakub Pythoni liidest tehisnärvivõrkudele. Keras pakub lihtsat ja intuitiivset liidest süvaõppe mudelite loomiseks ja koolitamiseks. See toetab laia valikut tehisnärvivõrkude arhitektuure, sealhulgas konvolutsioonilisi närvivõrke (CNN) ja rekurrentseid närvivõrke (RNN). Keras sisaldab ka mitmesuguseid eeltreenitud mudeleid ning tööriistu andmete töötlemiseks ja visualiseerimiseks. 

Keras töötab populaarsetel süvaõppe raamistikel nagu TensorFlow, Microsoft Cognitive Toolkit, Theano ja PlaidML.

Omadused
--------

Keras sisaldab mitmeid implementatsioone levinud tehisnärvivõrgu ehitusblokkidest, nagu kihid, eesmärgid, aktiveerimisfunktsioonid, optimeerijad ja palju tööriistu, mis lihtsustavad pildi- ja tekstandmetega töötamist ning vähendavad süvaõppevõrgu koodi kirjutamise vajadust. Koodi hoiustatakse GitHubis ja kogukonna tugifoorumid hõlmavad GitHubi probleemilehte ja Slacki kanalit.

Keras võimaldab kasutajatel rakendada süvaõppemudeleid erinevates rakendustes, sealhulgas nutitelefonidele (iOS ja Android), veebirakendustele ja Java virtuaalmasinatele. Keras API toetab jaotatud koolitamist graafika- ja tensorprotsessoritel (GPU ja TPU) töötavatel klasterdatud süsteemidel, mis võimaldab kasutajatel kiiremini ja tõhusamalt koolitada süvamudelite võrgustikke suurte andmekogumitega töötamisel.

Viited
------

1. 1 2  Team, Keras. "Keras documentation: About Keras". *keras.io* (inglise). Vaadatud 2. märtsil 2023.
2. ↑  Team, Keras. "Keras documentation: Why choose Keras?". *keras.io* (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 28. mai 2020. Vaadatud 2. märtsil 2023.
3. ↑  *Keras: Deep Learning for humans*, Keras, 6. märts 2023, vaadatud 6. märtsil 2023
**Usukultusasjade Nõukogu** (täieliku nimega **NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Usukultusasjade Nõukogu**, vene keeles *Совет по делам религиозных культов при Совете Министров СССР*) oli Nõukogude Liidus aastatel 1944–1965 eksisteerinud riiklik ametkond, mis tegeles religioonipoliitika elluviimisega ja jälgis usuühingute tegevust puudutavate õigusaktide täitmist.

Usukultusasjade Nõukogu alluvusalasse kuulusid kõik NSV Liidus tegutsevad usuühingud peale Vene Õigeusu Kiriku, mille jaoks oli 1943. aastal loodud eraldi Vene Õigeusu Kiriku Asjade Nõukogu.

Usukultusasjade Nõukogu eksisteeris maist 1944 kuni detsembrini 1965, mil see ühendati Vene Õigeusu Kiriku Nõukoguga ja sai uueks nimeks Usuasjade Nõukogu. Nõukogu kompetentsi kuulus usuühingute ja koguduste registreerimine, nende registrist kustutamine, lubade väljastamine palvemajade ja kirikute avamiseks ja sulgemiseks, vaimulike registri pidamine, suhete korraldamine riigivõimu ja usuühingute vahel. 

Reaalselt oli Usukultusasjade Nõukogu oli oma tegevuses sõltuv NLKP Keskkomitee ja julgeolekuorganite instruktsioonidest. Aktiivse religioonivastase võitluse perioodil 1950. aastate lõpus ja 1960. aastate alguses oli Usukultusasjade Nõukogu üheks oluliseks instantsiks riigipoolse repressiivpoliitika elluviimisel (näiteks koguduste ja kirikute sunniviisiline sulgemine, vaimulike registreerimisest keeldumine jne).

Usukultusasjade Nõukogu tegevust juhtis esimees. Nõukogu esimehed olid

* 1944–1956 Ivan Poljanski,
* 1957–1965 Aleksei Puzin.

Kohtadel esindasid Usukultusasjade Nõukogu volinikud, keda lihtsustatult on nimetatud ka usuasjade volinikeks või usuvolinikeks. Eesti NSV-s olid Usukultusasjade Nõukogu volinikud

* 1944–1955 Johannes Kivi ja
* 1955–1965 Aleksander Veiderpass.

Välislingid
-----------

* Remmel, Atko. Religioonivastane võitlus Eesti NSV-s aastail 1957–1990. Tähtsamad institutsioonid ja nende tegevus. Tartu Ülikool, 2011. Doktoritöö.
* Sõtšov, Andrei. Eesti õigeusu piiskopkonna halduskorraldus ja vaimulikkond aastail 1945-1953. Tartu Ülikool, 2004. Magistritöö.
* Sõtšov, Andrei. Eesti õigeusu piiskopkond Nõukogude religioonipoliitika mõjuväljas 1954-1964. Tartu Ülikool, 2008. Doktoritöö.
**Laine Tarvis** (sünninimi **Laine Aaslaid**; sündinud 26. septembril 1937 Säärel) on Eesti poliitik.

Teda küüditati lapsepõlves mitmel korral. Esimesel korral sunniti perekond Stebeli rannakaitsepatarei ehituse eest lahkuma; teisel korral küüditas Saksa sõjavägi 1944. aastal vanaisa ja kolme lapsega raseda ema Rosaline-Luise Aaslaidi Rügeni saarele. Isa Villem Aaslaid põgenes samal aastal Rootsi.

Ta lõpetas Tallinna Rahanduse ja Krediidi Tehnikumis eelarvelise raamatupidamise eriala 1955. Pärast seda jätkusid õpingud Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas rahanduse ja krediidi erialal, mille ta lõpetas 1960. 

1990–1994 oli ta Saare Maavalitsuses abimaavanem. 1996–1999 oli ta Kuressaare linnavolikogu esimees.

Tarvis oli 2008. aastal viie organisatsiooni juhtide hulgas: Eesti Naisteühenduste Ümarlaud, Saaremaa Naiste Ümarlaud, Eesti Saarte Naiskogu, Eesti Maanaiste Ühendus ja Eesti Maanaiste Ühendus "Saare Naised".

Ta oli VIII ja IX Riigikogu liige. IX koosseisu Keskerakonna fraktsiooni liikmena peatus ta riigikogu töönädalal kahetoalises Narva maanteel asuvas korteris, mille üür ei ületanud kompensatsiooniks saadavat 5000 krooni.

Hobid
-----

Tema hobiks on sport. Isiklik rekord kettaheites on 47,36 meetrit. Tarvis käis kolm korda ka veteranide Euroopa meistrivõistlustel ja parim koht oli tal seitsmes.

Tunnustus
---------

* 1976 Eesti NSV teeneline ökonomist
* 1993 Saaremaa aasta naine
* 1994 Ettevõtluse sõber
* 2007 Kuressaare linna teenetemärk
* 2008 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Vilma Rauniste. Energiline ja nooruslik Laine Tarvis jõuab igale poole. Meie Maa, 29. september 2007
2. ↑  Inge Rumessen. Korteri eest 5000 krooni kuus[*alaline kõdulink*]. Äripäev, 12. oktoober 2000
3. ↑  Linna teenetemärgid saavad Laine Tarvis ja Tiit Köster[*alaline kõdulink*]. Meie Maa, 30. aprill 2007
4. ↑  "Kes on kes? Eesti 2000". ISBN 9985607899
5. ↑  Jaanus Kõrv. Valgetähe IV klassi ordeni kavaler Laine Tarvis: "Naiste maailm on kodu". Kesknädal, 20. veebruar 2008
**Pärnu Vanalinna Põhikool** on Pärnus tegutsev põhikool.

Ajalugu
-------

Pärnu Vanalinna Põhikooli hoone aadressil Nikolai 26
1971. aastal avati ajaloolises Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi hoones aadressil Kuninga 29 **Pärnu IX 8-klassiline kool**. 

1979. aastal kolis kool ajaloolisse Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi hoonesse aadressil Nikolai 26. Alates 1991. aastast kannab kool **Pärnu Vanalinna Põhikooli** nime.

Direktorid
----------

* 1971–1979 Hilda Jõesalu
* 1979 – Rein Eglon
* 1980–1990 Vaike Vaga
* 1990–1994 Garri Trofimov
* 1994–1995 Neeme Ellermaa
* 1995–1999 Mart Kuuskmann
* 1999–2010 Jaan Viertek
* alates 2010. aastast – Pille Tahker

Pildigalerii
------------

* Kõnnitee mälestispinkidega õpetajateleKõnnitee mälestispinkidega õpetajatele
* Püssirohuait-võimlaPüssirohuait-võimla
* Mälestupink õpetajale Lembit PantsMälestupink õpetajale Lembit Pants
* Mälestuspink direktorile Linda SoovikMälestuspink direktorile Linda Soovik
* Mälestuspink direktorile Jüri ErmMälestuspink direktorile Jüri Erm
**Mall Sarv** (1. mai 1918 Tartu – 8. juuni 2002 Tartu) oli eesti klaverikunstnik ja -õpetaja, muusikakriitik ja tõlkija. 

Erialase hariduse sai Mall Sarv kõigepealt Tartu Kõrgemas Muusikakoolis Adele Brosse klaveriklassis, mille lõpetas 1939. aastal. 1944. aastal lõpetas ta Tallinna konservatooriumis Erika Franzi klaveriklassi ja 1955. aastal samas Bruno Luki klaveriklassi. Lisaks erialasele haridusele lõpetas ta 1941. aastal Tartu Ülikoolis matemaatika teaduskonna.

Aastail 1944 – 1950 ja 1955 – 1973 töötas Mall Sarv klaveriõpetajana Tartu Muusikakoolis ning 1950 – 1955 Tallinna Lastemuusikakoolis. 

Mall Sarv on tõlkinud ooperite libretosid, luulet ja laulutekste vene, itaalia, saksa, prantsuse, hispaania ja inglise keelest. Üks tema tuntumaid laulutekste on "Pardike ja moon", itaaliakeelse pealkirjaga "Papaveri e papere".

Aastail 1955 – 1973 korraldas Mall Sarv koos Arthur Robert Hone'iga klaverimuusikat tutvustavaid kontsert-loenguid üle Eesti. Aastail 1976 – 1988 esitas ta Ülikooli aulas Bachi, Bleive, Chopini, Mozarti, Brahmsi, Schuberti ja Schumanni loomingut. Mall Sarve püsirepertuaari kuulusid veel Beethoven ja Eller. Pianistina tegi ta kaasa Vanemuise lavastusis.

Kirjandus
---------

* Ada Kuuseoks. Meenutuskilde Mall Sarve 100. sünniaastal. – Ajakiri "Muusika", jaanuar 2019.

Välislingid
-----------

* Tõnn Sarv. Mälestusi Mall Sarvest.
Reiss Nelson 2015. aastal Arsenali särgis
**Reiss Luke Nelson** (sündinud 10. detsembril 1999 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib äärepoolikuna Hollandi kõrgliiga klubis Feyenoord.

2007. aastal liitus ta Londoni Arsenali noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2017. aasta juulis hooajaeelsel turniiril. 6. augustil 2017 mängis ta Inglismaa superkarikafinaalis Liverpooli vastu – mäng lõppes Arsenali võiduga penaltiseeria järel. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 20. jaanuaril 2018 mängus Crystal Palace'i vastu. Hooajal 2018–19 oli Nelson laenul Saksamaa kõrgliiga klubis 1899 Hoffenheim, kus ta lõi 23 mänguga seitse väravat. Esimese värava Arsenali meeskonnas lõi ta 24. septembril 2019 EFL Cup'i mängus Nottingham Foresti vastu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 15. juulil 2020 mängus Liverpooli vastu. 2020. aasta augustis võitis ta Arsenaliga teist korda Inglismaa superkarika, kui finaalmängus alistati Liverpool taas penaltiseeria järel; Nelson oli penaltiseerias Arsenali esimene lööja.

2021. aasta augustis läks Nelson Arsenalist laenule Feyenoordi.

Aastatel 2014–2020 mängis Nelson Inglismaa noortekoondistes.

Saavutused
----------

Arsenal
* FA Cup: 2019–20
* FA Community Shield: 2017, 2020

Viited
------

1. ↑  "Feyenoord take talented striker Reiss Nelson on loan". feyenoord.com. 31.8.2021. Vaadatud 5.5.2022

Välislingid
-----------

 Reiss Nelson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Eduard-Johannes Avik** VR I/3 (ka **Eduard-Johannes Aavik**; 19. september 1891 Gattšina – 10. aprill 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli eesti insener.

Eluloost
--------

Aastail 1921–1935 oli Tallinna Tehnikumi laevamehaanikute kooli õpetaja. 

1926-1940 oli Veeteede Talituse direktor ning oli ka Insenerikoja nõukogu abiesimees.

Oli 1930-ndatel Kaitseliidu Tallinna maleva mereüksuste pealik, auastmelt vanemleitnant.

Avik arreteeriti 14. juunil 1941. Kinnipidamiskohas Sevurallagis mõisteti ta 28. veebruaril 1942 § 58–4 alusel surma (Vabadussõjast osavõtt ja Kaitseliitu kuulumine). Ta lasti maha 10. aprillil 1942.

Tunnustus
---------

* Eesti Vabaduse Risti I liigi 3. järk

Viited
------

1. 1 2  Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918-1938. I osa. Tallinn: Eesti Kunstnike Liit, 1939. Lk 36
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. jaanuar 2015. Vaadatud 17. veebruaril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Ayoub El Kaabi 2018. aasta MM-il
**Ayoub El Kaabi** (araabia keeles أيوب الكعبي; sündinud 25. juunil 1993 Casablancas) on Maroko jalgpallur, kes mängib ründaja või äärepoolikuna Kreeka kõrgliigaklubis Olympiakós ja Maroko jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

Ta alustas klubikarjääri Maroko klubis Racing de Casablanca.

2018. aastal liitus ta Hiina kõrgliigaklubiga Hebei China Fortune. Aastatel 2019–2021 mängis ta taas Marokos, kuuludes kõrgliiga klubi Wydad AC ridadesse. Hooajal 2020–21 tuli ta Wydadiga Maroko meistriks ning oli 18 väravaga liiga suurim väravakütt.

2021. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Hatayspor. Hooajal 2021/22 lõi ta Türgi kõrgliigas 18 väravat, millega oli liigas Adana Demirspori mängija Mario Balotelli kõrval paremuselt teine väravalööja.

2023. aasta esimeses pooles mängis ta Katari kõrgliigaklubis Al Sadd. Sama aasta augustis liitus ta Olympiakósega.

Koondisekarjäär
---------------

Maroko jalgpallikoondises debüteeris El Kaabi 2018. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2018 sõprusmängus Usbekistani vastu. Ta on kuulunud Maroko koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Lisaks on ta alates 2018. aastast mänginud ainult Maroko koduliiga mängijatest koosnevas koondises.

| * v
* r
Maroko koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Achraf
* 3 Mendyl
* 4 Da Costa
* 5 Benatia (c)
* 6 Saïss
* 7 Ziyech
* 8 El Ahmadi
* 9 El Kaabi
* 10 Belhanda
* 11 Fajr
* 12 Munir
* 13 Boutaïb
* 14 Boussoufa
* 15 Aït Bennasser
* 16 N. Amrabat
* 17 Dirar
* 18 Harit
* 19 En-Nesyri
* 20 Bouhaddouz
* 21 S. Amrabat
* 22 Tagnaouti
* 23 Carcela
* Treener: Renard

 | Maroko |
**"Kleine Litanei"** (eesti keeles 'väike litaania') on eesti helilooja Arvo Pärdi 2015. aastal valminud teos *a cappella* segakoorile. Muusikateose pikkus on viis minutit.

Pärt kirjutas teose Viini Muuseumi tellimusel Virgiliuse kabeli (Virgilkapelle) taasavamise puhul. Teose rahvusvaheline esiettekanne toimus Viini Virgiliuse kabelis 10. detsembril 2015, seda esitas Arnold Schönbergi koor dirigent Erwin Ortneri juhatusel. Esiettekanne Eestis toimus 17. detsembril 2015 Tallinna Toomkirikus Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia jõulukontserdil, kus seda esitas ansambel Vox Clamantis dirigent Jaan-Eik Tulve juhatusel.

Teos on pühendatud 8. sajandil elanud kristlikule pühakule Virgiliusele, kes pärines Iirimaalt, kuid tegutses üle 30 aasta Austria aladel Salzburgis, olles seal nii kloostriülemaks kui ka piiskopiks.

Viited
------

1. ↑  Arvo Pärt: Kleine Litanei[*alaline kõdulink*] Universal Edition (vaadatud 15.09.2017)
2. 1 2  Arvo Pärdi "Kleine Litanei" maailma esiettekanne Viinis Arvo Pärdi Keskus, 7.12.2017 (vaadatud 15.09.2017)
3. ↑  "Kleine Litanei" Eesti esiettekanne toomkirikus Arvo Pärdi Keskus, 16.12.2015 (vaadatud 15.09.2017)
**Eduard Raia** (sünninimi **Eduard Diedvig**; nimi eestistatud 20. märtsil 1935; 20. november 1911 Peterburi kubermang – 6. august 1982 Tallinn) oli Eesti (leitnant) ning Nõukogude Liidu sõjaväelane (major) ja Eesti NSV riigiametnik.

Elukäik
-------

1933. aastast kuni teise maailmasõja alguseni teenis ta Eesti sõjaväes. 1935 teenis seitse kuud mittekoosseisulisel ametikohal Eesti kaitseväe peastaabi 2. (luure ja vastuluure) osakonnas. 1938. aastal ülendati leitnandiks. 1940. aasta juulist kuni 1947. aasta märtsini teenis Raia Nõukogude armees. 1944. aasta oktoobris võeti ta vastu ÜK(b)P liikmeks. 1944. aastal oli major Raia 249. Eesti Laskurdiviisi 917. laskurpolgu staabiülem. Ta osales Porkuni lahingus. Sai esimese järgu Isamaasõja ordeni Orissaarest lõunas toimunud eduka lahingu eest. Sai Punatähe ordeni Velikije Luki lähistel selle eest, et koos kolme sidemehega hoidis rindelõiku kolm päeva Saksa vägede kätte langemast.

Oli 1948. aastast ENSV Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi katsetehase direktor. Olnud ehitusministri asetäitja. Ta on töötanud Eesti Info Instituudis

Oli Korporatsioon Vironia vilistlane, kuid hoidis Nõukogude ajal selle põrandaalusest tegevusest eemale.

Isiklikku
---------

Tema isa oli Karl Didwig. 1935 kihlus ja laulatati Agnes Alide Eesmanniga. 1948. aastal abiellus ta Olga Raiaga (neiupõlvenimega Tõkke). Neil sündisid lapsed Aleks Raia, Mare Raia (hiljem Špirjonok (Шпиренок); suri arvatavasti 2005), Riina Raia ja Ann Raia (hiljem Samuel; suri 1992. aastal).

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. aprill 2015. Vaadatud 14. jaanuaril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. 1 2 3 4  "KGB dokumendid". *web.archive.org*. 6. juuni 2007. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2007. Vaadatud 21. juunil 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: robot: algne URL-i olek teadmata (link)
4. ↑  "289 ohvitseri ülendati aukraadis". *Uus Eesti*. 19. veebruar 1938.
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2012. Vaadatud 9. veebruaril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2012. Vaadatud 1. aprillil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
7. ↑  *Eesti rahvas Nõukogude Liidu Suures Isamaasõjas 1941-1945. 2.* Tallinn 1977, lk 378.
8. ↑
9. ↑  "Album Vironorum II". Tallinn, 2000, lk 107.
10. ↑  "Saaga TLA.1359.2.71:322?403,1633,824,240,0".

Välislingid
-----------

* Raadiointervjuu
* Eduard Raia Eesti ohvitseride andmekogus
* www.rk.ee/metsavennad/dokumendid/dok552.html
* Eesti Vabariigi kaadriohvitseride saatus 1938-1996
Halleluuja koos järgneva *versus*ega, St Galleni muusikakäsikirjast Codex Sangallensis 359
Halleluuja ja sellele järgnev *jubilus*. Graduale triplex
*Alleluia* teises toonis, *Vidimus Stellam* kolmekuningapäevaks
**Halleluuja** (heebria keeles הללו יה *hallelu Jah* 'kiitkem Jumalat', ladina keeles *alleluia*) on laul, mis saatis kristlikus liturgias algselt missa teist pühakirjalugemist. Hiljem hakati seda laulma vahetult pärast graduaali.

Kui psalmid (väljend esineb psalmides 24 korral) ja Vana Testament tõlgiti 3. sajandil kreeka keelde, sai sõnapaarist *hallelu jah* sõna *alleluia*. Kreekapärane hääldusvariant kandus edasi ladinakeelsetesse tõlgetesse. Halleluuja-laulud olid tuntud juba varakristlikus liturgias (200. aasta paiku) ja 4. sajandiks olid nad juba levinud ka väljaspool liturgiat.

Roomakatoliku kirikus kuulub nii halleluuja kui ka graduaal missa muutuvasse osasse (*proprium missae*). Koos graduaaliga moodustavad need kaks juubeldavat laulu missa muusikalise haripunkti. Enne 1970. aastaid polnud halleluujat 40-päevase paastu ajal kombeks laulda. Paastu ajal asendas seda *tractus*. Ajal, mis jääb ülestõusmispühade ja nelipüha vahele, esineb seevastu *alleluia*-juubeldus sageli lauludes teksti vahel, responsooriumides ja antifonides ja see lisatakse ka missa lõpetusele *Ite, missa est*.

Luteri kirikus lauldakse kolmekordne halleluuja ilma piiblisalmita ning ka seal jäetakse see paastu ajal laulmata..

Õigeusu kirikus on tavaks laulda halleluujat liturgia osana kogu kirikuaasta jooksul (ka paastu ajal) pärast epistli (Apostlite kirjade või Apostlite tegude raamatu) lugemist käesoleva nädala viisil.

Muusika
-------

Gregooriuse *alleluia*-meloodia juurde kuulub tavaliselt pikk melism *jubilus*. *Jubilus*‘ed on aja jooksul lühemaks jäänud: kui tänapäeval lauldavas gregooriuse koraalis on *jubilus*‘e pikkus 20–60 nooti, siis varasematest *alleluia*-lauludest leiab isegi 200 noodi pikkusi jubilatsioone. Laul koosneb tavaliselt piiblisalmist (*versus*) ning algusesse ja lõppu lauldavast halleluujast. Pika melismiga halleluuja järel lauldakse ka salmiosa melismaatiliselt, kusjuures salmi muusikalised kaunistused matkivad *jubilus*‘t, varieerides selle motiive ja meloodiat. Salmi lõpumelism kordab osaliselt või täielikult *jubilus*‘e motiive.

Halleluuja *jubilus*‘est on arenenud välja sekvents, üks troobi erikujusid. Korduva halleluuja lõpu-*jubilus*‘t hakati hiljemalt 9. sajandi lõpul kaunistama meloodialaiendustega ja uute tekstidega, mida nimetati *prosa ad sequentiam* 'tekst, mis järgneb (halleluujale)'. Hiljem arenes sellest välja omaette laululiik, mis on halleluuja-meloodiast sõltumatu.

Vaata ka
--------

* Alleluia-Tropus

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2  T. Siitan. Keskaja muusika enne 1300. Tallinn, 1989
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2018. Vaadatud 16. oktoobril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* 
* Alleluia-motiiviga muusikateosed portaalis Choral Public Domain Library
* Alleluia 12. pühapäeval pärast nelipühi, gregooriuse laul
**Geomagnetiline torm** ehk **magnettorm** on mõnest minutist paari ööpäevani kestev Maa magnetvälja tugev korrapäratu muutumine.

Geomagnetiliste tormide põhjuseks on Päikese tugevatest loidetest alguse saavad päikesetuule puhangud  ehk päikesetormid. Täpsemalt väljendades tekitab Päike elektromagnetilist kiirgust ja laetud osakesi ning kui Päikesel toimuvad koronaalpursked, siis pääsevad laetud osakesed ilmaruumi, haarates samal ajal kaasa ka Päikese magnetvälja osakesi. Me tunneme neid purskeid päikesetuule nime all. Sellised pursked toimuvad Päikesel igas suunas, aga kui planeet Maa jääb nende suunale, siis jõuab laetud osakeste voog meie planeedini, põhjustades Maa magnetvälja häiritust. Geomagnetilise tormiga kaasnevad virmalised ja raadioside häired ning elavneb atmosfääri tsüklonaalne tegevus.

Tuntuim geomagnetiline torm on 1859. aastal aset leidnud nn Carringtoni sündmus. Samas viitavad viimase aja uurimused sellele, et viimase 1300 aasta jooksul on Maad tabanud ka kaks Carringtoni sündmusest tugevamat magnettormi. Seega on nende esinemise sagedus varem eeldatust oluliselt suurem, mis sunnib ümber hindama magnettormidega seotud riske.

Viited
------

1. 1 2 3  H. Eelsalu, 1996. Astronoomialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 200 lk.
2. ↑   "Mis juhtub, kui maad tabab päikesetorm?". *Tallinna Ülikool*. 23. jaanuar 2018. Vaadatud 24. detsembril 2023.
3. ↑  "Ülivõimsaid magnettorme tuleb ette arvatust sagedamini" ERR Novaator, 28. oktoober 2015
Asashōryū Akinori
**Asashōryū Akinori** (jaapani 朝青龍 明徳, Asashōryū Akinori, sünninimega **Dolgorsüren Dagvadordž** (*Долгорсүрэн Дагвадорж*) 27. september 1980 Ulaanbaataris) on endine Mongoolia elukutseline sumomaadleja. 

Ta on esimene Mongoolia sumomaadleja (*rikishi*), kes on saavutanud kõrgeima profisumo taseme ja saanud *yokozuna*'ks. 

Ta alustas suhteliselt kergena: kaalus 2001. aastal 129 kg, 2002 131 kg ja 2004 140 kg. 2010. aastal oli tema võistluskaal 154 kg, mis on siiski suhteliselt kerge.

2002. aasta jaanuariturniiri võitis ta täiseduga 15:0, olles esimene sumomaadleja pärast 1996. aastat, kes seda suutnud. Kohe märtsis saavutas ta teise 15:0 võidu, püstitades kõigi aegade rekordi 35 järjestikuse võiduga.

2005. aastal püstitas ta kolm rekordit:

* esimesena profisumo ajaloos saavutas suure slämmi: võitis kõik 6 Hon-Basho turniiri;
* saavutas 90 kohtumisest 84 võitu
* novembris saavutatud turniirivõit oli talle seitsmes järjestikune. (Senine rekordiomanik Taiho oli võitnud kahel korral 6 turniiri järjest, kuid mitte samal kalendriaastal).

Teised maadlejad ei tahtnud temaga eriti treenida, kuna ta vigastas treeningutel korduvalt tahtmatult sparringupartnereid.

Detsembris 2002 Asashōryū Akinori abiellus, kuid ametlik pulmatseremoonia peeti alles augustis 2004. Tema abikaasa on samuti mongol.

Asashōryū Akinori on tekitanud pahameelt fännide hulgas mitte ainult sellega, et on välismaalane, vaid ka enda pildistada laskmisega euroopalikus ülikonnas ja Jaapani kodakondsuse võtmisest keeldumisega.

2010. aasta jaanuaris toimunud turniiri ajal, mille ta lõpuks võitis, käis ta pärast kuuendat võistluspäeva baaris, kus sattus purjutades kaklusse. Ta sai Jaapani Sumoliidult range hoiatuse joomise ja ebaväärika käitumise eest. 4. veebruaril teatas Asashōryū, et lõpetab sumokarjääri.

Karjääri jooksul saavutas ta kõrgeimas sumoliigas 25 turniirivõitu. See on kõigi aegade neljas tulemus Hakuhō (45) Taihō (32) ja Chiyonofuji (31) järel.

Välislingid
-----------

* Asashōryū infolehekülg Jaapani Sumoliidu kodulehel (inglise keeles)
* Yokozuna Asashoryu soovib saada Mongoolia presidendiks, Postimees, 26. jaanuar 2009
* Yokozuna Asashoryu jõi end sumoturniiri ajal täis, Postimees, 27. jaanuar 2010
* Asashoryu loobus tippspordist, Postimees, 4. veebruar 2010
**Sofi Aršas** (sündinud 5. juunil 1965) on Eesti klaasikunstnik ja flamenkotantsija.

Õpingud ja töö
--------------

Sofi Aršas lõpetas 1992. aastal Tallinna Kunstiülikooli klaasikunsti erialal. 1999. aastal sai magistrikraadi Tallinna Pedagoogikaülikoolis. 1992. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis joonistamise õppejõuna ning 1998. aastast klaasikunsti lektorina (kuni 2017. aastani). 2007. aastal töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli kunstiosakonna juhataja kohusetäitjana. 

2018. aastal asutas ta koos Jana Kormašoviga klaasistuudio Mustvalge, kus tegutseb kunstnikuna ja klaasikursuse juhendajana.

2019. aastast töötab Aršas Tallinna Kunstikoolis õpetajana.

Looming
-------

Oma teoste loomisel kasutab Aršas peamiselt sulatustehnikaid, külmtöötlust, klaasimaali, fototrükki. Mitmed tema teosed (näiteks "Taevalik kookon ja mõned maapealsed lisandid" 2015, "Tagasivaate peeglid" 2016) on installatiivsed, seal on klaasmaterjali kõrval kasutatud ka videot, valgust, heli jne.

Tema teoseid leidub nii Tallinna Linnamuuseumi ning Tarbekunsti ja Disainimuuseumi kogudes kui ka erakogudes Soomes, Rootsis, Israelis, Saksamaal, Ameerika Ühendriikides.

Sofi Aršasel on olnud üle kümne isikunäituse ja ta on osalenud paljudel ühisnäitustel.

Aršas tantsib professionaalsel tasemel flamenkot ning on esinenud tantsu-*performance*'itel Erki Kannuse heliinstallatsioonide saatel.[*viide?*]

Aršas on kureerinud ligi kümmet näitust, korraldanud konverentsi "Klaas kunstis ja arhitektuuris", pidanud klaasi ja tantsu töötube.

Liikmesus
---------

* 2001 Eesti Klaasikunstnike Ühendus (2013–2017 juhataja)
* 2007 Eesti Kunstnike Liit (2013–2017 volikogu liige)

Isiklikku
---------

Tema ema Niina Aršas oli bibliograaf ja aastatel 1957–1986 Tallinna Keskraamatukogu direktor.

Viited
------

1. ↑  "Stuudio "Mustvalge"".
2. ↑  "Eesti Klaasikunstnike Ühendus".
3. ↑  "Eesti kunstnike Liit".
Kulaliai vana kalmistu
**Kulaliai** (žemaidi *Kolalē*) on küla Leedus Skuodase rajoonis Notėnai vallas. Külla jääb Kulaliai kalmistu.

Asula nimi on tulnud žemaidikeelsest sõnast *kūlis* (*kulis*), mis tähendab kivi. 

Küla jääb osaliselt Salantai regionaalparki ja Šaukliai maastikukaitsealale. Osaliselt ulatub külla ka Natura 2000 ala Kulaliai kivikülv.

Looduskaitse all on üksikobjektina Kulaliai kivihunnikud, mis on tekkinud XX sajandil, kui sinna ümbruskonnast maaparandustööde käigus kive kokku veeti.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1564. aastal (nimedega *Kulai* ja *Kuliai*). 1568. aastal on mainitud küla nimega *Kuliškis*.

XIX sajandil jäi küla osaliselt Mosėdise, osalt aga Salantai kihelkonda.

Külas asus lohukivi, mis hävis 1994. aastal maaparandustööde käigus.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 62 (1821)
* 50 (1843)
* 54 (1866)
* 305 (1923)
* 275 (1959)
* 185 (1970)
 | * 87 (1979)
* 43 (1985)
* 21 (1989)
* 14 (2001)
* 6 (2011)
 |

Viited
------

1. ↑  Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2011 metų gyventojų ir būstų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2013.
2. ↑  Skuodo rajono savivaldybė
3. ↑
4. ↑  Kulalių skaldyklos akmenynas
5. ↑   Lietuvos valstybės istorijos archyvas. – F. 1292
6. ↑  Vaitkevičius V. *Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija,* Vilnius 1998, 126 lk.

Välislingid
-----------

 Kulaliai – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Notėnai valla haldusjaotus |
| --- |
| 
Baidotai **·**  Brotykai **·**  Burviai **·**  Derkinčiai **·**  Dvarviečiai **·**  Jockiai **·**  Jundulai **·**  Kulaliai **·**  Mačiūkiai **·**  Mikytai **·**  **Notėnai** **·**  Panotėniai **·**  Prialgava **·**  Rusiškės **·**  Šliktinė **·**  Vindeikiai |
**Vsevolod Lõtkin** (vene keeles *Всеволод Юрьевич Лыткин*; sündinud 17. jaanuaril 1967 Siberis) on luterlik piiskop. Ta on Siberi Evangeelse Luterliku Kiriku piiskop.

Ta ristiti aastal 1987 luterliku järgi Tallinnas. Ta püüdles visalt oma eesmärgi – saada vaimulikuks – poole, õppis iseseisvalt, sai Tallinnas praktilist koolitust, tegi konsistooriumis eksami. Aastast 1991 hakkas ta Akademgorodokis kuulutama luterlikku kristlust. Aastal 1992 toetas teda aktiivselt Ameerika Missouri sinodi missioon. Aastal 1993 ordineeris peapiiskop Kuno Pajula ta pastoriks, samast aastast juhtis ta EELK jurisdiktsiooni all olevat Novosibirski luterlikku kogukonda. Aastast 2003 juhtis ta autonoomset Siberi Evangeelset Luterlikku Kirikut (aastani 2007 piiskop-electusena). 6. mail 2007 pühitseti ta peapiiskop Andres Põderi poolt Tallinna toomkirikus Siberi Evangeelse Luterliku Kiriku piiskopiks, sellel osalesid ka Leedu, Läti ja Soome luterlike kirikute esindajad.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
**Narva Noorte Meremeeste Klubi** on Narvas tegutsev merendushuvilistele noortele suunitletud huvikool.

Klubil on umbes 200 liiget ja 10 palgalist töötajat. Klubi liikmed peavad tasuma väikest kuumaksu.

Tegevus
-------

Huvitegevus on jaotatud neljaks põhisuunaks: 

* ettevalmistus tunnistuse saamiseks (purjejahi roolimadrused, väikelaevajuhid);
* veeturism (matkamine, laagrid, ekskursioonid);
* sport (purjetamine, sõudmine, laevamudelism);
* erinevad merendusega seonduvad huvialad.

Klubi laevastik koosneb peamiselt sõudepaatidest ja purjejahtidest. Klubil on Narva jõe ääres, Jõe tänav 3 oma paadisadam ja õppehoone Viru tänav 18.

Ajalugu
-------

Klubi asutati Narvas 1957. aastal algselt Narva pioneeride maja allasutusena. Tänapäeval tegutsetakse Narva linnavalitsuse toel ja tegemist on ühtlasi ainsa omataolise nõukogude perioodist tänaseni edukalt tegevust jätkava regulaarse merendusliku huvikooliga Eestis.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Narva Pioneeride Maja meremehed - Ringvaade „Nõukogude Eesti" (1960)
Keskturg peatusel
**Tallinna bussiliin 39** sõidab Vana-Lõuna tänava ja Liikuri tänava vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Marsruut Kitseküla suunal: Juhan Smuuli tee, Narva maantee, Valge tänav, Pallasti tänav, Majaka tänav, Tartu maantee, Liivalaia tänav, Veerenni tänav, Vana-Lõuna tänav.

Marsruut Liikuri tänava suunal: Vana-Lõuna tänav, Veerenni tänav, Liivalaia tänav, Tartu maantee, Majaka tänav, Pallasti tänav, Valge tänav, Narva maantee, Juhan Smuuli tee.

Endine 39. Aastani 2013. sõitis liin 39 Veerenni-Kumu. Alates 2013. Veerenni-Liikuri. Alates 2022 Kitseküla-Liikuri. 39 Väljumised olid aastani 2022. 25-90 minutit. Alates 2022. 15-70 minutit

Välislingid
-----------

* 39. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

  


| * v
* r
Tallinna bussiliinid |
| --- |
| 1–9 | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 |
| 10–19 | 
10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·** 15 **·**  16 **·**  18  **·**  18A |
| 20–29 | 
20 **·**  20A **·**  21 **·**  21A **·**  21B **·**  22 **·**  23 **·**  24 **·**  26 **·**  26A **·**  27 **·**  28 **·**  29 |
| 30–39 | 
30 **·**  31 **·**  32 **·**  33 **·**  34 **·** 35 **·**  36 **·**  37 **·**  38 **·**  39 |
| 40–49 | 
40 **·**  41 **·** 41B **·** 42 **·** 44 **·**  45 **·**  46 **·**  47 **·**  49 |
| 50–59 | 
50 **·**  51 **·** 54 **·** 55 **·** 57 **·**  58 **·**  59 |
| 60–69 | 
60 **·**  61 **·**  62 **·**  63 **·**  64 **·**  65 **·**  66 **·** 67 |
| 70–79 | 
72 **·**  73 |
| Muud bussiliinid | 
52 **·**  81 |
**Juri Timofejevitš Galanskov** (vene keeles *Юрий Тимофеевич Галансков*; 19. juuni 1939 Moskva – 4. november 1972 Baraševo, Mordva ANSV) oli vene luuletaja, ajaloolane, inimõiguslane ja dissident.

Elukäik ja tegevus
------------------

Ta sündis töölisperekonnas. Kooli ajal oli ta aktiivne kommunistlik noor. 1958. aastal lõpetas ta õhtukeskkooli. Ta hakkas varakult teismelisena endale elatist teenima: laboratooriumi assistendina tehnikumis, valgustajana teatris, kirjandusmuuseumi meistrimehena. 1960. aastal asus ta Moskva Riiklikus Ülikoolis kaugõppes õppima ajalugu, kust visati aasta hiljem poliitilistel põhjustel välja. Aastatel 1965–1967 õppis ta Moskva Ajaloo ja Arhiivinduse Instituudi õhtuses osakonnas.

Aastatel 1958–1961 osales ta mitteformaalsetel luulelugemistel Majakovski monumendi juures. Mitmed tema luuletused ilmusid põrandaaluses *samizdat*'i almanahhis "Sintaksis", mida ta aitas toimetada. Pärast "Sintaksise" toimetaja Aleksandr Ginzburgi arreteerimist sai Galanskovist juhtiv *samizdat*'i väljaandja NSV Liidus.

1961. aastal avaldas ta kirjandusliku ja ühiskondlik-poliitilise almanahhi "Fööniks", mis sisaldas otsest Nõukogude võimu kriitikat poeesia vormis. Galanskov vahistati oktoobris 1961. Pärast seda saadeti ta mõnekuulisele sundravile psühhiaatriahaiglas ja visati ülikoolist välja. 1962. aastal ilmus see almanahh Lääne-Saksamaal väljaantud venekeelses kirjandusajakirjas Grani. 1966. aastal koostas ta veel ühe "Fööniksi" numbri ("Fööniks-66"), milles ilmus Üldise Desarmeerimise Toetajate Maailmaprogrammi Liidu kavand.

5. detsembril 1965 organiseeris ja osales ta Moskvas toimunud nn "glasnosti miitingul" vahistatud kirjanike Andrei Sinjavski ja Juli Danieli kaitseks. Koos Ginzburgiga koostas ja andis ta illegaalselt välja 400-leheküljelise "Valge raamatu", mis käsitles Sinjavski ja Danieli kohtuprotsessi. Raamat levis paljundatuna NSV Liidus laialdaselt ja avaldati ka välismaal.

19. jaanuaril 1967 vahistas KGB ta Moskvas koos teiste *samizdat*'i aktivistide Aleksandr Ginzburgi, Vera Laškova ja Aleksei Dobrovolskiga. 8. jaanuaril 1968 algas Moskva linnakohtus nende nn "Nelja protsess", mis ametlikult oli avalik, kuid kohtuhoonesse lasti ainult lubadega. 12. jaanuaril 1968 mõistis Moskva linnakohus Galanskovi süüdi "nõukogudevastases agitatsioonis ja propagandas" ning karistas teda seitsmeaastase vabadusekaotusega range režiimiga paranduslike tööde laagris. Tema peasüüks oli almanahhi "Fööniks-66" väljaandmine. Ta saadeti karistust kandma Mordva ANSV-s asunud poliitvangide laagrisse 17-a, kus viibis teisigi nimekaid dissidentidest poliitvange. Laagris olles keeldus ta armuandmistaotlust esitamast, kuna ei pidanud end süüdi. Galanskov suri 4. novembril 1972 laagri haiglas operatsiooni järel saadud veremürgistusse. Ta maeti laagri kalmistule Baraševo külas. Erandkorras lubati tema hauale püstitada puust tahvli asemel puust rist. 1. septembril 1991 toimetati tema põrm Moskvasse ja maeti Moskva Kotljakovo kalmistule.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. jaanuar 2021. Vaadatud 23. augustil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Tori valla vapp aastatel 1996–2019
**Tori valla vapp** on Pärnu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Tori valla vapp.

Vapi kirjeldus
--------------

Kuldsel-punasel pikuti lainelõikeliselt poolitatud kilbil punane-hõbedane ülalt avatud hobuseraud, mille otstes on vastavalt hõbedane ja punane käpprist.

Põhjendus
---------

Kuldne värvus tähistab eluandvat valgust, ülimat tõde ja edu, on Pärnumaa ja Eesti vapivärv. Punane märgib vaprust, armastust, elujõudu ja elurõõmu, ka Püha Vaimu tegevust ning on (koos hõbedasega) Tori vallaga ühinenud Sindi linna vapivärv. Hõbedane on tarkuse, ustavuse ja hingepuhtuse tunnusvärv. Kilbi laineline jaotus tähistab jõge. Hobuseraud on muistsetest aegadest tuntud õnnemärk, viitab Torile kuulsust toonud hobusekasvandusele.

Hõbedane ja punane on ka püha Jüri tunnusvärvid ja koos ristidega sümboliseerivad Toris asuvat Eesti Sõjameeste Mälestuskirikut.

Vapi on loonud Priit Herodes.

Vapi kasutamine
---------------

Tori valla vappi kasutatakse:

1. Vallavolikogu, vallavalitsuse ja valla ametiasutuse hallatavate asutuste plankidel ja pitseritel.
2. Valla lipul.
3. Vallaametnike ja volikogu liikmete visiitkaartidel ning valitsuse poolt välja antud trükistel, meenetel, reklaamidel ja embleemidel.
4. Valitsuse otsusel valda läbivate suuremate maanteede ääres valla piire tähistavatel märkidel.
5. Muudel juhtudel valitsuse loal.

Tori valla vapp aastatel 1996–2019
----------------------------------

Tori valla vapp aastatel 1996–2019
Varasemal vapil oli lainelise lõikega pikuti poolitatud hõbe-rohelisel kilbil vastasvärvides hobuseraud. Vapi autor oli Priit Herodes.

Vapp oli kinnitatud 4. märtsil 1997 (Tori vallavolikogus 26. veebruaril 1996).

Vapijaotus viitas vallamaade paiknemisele mõlemal pool Pärnu jõge. Lainelõige tähistas valda läbivaid jõgesid ja soid. Hobuseraud osutas Tori vallale tunnustust toonud hobusekasvatusele ja sümboliseeris ühtlasi vallarahva õnnelootust.

Vaata ka
--------

* Tori valla lipp

Välislingid
-----------

* Tori valla sümboolika valla kodulehel
* Tori valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Wes Morgan (2013)
Wes Morgan 2002. aastal Nottingham Foresti mängijana
**Westley Nathan Morgan** (sündinud 21. jaanuaril 1984 Nottinghamis) on endine Jamaica jalgpallur (kaitsja).

Ta alustas klubikarjääri 2002. aastal kodulinnaklubis Nottingham Forest. Ta kuulus alates hooajast 2003–04 klubi põhimeeskonda. Ta mängis klubi meeskonnas kokku üheksal hooajal, millest kuuel hooahal Inglismaa esiliigas ja kolmel hooajal Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas.

2012. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa esiliigas mängiva Leicester Cityga. Tänu edukale 2011–12 hooajale, määrati ta järgmisel hooajal klubi meeskonna kapteniks. Hooajal 2013–14 võitis Leicester City Inglismaa esiliiga ja tõusis kõrgliigasse. Hooaegadel 2010–11, 2012–13 ja 2013–14 valiti Morgan Inglismaa esiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 21. märtsil 2015 lõi ta mängus Tottenham Hotspuri vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2015–16 tuli ta Leicester City Inglismaa meistriks. Morgan mängis sel hooajal kõigis 38 liigamängus kõik minutid. Ta valiti koos meeskonnakaaslaste Jamie Vardy, N'Golo Kanté ja Riyad Mahreziga Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Ta sai kolmandaks väljakumängijaks pärast Gary Pallisteri (1992–93) ja John Terryt, kes on Premier League'is tiitlihooajal mänginud kaasa kõik minutid. 14. märtsil 2017 lõi ta UEFA Meistrite Liiga kaheksandikfinaalis värava Sevilla vastu, saades sellega esimeseks Jamaica mängijaks, kes on Meistrite Liigas skoorinud.

Jalgpallurikarjääri lõpetas Morgan hooaja 2020/21 lõppedes.

Aastatel 2013–2016 kuulus Morgan Jamaica jalgpallikoondisse. Ta tegi koondisedebüüdi 7. septembril 2013 mängus Panama vastu. Ta kuulus Jamaica koondisse 2015. aasta Copa Américal, 2015. aasta CONCACAF Gold Cupil ja 2016. aasta Copa América Centenariol.

Saavutused
----------

Leicester City
* Premier League: 2015–16
* Football League Championship: 2013–14
* FA Cup: 2020–21

Viited
------

1. ↑  "Leicester City Captain Wes Morgan Calls Time On Historic Career". *www.lcfc.com* (inglise). Vaadatud 21. mail 2021.

Välislingid
-----------

 Wes Morgan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Leicester City F.C. kodulehel
Surju valla vapp
**Surju valla vapp** on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Surju valla vapp.

Vapp kinnitati riigisekretäri poolt 7. veebruaril 1996.

Vapi autor on Priit Herodes

Vapi kirjeldus
--------------

Surju valla vapi rohelisel kilbil on kuldne vai. Kilbi ülemisel poolel kõrvuti kolm vastandvärvides kuuske (kaks kuldset, üks roheline).

Põhjendus
---------

Kilbi roheline värvus ning jaotus viitavad metsadele, mis hõlmavad 2/3 valla territooriumist. Kuldne on Pärnumaa vapivärvus. Vai sümboliseerib Reiu jõge ning kuused märgivad seda, et Surju vald koosneb kolme endise valla aladest.

Vapi kasutamise kord
--------------------

Valla vapi kujutist kasutatakse:

1. Valla vapi kujutist võivad oma pitsatitel kasutada ainult Surju Vallavalitsus ja Vallavolikogu.
2. Valla kirjaplangil.
3. Valla üldplangil.
4. Vallavalitsuse ja vallavolikogu poolt välja antud trükistel, meenetel, reklaamidel ja embleemidel.
5. Valla piire tähistavatel märkidel.
6. Muudel juhtudel vallavalitsuse loal.

Valla vapi kujutis peab mõõtmetest olenemata vastama etalonkujutisele.

Vaata ka
--------

* Surju valla lipp

Viited
------

1. ↑  Surju valla koduleht Sümbolid ja nende kasutamine

Välislingid
-----------

* Surju valla sümboolika valla kodulehel
* Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Surju vald
**David Tennant** (sünninimi **David John McDonald**, sündinud 18. aprillil 1971) on Šoti näitleja. 

Tennant on näidelnud 2009. aasta "Hamleti" lavastuses, mis tõi talle kaasa suure populaarsuse. Lisaks teatritööle on ta ka tuntud kui tegelaskuju Doktor Briti teleseriaalis "Doctor Who", kus ta oli peaosas aastatel 2005–2010 ning lühemalt ka 2023. aastal. 2005. aastal mängis ta filmis "Harry Potter ja tulepeeker" Barty Crouch juuniori.

Haridus ja elukäik
------------------

Tennant sündis Bathgate'is. Ta kasvas üles koos oma venna Blairi ja õe Kareniga, ta isa Alexander oli kohaliku kiriku õpetaja. Kui ta oli kolmeaastane, ütles ta oma vanematele, et ta tahab saada näitlejaks, kuna ta oli suur "Doctor Who" austaja, ent vanemad proovisid teda suunata mõnele tavapärasemale töökohale. Aastaid vaatas ta ära pea iga "Doctor Who" osa ning ta on rääkinud Tom Bakeriga, kes oli Tennanti esimene doktor. Tema talenti pani esimesena tähele Šoti näitleja Edith MacArthur, kes rääkis ka Tennanti vanematele, et tal on potentsiaali saada heaks näitlejaks. 
Oma perekonnanime muutis Tennant Pet Shop Boysi laulja Neil Tennanti järgi.

"Doctor Who"
------------

Tennant võttis doktori rolli üle Christopher Ecclestonilt, kes mängis üheksandat doktorit. Üheksas doktor regenereerus kümnendaks esimese hooaja viimases osas "The Parting of the Ways". Tennantiga hakati "Doctor Who" 2. hooaega filmima 2005. aasta juulis. Enne seda ilmus ta ka 7 minuti pikkuses miniosas "Children In Need"; tema esimene täispikk sarjaosa oli 2005. aasta jõulu eriväljaanne "The Christmas Invasion".

Isiklik elu
-----------

30. detsembril 2011 abiellus Tennant näitleja Georgia Moffettiga, kellega ta on näidelnud sarja "Doctor Who" osas "The Doctor's Daughter", kus Moffett mängis doktori tehislikult loodud tütart Jennyt (Georgia on Peter Moffetti, kes sarjas mängis viiendat doktorit Peter Davisoni, tütar). Paaril on kolm last, üks Moffetti varasemast kooselust. 

Tennant käib regulaarselt kirikus. 

Aastatel 2005–2007 oli Tennantil suhe näitleja Sophia Mylesiga, kellega ta on koos näidelnud nii kriminaalfilmis "Foyle'i sõda" kui ka "Doctor Who" osas "The Girl In The Fireplace".
Nihat Kahveci (2016)
**Nihat Kahveci** (sündinud 23. novembril 1979 İstanbulis) on endine türgi jalgpallur, ründaja.

Türgi jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2000–2010 kokku 69 korda ja lõi 19 väravat. Oma debüüdi rahvusmeeskonnas tegi ta aastal 2000 mängus Rootsi vastu.

2008. aasta Euroopa jalgpallimeistrivõistlustel asendas ta pärast esimest mängu Türgi koondise vigastatud kaptenit Emre Belözoğlut. 15. juunil 2008 Genfis peetud mängus Tšehhi vastu lõi ta 87. ja 89. minutil oma meeskonna teise ja kolmanda värava, viies Türgi tulemusega 3:2 juhtima ja kindlustades Türgi koondisele edasipääsu veerandfinaali.

Nihat Kahveci on 175 cm pikkune ja kaalub 71 kg.

Klubid
------

* Beşiktaş J. K. (1998–2002)
* Real Sociedad (2002–2006)
* Villarreal CF (2006–2009)
* Beşiktaş J. K. (2009–2011)

| * v
* r
Türgi koondis  –  UEFA Euro 2008 |
| --- |
| 

* 1 Rüştü
* 2 Servet
* 3 Hakan
* 4 Gökhan Zan
* 5 Emre (c)
* 6 M. Topal
* 7 M. Aurélio
* 8 Nihat
* 9 Semih
* 10 Gökdeniz
* 11 Tümer
* 12 Tolga
* 13 E. Güngör
* 14 Arda
* 15 E. Aşık
* 16 U. Boral
* 17 Tuncay
* 18 C. Kâzım
* 19 Ayhan
* 20 Sabri
* 21 Erdinç
* 22 Altıntop
* 23 Volkan
* Treener: Terim

 | Türgi |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Maa geograafilisest põhjapoolusest; teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Põhjapoolus (täpsustus)* |

---

Põhjapoolus Põhja-Jäämere kaardil
NASA animatsioon põhjapooluse jääkattemuutustest aastatel 1984–2019
**Põhjapoolus** ehk **geograafiline põhjapoolus** on põhjapoolkera punkt, kus Maa pöörlemistelg lõikub Maa pinnaga. Põhjapooluse koordinaadid on 90° N. Põhjapoolus asub Põhja-Jäämere keskosas, kus ookeani sügavus on umbes 4000 m.

Aasta läbi on vesi kaetud jääga, mille paksus on mitu meetrit. Põhjapoolusel esinevad polaaröö ja polaarpäev. Seetõttu on kliima üsna karm, talvel on kuu keskmine temperatuur umbes –40 °C, suvel 0 °C.

Ajalugu
-------

Ametlikult peetakse esimesteks põhjapoolusele jõudjateks USA uurijaid Robert Edwin Pearyt ja Matthew Hensonit, kes väidetavalt jõudsid sinna eri ekspeditsioonidega 6. aprillil 1909. Siiski ei peeta teaduslikult tõestatuks, et ükski neist ekspeditsioonidest sinna tegelikult jõudis. Peary märkmed ei ole piisavalt täpsed ja Matthew Henson teatab oma memuaarides, et oli põhjapoolusel veidi enne ekspeditsioonijuht Pearyt ning kohtas teda seal. Ühiselt olevat tahetud klaarida, kes jõudis poolusele esimesena, kuid ilmselt jäi see välja selgitamata.

Peale nimetatute väitis ka Frederick Cook, et jõudis 21. aprillil 1908 esimesena põhjapoolusele. Tema teaduslik usaldusväärsus kadus aga kiiresti, kui selgus, et tema väidetav esmatõus Mount McKinleyle on võltsing.

Alles Umberto Nobile, Roald Amundseni ja Lincoln Ellsworthi ülelend põhjapoolusest õhulaeva Norge pardal on teaduslikult laitmatult kinnitatud. Kahtlusteta tõestatud on ka see, et 1937. aastal lendas põhjapoolusele rühm Nõukogude teadlasi Ivan Papanini juhtimisel ning nad astusid tõesti pooluse ümbruses jääle.

Esimeseks eestlaseks põhjapoolusel võib pidada peakonsulit Peterburis Peeter Kaptenit, kes jõudis sinna 29. aprillil 2001. [*viide?*]

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Põhjapoolus** |

* Lõunapoolus
**Erastamisväärtpaber** (lühend **EVP**) oli Eestis vastavalt õigusvastaselt võõrandatud vara maksumuse määramise ja kompenseerimise seadusele õigusvastaselt võõrandatud vara kompenseerimiseks välja antud hüvitusväärtpaber ja vastavalt eluruumide erastamise seadusele välja antud rahvakapitali obligatsioon. Erastamisväärtpaberi nimiväärtus moodustus hüvitusväärtpaberi arvestuslikust väärtusest ja rahvakapitali obligatsiooni arvestuslikust väärtusest.

Erastamisväärtpaberit säilitati elektroonilisel kujul Vabariigi Valitsuse asutatud Erastamisväärtpaberite Keskregistris avatud erastamisväärtpaberiarvel või Vabariigi Valitsuse asutatud Eesti väärtpaberite registris avatud väärtpaberiarvel. 

Erastamisväärtpaberite Keskregister likvideeriti 1.juulil 2011.

Erastamisväärtpaberit võis omada ja omandada iga füüsiline isik, Eestis registreeritud juriidiline isik ning Eesti riik või kohalik omavalitsusüksus. Pärimise teel võis erastamisväärtpaberi omandada ka Eestis registreerimata juriidiline isik. Omandiõigust erastamisväärtpaberile tõendas nimeline kirje Erastamisväärtpaberite Keskregistris või Eesti väärtpaberite registris.

Erastamisväärtpaberite väljaandmine, nendega arveldamine ning nende kasutamine, võõrandamine ja kustutamine toimus Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras. Arveldamiseks kasutatavad juhendid ja vormid kehtestas valdkonna eest vastutav minister.

Järelevalvet erastamisväärtpaberite väljaandmise ja nende kasutamise üle teostas Vabariigi Valitsuse kehtestatud korras valdkonna eest vastutav minister. Valdkonna eest vastutaval ministril oli õigus peatada erastamisväärtpaberiarve avamine või selle kasutamine järelevalvemenetluse tagamiseks, õigus taotleda tehingu kehtetuks tunnistamist ning kahju hüvitamist, kui ebaseaduslikult välja antud erastamisväärtpaber oli võõrandatud või selle eest oli omandatud vara, ning õigus muuta ebaseaduslikult välja antud erastamisväärtpaberi nimiväärtust.

Kui isikule oli erastamisväärtpaberid välja antud ebaseaduslikult ja ta ei saanud neid tagastada, sest ta oli need võõrandanud või ära kasutanud, võis ta need hüvitada rahas, võttes aluseks erastamisväärtpaberite keskmise turuhinna nende võõrandamise või nendega vara eest tasumise päeval. Kui ebaseaduslikult välja antud erastamisväärtpabereid olid võõrandatud mitmel päeval või kasutatud mitmes tehingus, võeti aluseks tehingupäevade kaalutud keskmine turuhind. Ebaseaduslikult saadud erastamisväärtpaberite eest hüvitatav raha kanti riigieelarvesse.

Erastamisväärtpabereid anti välja 31. detsembrini 2005.

Vaata ka
--------

* Obligatsioon
* Väärtpaber

Viited
------

1. ↑  Erastamisväärtpaberite väljaandmise ja nendega arveldamise kord, RT I 1993, 72, 1022

Välislingid
-----------

* Erastamisseadus
* Eluruumide erastamise seadus, §10 Rahvakapitali obligatsioonide väljaandmine