recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
The Velvet Underground koos Yule'iga (1968): Lou Reed, Moe Tucker, Doug Yule ja Sterling Morrison
Andy Warholi "Exploding Plastic Inevitable" koos Nicoga.
**The Velvet Underground** (lühendatult The Velvets või V.U.) oli 1965. aastal Ameerika Ühendriikides New Yorgis asutatud eksperimentaalrokiansambel, mida peetakse üheks *punk rock*'i eelkäijaks ja *post-punk*'i mõjutajaks. 

Ansambli asutasid Lou Reed (kitarr, laul), John Cale (basskitarr, vioola, klahvpillid ja laul), Angus MacLise (löökpillid; tema asemele tuli veel samal aastal Moe Tucker) ja Sterling Morrison (kitarr).

Ansambli mänedžeriks hakkas 1965. aastal Andy Warhol, kes bändi meelehärmiks kutsus laulma saksa päritolu modelli ja näitleja Nico (kodanikunimega Christa Päffgen), oli debüütalbumi "The Velvet Underground & Nico" produtsent ning kujundas ka selle kaanepildi. Kui Angus MacLise'i asemele asus androgüünne trummar Maureen Tucker, sai neist nime "Exploding Plastic Inevitable" all tuntud Warholi multimeedia-*performance*'i alaline saatebänd. Side Warholi ja Nicoga kestis vaid ühe albumi, kuid see plaat muutis kogu roki arengut. Ansambli sünge muusikaline helikeel erines märgatavalt tolle aja hipimuusikast. Peamiselt Lou Reedi kirjutatud lugude teemadeks olid näiteks sadomasohhism ja narkootikumid.

1968. aastal asendas Cale'i Doug Yule.
Ansambel läks laiali 1970. aastal, kuid tuli lühikeseks ajaks kokku 1990, 1992–1994 ja viimati 1996. aastal.

Brian Enolt pärineb kuulus tähelepanek, et The Velvet Undergroundi esimest albumit ei ostnud peaaegu keegi, kuid need, kes ostsid, asutasid kohe oma bändi. Legendaarse LP laeks oli edetabeli 171. koht. 

Velveti karjääri algusaegade võlu teiste artistide jaoks seisneb paljuski nende näiliselt kergesti mängitavas helipildis. Nende lood olid lihtsad ja samas auahned nagu suurushullustuses vaevleval garaažibändil – mida nad tegelikult endast kujutasidki.

Aastal 2017 pälvis ansambel Grammy elutööauhinna.

Albumid
-------

* "Velvet Underground and Nico" (salvestatud 1966, ilmunud 1967; "Deluxe" 2CD edition 2002)
* "White Light/White Heat" (salvestatud 1967, ilmunud 1968)
* "The Velvet Underground" (salvestatud 1968, ilmunud 1969)
* "Loaded" (salvestatud ja ilmunud 1970; "Fully Loaded" 2CD edition 1997)
* "Live at Max's Kansas City" (salvestatud 1970, ilmunud 1972; "Deluxe" 2CD edition 2004)
* "Squeeze" (salvestatud 1972, ilmunud 1973, jäetakse sageli ära diskograafiatest, sest Lou Reed ei osale)
* "Live MCMXCIII" (salvestatud ja ilmunud 1993)
**Aleksander Rostov** (pseudonüüm) on Eesti kunstnik, kultuurirühmituse ZA/UM asutajaliige ja videomängu "Disco Elysium" peakunstnik, kelle julgeid pintslitõmbeid on projekti juures töötanud kaaskunstnik Kaspar Tamsalu nimetanud mängu esteetikat kooshoidvaks elemendiks. Täielikult käsitsi läbi maalitud (vs 3D genereeritud) arvutimängud olid Disco Elysiumi ilmumise ajal pigem haruldus, Rostov on mängus kasutatud ekspressiivset pildikeelt selgitades maininud oma halvakspanu hüperrealismi suhtes, seletades, et kunst peegeldab pigemini peategelase ja maailma vahelist suhet: "Nende [kõrvaltegelaste] kodud on tegelikult mõeldud olema nende portreede laiendusteks. Nii mõneski mõttes on tegu mänguga portreedest -- kirjanik mõtleb välja tegelaste harjumused ja tõekspidamised, häälenäitleja annab seda edasi läbi hääletooni ja sõnarõhkude, kunstnik ja animaatorid saavad aga edasi anda nende nägu ja kehakeelt.". Mängu kunst peegeldab Elyysiumi maailma kestva hävingu mõju (enamik kunagi olnud maailmast on juba hävinud ning protsess on kiirenemas), mis ühel või teisel moel kajastub iga tegelase psühholoogias. Rostov lähtus mängu kunsti luues kaasaegse õlimaali paradigmast.

Ka ZA/UMi blogi aegadel tegeles Rostov maalimise psühholoogia või videomängude vormi analüüsiga tekstivormis, ning teotses "Disco Elysiumi" valmimise ajal TIGSource'i foorumis mängu valmimisprotsessi kroonikuna.

Tunnustus
---------

2020. aastal võttis Rostov koos Robert Kurvitzaga antud mängu eest vastu presidendi noore kultuuritegelase preemia.

Viited
------

1. ↑  Juhan Raud (2. november 2019). "„Disco Elysiumi" peakunstnik: 21. sajandit defineerib kommunism". *Postimees*. Vaadatud 29. november 2021.
2. ↑  ""We knew immediately that we needed to make a game with a striking and unique look to accompany the writing" – The Art Of Disco Elysium". *MCV/Develop*. 31. märts 2021. Vaadatud 2. veebruar 2022.
3. ↑  Daniel Lipscombe (22. november 2019). "Disco Elysium comes to life once the talking stops: ZA/UM details its approach to creating a truly expressive RPG". *GamesRadar+*. Vaadatud 2. veebruar 2022.
4. ↑  Bogdan Aksenenko (19. juuli 2017). "Interview: Disco Elysium Team". *Indiegraze*. Vaadatud 2. veebruar 2022.
5. ↑  "THE HUNGARIAN INTERVIEW". *Geeks.444*. 31. märts 2017. Vaadatud 2. veebruar 2022.
6. ↑  Eva-Maria Kinkar, "Rühmitus ZA/UM Eesti kirjandusväljal", Tallinna Ülikool, 2021
7. ↑  "DISCO ELYSIUM (we finished it, it's out)". *forums.tigsource.com*. 8. jaanuar 2016. Vaadatud 2. veebruar 2022.
8. ↑  "Presidendi noore kultuuritegelase preemia said videomängu "Disco Elysium" loojad Robert Kurvitz ja Aleksander Rostov". *geenius.ee*. 29. oktoober 2020. Vaadatud 29. november 2021.

Välislingid
-----------

Aleksander Rostovi ArtStation
**Euroopa teadlaste öö** (inglise keeles *The European* *Researchers' Night*) on teadust populariseeriv üleeuroopaline algatus, kus ühe öö(päeva) jooksul toimub hulgaliselt teadust ja teadlasi tutvustavaid üritusi.

Teadlaste öö sündis 2005. aastal Euroopa Komisjoni algatusel. See on osa Euroopa Liidu rahastatavatest Marie Curie meetmetest, mis edendavad rahvusvahelisi teadusalaseid karjäärivõimalusi Euroopas. Üle-euroopaline festival toimub igal aastal septembri viimasel reedel ja selle raames toimuvaid üritusi külastab enam kui 1,5 miljonit inimest. 2023. aastal võttis festivalist osa 26 riiki.

Teadlaste öö Eestis
-------------------

Eestis toimus teaduspidu algselt kahes formaadis: mitmepäevane Tartu teadusfestival ja reedene üle-eestiline teadlaste öö. Alates 2012. aastast kannab festival teadlaste öö nime, kuid jätkuvalt toimub palju üritusi ka muudel päevadel kui reedel. 2016. aastal lisandus festivali kavasse eriprogramm koolidele, mis hõlmab lihtsaid, ent efektseid teaduskatseid ja töötube, mida saab läbi viia koolitundides. Kuni 2022. aastani oli festivali peakorraldaja Eestis teaduskeskus Ahhaa.

2023. aastal teaduskeskus Ahhaa Eestis teadlaste ööd ei korralda.

Viited
------

1. ↑  Teadlaste öö kosmilised ja maised üritused 350 linnas. Euroopa Komisjoni pressiteade, 27. september 2012.
2. ↑  2023 European Researchers’ Night. Euroopa Komisjoni veebisait.
3. ↑  Teadlaste öö. Tallinna Tehnikaülikooli muuseumi koduleht.
4. ↑  Mis on TÖ(F)?. Teadlaste öö festivali veebisait.
5. ↑  Teadlaste öö 2022. Teadlaste öö festivali veebisait.

Välislingid
-----------

* Teadlaste Öö 2011 teaduskeskuse Ahhaa kodulehel
* Teadlaste Öö 2010 teaduskeskuse Ahhaa kodulehel
* "VIDEO: Tartus toimus järjekordne teadlaste öö" ERR, 28. september 2012
* Denes Kattago "Teadlaste ÖÖ avab uksed Eesti teaduskeskustesse" Delfi, 28. september 2012
* Kreatiivmootor "Mõnud", video ERR-i "Teadlaste öö" saatest, 2010
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib loomaarstist; filosoofi kohta vaata artiklit Walter Freymann* |

---

Loomaarst Valter Kadarik (maal: Elsa Kink, 1942 / ülesvõte: Jaak Kadarik)
**Valter Gerhard Kadarik** (aastani 1937 **Freimann**; 13. juuli (vkj)/ 25. juuli 1898 Kadaka talu, Juuru kihelkond, Harjumaa – 11. juuli 1975 Juuru) oli eesti loomaarst ja poliitik.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1919. aastal Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Võttis osa Vabadussõjast 1919–1920 Tallinna koolipoiste pataljonis. Õppis Tartu Ülikoolis 1920. aastal agronoomiat ja 1920–1925 loomaarstiteadust. Kuulus korporatsiooni Vironia.

Ülikooli lõpetamise järel töötas 1925–1926 Kose ja 1926–1973 Juuru jaoskonna loomaarstina. Põhitöö kõrvalt pidas ja edendas Kadaka talu. Osales kohalikus seltsielus.

1936 valiti Rahvuskogu liikmeks, oli EV põhiseaduse vastuvõtjate seas.1938 valiti I Riigivolikogu liikmeks. Aastatel 1946–1949 ja 1972–1975 oli EELK Juuru Mihkli koguduse juhatuse esimees.

Suri 1975. aastal ja on maetud Juuru uuele kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1920 Eesti Vabadussõja mälestusmärk
* 1937 Eesti Vabariigi Põhiseaduse mälestusmärk
* 1938 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Isa Kaarel Freimann (1841–1915) oli kaupmees ja kõrtsmik Juurus. Abikaasa Hilda Kadarik (sünd. Adamson; 1906–1983) oli seltsitegelane ja kodu-uurija. Poeg Kaarel Kadarik (1930–2018) oli loomaarstiteadlane.

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
**Erik Cassel** (16. detsember 1967 – 11. veebruar 2013) oli Robloxi kaasasutaja, administraator ja endine inseneriteaduste asepresident. Ta oli veebisaidil üsna aktiivne, kuid mängis mänge harva. Ta suri vähi tõttu 11. veebruaril 2013.

Surm
----

11. veebruaril 2013 teatasid Robloxi töötajad Robloxi Twitteri kontol, et Erik Cassel oli "kaotanud vähivastase võitluse" päeva alguses 45-aastaselt. 

Keith (Robloxi Admin) kinnitas seda hilisel kellaajal foorumipostituses. Seejärel loodi hiljem samal päeval ajaveebipostitus. 

12. veebruaril 2013 kogunesid sajad kasutajad Erik Casseli mälestusmärgile, et leinata tema surma. Paljud neist inimestest riietusid ennast Erik Casseli tegelaskujuks, et talle austust avaldada.

Pärand
------

Arvatakse, et Eriku meenutamiseks otsustasid Robloxi töötajad pärast tema surma hoida tema auks alles ta administraatori märgi.

Erik Casselil on tema avatari eeskujul loodud 1. seeria Robloxi mänguasi.

Roblox muutis Eriku mälestuseks varem nimega "Hästi Kantud Müts" uueks nimeks "Erik Casseli müts" ja see pandi veel lühikeseks ajaks müüki. Seejärel muutis Roblox kirjelduse järgmiseks:

*"Meie kaasasutaja Erik Casseli austamiseks annab Roblox Eriku nimel olulise panuse vähiuuringutesse. Tänan kõiki austuse ja toetuse eest."*

Viited
------

1. ↑  Dom2d2 (5.12.2009). "erik.cassel". *Roblox Wiki*. Vaadatud 23.06.2021.
Peafassaad ja sissepääs kloostrisse
**Huejotzingo San Migueli klooster** (hispaania keeles *Convento de San Miguel de Huejotzingo*) on endine frantsisklaste klooster ja kirik Mehhikos Puebla osariigis, 25 km Puebla de los Angelesest kirdes. See asub 2291 meetri kõrgusel Popocatépetli vulkaani läänenõlval, olles üks 14 Popocatépetli kloostrist. Peaingel Miikaelile pühitsetud klooster on üks vanimaid kristlikke kloostreid Ameerikas, asutatud 1525. Kirik on ühena vähestest selle perioodi kirikutest Mehhikos säilinud peaaegu muutumatuna.

Tänapäeval on kloostrikompleksis muuseum. Klooster kuulub koos teiste varaste kloostritega UNESCO maailmapärandi nimistusse.

* Kiriku sisevaade itta 16. sajandi altarileKiriku sisevaade itta 16. sajandi altarile
* Osa altaristOsa altarist
* Sissekäik kloostrihoovi ("aatriumi")Sissekäik kloostrihoovi ("aatriumi")
* Üks kabelitest (capillas posas)Üks kabelitest (*capillas posas*)
* Manueli stiilis portaal Puerta de la PorciúnculaManueli stiilis portaal Puerta de la Porciúncula
* Ristikäik ja siseõuRistikäik ja siseõu
* 12 esimese frantsiskaani venna portreed kloostri Sala de Profundis'es12 esimese frantsiskaani venna portreed kloostri Sala de Profundis'es
* Kloostri refektooriumKloostri refektoorium

Viited
------

1. ↑  St. Michael the Archangel in Huejotzingo. - Khan Academy

Välislingid
-----------

* St. Michael the Archangel in Huejotzingo. - Khan Academy
* San Miguel Huejotzingo. The Pride of Puebla. - Mexico's Fortress Monasteries 3. Exploring Colonial Mexico
**Uku Annus** (23. aprill 1947 Tallinn – 6. oktoober 2019) oli eesti orienteeruja.

Haridus
-------

1965. aastal lõpetas Tallinna 10. Keskkooli. 1970. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna automaatika ja telemehaanika eriala, lõputöö teema oli "Töötajate tööaja arvestuse automaatsüsteem".

Töö
---

Töötas AS-is Norma.

Sporditegevus
-------------

Aastatel 1965–1984 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 11 kulda, 8 hõbedat ja 9 pronksi, neist 2 kulda, 4 hõbedat ja 2 pronksi suusaorienteerumises, ülejäänud medalid orienteerumisjooksus.

1967. aastal tuli TPI võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.

Nõukogude Liidu esivõistlustel võitis 5 kulda: 1968 ja 1971 nii orienteerumisjooksu tavarajal kui ka teatejooksus, 1969 suusaorienteerumise teatevõistlusel.

Tema orienteerumistreener oli Toomas Kerem.

Ta oli üks esimesi eestlastest meistersportlasi orienteerumises (1967).

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on orienteeruja Leena Annus. Nende tütar on orienteeruja Anu Åkerman, pojad on jurist Taavi Annus ja insener Sander Annus.

Viited
------

1. ↑  "Eesti Orienteerumisliit. In memoriam Uku Annus". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. oktoober 2019. Vaadatud 8. oktoobril 2019.
2. ↑  Tallinna Nõmme Gümnaasium. XXXII lend 1965
3. ↑  TTÜ lõpetajad 1918-2006
4. ↑  TPI Automaatikainstituudis 1970.a. kaitstud lõputööd
5. ↑  "ESBL sporditulemused. Uku Annus". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 16. juulil 2015.
6. ↑  Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Uku Annus
7. ↑  "Tiiu Nittim. NSVL meistersportlased orienteerumises Eesti NSV-s" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 16. juulil 2015.
See artikkel See artikkel räägib keskajal Tartus asunud õigeusu kirikust.  Tegutseva õigeusu kiriku kohta vaata artiklit Tartu Püha Jüri kirik.  

---

**Tartu Püha Suurmärter Georgi kirik** oli õigeusu kirik keskaegses Tartus. Kiriku juures asus vaimulike elamu ja surnuaed. See oli üks kahest Tartu õigeusu kirikust ning kuulus Novgorodi kaupmeestele.

Kirjeldus
---------

Tartu Ülikooli botaanikaaeda rajatud palmihoone ehituskaevandis avastati 1981/1982. aasta talvel inimluud ja massiivsete kivimüüride jäänused. Müürid olid tehtud maakividest ja tellistest. Kaevandi alale jäi 1,43 meetri paksune idaosas kumera lõpmikuga (oletatava apsiidiga) põhjasein ning 2,45 meetri paksune läänesein. Ehitise põhjaseina lähedal ja lääneküljel avastati matused. Kalmistu piirnes edelaküljel 6,2 meetri laiuse põhja- lõunasuunalise keskaegse munakivitänavaga.

Ajaloost
--------

Pärimuse järgi teenis Tartu Georgi kirikus preestrina hilisem Petseri kloostri asutaja Joona. Esmakordselt on kirikust juttu metropoliit Isidorose teekonna kirjelduses 1438. aastast. Püha Georgi kiriku asukohta oletas esmakordselt baltisaksa ajaloolane Richard Otto, kes paigutas selle keskaegse linna põhjaossa linnamüüri ja Laia tänava vahele. Vilma Trummal on oletanud tuginedes Bartholomeus Wybersi revisjoniraamatule, et linnahaigla ja Georgi kirik võidi rajada juba 14. sajandil. Kunstiajaloolane Kaur Alttoa väidab toetudes 16. sajandi raeprotokollides leiduvale märkusele, et Georgi kirik asus kellegi Hans von Carpeni Vene värava ees olnud majavalduse taga ja hävis 15. sajandi lõpul. Arheoloogiliste uuringute teostajad M. Aun ja P. Ligi jäid müürijäänuste kuulumises Georgi kiriku juurde kahtlevale seisukohale.

Kirjandus
---------

* Alttoa, K. "Vene ots" keskaegses Tartus. - Tartu - minevik, tänapäev. Tallinn 1985.

Viited
------

1. ↑  "Püha Georgi kiriku asukoht. - info.raad.tartu.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2022. Vaadatud 26. septembril 2022.
2. ↑  V. Trummal. Tartu arheoloogiline aines vanalinna keskaegsete tänavate uurimise allikana. - Allikaõpetuslikke uurimusi. - TRÜ Toimetised 851, Tartu 1989
3. ↑  "Püha Georgi kiriku asukoht. - info.raad.tartu.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2022. Vaadatud 26. septembril 2022.
Ivan VI. Lavrenti Serjakovi gravüür
Ivan VI ema süles
**Ivan VI** (Иоанн Антонович; 1740 – 16. juuli 1764) oli Venemaa keiser aastatel 1740–1741.

Ivan oli Ivan V tütretütre Anna Leopoldovna poeg. 

Kui Ivan sündis, oli Venemaa keisrinna ja Ivani tädi Anna Ivanovna suremas ning otsustas trooni temale pärandada. Ivan määrati vaid pooleteisekuuselt Venemaa valitsejaks, regendiks määrati esialgu Kuramaalt pärit keisrinna Anna favoriit Bironite dünastia Kuramaa hertsog Ernst Johann Biron (*Bühren*). 

Kuna aga õukonnas peeti teda liialt vene aadli huvidele vastanduvaks, siis sama aasta lõpus Biron kukutati ja asendati keisri ema Anna Leopoldovnaga. Siiski jäi vene aadli rahulolematus alles, sest kõrgetel kohtadel olid enamuses sakslased, sealhulgas oli keiser ise sünni poolest sakslane. Anna Leopoldovna oli samuti valitsemiseks liiga noor ja tundis vähe huvi riigiasjade vastu, valitsuse tegelik juht oli Andrei Osterman.

1741. aasta lõpus toimus uus vandenõu, mis lõppes Ivani ja ta vahepeal regendiks saanud ema kukutamisega, uueks keisrinnaks sai Peeter I tütar Jelizaveta Petrovna. Ivan suleti Schlüsselburgi vanglasse.

Vangistuse alguses oli Ivan kõigest aastane ja ta jäi vanglasse elu lõpuni. Seetõttu ei saanud ta haridust ja tema vaimsed võimed jäid välja arenemata.

Ivanil olid kaks õde ja kaks venda, kõik nooremad. Nemad sündisid vangistuses. Ema Anna Leopoldovna suri 1746. Ivani õed-vennad vabastati vangistusest 1780. aastal, kui Katariina II võim oli kindlustunud ja ta ei pidanud neid enam ohtlikeks. Ivani õdedest-vendadest ühelgi polnud lapsi.

1762. aastal külastas teda uus keiser Peeter III, kes näis Ivanile kaasa tundvat ja võis isegi mõelda tema vabastamise peale. 

Kuid Katariina II käskis pärast võimuletulekut Ivani iga hinna eest vangistuses hoida, nõudes tema kohest tapmist, kui tekib oht tema vabanemiseks. 1764. aastal prooviski Vassili Mirovitš Ivani vabastada ja taas keisrivõimule aidata. Vabastamiskatse käigus Schlüsselburgi kindlusest Ivan aga hukkus.

Autasud
-------

* Püha Andreas Esmakutsutu orden (17. oktoober 1740)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Anna Ivanovna** | **Venemaa keiser**1740–1741 | Järgnev**Jelizaveta Petrovna** |
Tartu raudteejaama veetorn
**Tartu raudteejaama veetorn** on Tartu raudteejaama kompleksi kuuluv ehitis, mille algne funktsioon oli tagada auruvedurite veevarustus. 

Vaksali tänavas asuv historitsistlikus stiilis Tartu raudteejaama veetorn on ehitatud 1950. aastate alguses. See on kantud kultuurimälestiste registrisse ja on Tartu linna omandis. Veetornina oli see kasutusel 1980. aastateni. Pärast seda pole ehitisele sobivat funktsiooni leitud.

Kirjeldus
---------

### Välimus

Tartu raudteejaama veetorn on 6,32 m läbimõõduga ja umbes 25 m kõrge punastest tellistest laotud ümartorn. Hoone fassaadil on simsid ja kaarsillusega uks, torni ülemine osa on laiem. Torn on Tartu ainuke historitsistlike detailidega veetorn.

### Sisemus

Hoone sisemuses on ligikaudu 20 m kõrgune teenindusruum, hoone üleval laiendatud osas asub raudbetoonist veepaak. Veepaagi juurde viib alt metalltrepp. Hoone all on maakivist laotud seintega umbes 2 m kõrgune kelder. Hoone kogupind on 99,5 m2, veetorn hõlmab 43 m2.

Ajalugu
-------

Veetornid võeti kasutusele 19. sajandil seoses raudteeliikluse hoogustumisega. Veetornide peamine funktsioon seisnes auruvedurite varustamises veega. Hiljem toitsid need ka asulate ühisveevärke.

Tartu raudteejaama esimene veetorn ehitati aastal 1880 pärast seda, kui 1876. aastal valmis Paldiski–Peterburi raudtee Tapa–Tartu haru. Esimese veetorni, mille asukoht oli veduridepoo juures, lasid taganevad vene väed 1941. aastal õhku. Sakslased taastasid veetorni, kuid 1944. aastal lasid selle omakorda taganedes õhku. Praegune historitsistlikus stiilis veetorn ehitati pärast sõda 1950. aastate algul. Vahepeal töötas selle asemel puust pumbajaam.

Tänapäev
--------

Ehitis oli veetornina kasutusel 1980. aastateni. Veetorn on kantud kultuurimälestiste registrisse kui stalinistliku-historitsistliku ilmega hoone ja on võetud muinsuskaitse alla. 2000. aastast kuulub veetorn Tartu linna omandisse ning seisab tühjana, sest sellele ei ole leitud sobivat funktsiooni.

Hoone kuulub ühtsesse miljööalasse Tartu raudteejaama jaamahoonega ja omaaegsete raudteetööliste elamutega Vaksali tänavas. Samal miljööalal asuvad ka magasiait, veemaja ja mitmed teised kunagi raudtee toimimisega seotud olnud hooned.

Viited
------

1. 1 2  "Tartu raudteejaama veetorn". *Kultuurimälestiste register*. Vaadatud 03.08.2022.
2. 1 2 3  Klaas, Riivo (2009). "Tartu raudtee veetorni tehnilise seisundi hinnang ja ettepanekud hoone säilimiseks". *Eesti Kunstiakadeemia bakalaureuse töö*. Vaadatud 03.08.2022.
3. ↑  Toom, Johanna (2019). "Eesti veetornid. Tüpoloogiline ülevaade ja uuskasutus". *Eesti Kunstiakadeemia bakalaureusetöö*. Vaadatud 03.08.2022.
4. 1 2  "Raudteejaam". *Tartu Linnavalitsus. Mälestiste register*. Originaali arhiivikoopia seisuga 28.11.2021. Vaadatud 03.08.2022.
5. ↑  Hanson, Raimu (27. mai 2022). "Raudtee veetorn seisab elutult ja hoopis mujal kui tema eellane vaksali algusajal". *Tartu Postimees*. Vaadatud 03.08.2022.
**Euroopa Nüüdiskeelte Keskus** (ka **Euroopa Nõukogu Euroopa Nüüdiskeelte Keskus**, inglise keeles *European Centre for Modern Languages of the Council of Europe*, lühend ECML) edendab innovatsiooni keeleõppes ja õpetamises ning soodustab tulemusliku keelepoliitika rakendamist. Keskus arendab materjale, pakub koolitusi, seminare ja nõustamist.

Keskus loodi 1994. aastal Euroopa Nõukogu ja keskuse liikmesriikide kokkuleppe alusel. Keskuse töös osaleb 33 liikmesriiki, nende hulgas alates 1995. aastast ka Eesti. Keskus asub Grazi linnas Austrias.

Keskuse tegevused
-----------------

Keskuse tegevused põhinevad nelja-aastastel programmidel ning hõlmavad rahvusvahelisi projekte, koolituspakkumisi ja nõustamist.

2016.–2019. aasta programm "Languages at the Heart of Learning"  keskendub sellistele teemadele nagu digioskused keelte õpetamises ja õppimises, keeleteadlikkuse tõstmine ainetundides, viipekeele õpetamine ja tasemekirjeldused, Euroopa keeleõppe raamdokumendi rakendamine, koolide toetamine õppekeelte edendamisel.

Keskuse arendustegevuste ja projektide tulemuseks on materjalid, mida saavad oma töös kasutada poliitikakujundajad, õpetajate koolitajad, õpetajad ja teised keelehuvilised. Materjalidest annab ülevaate trükiste kataloog. 2017. aastal tõlgiti eesti keelde viipekeele tasemekirjeldused.

Liikmesriigid
-------------

Euroopa Liidu riigid: Austria, Bulgaaria, Eesti, Holland, Horvaatia, Iirimaa, Kreeka, Küpros, Leedu, Luksemburg, Läti, Malta, Poola, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia, Soome, Taani, Tšehhi.
Mitte-ELi riigid: Albaania, Andorra, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Island, Liechtenstein, Montenegro, Norra, Serbia, Šveits, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik.

Euroopa Liidu riigid, kes ei kuulu keskusse, kuid osalevad üksikutes tegevustes: Belgia, Itaalia, Suurbritannia, Portugal, Hispaania, Ungari.

Lisaks tehakse koostööd Brasiilia, Kosovo, Türgi, Ukraina, Ameerika Ühendriikide, Venemaa ja Kanadaga.

Euroopa keeltepäev
------------------

Alates 2001. aastast tähistatakse 26. septembril Euroopa keeltepäeva. Euroopa Nüüdiskeelte Keskus toetab Euroopa keeltepäeva tähistamist.

Viited
------

1. ↑  "Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse koduleht". Vaadatud 05.03.2018.
2. ↑  "Keskuse asutamine ja ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 7.03.2018. Vaadatud 05.03.2018.
3. ↑  "Keskuse liikmesriigid". Originaali arhiivikoopia seisuga 7.03.2018. Vaadatud 05.03.2018.
4. ↑  "2016.-2019. aasta programm". Vaadatud 05.03.2018.
5. ↑  "Euroopa keeleõppe raamdokument" (PDF). Originaali arhiivikoopia seisuga 15.04.2018. Vaadatud 05.03.2018.
6. ↑  "Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse trükised". Vaadatud 05.03.2018.
7. ↑  "Viipekeeled ja Euroopa keeleõppe raamdokument. Ühtsete keeleoskustasemete kirjeldused" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6.03.2018. Vaadatud 05.03.2018.
8. ↑  "Euroopa keeltepäeva koduleht". Vaadatud 06.03.2018.

Välislingid
-----------

* Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse koduleht
* Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse uudiskiri European Language Gazette
* Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse Facebooki lehekülg
* Euroopa Nüüdiskeelte Keskuse Youtube'i kanal
* Euroopa keeltepäeva koduleht
Tartu vanalinna muinsuskaitseala paiknemine
**Tartu vanalinna muinsuskaitseala** asub Tartu kesklinnas ja on kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Muinsuskaitseala koosneb ajaloolisest linnatuumikust ning seda ümbritsevast muldkindlustuste alast koos Toomemäe pargiala ja haljasvööndi ning hiljem kujunenud tänavate ja hoonestusega.

Tartu vanalinna muinsuskaitsealal asub 390 kultuurimälestist.

1966. aastal loodud Tallinna vanalinna muinsuskaitseala andis eeskuju sarnaste kaitsealade loomiseks teiste linnade juures. Nii võeti Tartus keskajal linnamüüriga piiratud olnud ala koos seda ümbritsenud bastionide vööndiga kaitse alla 1973. aastal. Seda territooriumi laiendati 1976. aastal Veski tänavani ja 1990. aastatel J. Kuperjanovi ja Kitsa tänavani ning liideti hiljem juurde sektor Jakobi ja Tähtvere tänava vahel.

Galerii
-------

* Gildi 1Gildi 1
* Küütri 1Küütri 1
* Küütri 2Küütri 2
* Raekoja plats 2Raekoja plats 2
* Raekoja plats 6Raekoja plats 6
* Raekoja plats 8 ‎Raekoja plats 8 ‎
* Raekoja plats 10 ‎Raekoja plats 10 ‎
* Raekoja plats 12Raekoja plats 12
* Ülikooli 15Ülikooli 15
* Ülikooli 17Ülikooli 17
* Ülikooli 21Ülikooli 21

Viited
------

1. ↑  Kultuurimälestiste riiklik register: Tartu vanalinna muinsuskaitseala
2. ↑  Mälestised kaitsealade kaupa. Tartu Linnavalitsuse koduleht[*alaline kõdulink*]
3. ↑  Tartu vanalinna muinsuskaitseala ja kaitsevöönd tartu.ee

Välislingid
-----------

* Tartu vanalinna muinsuskaitseala kultuurimälestiste riiklikus registris
Krahv Jakob De la Gardie (1583 Tallinn – 1652 Stockholm)
**Haapsalu härraskond** oli 1628–1691 Läänemaal eksisteerinud Rootsi kuninga läänivaldus.

Härraskonna teke
----------------

Rootsi kuningas Gustav II Adolf müüs 1625. aastal Haapsalu lääni koos Haapsalu linna ja sealse kindlusega krahv Jakob De la Gardie'le. Viimane ühendas selle oma teiste Läänemaal ja Harjumaal asuvate maavaldustega ning moodustas neist 1628. aastal Haapsalu härraskonna. Administratiivselt oli härraskond Läänemaast eraldatud.

Krahv Magnus Gabriel De la Gardie (1622 Tallinn – 1686 Sigtuna)

Härraskonna hilisem ajalugu
---------------------------

Pärast krahv Jakob De la Gardie surma päris tema valdused poeg krahv Magnus Gabriel De la Gardie. 1655. aastal pantis ta Haapsalu linna ja linnuse koos mõisatega krahv Otto Wilhelm von Königsmarckile. Viimase suguvõsa haldaski valdust kuni Suure reduktsioonini (1691).

Härraskonna koosseis
--------------------

Selle koosseisu kuulusid järgmised valdused: Haapsalu linn ja selle ümbrus, Ridala kihelkonnas Käblamõisa (*Kebbeldorf*), Uuemõisa (*Neuenhof*) ja Võnnu (*Wenden*), Lääne-Nigula kihelkonnas Taebla (*Taibel*) ja Uugla (*Udenküll*), Martna kihelkonnas Ehmja (*Echmes*), Keskvere (*Keskfer*), Ohtla (*Ochtel*), Patsu (*Patz*) ja Putkaste (*Putkas*) mõis, suurem osa Noarootsi kihelkonnast, terve Vormsi saar ja ¾ Hiiumaast koos sealsete mõisatega. Peale selle olid härraskonna koosseisus Piirsalu (*Piersal*) Kullamaa kihelkonnas ning Kolga (*Kolk*) ja Kiiu (*Kida*) mõis Kuusalu kihelkonnas. De la Gardiede nimel haldas seda suurvaldust asehaldur, kes resideeris Haapsalus; talle oli allutatud ka linna raad.

Nimetus "krahvkond"
-------------------

Härraskonna kohta on mõnikord ekslikult kasutatud nimetust *Haapsalu krahvkond*. Kalev Jaago hinnangul aga oli selline määratlus 17. sajandi allikates tundmatu. Krahvkonna mõiste tuli käibele alles 1930. aastatel Eestimaa rüütelkonna genealoogilises käsiraamatus.

Vaata ka
--------

* Pärnu krahvkond
* Kuressaare krahvkond

Viited
------

1. 1 2 3 4  Läänemaa I. Üldosa. Eesti VIII. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1938. Lk 283.
2. ↑  Gustaf Elgenstierna. Den introducerade svenska adelns ättartavlor med tillägg och rättelser. II kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1926. Lk 225.
3. ↑  Jaago, Kalev. Magnus Gabriel De la Gardiest ja tema seostest Eestiga.− Läänemaa Muuseumi toimetised VIII. 2004.
**AS Tallinna Laevaühisus** oli aastatel 1911–1950[*viide?*] tegutsenud laevandusettevõte.

Tallinna Laevaühisus alustas tegevust kahe laevaga. Enne esimest maailmasõda arendas Tallinna Laevaühisus reisilaevandust rannasõiduliinidel (näiteks Tallinn-Pirita; 1913. aastal teenindas laevaliini viis laeva). Aastatel 1919-1922 ehitati kolm terasest mootorpurjekat: (Läänemaa, Harjumaa ja Virumaa, igaüks 567,2 brt).

Tallinna Laevaühisus juhtis lisaks oma laevadele korrespondentreederina osanike laevu, esindas välismaa laevaliine ja -agentuure, tal oli Joh. Pitka ja Pojad nime all ekspedeerimisfirma ning talle kuulusid oma laevaremonditöökoda (Suur-Patarei 18/20), laevatarvete kauplus ja söeladu. Tallinna Laevaühisus ühendas lisaks aurulaevaomanikele 400-430 meremeest ning 100 töölist ja teenistujat.

Tallinna Laevaühisuse direktorid olid: Heinrich Neuhaus ja Artur Hüüs. Ühisuse juhatusse kuulusid 1937. aastal: esimees N. Neuhaus, abiks O. Diedeman ja liikmeteks H. Soo, E. Bergmann, A. Viselhaak, A. Horst, E. Maasik, A. Laane, J. Rang, E. Kristenbrunn, G. Sergo. 

1940. aastal oli ettevõttel neli laeva (6207 brt), 15 laevas oldi osanikud (28 669,8 brt). 1940. aastal Tallinna Laevaühisus natsionaliseeriti, emigratsioonis püüti välismaale jäänud ühisuse laevadega pärast Nõukogude okupatsiooni jätkata tegevust Rootsis, kuid 1959. aastal jäädi pankrotti.

Laevaühisuse laevu
------------------

* aurik "Läänemaa"
* aurik "Harjumaa"
* aurik "Virumaa"
* aurik "Kodumaa"
* aurik "Vapper"
* "Mall",
* "Kajak",
* "Mai",
* "Kai",
* "Mari",
* "Olev",
* "Piret",
* "Maret",
* "Romeo",
* "Sulev",
* "Kalev",
* "Torni",
* "Vilk",
* "Pakri",
* "Apollo",
* "Venus".

Viited
------

1. ↑  Eesti Meremuuseumi püsinäitus. (2020)
2. ↑  EESTI LAEVADE LIIKUMINE, Päewaleht, nr. 259, 20 september 1934

Välislingid
-----------

* Tallinna Laevaühisusega seotud digiteeritud dokumente Tallinna Linnaarhiivis
Väike vagranka (šahtahi) Wayne State University, Detroit, Michigan.
**Vagranka** on metallitööstuses kasutatav **šaht-** või **kaevusahi**, kus sulatatakse malmi. Vagranka on silindrikujuline ahi, millel on terasest kere ja šamott-tellistest sisevooder. Selle tootlikkus sõltub ahju suurusest. Mida suurem on ahi, seda rohkem sulamalmi toodetakse. Ahju kõrguseks on tavaliselt 9–12 m ja läbimõõduks kuni 3 m. Vagrankat täidetakse ahju ülemises osas olevalt suudmeplatvormilt täiteava kaudu malmkangide, koksi ja räbustiga. Täitekihtide ligikaudne suhe on 1,0 : 0,1 : 0,03. Malmi sulatamiseks kuumutatakse ahi umbes 1100–1200 ℃. Koksi paremaks põlemiseks suunatakse ahju suruõhku, mis võib olla ka hapnikuga rikastatud. Seejärel vajub sulamalm ja räbu vagranka põhja ehk koldesse, kus asuvad avad sulamalmi ahjust välja laskmiseks. Mõnel ahjul on küljes kogurid, kuhu sulamalm mööda kaldpinda voolab. Kogurist lastakse sulamalm koppa või otse vormi. Malmi väljalaskmiseks kasutatakse malmirenni ning selle peal oleva räbu eemaldamiseks räburenni.

Ajalugu
-------

Esimene teadaolev vagranka on pärit Hiinast, kus seda kasutati juba 403-221 eKr. Peamiselt sulatati tol ajal selles rauda, mis valati vormidesse. 

Moodsa vagranka leiutas prantsuse teadlane René Antoine Ferchault de Réaumur 1720. aastal.

Viited
------

1. ↑  Pakk, Valter. *Valamine*. Tartu, EMÜ.
2. ↑  Pigott, Vincent C. (1999). *The Archeaometallurgy of the Asian Old World* (inglise). University of Pennsylvania: Philadelphia. Lk 191. ISBN 0-924171-34-0.
3. ↑  "Cupola Furnace,Cupola Furnace Applications,Cupola Furnace Process,Cupola Furnace Manufacturers". *www.industrialmetalcastings.com*. Vaadatud 21. märtsil 2023.
**"Salome"** on Richard Straussi ühevaatuseline ooper Oscar Wilde'i samanimelise draama ainetel. Ooper esietendus 9. detsembril 1905 Dresdeni kuninglikus ooperiteatris.

Tegelased
---------

* Herodes (tenor)
* Herodias, Herodese naine (metsosopran)
* Salome, Herodiase tütar (sopran)
* Ristija Johannes (bariton)
* Narraboth, noor süürlane (tenor)
* Herodiase paaž (alt)

Ooperi tegevustik
-----------------

Herodese palee terrassil. Herodes peab oma õukonnaga pidu. Narraboth, noor süürlane ja sõjapealik, piilub läbi paleeukse Herodese imekaunist kasutütart Salomed, kellesse ta on sügavalt armunud. Ilmub Salome, et hingata värsket õhku. Korraga kuuleb Salome vangitürmist kostvat Ristija Johannese häält, mis kuulutab Messiase tulekut. Salome on häälest võlutud ning palub valvuritel endale vangi näidata. Esmalt valvurid keelduvad, kuid Narraboth, nende pealik, andub Salome võludele ja annab loa Johannes türmist välja tuua. Johannes neab Herodest ja tema liiderlikku naist Herodiast. Salomed köidab Johannese olemus – ta üritab meest endasse armuma panna ja nõuab Johanneselt suudlust. Meeleheitel Narraboth tapab end. Johannes keeldub suudlusest ja ta viiakse kongi tagasi. Ilmub rahutu Herodes, kes nõuab, et Salome tema meelt lahutaks ja tantsiks talle, ükskõik, mis hinna eest. Salome nõustub ja tantsibki. Tantsu lõppedes kuulutab Salome: "Vastutasuks tahan ma tahan Johannese pead!" Herodes on õudusest haaratud, kuid on sunnitud nõustuma. Salomele esitletakse hõbekandikul Johannese pea. Ekstaasis Salome suudleb Johannese veritsevat pead. Herodes käsib valvuritel Salome tappa. Salome sureb valvurite kilbilöökidesse.

Ajaloost
--------

"Salome" esietendus oli ooperi lavaletoomise raskustest hoolimata rahvusvaheline triumf. Teose kõhedust tekitav atmosfäär ja julm lõpustseen, rääkimata Salome seitsme loori tantsust, tekitasid hirmu tsensuuri ees. Seetõttu otsustati ka ooperi esietendus katoliiklikust Viinist pisut vabamasse Dresdenisse üle tuua. Väga raske oli ka peategelase valik, Salome partii on ülimalt keeruline ja väga suurt vastupidavust nõudev, samuti kartis helilooja, et lauljaid ei ole üle suure orkestrikoosseisu (109 muusikut) kuulda. Peategelase valik langes Wagneri-laulja Marie Wittichile, kes oli aga välimuselt kaugel tütarlapselikust printsess Salomest. Seetõttu otsustati Salome tantsuks kasutada tantsijat. Aga "hoolimata tädike Wittichist", nagu Strauss irooniliselt Hofmannsthalile end väljendas, kutsuti lauljaid, dirigenti ja heliloojat pärast esietendust lavale tervelt 38 korda. Seda ilmselt ka seetõttu, et selle ooperi tegelaste psühholoogia väljendub ennekõike orkestripartiis, näiteks kohutavas vahemängus, mis järgneb Narrabothi enesetapule või Johannese tagasiminek vangikongi, mis kirjeldab seda, mis toimub Salome hinges.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Ameerika Ühendriikide politoloogilisest mõistest. Filmi kohta vaata artiklit Swing State (film).* |

---

Osariikide tulemused 2020. aasta presidendivalimistel.  
  
██ < 5% kaldub Demokraatliku Partei poole██ < 5% kaldub Vabariikliku Partei poole██ 5–10% kaldub Demokraatliku Partei poole██ 5–10% kaldub Vabariikliku Partei poole██ > 10% kaldub Demokraatliku Partei poole██ > 10% kaldub Vabariikliku Partei poole
**Kaalukeeleosariik** (inglise keeles *swing state* või *battleground state*) on Ameerika Ühendriikide poliitikas osariik, kus presidendivalimistel on arvestatav võiduvõimalus nii Demokraatliku Partei kui ka Vabariikliku Partei kandidaadil. Kaalukeeleosariikides viiakse tavaliselt läbi suurem hulk kampaaniaüritustest, kuna nende vastandites (*safe states*) on emmal-kummal kandidaadil piisav toetajaskond, et ilma laiema kampaaniata edu kindlustada.

2020. aasta andmetel on viimased valimistsüklid olnud hoos Arizona, Georgia, Florida, Maine, Michigan, Minnesota, Nevada, New Hampshire, Pennsylvania, Põhja-Carolina, Texas ja Wisconsin.

Viited
------

1. ↑  "Larry J. Sabato's Crystal Ball  » The Electoral College: The Only Thing That Matters". *centerforpolitics.org* (inglise). Vaadatud 27. jaanuar 2017.
2. ↑  "Is The Electoral Map Changing?". *FiveThirtyEight* (inglise). 26. august 2020. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2020. Vaadatud 1. september 2020.
Kulgevideo México väljakust Plaza de la Constitución 2023. aastal
**México** [m'ehhiko] ehk **Ciudad de México** ('México linn') on Mehhiko pealinn.

Nimi
----

Inglise keeles tarvitatakse nime Mexico City [meksiko siti], et teha vahet pealinna nimel ja riigi nimel (Mexico). Erinevalt inglise keelest ei ole eesti keeles sellist eristamisvajadust: riigi nimi on Mehhiko, pealinna nimi México.

Nimest Ciudad de México on tuletatud lühend **CDMX**, mida kasutatakse laialdaselt linnale viitamiseks.

Linna tunnusfraasina kasutatakse fraasi *la Ciudad de la Esperanza* ehk "lootuse linn".

Asukoht ja elanikkond
---------------------

México asub mägedevahelises nõos Mehhiko kiltmaal, 2240 meetri kõrgusel üle merepinna.

Elanike arv oli 2004. aasta seisuga 8,6 miljonit ja see kasvab. 2010. aasta seisuga oli elanike arv 8,85 miljonit. Terves México linnastus elas aga 2010. aasta seisuga 21,2 miljonit inimest.

Ajalugu
-------

Linna rajasid hispaanlased 1521. aastal vallutatud asteekide pealinna Tenochtitláni kohale. 

Linn on iseseisva Mehhiko pealinn aastast 1821.

Vaatamisväärsused
-----------------

México ajalooline linnasüda ja Xochimilco linnaosa kanalid on arvatud UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Vaatamisväärsuste sekka kuuluvad näiteks Palacio de Bellas Artes, Chapultepeci loss, Torre Latinoamericana ja Mehhiko revolutsiooni mälestusmärk.

Linnas asub kokku 128 muuseumi, millest tähelepanuväärsemad on riiklik antropoloogiamuuseum ja Soumaya muuseum.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **México** |

* Linna koduleht (hispaania keeles)
* Linna turismileht (hispaania, inglise, prantsuse, portugali, saksa ja hiina keeles)

Mehhiko administratiivüksused

Aguascalientes **·**  Baja California **·**  Baja California Sur **·**  Campeche **·**  Chiapas **·**  Chihuahua **·**  Coahuila **·**  Colima **·**  Durango **·**  Guanajuato **·**  Guerrero **·**  Hidalgo **·**  Jalisco **·**  Ciudad de México **·**  México osariik **·**  Michoacán **·**  Morelos **·**  Nayarit **·**  Nuevo León **·**  Oaxaca **·**  Puebla **·**  Querétaro **·**  Quintana Roo **·**  San Luis Potosí **·**  Sinaloa **·**  Sonora **·**  Tabasco **·**  Tamaulipas **·**  Tlaxcala **·**  Veracruz **·**  Yucatán **·**  Zacatecas
**Järvamaa jalaväerügement** (rootsi k. *Estländskt infanteriregemente af Jerviska kretsen*) oli 1701–1704/1710 tegutsenud Rootsi jalaväerügement, mis osales Põhjasõja Eesti sõjategevuses. Üksus hävis Narva langemisel, mille järel liideti Carl Johan von Hüene Tallinna Linnamajori pataljoniga ning likvideeriti lõplikult Tallinna langemise järel 1710. aastal. Üksuse juhataja oli ooberst Otto von Rehbinder.

Ajalugu
-------

Järvamaa jalaväerügement loodi 1701. aastal ning selle ülemaks määrati ooberst Otto von Rehbinder. Üksuses oli algul ligi 1000 meest. 1702. aastal osales rügement Vasknarva lahingus. 1703–1704 kuulus rügement Wolmar Anton von Schlippenbachi väliarmeesse. 1704. aasta aprillis saadeti Järvamaa rügement koos teiste Põhja-Eesti üksustega Narvat piiramisrõngast päästma. Kui Narva linn 1704. aasta 9. augustil langes, sattus vangi ka rügemendiülem von Rehbinder. Üksuse riismed liideti Carl Johan von Hüene pataljoniga ning kuulusid hiljem Tallinna garnisoni, millega koos 1710. aastal venelastele alistusid.

Viited
------

1. ↑  "Vaimulikud kaitsejõududes". Lk 65. Vaadatud 17.01.2024.
2. ↑  Lk 204-207 (Kelch, 2009)
3. ↑  Lk 262-264 (Kelch, 2009)
4. ↑  "Rehbinder nr. 77". Tab 19. Vaadatud 17.01.2024.
5. ↑  "Swedish Colours from Enlisted and Militia Units in the Baltic Provinces 1700-1710" (PDF). Vaadatud 17.01.2024.
6. ↑  Lk 21 (Nordensvan, 1920)

### Kasutatud kirjandus

* Kelch, Christian. Liivimaa kroonika järg. Tõlkinud Ivar Leimus. Toimetanud ja registrid koostanud Kai Tafenau. Tartu: Eesti Ajalooarhiiv, 2009.
* Nordensvan, Carl Otto. Svenska arméns regementen 1700–1718. 1920.
Skeem kategooriast objektidega *X*, *Y* ja *Z* ja morfismidega *f*, *g*, *g* ∘ *f*. Kujutatud ei ole kategooria kolme identiteedimorfismi, 1*X*, 1*Y* and 1*Z*, mis oleksid kolm noolt igast objektist tagasi samasse objekti.
**Kategooriateooria** on valdkond matemaatikas, mis kirjeldab matemaatilisi struktuure ja nende seoseid. Valdkond loodi 20. sajandi keskel Samuel Eilenbergi ja Saunders Mac Lane'i poolt seoses nende tööga algebralise topoloogia teemal. Kategooriateooriat kasutatakse peaaegu igal pool matemaatikas. Paljud konstruktsioonid uutest matemaatilistest objektidest, mis on loodud olemasolevate objektide põhjal, on võimalik kirjeldada läbi kategooriate. Paljud valdkonnad informaatikas tuginevad kategooriateooriale, sealhulgas funktsionaalne programmeerimine ja semantika. 

Kategooria koosneb kahte sorti elementidest: objektidest ja morfismidest, mis seovad kahte objekti, mida kutsutakse morfismi *allikaks* ja *sihtmärgiks*. Võib öelda, et morfism on *nool*, mis *seostab* allika sihtmärgiga. Morfisme on võimalik *komponeerida*, kui esimese morfismi sihtmärk on teise morfismi allikas, ning morfismide kompositsioon sarnaneb funktsioonide kompositsiooniga (assotsiatiivsuse ja identiteedimorfismide olemasolu tõttu). Morfism on sageli mingisugune funktsioon, aga mitte alati. Näiteks võib monoidi käsitleda kui kategooriat üheainsa objektiga, mille morfismid on monoidi elemendid. 

Teine tähtis osa kategooriateooriast on mõiste funktorist, mis on morfism kategooriate {\displaystyle C\_{1}} ja {\displaystyle C\_{2}} vahel: see teisendab objektid kategooriast {\displaystyle C\_{1}} kategooriasse {\displaystyle C\_{2}} ning morfismid kategoorias {\displaystyle C\_{1}} kategooriasse {\displaystyle C\_{2}} nii, et allikad seostatakse allikatega ja sihtmärgid sihtmärkidega. Kolmas mõiste kategooriateoorias on naturaalne transformatsioon, mida võib käsitleda kui morfismi funktorite vahel.

Kategooriateooria on väga üldine matemaatika osa, mida kasutatakse näiteks hulgateooria ja rühmateooria formaliseerimisel. Tartu Ülikoolis õpetab kategooriateooriat Varmo Vene.

Vaata ka
--------

* homomorfism
* isomorfism

Viited
------

1. ↑  "Varmo Vene CV, ETIS". *www.etis.ee*. Vaadatud 7. detsembril 2023.

Välislingid
-----------

* Sissejuhatus kategooriateooriasse (inglise keeles)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib inglise muusikaprodutsendist, USA ulmekirjaniku kohta vaata artikkel George R. R. Martin* |

---

Sir George Martin
**Sir George Henry Martin** (3. jaanuar 1926 London – 8. märts 2016) oli inglise muusikaprodutsent ja arranžeerija.

Kuigi George Martini produtseeritud muusika esitajate valik ulatub UFO-st kuni Ultravoxi, Jeff Becki ja Celine Dionini ning Peter Sellersist Earth, Wind & Fire'ini, on tema pärand lahutamatult seotud ansambliga The Beatles.

1950. aastad
------------

Kui Martin 1950. aastal muusikafirmas EMI tööle asus, pandi ta vastutama plaadifirma Parlophone eest. Ta lihvis oma produktsioonitehnikat komöödiaplaatide peal, mida avaldasid näiteks Peter Ustinov ning Spike Milligan ja Peter Sellers raadiosarjast "The Goon Show".

1960. aastad
------------

Olles rohkem sisse võetud biitlite karismast kui nende muusikast, sõlmis ta nendega 1962. aastal lepingu. 

Ent kui Martin oma oskused kasutusele võttis, hakkas ansambli potentsiaal realiseeruma. Martin tootis kõik nende albumid ja ka hilisemad väljaanded, näiteks 2006. aastal ilmunud remikside plaadi "Love". Seepärast oli ta ainuõige valik Elton Johni singli "Candle in the Wind" produtsendiks, sellest sai kõigi aegade müüduim singel.

1970. aastad
------------

1972. aasta oktoobris hakkas Martin uuesti koostööd tegema Paul McCartneyga, et toota ansambli Wings nimilugu Bondi-filmile "Ela ja lase teistel surra" ("Live And Let Die"), millest Guns N'Roses tegi hiljem oma versiooni.

1974. aasta 17. aprillil alustas Martin tööd ansambli America albumiga "Holiday". 1976. aastal anti välja ansambli American Flyer debüütalbum. Martin nimetas seda suurimaks pommiks, mida ta eales teinud. Kokku juhtis ta seitsme America albumi produtseerimist.
**Mari Möldre nimeline preemia** antakse üle Külateatrite festivalil ühele silmapaistvale eesti harrastusnäitlejale. 

Preemia algatas 2008. aastal Tabivere vallavalitsus ja -volikogu koos Tabivere rahvamaja ja harrastusteatriga. Preemiale Mari Möldre nime andmine on igati põhjendatud – rahva hulgas väga armastatud näitlejanna oli pärit Tabivere lähedalt Tormi külast. Tabiveres toimus 2001. aastal ka I Külateatrite festival.

Pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal paneb preemiaraha välja Tartu vald.

Rahalise preemiaga koos kingitakse laureaadile ka metallist teatrimask.

Preemia laureaadid
------------------

* 2008 – Kalmer Poopuu (Salme Vallateater)
* 2009 – Marje Mürk (Krabi Külateater)
* 2010 – Helje Basihhina (Tornimäe Näiteselts)
* 2011 – Marje Mürk (Krabi Külateater)
* 2012 – Helje Basihhina (Orissaare Kultuurimaja Näiteselts)
* 2013 – Viive Niinemäe (Abja kultuurimaja näitering)
* 2014 – Silja Viljak (Rannu Külateater EMU)
* 2015 – Virgo Neemre (Saaremaa Teater)
* 2016 – Aili Salong (Taritu Tubateater)
* 2017 – Õie Laksberg (Naaditeater)
* 2018 – Eero Grahv (Kärla Näiteselts)
* 2019 – Erko Sild (EHH Teater)
* 2021 – Tiit Tammesson (Jõelähtme LavaGrupp)
* 2023 – Kaspar Sulp (Palamuse Amatöörteater)
Taebla endine jaamahoone
Endine Taebla raudteejaam aastal 2014
Taebla jaamahoone küljelt
Endised Taebla jaama perroonid
**Taebla raudteejaam** oli raudteejaam Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Taebla alevikus. 
Läbi Taebla kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee.

Taebla raudteejaamale eelnes Keila poolt tulles Nigula ja järgnes Ridala raudteepeatus.

Raudteejaamas asus kaks madalat perrooni, jaamahoone ja üks kõrvaltee. Lisaks viis mitu haruteed Taebla külje all asuvale tööstusterritooriumile (Taebla jõusöödatehas).

Ajalugu
-------

1915. aastal avati Taebla küla juures samanimeline peatuskoht koos möödasõiduteega. Peatuskoha hoonena kasutati esialgu käigust kõrvaldatud 3. klassi reisivagunit. Raudteejaam rajati 1920. aastatel, mil ehitati ka puidust ühekorruseline jaamahoone. Hoonele tehti 1929. aastal juurdeehitus.

1980. aastate lõpus tehti Haapsalu–Taebla raudteelõigule kapitaalremont, tänu millele lühenes sõiduaeg.

Jaamahoone
----------

Endise raudtee põhjaküljel asetseb 1920. aastatel ehitatud vaksalikompleks, mida on hiljem laiendatud.

Varatraditsionalistlikus stiilis puidust jaamahoone ehitati sarnaselt Ellamaa jaamahoonega. Madala kelpkatusega ühekorruseline Taebla jaamahoone on säilinud ümberehitatud kujul. Tegemist on n.ö üleminekutüübiga, kus hoone mahuline
käsitlus viitab n.ö uuele ajastule, samas kui detailid (aknad, laudis jne) viitavad tsaariaegse raudteearhitektuuri traditsioonide jätkumisele.

Hoone on rahuldavas seisukorras ja praegu kasutusel elamuna.

Viited
------

1. ↑  Pilte Baltic Trains Picture Gallery
2. ↑  "Taeblas taasavati söödatehas". Postimees, 02.11.1996
3. ↑  Arved Duvin. Lugusid raudteedest Eestimaal. Lk 100
4. ↑  "Hiiu–, Lääne– ja Saaremaalt valitud Riigikogu liikmed ei ole nõus Haapsalu raudtee sulgemisega". Postimees, 19.09.1995
5. ↑  20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring. lk. 50
6. ↑  "EVR Kaart # Taebla, invent. aeg 14.06.2004". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.03.2014. Vaadatud 1.03.2014.

Välislingid
-----------

* FOTO: Taebla jaam ja reisirong aastal 1985; Baltic Trains Picture Gallery

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Taebla raudteejaam** |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Nigula |  **Taebla** | Ridala  |