recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kellpeekrite kultuuri kõige laiem leviala ("Encyclopedia of Indo-European Culture", 1997)
Kultuurile nime andnud kellpeekrite varased näited Edela-Saksamaalt (Stadtmuseum Bruchsal).
**Kellpeekrite kultuur** oli Euroopas varasel pronksiajal levinud arheoloogiline kultuur, mis on saanud nimetuse ümberpööratud kirikukella kujuliste peekrite järgi. See tekkis 2800 eKr paiku ning kestis Briti aladel kuni umbkaudu 1800 eKr, Mandri-Euroopas aga kuni 2300 eKr, mil sellele järgnes Únětice kultuur. Kellpeekrite kultuur levis laialdaselt üle Lääne-Euroopa Ibeeria poolsaarelt Suurbritannia, Doonau tasandiku ning Sitsiilia ja Sardiiniani.

Osalt oli kellpeekrite kultuur nöörkeraamika kultuuri kaasaegne, osalt aga järgnes sellele. Umbes 2400 eKr hakkas kellpeekrite kultuur levima itta, nöörkeraamika kultuuri piirialadele. Kesk-Euroopas eelnes kellpeekrite kultuurile lehterpeekrite kultuur. Kellpeekrite kultuuri ajal leidsid Atlandi rannikul ja Lääne-Euroopas aset ulatuslikud kultuurilised kontaktid, vastandina neoliitilise Euroopa suhtelisele isoleeritusele.

Oma küpses faasis hõlmas kellpeekrite kultuur mitte üksnes iseloomulikke artefaktide tüüpe, vaid keerukate kultuuriliste fenomenide kompleksi, mille hulka kuulusid vase ja kulla töötlemine, vibukunst, kindlad ornamenditüübid ning oletatavasti ka ühised ideoloogilised, kultuurilised ja religioossed kujutelmad. Hilises kellpeekrite kultuuris esinevad laiad piirkondlikud erinevused, eriti kohalikes matmiskommetes (sealhulgas põletusmatused laibamatuste asemel), hoonestuses, majanduses ja kohalikes keraamikatüüpides (*Begleitkeramik*).

Kellpeekrite kultuuri nimetus pärineb saksa keelest, kus Paul Reinecke andis 1900. aastal kellpeekritele nime *Glockenbecher*.
Lipukaarte 1980-ndate lõpust
**Lipukaartide mäng** oli 1980. aastate lõpu poole eesti koolilaste hulgas populaarne kaardimäng, mille kaardid valmistati käsitsi. Kaardipakk koosnes eri riike tähistavatest kaartidest, millele oli tavaliselt joonistatud riigilipu kujutis ja kirjutatud riigi nimi, pindala, rahvaarv ja pealinna nimi. Iga riigi kohta oli pakis üks kaart. Kaartide arv pakis sai maksimaalselt olla võrdne maailma riikide arvuga. Tavaliselt olenes kaartide arv autori järjekindlusest kaartide valmistamisel. 

Lipukaartidega mängiti mängu, mis meenutas natuke kaardimängu "Linnade põletamine". Pakk segati ja jaotati mängijate vahel ära nii, et iga mängija sai võrdse arvu kaarte. Mängija hoidis kaarte käes pakina ja mängus osales mängija paki kõige pealmine kaart. Kaartide jaotamise järel küsis alustav mängija üht kaardil toodud parameetri väärtust. Kõik teised mängijad võrdlesid seda oma kaardipaki pealmise kaardi vastava väärtusega ja see, kelle kaardi vastav väärtus oli suurim, võitis ringi ja sai teiste mängijate kaardid endale. Tihi saaja sai ühtlasi ka õiguse järgmisena küsida. Lisaks võrreldi ka lipu värvide arvu, riigi ja pealinna nime tähtede arvu. Mängija, kes suutis endale koguda kõik kaardid, oli mängu võitja.
**Nasi keel** kuulub Tiibeti-Birma keelkonna Yi harusse. Hiina 2000. aasta rahvaloenduse andmetel on nasi keele kõnelejaid umbes 310 000, neist umbes 170 000 inimest räägivad teise keelena hiina, tiibeti, inglise või bai keelt. Peamiselt räägitakse nasi keelt Hiina provintsides Lijiangis, Yunnanis ja Sichuanis. Osa kõnelejaid elab Tiibetis ja arvatavasti ka Birmas.

Kirjasüsteemid
--------------

Nasi keelt on kirja pandud kolmes erinevas tähestikus.

### Dongba tähestik

Nasi keele dongba tähestiku leiutas teadaolevalt 13. sajandil kuningas Moubao Azong. Seda kasutavad enamasti ainult preestrid abina rituaalsete tekstide lugemisel usutseremooniatel ja shamaanirituaalidel. 
Tänapäeval on umbes 60 dongba preestrit, kes dongba tähestikku lugeda ja kirja panna oskavad. Enamus neist on üle 70 aasta vanad, ehkki vähemalt kolme vanus on alla kolmekümne. Nooremad dongba preestrid püüavad tähestikku taaselustada, külastades sageli Lijiangi piirkonna kohalikke koole ja seal tunde andes. Tähestikku kasutatakse samuti Lijiangi piirkonna teetähistel ja poesiltidel.
Dongba tähestik koosneb umbes 1400 sümbolist, millest 90 protsenti moodustavad piktogrammid.
Dongba tähestiku keerukuse tõttu võib selles vilumuse saavutamiseks kuluda üle 15 aasta.

### Geba tähestik

Geba tähestikku kirjutatakse horisontaalis vasakult paremale.
Geba tähestiku sümbolite hääldus ei ole kindlalt fikseeritud, selle asemel on igal kõnelejal (tavaliselt preester) kombeks eelistada üht või teist hääldust. Ühel sümbolil võib olla erinevaid hääldusviise, kuid üht hääldusviisi võib märkida ka mitu erinevat sümbolit.

### Ladina tähestik

1957. aastal võeti Nasi keele kirjutamiseks kasutusele versioon ladina tähestikust, aluseks Pinyni transliteratsioon. 1984. aastal seda redigeeriti.
1980ndatel avaldati Nasi keele kõnelejate omakeelse lugemisoskuse arendamiseks ajalehte, mis oli trükitud nii Dongba kui ka ladina tähestikus. Samuti avaldati üle kolmekümne raamatu. Algul kandsid need pingutused vilja – 1982. aastal suutis 200 inimest nasi keelt ladina tähestikus lugeda, 1985. aastaks juba 1700 inimest. Hiina valitsus lõpetas järk-järgult nasi keele õpetamise hilistel 1980ndatel, ent viimastel aegadel on püütud keelt uuesti õpetama hakata.

Nasi keele näide ladina tähtedegaNaqxi tei'ee jju pil gguf, Naqxi balzhee tv ceeq sie. Naqxi tei'ee Naqxi bal, sseiweq leq gee dde bbaq leq bbaq ssi ddee ddoq nee, Naqxi xiyuq huahuaq.
TõlgeKuna nasi rahval on oma tähestik, siis nad avaldavad Nasi ajalehte. Nasi tähestikus ajaleht on sama ilus kui õitsev lill. Nähes õitsvat lille teame, et nasi rahva elu saab olema rõõmus.
### Keele struktuur

Sõnajärg lauses:
subjekt – objekt – verb.  

Nasi keel on tonaalne keel, esineb 4 tooni, mõnel dialektil ka 3.

Välislingid
-----------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Megaliitehitis Carnacis Bretagne'is Prantsusmaal koosneb ridadena paigutatud megaliitidest
**Megaliitehitis** on väga suurtest, töötlemata või osaliselt tahutud kividest või kiviplokkidest (megaliitidest – kreekakeelsetest sõnadest μέγας *megas* 'suur' ja λίθος *lithos* 'kivi') kokku pandud rajatis. Megaliitehitised on valdavalt neoliitikumist või pronksiajast pärit kalmed või kultusepaigad.

Liigitus
--------

Megaliitehitisi jagatakse laias laastus järgmistesse rühmadesse:

* lihtsaim megaliitehitis on üksik menhir, kuid menhirid võivad paikneda ka rühmadena, ringidena või ridadena.
* rahnudest laotud siseruumiga ehitised on dolmenid ja käiguskalmed
* ringikujuliselt, vahel mitmekordsetena, paigutatud kividest moodustuvad kromlehhid

Üks kuulsamaid megaliitrajatisi on Stonehenge Inglismaal.

Vaata ka
--------

* Stonehenge
* Göbekli Tepe
* Brú na Bóinne
* Moai

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
3. ↑

Välislingid
-----------

* Meediafailid megaliitide kohta *Commonsis*
**"Kellele lüüakse hingekella"** on ameerika kirjaniku Ernest Hemingway romaan, mis ilmus 1940. aastal ning saavutas kohe suure müügiedu. Raamatut peetakse Hemingway üheks kuulsamaks ja silmapaistvmaks romaaniks. Prantsuse ajaleht Le Monde valis selle 1999. aastal  sajandi 100 parima raamatu hulka.

Sisu
----

Teos jutustab Hispaania kodusõjast, mis toimus 1936–1939. Hemingway püüab peategelase Robert Jordani silmade läbi anda pilt selleaegsetest sündmustest, mida võib pidada Teise maailmasõja peaprooviks.

Raamat jutustab kolmest päevast, mil Robert Jordani ja teiste partisanide ülesanne on tähtis sild õhku lasta. Silla õhkimine on eluohtlik ülesanne, pealegi tarbetu, sest vaenlane on plaanist juba informeeritud. Jordan viib käsu sellegipoolest täide ja laseb silla õhku.

Teoses leiavad veel aset sündmused, mis muudavad peategelase elu ja viimsed päevad enne traagilist surma meeldivaks. Jordan armub Mariasse, kellega saab koos olla vaid 72 tundi.

Jordan saab raskesti haavata ja katab kaaslaste taganemist. Ta sureb teadmises, et on võideldes seisnud õigel poolel ning armastus Maria vastu on talle veel kord näidanud, mis tähendab olla õnnelik.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saturni kaaslasest; hiiu kohta vaata artiklit Narfi* |

---

Üks parimaid pilte Narvist
**Narvi** (teise nimega **Saturn XXXI**, esmase ajutise nimega **S/2003 S 1**) on Saturni kaaslane. Selle kuu avastas 2003. aastal Scott Sheppardi juhitud astronoomide töörühm.
  
Narvi läbimõõt on umbes 7 km.
  
Narvi nimi tuleneb skandinaavia mütoloogiast ning on pandud hiiu Narfi järgi (2005. aasta jaanuaris).

Saturni kaaslased

S/2009 S 1 • Pan • Daphnis • Atlas • Prometheus • Pandora • Epimetheus • Janus • Aegaeon •  Mimas • Methone • Anthe • Pallene • Enceladus • Tethys • Telesto • Kalypso • Dione • Helene • Polydeuces • Rhea • Titan • Hyperion • Iapetus • Kiviuq • Ijiraq • Phoebe • Paaliaq • Skathi • Albiorix • S/2007 S 2 • Bebhionn • Erriapus • Skoll • Siarnaq • Tarqeq • S/2004 S 13 • Greip • Hyrrokkin • Jarnsaxa • Tarvos • Mundilfari • S/2006 S 1 • S/2004 S 17 • Bergelmir • Narvi • Suttungr • Hati • S/2004 S 12 • Farbauti • Thrymr • Aegir • S/2007 S 3 • Bestla • S/2004 S 7 • S/2006 S 3 •  Fenrir • Surtur • Kari • Ymir • Loge • Fornjot
**Megastar** on Tallinki kiire parvlaev, mis ehitati Soomes Meyer Turku laevatehases ja valmis jaanuaris 2017. Megastar on kavandatud sõiduks Tallinna–Helsingi liinil ja kasutab kütusena nii veeldatud maagaasi kui ka diislikütust.

Megastari nimi valiti välja suure osavõtuga nimekonkursil, laeva ristiema on Tarja Halonen. Laeva kiil pandi 9. veebruaril 2016 ja laev veesati sama aasta 15. juulil. Tehas andis laeva Tallinkile üle 24. jaanuaril 2017. 

Megastar on 212 m pikk ja 30,6 m lai. Laeva maksumus oli 230 miljonit eurot. Megastaril on suurim laevakauplus Läänemerel, mis ulatub kahele tekile, ning seitse restorani, baari ja kohvikut.

Ehitus
------

Tallinki uue kiire parvlaeva ehitus algas 4. augustil 2015 ja kiil pandi 9. veebruaril 2016. 1. juulil 2016 toimus nimepanekutseremoonia, laev sai nime *Megastar* ristiemalt Tarja Halonenilt. Laev veesati 15. juulil.

Tehnilised andmed
-----------------

Megastari jõuallikaks on kolm 12-silindrilist Wärtsilä 12V50DF ja kaks 6-silindrilist Wärtsilä 6L50DF neljataktilist generaatorit. Laeva masinad suudavad töötada diislikütusega, kuid peamise kütusena on kavandatud kasutada maagaasi, mida veeldatud kujul tarnib AS Eesti Gaas. Gaasi kasutamise korral väheneb nii vääveldioksiidi kui ka lämmastikoksiidide sisaldus laeva heitgaasides.

Veeldatud gaasi säilitatakse kahes 300 m³ mahutavusega krüotehnilises tankis, mis asuvad laevakeres allpool peatekki. Laeva jõuallikas on diiselelektriline, mis tähendab, et mehaaniliselt ühendatud kaksikvõllide asemel moodustavad peamasinad elektrijaama, mis toodab elektrit kõigile elektritarbijaile, alates käituritest kuni kajutiteni. Selline lahendus võimaldab masinaid käivitada ja seisata energiavajaduses sõltuvalt ning sääste sellega kütust. Megastari kiirus on 27 sõlme.

Välislingid
-----------

* Megastar Tallinki kodulehel
* Megastar Meyer Turku kodulehel
* Megastari valmimine ja ettevalmistused esmareisiks
**Orienteerumisrada** on orienteerumisspordis maastikule paigutatav kontrollpunktide kogum, mida võistleja peab läbima.

Suundorienteerumises tuleb võistlusraja kontrollpunktid läbida kindlas etteantud järjestuses. Valikorienteerumises valib võistleja ise kontrollpunktide läbimise järjekorra.

Orienteerumise võistlusrajad planeeritakse vastavalt Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni (IOF) orienteerumisradade planeerimise põhimõtetele. Eestis tuleb orienteerumisradade planeerimisel arvestada lisaks IOF põhimõtetele ka Eesti Orienteerumisliidu (EOL) võistlusreegleid ja juhendeid. 

Orienteerumisjooksus mõõdetakse võistlusraja pikkus linnulennulise vahemaana stardist läbi kõikide kontrollpunktide finišini, kaldudes linnulennulisest teest kõrvale vaid füüsiliselt läbimatutest tõketest (kõrged tarad, järved, ületamatud järsakud jms) ja keelatud aladest möödumiseks ning tähistatud lõikude läbimiseks. Ratta- ja suusaorienteerumises antakse raja pikkus nii linnulennulise vahemaana kui ka vahemaana mööda lühimat optimaalset liikumisteed. Võistlusraja summaarne tõus mõõdetakse mööda optimaalset liikumisteed. 

Teatevõistlustel tuleb kasutada hajutust, kombineerides kontrollpunkte võistkonniti erinevalt, kuid kokkuvõttes peavad kõik võistkonnad läbima sama raja samas suunas. Individuaalvõistlustel võib kasutada hajutust, kombineerides mitmeringilisel rajal kontrollpunkte erinevalt, kuid kokkuvõttes peavad kõik võistlejad läbima sama raja. 

Rajad kantakse kaardile vastavalt IOFi orienteerumiskaartide, sprindiorienteerumiskaartide, rattaorienteerumiskaartide ja suusaorienteerumiskaartide nõuetele. Raja kõikide kontrollpunktide kohta tehakse eraldi legend. Orienteerumisradade planeerijat nimetatakse rajameistriks.

Orienteerumisrada märgitakse kaardil vastavate leppemärkidega violetse värviga

Viited
------

1. ↑  "EOL võistlusreeglid 2018" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. november 2018. Vaadatud 16. novembril 2018.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Orienteerumisrada** |

* Guidelines for Course Planning World Class Events
* Elina ja Sixten - Orienteerumisrada ja kontrollpunkti läbimine
**Herman Lerchenbaum** (sünninimi **Hermann Victor**; 18. (vkj) / 30. november 1862 Keeni mõis, Sangaste kihelkond, Tartumaa – 20. juuni 1942 Annapolis, Maryland, USA) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane (*Chief Boatswain’s Mate*; auastmelt vastab Eesti mereväe veeblile) ja hiljem Eesti poksitegelane. Teadaolevalt esimene olümpiamängudel osalenud eestlane. 

Läks 20-aastaselt Riias merele. Sõitis mitmel purjelaeval, sealhulgas USA omal. Astus vabatahtlikuna 1890. aastate I poolel USA mereväkke, kus teenis 33 aastat, sealhulgas oli ta 13 aastat purjetamise, sõudmise ja köiesidumise õpetaja ning poksitreenerina mereväeakadeemias Annapolises.

Ta oli liige USA sõjalaevastiku sõudemeeskonnas, kes pidi võistlema 1896. aasta Ateena olümpiamängudel, ent sõudevõistlused jäid tormi tõttu ära. Ta oli sellega teadaolevalt esimene nüüdisaegsetel olümpiamängudel osalenud eestlane. Tuli USA mereväe poksimeistriks.

Pärast reserviarvamist elas ta 1920. aastate II poolest kuni 1939. aastani Tallinnas. Kuulus Tallinna Kalevi poksiosakonna juhatusse, harrastas ka laskmist, oli koroona- ja piljardimängija. Pärast teise maailmasõja puhkemist läks USA kodanikuna Ameerikasse tagasi.

Viited
------

1. ↑  EELK Sangaste kogudus. Personaalraamat V (Laatre abikogudus) 1847-1882. EAA 1298.1.195, lk 276
2. 1 2 3  Biograafia ESBL-is (vaadatud 29. detsember 2018)

Kirjandus
---------

* "Ainus eestlane esimestel olümpiamängudel". Eesti Spordileht nr 5, 20. mai 1936. Lk 192–195
* "Ainuke eestlane Ateena olümpial. "Ameerika onu" Lerchenbaum jutustab, kuidas ta 1896. aastat käis esimestel olümpiamängudel". Uus Eesti nr 137, 21. mai 1936. Lk 5

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Herman Lerchenbaumi haud andmekogus "*Find A Grave*"
**Herman Perna** (10. august (vkj)/ 22. august 1883 Abja vald, Halliste kihelkond, Pärnumaa – ? aprill 1969 Tallinn) oli eesti ehitusinsener ja tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Herman Perna oli kõrtsmiku poeg.

Lõpetas 1903 Tartu Reaalkooli ja 1913 Riia Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina. 

Oli aastani 1918 Soome sõjaväes, 1919 Eestis Teedeministeeriumi veeteede ja sadamate süvendamise ja parandamise ameti ülem, 1919–1927 tehnikaosakonna juhataja, 1927–1929 ehitus-tehnikaosakonna direktor, 1929–1934 maanteede ja ehituse osakonna direktor, 1934–1939 raudteevalitsuse abidirektor, 1939–1940 Teedeministeeriumi peainspektor ning raudteede talituse nõukogu liige. 

Ta oli 1920–1934 Tallinna Tehnikumi õppejõud, ehitusosakonna juhataja ja hoolekogu liige. Õpetas geodeesiat, raudteede, signalisatsiooni, maanteede ja tunnelite kursusi. Oli 1942–1943 Tallinna Õhtutehnikumi õpetaja, seejärel Eesti Tööstusprojekti insener.

Herman Perna maeti Tallinna Rahumäe kalmistule 19. april 1969 nime German Perna all.

Teoseid
-------

### Artikleid

* Põlevkivi küttest raudteel. // Eesti Raudtee (1925) 2, 3/4
* Aleksander Klein. "Ehitusõpetus. Käsiraamat majaehitajaile". Eessõna H. Perna. Tallinn 1931
* Meie kruusateede praegune seisukord ja väljavaated nende väljaehitamiseks. // Tehnika Ajakiri (1933) 5
* Kauba-jõuvankrite liiklemise korraldus Stuttgarti raudteedirektsioonis Saksamaal. // Tehnika Ajakiri (1936) 3/ 4

### Ehitisi

* 1934 korterelamu Tallinnas Kaupmehe 2
* 1938 Nelijärve turistidekodu

Isiklikku
---------

Tema vend oli arhitekt ja arhitektuuriõppejõud Artur Perna.

Viited
------

1. ↑  Halliste koguduse personaalraamat 1860-1939. Eesti Rahvusarhiiv, EAA.1275.1.552. Leht 544
2. 1 2  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
3. ↑  "Ehitusinsenerid TPI-st". Tallinn 1986. Lk 19
4. ↑
5. ↑  "20 aastat ehitamist Eestis. 1918–1938". Teedeministeeriumi ehitusosakonna väljaanne. Tallinn 1939. Pilt nr 148

Kirjandus
---------

* Tallinna Tehnikum 1918–1928. Lk 41, 43
* Eesti Raudtee (1934) 5. Lk 77
* Tallinna Tehnikumi ja Tallinna Tehnikaülikooli õppe- ja abijõud 1918–1944. Tallinn 1993. Lk 46–47

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 540-541
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Vastseliina valla vapp
**Vastseliina valla vapp** on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vastseliina valla vapp.

Vapp kinnitati 22. jaanuaril 1999.

Vapi kirjeldus
--------------

Hõbedase kilbi keskel põigiti kaks sinist lainelõikelist varrast, nendel kaarjast tüvimikust tõusev viie müürisakmega linnusetorn – mõlemad punased. Torni ülaosas kolm kaksikteravkaare ja sõõriga petiknišši ning allpool kaks teravkaarelist aknaava, viimaste vahel rõngasrist – kõik hõbedased.

Põhjendus
---------

Vastseliina valla vapi põhikujundiks on 14. sajandi esimesel poolel rajatud Vastseliina piiskopilinnuse (Castrum Novum; Neuhausen; "Uus linnus") tänaseni säilinud hobuserauakujuline kirdetorn. Linnusel olid kogu Vana-Liivimaa kindlusarhitektuuris unikaalsed paaristeravkaarte ja sõõridega valgepõhjalised dekoratiivsed petikud. 

Vastseliina oli Tartu piiskopkonna võimsaim piirikindlus, mis oli paljude lahingute tallermaa Liivi sõjast kuni Põhjasõjani. Linnusega samanimeline alev kujunes Ida-Võrumaa tähtsaimaks majandus- ja kultuurikeskuseks ning kihelkonna- ja vallakeskuseks. 

Pärimuse järgi toimunud 1353. aasta septembris linnuse kabelis ime: altari kohal seisnud ilma igasuguse toeta rist ja kaks vahaküünalt, mis säranud üleloomulikus valguses. Selle peale alanud sinna palverändurite vool nii Liivi- kui ka Saksamaalt. Paljud pimedad saanud tagasi nägemise ja kurdid kuulmise. Seda Vastseliinale laialdast kuulsust toonud ilmutust tähistab vapil olev rõngasrist, mis on ühtlasi kristluse üldine sümbol. 

Kaks sinist lainelõikelist varrast sümboliseerivad Vastseliina linnuse asukohta piiravaid Piusa jõge ja Meeksi oja. Hõbe sümboliseerib puhtust ja ustavust; punane tuld ja verd aga samuti vaprust ja julgust.

Vaata ka
--------

* Võru maakond

Välislingid
-----------

* Vastseliina valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Herman Rand** (27. juuli 1924, Leisi vald, Saaremaa – 30. september 1994, Viljandi) oli eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
-------

Herman Rand oli talupidaja poeg ja Mare Leino isa.

Lõpetas 1944 Kõljala Põllumajanduskooli, 1947 Vana-Võidu Loomakasvatustehnikumi ja 1953 EPA agronoomiateaduskonna; põllumajanduskandidaat (1967, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Põldoa (Vicia faba L) haljasmassiks kasvatamise võimalusi Eesti NSV-s". Oli 1965–93 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) vanemteadur ja Olustvere katsejaama juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: rohusöötade tootmine ja heintaimede seemnekasvatus. Teinud võrdlusuuringuid Soome katsejaamades uurimaks heinaliikide aminohappesisaldust. Ligi 60 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Влияние условий произрастания на величину и качество урожая злаковых трав (kaasautorid E. Huokuna, H. Hakkola). // Вопр. кормопроизводства в Эстонии. 73 (1988)
* Влияние азотного удобрения и продолжительности произрастания на аминокислотный состав тимофеевки, обсяницы лучовой, ежи сборной и райграса пастбищного (kaasautor T. Mela). // Вопр. кормопроизводства в Эстонии. 73 (1988).

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Bülbüllased** (*Pycnonotidae*) on väikeste ja keskmise suurusega laululindude sugukond värvuliste seltsist. Liike on umbes 130.

Levik
-----

Bülbüllased on looduslikult levinud Aafrikas (peale Sahara), Madagaskaril, Komooridel,
Maskareenidel, Seišellidel, Lähis-Idas, Lõuna-Aasias, Jaapanis, Taiwanis ja Malai saarestikus (peale mõne Maluku saare ja Uus-Guinea).
Mõnda liiki on introdutseeritud ka mujale.

Välimus
-------

Bülbüllaste sulestik on kohev ja enamasti tagasihoidlikult oliivroheliste, kollaste või pruunide toonidega. Vähesed liigid on ereda värvusega. Bülbüllastel on suhteliselt laiad ja tömbi otsaga tiivad, keskmise pikkusega saba ning lühikesed ja nõrgad jalad.

Eluviisid
---------

Bülbüllased asustavad kultuur- ja metsamaastikku. Nad toituvad peamiselt marjadest, ka seemnetest ja putukatest. Bülbüllased on monogaamsed. Kausja pesa ehitavad nad puu või põõsa okste vahele 1–15 meetri kõrgusele. Kurnas on 2–5 muna. Pärast pesitsusaega tegutsevad nad salkades.

Viited
------

* Loomade elu 6. kd, lk 358–359
? Fidži riigi- ja rahvuslipp. Proportsioonid 1:2.
**Fidži lipp** on Fidži Vabariigi lipp.

Riigi- ja rahvuslipp
--------------------

Pärast iseseisvumist kinnitas Fidži 10. oktoobril 1970 enda riigi- ja rahvuslipuks koloniaalaegse lipu, kuid muutis lipu sinise välja heledamaks, et lippu oleks lihtsam eristada teistest samasugustest. Plagu helesinise välja vardapoolses ülanurgas oli Suurbritannia lipp ja lehvil 1908. aastast pärinev vapikilp. Kilbi ülaosa on punane ning sellel on Suurbritannia kuninga tunnus lõvi, kes hoiab käppade vahel kookospähklit. Ülejäänud vapiosa on jagatud Püha Jüri ristiga neljaks osaks, millest kolmel on kujutatud Fidži istanduste tüüpilisi vilju: suhkruroog, kookospalm ja banaanikobar. Neljandal väljal on aga rahutuvi, mis on pärit kuningriigiaegselt lipult. Lipu helesinine väli sümboliseerib Vaikset ookeani.

Fidži ajaloolised lipud
-----------------------

Aastatel 1871–1874 oli Fidži Kuningriigi lipul kaks püstivälja – valge ja sinine – ning keskel punane vapp, millel oli valge rahutuvi, oliivioks noka vahel, vapi kohal aga kuninga kroon.

1908. aastal sai Fidži, olles Suurbritannia koloonia, endale lipu, mis sarnaneb praeguse lipuga, kuid lipuväli oli tumesinine nagu Suurbritannia lipul ning lehvil oli valge sõõri sees Fidži vapp. 1924. aastal valge sõõr eemaldati ning sellisena püsis lipp kuni Fidži iseseisvumiseni 1970. aastal.

Välislingid
-----------

* Fidži lipp andmebaasis Flags of the World (*inglise keeles*)
**Hermann Ferdinand Friedrich de Wetter** (sündinud **Hermann Ferdinand Friedrich von Wetter-Rosenthal**; 5. mai 1880 Sipa mõis – 25. juuni 1950 Westfield, New Jersey) oli Eestis sündinud baltisaksa päritolu Ameerika Ühendriikide muuseumitöötaja ja fotograaf.

Herman de Wetter lõpetas Tallinna Reaalkooli, õppis Dresdenis ülikoolis ning 1904. aastal sõitis Ameerika Ühendriikidesse. 1905 kuni 1918 töötas ta insenerina ettevõttes Holbrook, Cabot & Rollins ning oli seotud Murmanski–Moskva raudtee ehitusega Venemaal. De Wetter töötas insenerina kuni 1930. aastani.

1933. aastal suutis ta seni oma senisest ajaviitetegevusest, fotograafiast, elukutse teha, asudes tööle Brooklyni Muuseumis, kus temast sai muuseumi fotograafiaosakonna asutaja ja esimene kuraator. Ta esines paljude isikunäitustega ja osales ka rahvusvahelistel näitustel. Kuni pensionile jäämiseni pidas ta erialaseid loenguid, õpetas ja kirjutas muuseumifotograafiast.

Berend von Wetter-Rosenthal oli tema poolvend.

Viited
------

1. ↑  *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften*. Görlitz, 1930, lk. 220.
2. 1 2  "Herman de Wetter, 71, Retired Photo Curator at Boro Museum." *Brooklyn Eagle*, 27. juuni 1950.

Välislingid
-----------

* Elulugu Genis.
* Elulugu fotograafia ajaloo portaalis Lumionous-Lint.
**Büroo 39**, ka **kontor 39**, on Põhja-Korea salajane organisatsioon, mis vastutab sealse totalitaarne režiimi püsimiseks tarviliku välisvaluuta hankimise eest.

Selle majandustegevus on suuresti ebaseaduslik ning hõlmab muuhulgas valeraha trükkimist, sunnitöölaagrite pidamist, inimkaubandust, relvakaubandust, kindlustuspettusi, narkokaubandust ja lunavararünnakuid. Sellel on oluline roll ka Põhja-Koreale kehtestatud sanktsioonidest möödahiilimisel.

On hinnatud, et organisatsiooni tulu on 500 miljoni ja 1 miljardi USA dollari vahel aastas, kuid võib olla ka üle selle.

Büroo 39 on oluline ka Põhja-Korea tuumarelvade ja raketiprogrammi arendamise rahastamisel.

Kuigi asutuse tegevusest on valminud dokumentaalfilm "Büroo 39: Kimi rahamasin" (Saksamaa, 2020) ning sellest on kirjutatud raamatuid, siis on selle tegevus tugevalt varjatud ning põhineb paljuski hinnangutel ja Põhja-Korea põgenike ütlustel.

Viited
------

1. ↑  "North Korea’s Dollar Store" Vanity Fair, 5. august 2009

Kirjandus
---------

* Paul Rexton Kan, Bruce E. Bechtol, Robert M. Collins. *Bureau 39: North Korea's Super Criminals*, Nimble Books 2010. ISBN 978-1608880522.

Välislingid
-----------

* "North Korea’s Dollar Store" Vanity Fair, 5. august 2009
**Karolina Šprem** (sündinud 25. oktoobril 1984 Varaždinis) on Horvaatia tennisist. 

Ta on võitnud 11 ITF-i turniiri, neist 10 üksikmängus ja ühe paarismängus. Tema kõrgeim koht maailma edetabelis on olnud 17. (oktoobris 2004). 

Ta karjäär tõotas kujuneda paljulubavaks, sest kahel WTA turniiril jõudis ta finaali, kuid 2004. aasta teises pooles hakkas kõik minema allamäge. Karolina treeneriks sai Borna Bikic, kes oli Jelena Dokici poiss-sõber. Pärast seda oli tal raskusi mängude võitmisega. 2007. aasta hilissügisel teatas Karolina Šprem, et loobub Bikici teenetest ja hakkab taas koostööd tegema oma vana treeneriga. Kuid siis pidi ta tegelema raskest õlavigastusest paranemisega. 

2008. aastal naasis ta edukalt tennisesse. 2011. aastal katkes ta karjäär tennises vigastuse tõttu uuesti, pärast seda ta WTA turniiridel pole mänginud.

2012. aastal abiellus ta Küprose tennisisti Marcos Baghdatisega ning sama aasta oktoobris sündis paari esimene laps.

Välislingid
-----------

* Fännileht
Herman Haluštšenko 
**Herman Haluštšenko** (ukraina keeles *Герман Валерійович Галущенко*; sündinud 1. mail 1973 Lvivis) on Ukraina jurist ja poliitik. Ta on 29. aprillist 2021 Ukraina energeetikaminister.

Ta on sündinud 1973. aastal Lvivis. Ta on lõpetanud 1995. aastal Ivan Franko nimelise Lvivi Rahvusliku Ülikooli juristina ning 2012. aastal Ukraina Riikliku Rahandus- ja Rahvusvahelise Kaubanduse Ülikooli.

Ta töötas Lvivi prokuratuuris, Ukraina välisministeeriumi õigusosakonnas. Seejärel töötas ta Ukraina välisministeeriumis, oli Ukraina esindaja Euroopa Nõukogu korruptsioonivastase võitluse komitees. Eri aastatel töötas ta Ukraina presidendi sekretariaadi (haldus) osakonna juhataja asetäitjana, alates 2011. aastast Ukraina justiitsministeeriumi kohtuosakonna direktorina.

Aastatel 2013–2014 oli ta Energoatomi juriidilise toe tegevdirektor. Maist 2020 kuni 29. aprillini 2021 oli ta NNEGC Energoatomi asepresident.

2014. aastal, pärast Energoatomist lahkumist, liitus ta vabatahtlikult Ukraina riigi ja kodumaiste ettevõtete huvide kaitsmise protsessiga rahvusvahelistes kohtutes. Eelkõige tegeles ta Venemaa kohtu alla andmisega Krimmi Autonoomses Vabariigis asuvate suurte Ukraina avalike ja eraettevõtete vara sundvõõrandamise eest. Ta töötas ka juhtivate rahvusvaheliste juristide meeskonnas, mida juhtis Ameerika ettevõte Covington & Burling LLP – ÜRO Rahvusvahelises Kohtus menetletud kohtuasjades kahe terrorismi rahastamise (Donbass) ja rassilise diskrimineerimise (Krimmi) konventsiooni rikkumise eest.

Ta esindas Ukrainat arvukatel läbirääkimistel ja konverentsidel. Ta on Ameerika Rahvusvahelise Õiguse Assotsiatsiooni liige. Washingtonis asuva Rahvusvahelise Investeeringute Lahendamise Keskuse vahekohtunik Ukrainast. Kaasatud ka ISC vahekohtunikuna.

Ta on osalenud paljudes rahvusvahelistes protsessides, sealhulgas nafta- ja gaasitootmise valdkonna energeetikas, tootmise jagamise lepingutes, energiavarade sundvõõrandamises jm.

29. aprillist 2021 on ta Ukraina energeetikaminister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ning tal on kaks tütart ja üks poeg.
Katoliku kirik
**Senoji Varėna** (poola *Stare Orany*) on küla (endine alev ja linn) Leedus endise Alytuse maakonna aladel Varėna rajooni Varėna vallas. Küla asub Varėna linnast neli kilomeetrit põhja pool Merkysi jõe kaldal. Külas on raamatukogu, postkontor ja keskkool.

Ajalugu
-------

Küla on esmamainitud aastal 1413. Hiljem rajati sinna mõis, mis kuulus Brzostowskitele. Sealset asulat on esimest korda aleviks nimetatud aastal 1486. Aastal 1582 sai see ka linnaõigused, kuigi selle linnastaatust hiljem ei kinnitatud. See kannatas XVII-XVIII sajandi sõdades rängalt ja kaotas suure osa oma rahvastikust.

Aastal 1862 tekkis Varssavi–Vilniuse–Peterburi raudtee äärde, kus asus Varėna raudteejaam, uus asula, mis hakkas kandma nime Varėna II, varasem alev kandis siis vastavalt nime **Varėna I**. Aastal 1891 põles Varėna I maha ja paljud sealsed elanikud asusid elama raudtee äärde, aidates uuel asulal nii aleviks kujuneda, kuigi ka vanem Varėna I säilitas alevi staatuse. Erinevalt uuemast Varėna II alevist jäi Varėna I Esimese maailmasõja järel Leedu territooriumile.

9. septembril 1942 hukkasid Saksa okupatsiooniväed sealses sünagoogis 831 Varėna juuti. Aastal 1946 asustati ligi 2000 sealset poolakat ümber praeguse Poola aladele.

Aastal 1980 liideti Varėna I alev ja Varėna II linn ühiseks asulaks, mis hakkas kandma nime Varėna. Aastal 1994 eraldati sellest Varėna I alad, mis hakkasid kandma nime Senoji Varėna. Uue asula alevistaatus jäi sealjuures taastamata ja nii on Senoji Varėna küla.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 310 (1833)
* 620 (1867)
* 2 624 (1897)
* 407 (1923)
 | * 285 (1970)
* 598 (1979)
* 1 276 (2001)
* 1 233 (2011)
 |

Tuntud elanikke
---------------

* Mikalojus Konstantinas Čiurlionis – leedu helilooja
* Michał Brzostowski – Rzeczpospolita riigitegelane

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 11.11.2018.
2. ↑  YadVashem
3. ↑  [ Przesiedlenie ludności z Litwy do Polski
w latach 1944-1947] Stanisław Ciesielski, Aleksander Srebrakowski

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Senoji Varėna** |

* Küla Poola geograafilises sõnastikus
* Küla portaalis vietoves.Lt
**Orimattila** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Päijät-Häme maakonnas. Asub Lahtist 20 km lõuna pool.

Naabervallad on Hollola, Iitti, Kärkölä, Lahti, Lapinjärvi, Myrskylä, Mäntsälä ja Pukkila.

Orimattilast sai linn 1992. aastal. 2011 liideti Orimattilaga Artjärvi vald.

Orimattilast on pärit filmirežissöörid, vennad Mika ja Aki Kaurismäki.

Külad
-----

Heinämaa, Henna, Karkkula, Keituri, Kirkonkylä, Kuivanto, Luhtikylä, Mallusjoki, Niemenkylä, Niinikoski, Pakaa, Pennala, Ruha, Terriniemi, Tietävälä, Tuorakka, Tönnö, Viljamaa, Viljaniemi, Virenoja.

Viited
------

1. ↑  Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.

Välislingid
-----------

 Orimattila linn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht

Päijät-Häme vapp
Päijät-Häme maakonna vallad

Asikkala vald **·**  Hartola vald **·**  Heinola linn **·**  Hollola vald **·**  Iitti vald **·**  Kärkölä vald **·**  Lahti linn **·**  Orimattila linn **·**  Padasjoki vald **·**  Sysmä vald
**Drohobõtš** (ukraina *Дрогобич*; poola Drohobycz; jidiši דראָביטש) on linn Ukrainas Lvivi oblastis, Drohobõtši rajooni keskus. Asub 86 km Lvivist edelas.

Ajalugu
-------

Drohobõtš on asutatud 11. sajandil ja seda on kirjalikes allikates esmamainitud 1238. aastal, mil asula kuulus Galiitsia-Volõõnia vürstiriiki.

1460 sai Magdeburgi linnaõigused.

1918–1939 oli Poola Lwówi vojevoodkonna maakonnalinn. 1939–1941 ja 1944–1959 oli Ukraina NSV Drohobõtši oblasti keskus.

1939. aastal oli linna elanike arv 34 600, neist 39,9% olid juudid, 33,2% poolakad ja 26,3% ukrainlased. 1959. aastal oli 42 000 linnaelanikust 70% ukrainlased, 22,6% venelased, 2,9% poolakad ja 2,4% juudid.

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Drohobõtši elanikest ukrainlasi 93,98%, venelasi 3,91%, poolakaid 0,46%, valgevenelasi 0,26% ja mustlasi 0,22%.

2019. aasta alguses oli linnas 76 044 elanikku.

2022. aasta aprilli teisel poolel demonteeriti Drohobõtšis Nõukogude ajal püstitatud monument „Igavene tuli".

Drohobõtšis on sündinud Elisabeth Bergner, Juri Drogobõtš ja Bruno Schulz.

Haridus
-------

Linnas on pedagoogikaülikool ja vaimulik seminar.

Viited
------

1. ↑  Національний склад міст за переписом 2001 року Datatowel
2. ↑  У Дрогобичі знесли радянський меморіал "Вічний вогонь" (vaadatud: 29.04.2022)

Välislingid
-----------

*
**Honey Power** [h'ani p'auer] on eesti ansambel.

Koosseis
--------

* Martin Kikas (laul, kitarr)
* Inga Nõlvak (basskitarr)
* Martin Järvekülg (kitarr)
* Madis Paalo (trummid)

### Endised liikmed

* Madis Aesma (trummid 2005 – 1. september 2006)
* Lauri Kulpsoo (trummid oktoober 2006)
* Indrek Martis (klahvpillid 2005–2008)

Ajalugu
-------

Ansambel asutati 2005. aastal Tartus.

Bändi esimene singel oli "Corsica". Teine oli raadiosingel "Travelling Nonstop", mis valiti 2006. aasta mais Raadio 2 nädala demoks. Kolmas singel oli "Fake Blue Sky". 

2006. aasta suvel ilmus plaadifirma Seksound all Honey Poweri debüütalbum "Macrosilly". Pärast albumi ilmumist lahkus ansamblist trummar Madis Aesma, kelle asemele tuli Lauri Kulpsoo. Alates novembrist 2006 mängib trumme Madis Paalo.

Ansambel on kontserte andnud ka Lätis, Leedus ja Soomes.

Viited
------

1. 1 2 3  Honwy Power Rada7 (vaadatud 24. augustil 2013)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht *myspace.com*
* Mart Niineste: Kes on Honey Power?, Eesti Ekspress (intervjuu, foto)
* Tiiu Laks: Honey Power levitab kompromissitut primitiivsust, Eesti Päevaleht, 26. august 2006 (intervjuu)
**Drivinalde** oli 13. sajandi Tālava üliku Talibaldi poeg, Rameko ja Waribule vend.

Drivinaldet on mainitud Henriku Liivimaa kroonikas, mille järgi ta organiseeris 1215. aastal koos oma venna Ramekoga kättemaksuretke Ugandisse pärast seda, kui ugalaste ja sakalaste sõjavägi oli ta isa Talibaldi surnuks piinanud, kuna see keeldus oma poegade raha hoiukohta neile kätte näitamast. Kuigi nimeliselt teda rohkem ei mainita, osales Drivinalde ilmselt peagi ka uuel Ugandisse suundunud sõjaretkel, kus kroonika kohaselt käisid "Talibaldi pojad". Need sõjakäigud paistsid silma julmuse poolest, koos Ramekoga olevat nad surnuks piinanud üle saja inimese. Kroonika järgi käisid Talibaldi pojad, sh tõenäoliselt ka Drivinalde, aasta varem Turaida piiskopilinnuse juures, kus anti end Riia piiskop Alberti võimu ja kaitse alla ning lubati vahetada oma senine õigeusu Riia kiriku katoliikluse vastu ja maksta piiskopile makse.

Vaata ka
--------

* Liivimaa ristisõda
* Russin
* Waridote

Viited
------

1. ↑  Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982. HLK, XIX 3, lk 159–161
2. ↑  HLK, XVIII 3, lk 149
**Vaga vesi, sügav põhi** on vanasõna, mis peamiselt viitab inimese pealispinna all peituvale keerukusele. Vanasõnade klassifikatsioonis paigutatakse see inimpsüühika kategooria nr 13208 alla ning sellel võib olla tunnustav ("ei tee kärbselegi liiga") kui ka laitev tähendus ("kaval nagu kapsauss")..

The Concise Oxford Dictionary of Proverbs andmetel on vanasõnatüübi ladinakeelne esimene esinemine *altissima quaeque flumina minimo sono labi* ('sügavaimad jõed voolavad kõige vaiksemalt').. Saksakeelse fraasi *Stille Wasser sind tief* ('vaiksed veed on sügavad') päritolu seostatakse Friedrich Ludwig Schröderi samanimelise komöödiaga aastast 1786.

Vanasõna autentseid arhiivitekste on Eesti Rahvaluule Arhiivi kogudes teada 210.

Vaata ka
--------

* Vanasõnade loend

Viited
------

1. 1 2  Vanasõnad
2. ↑  *The Concise Oxford Dictionary of Proverbs*, "STILL waters run deep", p.307 in the 2003 e-edition
3. ↑  "Stille Wasser sind tief". *Sprichwörter & Redewendungen: Bedeutung und Herkunft von Sprichwörtern und Redewendungen*.
**Hugo Freund & Co** oli juveelifirma, mis asutati 1908. aastal Prahas I puuviljaturul. 15. Selle ettevõtte asutaja oli Hugo Freund.

Ajalugu
-------

### 1905–1933

Hugo Freundil ja Co-l olid filiaalid Viinis, Pforzheimis, Antwerpenis ja Šveitsis, kes hoidsid pidevat kontakti Prahas asuva telefonijaamaga ning mitte ainult ei ostnud, vaid ka eksportisid ja teavitasid PBX-i olulistest välismaistest uuendustest ja turuolukorrast.

Kui saabus aeg, kus välismaiste kaupade sissevedu raskendati ja kui oli vaja lahti saada välismaistest tarnijatest ja tema võõramaistest tehastest, otsustas hr Freund säästa kõrgeid tolli- ja valuutavahetustasusid.

Teise maailmasõja lõpul natsionaliseeriti kõik eraettevõtted, nende hulgas ettevõte "Hugo Freund & Co".

Galerii
-------

* Hugo Freund & CoHugo Freund & Co
* KontorKontor
* LaodLaod
* Ooteruum ja kõnetubaOoteruum ja kõnetuba

Välislingid
-----------

* Hugo Freund a Spol. (tšehhi)
* Hugo Freund sisse www.holocaust.cz(tšehhi)
* Silver Lipstick Holder, Hugo Freund Prague, cca 1935 (tšehhi)
**Erm Lund** (7. veebruar 1914 Tallinn – 22. jaanuar 2003 Tallinn) oli eesti tõstja. 

Ta lõpetas 1931. aastal Tallinna Poeglaste kaubanduskooli. Tõstmist hakkas harrastama 1929 Tallinna Töölisspordi Ühingus Arnold Luhaääre juhendamisel. Kuulus 1932–1940 Spordi ja 1940–1959 Spartaki meeskonda. 

Sai 1936 Berliini olümpiamängudel sulgkaalus tulemusega 270 (72,5 + 85 + 112,5) 13. koha. I Eesti mängude (1935) võitja kergekaalus. Tuli 1937 sulgkaalus ning 1940–1941 ja 1946–1947 kergekaalus Eesti meistriks. Püstitanud sulgkaalus kuus ja kergekaalus neli Eesti rekordit. Isiklik kergekaalu kolmevõistlusrekord 317,5 (87,5 + 100 + 130). 

Tegutses ka kohtunikuna (1960 üleliiduline kategooria). 1946–1954 Eesti NSV Spordikomitee tõstespordisektsiooni aseesimees ja 1955–1957 esimees. 1982–1990 Eesti Spordiveteranide Koondise revisjonikomisjoni esimees. Töötas 1951–1982 Vabariiklikus Raamatukaubastus kaubandusosakonna juhatajana. 

Erm Lund suri 2003. aastal Tallinnas ning on maetud Tallinna Metsakalmistule

Tunnustus
---------

* Eesti NSV teeneline kaubandustöötaja (1982)
* Orden "Austuse märk"

Viited
------

1. ↑  "Erm Lund". *Uus Eesti Pärnu Uudised, nr. 61,*. 16. märts 1940.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: üleliigsed kirjavahemärgid (link)
2. ↑  "E. Lund kergekaalus 307,5 kg". *Postimees (1886-1944), nr. 69,*. 12. märts 1940.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: üleliigsed kirjavahemärgid (link)
3. ↑  "E. Lund püstitas uue Eesti rekordi". *Postimees (1886-1944), nr. 151*. 7. juuni 1937.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Maa piirkonnast. Muude tähenduste kohta vaata artiklist Troopika (täpsustus).* |

---

**Troopika** on Maa piirkond pöörijoonte vahel ja läheduses. Aasta jooksul on seal õhutemperatuurid kõrged ning päev ja öö on enam-vähem ühepikkused. 
Nimetus tuleb kreekakeelsest sõnast *tropikos*, mis tähendab pöördega seotud olevat, pöördelist.

Tavaliselt arvatakse, et troopikas on palav ja niiske kliima ning kasvab rikkalik troopiline taimestik ühes troopilistes metsades elutsevate eksootiliste loomadega. See on ekslik arvamus. Tegelikult on troopika loodus väga eriilmeline, varieerudes vihmametsadest kõrbeteni. Vihmametsad on taime- ja loomarikkad, troopilistes kõrbetes ei kasva aga peaaegu mitte midagi. Troopikasse jäävad ka savannide rohumaad ja kookospalmidest palistatud Vaikse ookeani nn Lõunamere saared.

* Amazonase madaliku vihmametsAmazonase madaliku vihmamets
* Namibi kõrbNamibi kõrb
* Savann Burkina FasosSavann Burkina Fasos

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Troopika** |

* Troopikavööde
**Ermi Littover** (1. mai 1921 Nõmmeotsa küla, Haimre vald – 11. juuni 2015) oli eesti kunstnik ja karikaturist.

Alghariduse sai Haimre 6-klassilises koolis, kuid pereisa surma tõttu pidi õpingud katkestama ning 1928–1934 töötas talu- ja metsatöödel. 1941. aastal mobiliseeriti Punaarmeesse, kus teenis Eesti laskurkorpuse ridades, kust vabanes 1946. aastal. 1946–1947 töötas Haimre rahvamajas juhatajana, sealt kutsuti ta Märjamaa vallasekretäriks ja töötas seal 1947.–1950. aastal. Aastatel 1950–1963 töötas juba EKP Märjamaa Rajoonikomitee tehnilise sekretärina. Samal ajal 1958–1963 õppis Tartu Riikliku Kunstimuuseumi kujutava kunsti kaugõppe kursustel, kust sai 1965. aastal kunstiringi juhendaja diplomi. 1963–1981 oli EKP Rapla Rajoonikomitee üldosakonna juhataja. 1981. aastast jäi pensionile.

Tema karikatuure ja šarže avaldati ajalehtedes Kolhoosi Tõde (1950–1962) ja Ühistöö. Valmistanud üle 300 eksliibrise. Samuti viljeles ta akvarelli, graafikat, õlimaali, vasekohrutust, puulõiget ja skulptuuri.

1957. aasta lõpus asus ta eksliibriseid kavandama ja hakkas neid linooli lõikama.

1959. aastast alates esines ta enam kui 70 isikunäitusega ja osales seitsmel ühisnäitusel. Tema teosed olid välja pandud Moskvas harrastuskunstnike üleliidulistel näitustel ja kahel korral tunnustati teda kolmanda preemiaga.

Ermi Littover on maetud Märjamaa Viilumäe kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1975 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
* 2013 – Raplamaa hõbedane vapimärk

Viited
------

1. ↑  "Ermi Littover – eksliibrisekunstnik". *Rapla Keskraamatukogu*. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. oktoober 2018.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tantsust; laulu kohta vaata artiklit Kaera-Jaan; Eesti animafilmi kohta vaata artiklit Kaera-Jaan (film)* |

---

Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambel SIVO festivalil Hollandis kaerajaani tantsimas
**Kaerajaan** on lihtsa ehitusega ühe- või kahetuuriline eesti rahvatants, mida tantsitakse "Kaera-Jaani" saatel.

Tantsus osaleb enamasti 4 inimest (2 paari). A-osa võtmemotiiv (Toropil leitmotiiv) on aeglaste
ja kiirete käärhüpete vaheldumine, alustades vasaku jalaga (kontratantsu traditsioon). B-osas 2+3 plaksu nelja kõnnisammuga poolringi on Ullo Toomi seade, mis hakkas kohe folkloriseeruma. Raudkatsi kaerajaanis on 2 plaksu ja 6 sammu. Paarilisega käevangus pöörlemine on kupparimuoride üks peamotiive.

Anna Raudkatsi 1926. aasta raamatus "Eesti rahvatantsud" on kaerajaan soveldatud (seatud) kujul kümnetuurilise tantsuna.

Kristjan Toropi raamatus "Kontratantsud" esineb 17 tantsukirjeldust, mida ta luges kaerajaani-tüüpi kontratantsude hulka. Avaldatud variantidest leidub ka üleminekutüüpe mõne teise sarnase kontratantsutüübi,
näiteks kupparimuori ja "ehtsate kaerajaanide" vahel (tantsitakse kupparimuorilikku kaerajaani ja kaerajaanilikku kupparimuorit).

Sarnaseid tantse on tuntud ka Lätis ja Leedus. Lõuna-Tartumaalt levis tants 20. sajandi algaastatel üle Eesti ning sellest on arvukalt kirjapanekuid.

Alates 1999. aastast on Võnnu alevikus korraldatud "Kaera-Jaani" võistutantsimist rahvatantsurühmadele.

Viited
------

1. ↑  Péter Pomozi: Eesti kaerajaanid ja tantsutüpoloogia, *Mäetagused. Hüperajakiri. 41/2009* (Central and Eastern European Online Library)
2. ↑  "Kaera-Jaani" võistutantsimine, *Võnnu vald*

Kirjandus
---------

* "Eesti kirjandus" 1939, lk 357–360

Välislingid
-----------

* Rein Sikk: "Kaerajaan võib saada Eesti Nokiaks" EPL, 26. august 2009
* Kaerajaani video Youtube'is
**Tropical Islands** (*saksa keeles* *Tropische Inseln*; lühend *TI*) on maailma kõige suurem sisetingimustes olev veekeskus, mis asub Saksamaal Brandenburgis Brand-Brieseni lennuväljal. Veekeskus valmis 2004. aastal ja see on ehitatud õhulaevadele mõeldud angaari.

Ajalugu
-------

Brand-Brieseni lennuväli valmis 1938. aastal, kuid II maailmasõja ajal, 1945. aastal, okupeeris selle Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liit ja asutas oma sõjaväebaasi. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist viidi väed Saksamaalt välja ning lennuvälja hakkas haldama Brandenburgi linn. 1998. aastal ostis lennuvälja õhulaevu tootev firma Cargolifter AG.

2002. aastal kuulutas Cargolifter AG välja pankroti ja uueks omanikuks sai Malaisia firma Tanjong, kes alustas Tropical Islandi ehitust vanasse õhulaevade angaari 11. juunil 2003. Veepark avati 19. detsembril 2004.

Kirjeldus
---------

Hoone pikkus on 360 meetrit, laius 210 meetrit ja kõrgus 106 meetrit. Kogu hoone fassaad on betoonist. 
Veepargis on olemas:

1. 200 meetri pikkune rannapiir koos "merega" (4400 ruutmeetrit);
2. vihmamets, kus on 600 eri taimeliiki ja kokku 50 000 taime;
3. basseinid, mullivannid, liutorud;
4. golfiväljak, rannavõrkpalli ja jalgpalliväljak;
5. majutuseks erineva suurusega majad ja telgid;
6. 13 söögikohta.

Probleemid
----------

Algusaastatel oli veepargil suuri probleeme külastajate vähesusega. Eeldati, et külastajaid on aastas ligikaudu 1,25 miljonit, kuid tegelikult külastas veeparki poole vähem inimesi. Esimeses nelja aastaga jäi veepark 20 miljoni euroga kahjumisse. 2008. aastal lisati majutusvõimalused ning külastajate arv hakkas kohe kasvama.

Viited
------

1. ↑  Kirjeldus
2. ↑  Tropical Islands koduleht
Olympic Parki hüppemäed.
**Whistler Olympic Park** on talispordikeskus Kanadas. Seal toimusid Vancouveri 2010. aasta taliolümpiamängude laske- ja murdmaasuusatamise ning kahevõistluse ja suusahüpete võistlused, pärast seda ka paraolümpiamängude suusavõistlused.

Whistler Olympic Park asub Whistleri olümpiakülast 14 km kaugusel. Briti Columbia maanteelt nr 99 läheb Whistler Olympic Parki 8 km pikkune ühendustee.

Whistler Olympic Parkis asub kaks hüppemäge (HS 140 ja HS 106) ja seal on 14 kilomeetrit suusaradu. Pärast olümpiamänge jäi see spordikompleks avalikkuse kasutusse. Juba varem olid seal matka- ja mägirajad ning neid ehitati veel 20–25 km juurde. Lammutati üksnes olümpia ajaks ehitatud 3 ajutist tribüüni, millest igaüks mahutas 12 tuhat pealtvaatajat (paraolümpiamängude ajal 6 tuhat). Kokku kulus rajatistele 119,7 miljonit dollarit ja nad valmisid juba 2007. aasta sügiseks.

Suusahüppetornide ja murdmaasuusastaadioni vahele jääb päevakeskus, kus on 11 000 ruutjalga põrandapinda. Seal asuvad varustuse laenutuskeskus, riietus- ja pesuruumid, söökla, kohvik ja suveniiripood. Lisaks on kaks 6000-ruutjalase põrandapinnaga abihoonet, üks murdmaa- ja teine laskesuusatamise jaoks. Olemas on teisedki vajalikud infrastruktuurirajatised. Päevakeskust külastab nädalavahetustel keskmiselt 500 ja nädala sees keskmiselt 100 inimest päevas.

Park avati ametlikult 22. novembril 2008, kuigi lund sel ajal polnud.

Eelolümpia
----------

Keskuses peeti 15.–18. jaanuaril 2009 eelolümpia: murdmaasuusatamise ja kahevõistluse maailma karika etapp. Kahevõistluses osales 50 ja murdmaasuusatamises umbes 230 sportlast, lisaks abipersonal, keda oli peaaegu sama palju. Nädal aega hiljem, 22.–25. jaanuaril toimusid suusahüpete MK-etapid. Niimoodi sai Whistler Olympic Park esimeseks 2010. aasta olümpiamängude rajatiseks, mille valmisolekut olümpiamängudeks testiti.

Eelolümpia võitsid sprindis Alena Prochazková (Slovakkia) ja Emil Jönsson (Rootsi), paarissprindis Magda Genuin ja Arianna Follis (Itaalia) ning Emil Jönsson ja Robin Bryntesson (Rootsi), suusavahetussõidus Justyna Kowalczyk (Poola) ja Pietro Piller Cottrer (Itaalia). Kahevõistluse võitsid esimesel päeval Bill Demong (USA) ja teisel päeval Magnus Moan (Norra). Suusahüpped võitis mõlemal päeval Gregor Schlierenzauer (Austria).

Olümpiamängudel sai neist Kowalczyk olümpiakulla, -hõbeda ja -pronksi, Demong kulla ja meeskondliku hõbeda, Cottrer hõbeda, Schlierenzaurer meeskondliku kulla ja kaks individuaalpronksi, Genuin ja Follis olid neljandad, Jönsson seitsmes.

Suure mäe suusahüpperekord 149 meetrit on Schlierenzaueri nimel.

Vaata ka
--------

* Murdmaasuusatamine 2010. aasta taliolümpiamängudel
* Kahevõistlus 2010. aasta taliolümpiamängudel
* Suusahüpped 2010. aasta taliolümpiamängudel

Välislingid
-----------

* Whistler Olympic Parki koduleht