recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dugoba alpilaager** (vene keeles Альплагерь «Дугоба») on mägironimise keskus Fergana orust lõunas Alai ahelikus Batkeni oblastis Kõrgõzstanis. Sellele pääseb ligi läbi Usbekistani riigi alluvuses oleva enklaavi.

See rajati algselt õhudessantvägede õppebaasina ning tegutses kõige aktiivsemalt Nõukogude Liidu perioodil, mil see oli üks üleliidulistest alpilaagritest. Pärast Kesk-Aasia liiduvabariikide iseseisvumist on piirkonna atraktiivsus vähenenud, mille üheks põhjuseks on keeruline ligipääs (näiteks on vaja kohale jõudmiseks läbida Usbekistanile kuuluv Shakhimardani enklaav).

Kõrgemad mäed paiknevad alpilaagrist pooleteise kuni kahe päevateekonna kaugusel.

Pilte
-----

Jaan Künnapi fotosid 1974. aastast:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. 1 2  Dugoba alpilaagri ajalugu (vaadatud 22. juulil 2021)
2. 1 2 3  Alpine Walks on the High-Alay Mountains Kyrgyzstan-Tadjikistan Lk 76–77

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dugoba alpilaager**
 |

* Koduleht
Vladimir Meema Hirvepargi seinal 1982. aastal.
**Vladimir Meema** (varem **Vladimir Vladimirov-Meema**; sündinud 1. veebruaril 1962) on Eesti alpinist.

29-aastaselt sai ta Lumeleopardiks. Ta on noorimaid selle aunimetuse saanud Baltimaade alpiniste.

Ta võttis osa 1990. aastal Jaan Künnapi juhtimisel läbi viidud ekspeditsioonist Tian Shani ja selle käigus jõudis seitsmetuhandelise Han-Tengri (7010 m) tippu.

Aastatel 1990–1994 juhtis ta mitmeid ekspeditsioone Pamiiri ja Tian Shani. NSV Liidu kõrgeima mäe – Kommunismi mäetippu (7495 m) – tõusis ta koos kaaslastega 1991. aastal vene-eesti ekspeditsiooni käigus.

Tunnustus
---------

* 1991 – aunimetus "Lumeleopard" (tõusnud nelja Nõukogude Liidu üle 7000 m kõrguse mäe tippu)

Viited
------

1. ↑  HAN TENGRIST, kuid mitte ainult!. reisiajakiri.gomaailm.ee
2. ↑  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
3. ↑  Foto: Eesti-Vene grupp, kes 1-5.augustil 1991.a. käisid Kommunismi (7495m) tipus. firn.ee
4. ↑  Snow Leopards. russianclimb.com

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vladimir Meema** |
**Ma** on Väike-Aasia hellenite-eelne emajumalanna, looduse ja jumalate ema, maajumalanna ning sõja- ja võidujumalanna. 
Tema nime põhitähendus on 'ema'. Tal oli orgiastiline kultus nagu Kybelel. 

Ma kultuse algne keskus oli Komana Kapadookias, kus nähtavasti teda kummardasid ka juba hetid. Ma kultus oli ka Komana Pontikas. Mõlemad kohad olid templiriigid, mida valitsesid kohalike kuningatega võrdväärsed ülempreestrid. Kõige tähtsam allikas Ma kultuse kohta on Strabon, kelle (kaheldavatel) andmetel oli kummaski kohas 6000 mõlemast soost templiteenrit (hieroduuli), kellest osa oli seotud templiprostitutsiooniga. Palverändureid kaugetest kohtadest ligi tõmmanud orgiastiline kultus, mis oli seotud relvatantsude ja enesevigastustega, oli kreeklastele võõrastav. Strabon samastas Ma'd kreeka Enyoga.

Kui roomlased Mithridatese sõdade ajal Ma kultusega tuttavaks said, samastasid nad teda sõjajumalanna Bellonaga, hiljem ka Virtusega. Just selle jumalanna vägivaldsus ja võidukus avaldasid suurt muljet Sullale.

Kirjandus
---------

* Noëlle Icard-Gianolio. Ma. – *Lexicon Iconographicum Mythologiae Classicae*, kd 6, 1992, lk 330–332.
**Vladimir Paivel**  (19. aprill 1875 Mustjala kihelkond – 15. juuni 1960 Lümanda) oli eesti õigeusu köster-kooliõpetaja, vaimulik, kirikukohtu uurija, usuõpetaja, koolijuhataja, koorijuht  ja helilooja.

Elulugu
-------

Vladimir Paivel sündis 19. aprillil 1875 Saaremaal Mustjala kihelkonnas Ado (Aleksei) ja Natalia (Ševeljeva) Paiveli peres. Ta õppis Mustjala kihelkonnakoolis ning seejärel Riia Vaimulikus Koolis ja Riia Vaimulikus Seminaris, mille lõpetas 13. juunil 1898 köster-kooliõpetaja kutsega (oli II järgu lõpetaja). Ta teenis aastatel 1897–1898 köster-kooliõpetajana Tiirimetsa Kristuse Sündimise koguduses.15. juulil 1898 pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Agafangel ta Dubbeli kirikus diakoniks ja 22. juulil 1898 Riia Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse katedraalkirikus preestriks. Ta teenis preestrina Tiirimetsa Kristuse sündimise koguduses aastatel 1898–1900, Piila Peaingel Miikaeli koguduses 1900–1913, Kuressaare Püha Nikolai koguduses 1921. 28. augustil 1929 ülendas Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksander ta Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirikus ülempreestriks. Ta teenis Tiirimetsa Kristuse Sündimise koguduses 24. mai 1913 – 26. juuni 1952 (oli koguduse viimane preester), Lümanda Issandamuutmise koguduses 1940–1944 ja 1945–1957 (kogudust hooldav), erus alates 1957. aastast.

Ülempreester Vladimir Paivel suri Lümandas 15. juunil 1960 ja maeti Lümanda kalmistule.

Muu tegevus
-----------

* 1897–1917 usuõpetaja Tiirimetsa, Piila ja Loona õigeusu kihelkonnakoolides
* 1897–1957 koorijuht Tiirimetsas, Piilas, Torgus, Lümandas
* 1912–1919 kirikukohtu uurija Saare praostkonnas
* 1906–1912 majanduskomisjoni liige Saare praostkonnas
* 1919–1920 usuõpetaja Saaremaa Eesti Segagümnaasiumis

Tegevus heliloojana
-------------------

* Õigeusu Kiriku laulud
* Õigeusu palveraamat
* Õigeusu palveraamat

Kiriklikud autasud
------------------

* puusaehe (1901])
* peaehe (1906)
* kamilavka (1915)
* kuldrist (1917)

Isiklikku
---------

Vladimir Paiveli pere: abikaasa Evgenia Paivel (Mutovozova), nende lapsed: Veera, Nadežda.

Viited
------

1. ↑  "köster/paivel-vladimir".[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "õigeusu kiriku asutused ja kogudused".
3. ↑  "Eesti õigeusu piiskopkond nõukogude religioonipoliitika mõjuväljas". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. november 2021.
4. ↑  "vaimulik/paivel-vladimir".
5. ↑  "Tiirimetsa seltsielust pärast sõda". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. juuni 2008.
6. ↑  "Paivel, Vladimir,1875-1960, helilooja". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2021.
*"Doña Paz" suunab siia. Pr Pazi kohta vaata artiklit Paz (täpsustus).*
*"Don Sulpicio" suunab siia. Pühaku kohta vaata artiklit Saint-Sulpice (täpsustus).*

|  |
| --- |
| Doña Paz Taclobanis (1984)Doña Paz Taclobanis (1984) |
| Teenistuskäik |
|  **Jaapan** |
| **Nimi** | 
Himeyuri Maru |
| **Ehitaja** | 
Onomichi laevatehas |
| **Vette lastud** | 
25. aprill 1963 |
| **Kasutusest eemaldatud** | 
23. aprill 1987 |
| **Saatus** | 
Müüdi Sulpicio Linesile |
|  **Filipiinid** |
| **Nimi** | 
Don Sulpicio (1975–1981)  Doña Paz (1981–) |
| **Kasutusele võetud** | 
1975 |
| **Saatus** | 
Läks põlema ja uppus pärast kokkupõrget naftatankeriga 20. detsembril 1987 |
| Laeva üldandmed |
| **Klass ja tüüp** | Parvlaev |
| **Pikkus** | 
93,1 m |
| **Süvis** | 
13,6 m |
| **Kiirus** | 
18 sõlme (33 km/h) |
| **Meeskond** | 
66 |

**MV Doña Paz** (1963–1975 **Himeyuri Maru**; 1975–1979 **Don Sulpicio**) oli Jaapanis ehitatud ning Filipiinidel registreeritud parvlaev, mis uppus pärast kokkupõrget naftatankeriga Vector 20. detsembril 1987. Laev ehitati Hiroshimas ning lasti vette 25. aprillil 1963, selle algne mahutavus oli 608 reisjat. Oktoobris 1975 ostis laeva Filipiinide ettevõte Sculpio Lines, juunis 1979 toimus pardal tulekahju ning Doña Paz sai enda kolmanda ja lõpliku nime.

20. detsembril 1987 oli Doña Paz ülerahvastatuna teel Leyte saarelt Manilasse, pardal oli vähemalt 2000 mitteametlikku reisjat. Väidetavalt puudus laeval raadioside ning päästevestid olid luku taga. Ametlikult süüdistati laevahukus siiski tankerit Vector, millega Doña Paz kokku põrkas, kuna tankeril ei olnud ei litsentsi ega kvalifikatsiooniga kaptenit. Kokkupõrkes hukkus hinnanguliselt 4386 inimest, 26 pääses eluga. See oli ajaloo ohvriterohkeim rahuaegne merekatastroof.

Viited
------

1. ↑  "Ferry collides with oil tanker near Manila - HISTORY". 1. aprill 2019. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. aprill 2019. Vaadatud 7. augustil 2020.
2. ↑  "7 of the World's Deadliest Shipwrecks". *Encyclopedia Britannica* (inglise). Vaadatud 7. augustil 2020.

Välislingid
-----------

* MV Doña Pazi foto (Philippine Ship Spotters Society)
* DNV Lisa 1 Reisilaevade evakuatsioonikirjeldused P36
* Mimar Ship Index – laevaomanike ajalugu
* Newsflash – eksperdid viitavad roll- ja ro-ro-parvlaevade ohtudele
* Sulpicio Linesi laevad suurtes mereõnnetustes
* Hazardcards: Doña Paz
* MV Doña Pazi vrakk 20. detsembril 1987
**Ricardo Alberto Martinelli Berrocal** (sündinud 11. märtsil 1952 Panamás) on Panama ärimees ja poliitik.

Ta oli 1. juulist 2009 kuni 1. juulini 2014 Panama president.

Tema vanemad on Ricardo Martinelli Pardini ja Gloria Berrocal. Ta lõpetas USA-s Stauntoni sõjaväeakadeemia. 1973 sai ta Arkansase ülikoolis ärihalduse bakalaureuseks. Hiljem sai ta ka ärihalduse magistriks.

Ta on abielus Marta Linaresega. Neil on kaks poega Ricardo ja Luis Enrique ning tütar Carolina.

Enne presidendivalimisi oli Martinelli supermarketite keti juhatuse esimees. Peale selle on ta veel vähemalt 2 ettevõtte juht ja 8 ettevõtte juhatuse liige.

President Ernesto Péreze valitsusajal oli Martinelli 1994–1996 sotsiaalkindlustuse direktor. President Mireya Moscuso valitsusajal oli ta 1999–2003 Panama kanali juhatuse esimees ja kanaliminister.

1998 asutati erakond Demokraatlik Muutus, mille juhiks ja presidendikandidaadiks Martinelli 2004 sai, kuid siis jäi tema erakond presidendivalimistel viimaseks, kogudes 5% häältest.

3. mail 2009 toimunud valimistel valiti Ricardo Martinelli presidendiks. Ta kulutas presidendivalimisteks 35 miljoni USA dollari suuruse summa. Oma kampaanias lubas ta vähendada riigis valitsevat korruptsiooni ja vägivaldset kuritegevust. Peale tema enese Demokraatliku Muutuse toetasid tema kampaaniat ka Panameñista Partei, Rahvuslik Vabariiklik Liberaalne Liikumine ja Patriootliku Liidu Partei. Arvamusuuringutes juhtis Martinelli algusest peale suure eduga ning lõpuks sai ta valimistel 60% häältest vastaskandidaadi Balbina Herrera vastu. See on suurim vahe Panama presidendivalimistel alates 1989. aastast.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Martín Torrijos** | **Panama president**2009–2014 | Järgnev**Juan Carlos Varela** |
**MTÜ Eesti Skeptik** on Eestis 2007. aastal rajatud mittetulundusorganisatsioon, mis uurib ja kritiseerib pseudoteadusi ning populariseerib kriitilist teaduslikku mõtlemist.

Organisatsioon haldab internetiportaali Skeptik.ee (alapealkirjaga Skeptiline Eesti), milles avaldab pseudoteaduste teemalisi meediaülevaateid, pseudoteaduste ja nende praktiseerijate ning religioosse propaganda suhtes kriitilisi artikleid. MTÜ korraldab ka samateemalisi üritusi ja levitab infomaterjale.

2008. aastast annab Eesti Skeptik iga aasta "31. aprillil" välja Umbluu preemiat pseudoteaduste levitamise eest: "Umbluu preemia on auhind nende isikute ja ettevõtete tunnustamiseks, kes on usinasti kündnud uhhuu-põldu, väetanud meie vaimset ruumi viljaka sõnnikuga, juhtinud meie inimesi uutele vertikaalidele, osutanud meile nii moodsaid teenuseid, et isegi teadus pole veel avastanud selle vääramatut kõikvõimsust…" Auhinnaks on virtuaalne Viltune pendel.

2011. aastal pälvisid Umbluu preemia Eesti Rahvusringhäälingu raadiokanali Raadio 2 saatesari "Hallo, Kosmos!" ja saatejuht Ingrid Peek libateaduse levitamise eest maksumaksja rahaga. Äramärkimise pälvis presidendiproua Evelin Ilves, "kes on oma silmatorkavat positsiooni kasutanud toitumis- ja tervisealaste libateadmiste" levitamiseks.

MTÜ asutajad on Elver Loho ja Martin Vällik. Selle liikmete seas olid 18. juulil 2011 ka toimetaja Kulle Raig, ajakirjanik Arko Olesk, diplomaat Sven Jürgenson, IT-spetsialist Peeter Marvet ja ärimees Raivo Hein.

Viited
------

1. 1 2  Martin Vällik "Mis on skeptik.ee?" (vaadatud 18. juulil 2011)
2. 1 2  Martin Vällik "Umbluu preemia" (vaadatud 18. juulil 2011)
3. ↑  "Umbluu preemia 2011 — ERR, R2, "Hallo, Kosmos!", Ingrid Peek" (vaadatud 18. juulil 2011)

Välislingid
-----------

* Skeptik.ee
**Bernhard Viiding** (7. juuni 1932 Ariste, Valjala vald – 10. märts 2001) oli eesti publitsist, prosaist ja luuletaja.

Viiding sündis sepa ja taluniku pojana. Lapsepõlve veetis ta sama valla Jursi külas, mille kohta võib lugeda ka tema luuletustest.

Haridusteed alustas ta Kallemäe Mittetäieliku Keskkooli, 1950. aastal lõpetas ta Kuressaare Keskkooli. Ta lõpetas 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kirjanduse eriala. Hiljem oli ta Keele ja Kirjanduse Instituudis aspirant.

Töökäik
-------

Viiding on töötanud Türi ajalehe Leek põllumajandusosakonnas, Rahva Hääle kirjandus- ja kunstiosakonna juhatajana, nädalalehe Televisioon vastutava toimetajana ning firma Kodamu pressigrupi juhatajana.

Ta oli 1984–1986 vabakutseline ajakirjanik.

Aastal 1991. aastal asutas ta koos mõttekaaslastega ajakirjandusfirma Viser ning oli selle esimene tegevdirektor. Firma tegutses kuni aastani 1994.

Looming
-------

Viiding on avaldanud üle 1000 artikli, arvustuse ja olukirjelduse ning üle 70 luuletuse.

### Hävitatud teose lugu

Dokumentaaljutustus "Herman Kuning" (1982) sai kaks aastat enne ilmumist (1980) Baltimaade publitsistikavõistlusel auhinna. See oli jutustus Eesti NSV esimese sõjajärgse kolhoosi asutamisest Valjalas ning selle esimehe Herman Kuninga saatusest. Lugu oli niivõrd tõetruult pandud kirja, et selle trükk hävitati EKP KK korraldusel ning ilmus ainsa säilinud eksemplari järgi alles 1997. aastal Saare maakonna päevalehes Meie Maa.

Valjalas kogutud rikkalike ülestähenduste ja raadiolindistuste alusel kirjutas Bernhard Viiding koos Kaarel Kilveti ja Juhan Saarega ka näidendi "Kuning Herman Esimene" mida etendati aastatel 1987–1989 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris menukalt üle 100 korra.

Teoseid
-------

* 1982 "Herman Kuning" (dokumentaaljutustus)
* 1987 "Kuning Herman Esimene" (näidend)
* 1998 "Tähe tüdruk" (luulekogu)
* 1998 "Laev kaindlus" (luulekogu)
* 1999 "Katsu ilma kartsata elu peale minna" (luulekogu)
* 2000 "Punane must" (luulekogu): võtab kokku tema arusaamad elust ja maailmast.[*viide?*]

Liikmesus
---------

1961. aastast oli ta Eesti Ajakirjanike Liidu liige, 1999. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige.

Ta kuulus NLKP-sse.

Isiklikku
---------

Bernhard Viidingu hüüdnimi oli *Pärni*.

Tema abikaasa oli kirjanik ja kirjanduskriitik Ine Viiding (1933–1990). Tema tütar on kirjandusteadlane Taive Viiding, pärast abiellumist Taive Särg.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. aprill 2016. Vaadatud 27. aprillil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Viiding, Bernhard. Herman Kuning ehk sõjajärgse Eesti esimese kolhoosi asutamise lugu. Õhtuleht, 3. august 1997.
Wuhani Viroloogia Instituut
**Hiina Teaduste Akadeemia Wuhani Viroloogia Instituut** (hiina keeles 中国科学院武汉病毒研究所, *pinyin*'is *Zhōngguó Kēxuéyuàn Wǔhàn Bìngdú Yánjiūsuǒ*) on Wuhanis asuv Hiina Teaduste Akadeemia viroloogia ja immunoloogia uurimisinstituut.

1956. aastal rajati Wuhanis **Wuhani Mikrobioloogia Instituut**, mis 1978. aastal nimetati ümber Wuhani Viroloogia Instituudiks. 2015. aastal valmis instituudis Prantsuse inseneride kaasabil 4. taseme biokaitse labor maksumusega 300 miljonit jüaani (44 miljonit USA dollarit), mis oli Hiina esimene 4. taseme biokaitse labor. Labor rajati sinna, kuna instituut tegeles ohtlike viiruste (nagu nt SARS, H5N1, Jaapani entsefaliit, dengepalavik jt) uurimisega. 2018. aastal avati 4. taseme labor ka Harbini linnas.

Koroonaviiruste uurimine
------------------------

2005. aastal avaldati uurimus, kus osalesid ka Wuhani Viroloogia Instituudi teadlased, milles leiti, et SARS viiruste looduslikuks reservuaariks on sagarninalased (*Rhinolophidae*), kes on nahkhiirte sugukond.

Detsembris 2019 tuvastati Wuhanis kopsupõletiku juhtumid, mis olid seotud senitundmata koroonaviirusega. Instituudis võrreldi viiruse geneetilisi järjestusi nende kollektsiooniga ja leiti see olevat 96% sarnane Yunnani provintsist tuvastatud nahkhiirte koroonaviirusega RaTG13.

Veebruaris 2020 teatas The New York Times, et Hiina Viroloogia Instituudi viroloogid (uurimisrühma juht Shi Zhengli) esitasid uue koroonaviiruse (SARS-CoV-2) genoomse järjestuse, sisestasid selle teadlastele avalikult kättesaadavatesse andmebaasidesse ja avaldasid sellel teemal ajakirjas Nature artikli.

Kuna laboris on uuritud koroonaviirusi ja ülemaailmne koroonapandeemia sai alguse Wuhanist, siis viis see vandenõuteooriateni, mille kohaselt sai pandeemia alguse sealt laborist välja pääsenud viirusest. Neid väiteid on uuritud, kuid üldine konsensus on, et see on äärmiselt vähetõenäoline.

Viited
------

1. ↑  Li, Wendong; Shi, Zhengli; Yu, Meng; Ren, Wuze; Smith, Craig; Epstein, Jonathan H; Wang, Hanzhong; Crameri, Gary; Hu, Zhihong; Zhang, Huajun; Zhang, Jianhong; McEachern, Jennifer; Field, Hume; Daszak, Peter; Eaton, Bryan T; Zhang, Shuyi; Wang, Lin-Fa (28. oktoober 2005). "Bats Are Natural Reservoirs of SARS-Like Coronaviruses". *Science*. 310 (5748): 676–679. Bibcode:2005Sci...310..676L. doi:10.1126/science.1118391. PMID 16195424. S2CID 2971923.

Välislingid
-----------

* Wuhani Viroloogia Instituudi koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib bioloogia mõistest; meditsiini mõiste kohta vaata artiklit Elumus* |

---

**Ellujäämus** ehk **elumus** on populatsioonidünaamikas mingi ajaperioodi jooksul või välise mõju tagajärjel ellu jäänud (taksoni) isendite suhteline hulk. Mõistet kasutatakse sageli populatsiooni ellujäämusest rääkides, kusjuures harilikult on seda siis vaadeldud sugude ja vanuseklasside kaupa eraldi. Pärast mingit ajaperioodi (tavaliselt ebasoodne aastaaeg) väljendatakse populatsiooni ellujäämust protsentides.

Selgrootute ja alamate selgroogsete ellujäämuskõver on enamasti hüperboolne, sest varases elujärgus on nende suremus väga suur, vanuse kasvades see märgatavalt aeglustub. Mõnel liigil võib kõver olla ka lineaarne, näiteks hüdral. Imetajate ellujäämuskõver on seevastu hoopis väiksema langusega, sest järglasi on vähem ja nende eest hoolitsetakse rohkem.

Vaata ka
--------

* Suremus

Allikas
-------

* *Ökoloogialeksikon*. (1992)./ koost. Masing, V. Eesti Entsüklopeediakirjastus : Tallinn, lk 43.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnast; haldusüksuse kohta vaata artiklit Wuhan Shi* |

---

**Wuhan** on linn Hiinas, Hubei provintsi ja Wuhan Shi keskus.

Wuhan asub Jangtse ääres Hani jõe suudmes.

Wuhani ühendab Guangzhouga alates 2009. aasta detsembrist maailma kiireim kiirrongiliin. Ekspressliini keskmine sõidukiirus on 313 km/h. 922 km vahemaa läbitakse 2 tunni ja 57 minutiga.

Wuhanis on USA ja Prantsusmaa konsulaat. Avamisel on Lõuna-Korea konsulaat.

Ajalugu
-------

Wuhani alal elasid inimesed juba 3000 aastat tagasi.

Linn on moodustatud kolmest varasemast linnast (Wuchang, Hankou ja Hanyang). Sellest tuleb ka linna nimi: esimene silp sümboliseerib esimest linna ja teine silp kaht ülejäänud linna. Ametlikult ühendati need kolm linna Wuhaniks 1927, aga mitteametlikult kasutati nime "Wuhan" juba sajandeid varem.

Hani dünastia ajal oli Wuhani alal üsna suur jõesadam. 208.-209. aasta talvel toimus Wuhani kandis Punaste kaljude lahing, mis pani aluse Hani dünastia lõppemisele. Selle aja paiku hakati ehitama linnamüüre, et kaitsta Hanyangi (206) ja Wuchangi (223). Aastal 223 valmis Wuhanis Kollase kure torn, mis on üks Wuhani sümboleid ja iga kord pärast hävimist taastatud.

Mongolite võimu ehk Yuani dünastia ajal ülendati Wuhan provintsi pealinnaks.

Umbes 1700. aastaks tõusis Hankou Hiina suuruselt 4. kaubanduskeskuseks.

Sild üle Jangtse Wuhanis
1911. aastal toimus linnas Wuchangi ülestõus, mis kukutas Qingi dünastia.

Wuhan oli 1920. aastatel Guomindangi valitsuse pealinn.

1938 toimus Wuhanis ja selle ümberkaudsetel aladel Wuhani lahing, milles 350 000-meheline Jaapani armee võitis 1,1 miljoni mehelist Hiina armeed ning vallutas Wuhani ja selle ümbruse. Kuid sealjuures kaotas Jaapan 140 000 meest, mistõttu see jäigi Jaapani viimaseks oluliseks territoriaalseks vallutuseks Hiinas ja Jaapani plaan okupeerida kogu Hiina kukkus täielikult läbi.

1967. aasta juulis toimus Kultuurirevolutsiooni käigus Wuhani intsident, mille käigus kindral Chen Zaidao ja tema juhitav organisatsioon Miljon kangelast keeldus allumast Pekingist tulnud käskudele ja astus Wuhani enda kontrolli alla saamiseks konflikti kohaliku Punakaardiga. Kummaski vaenupooles oli umbes pool miljonit liiget ja sõjategevuses hukkus umbes tuhat inimest. Peking saatis kohale ülekaalukad väeüksused, mistõttu Chen alistus tingimusteta. Chen tagandati, kuid 1972 rehabiliteeriti ja arvati 1978 Hiina KP Keskkomiteesse.

18.–27. oktoobril 2019 toimusid Wuhanis 2019. aasta sõjaväelaste maailmamängud.

Detsembris 2019 sai Wuhanist alguse 2019.–2020. aasta koroonapandeemia.

Linnas asub Wuhani Viroloogia Instituut.
Åsa Larsson (2010)
**Åsa Elena Larsson** (sündinud 28. juunil 1966 Uppsalas) on Rootsi jurist ja kirjanik.

Elukäik
-------

Larsson kasvas üles Põhja-Rootsis Kirunas, kuhu tema perekond kolis kui ta oli 4-aastane. 

Ta õppis Uppsala Ülikoolis õigusteadust ning on töötanud maksujuristina. 

2003. aastal ilmus tema esikteos, kriminaalromaan "Solstorm" ("Päikesetorm"), kus maksujurist Rebecka Martinsson lahendab Kirunas toime pandud mõrvamüsteeriumit. Raamat sai bestselleriks ning pälvis Rootsi kriminaalromaanikirjanikke ühendavalt organisatsioonilt Svenska Deckarakademin aasta debüütromaani auhinna. Seda on Rootsis müüdud üle 350 000 eksemplari. 2004. aastal ilmunud Martinssoni sarja teine raamat "Det blod som spillts" ("Veresüü") pälvis parima rootsi kriminaalromaani auhinna. Sama auhinna sai ka Martinssoni sarja viies ja viimane raamat, 2012. aastal ilmunud "Till offer åt Molok".

2006. aastal pälvis ta ametiühingu Vision välja antava Rootsi aasta kirjaniku auhinna. Valik sünnib ametiühingu liikmete seas läbi viidava hääletamise tulemusel. 

2007. aastal tehti "Päikesetormi" põhjal samanimeline film, kus peaosa mängis Poola–Rootsi näitleja Izabella Scorupco. 

Rebecka Martinssoni ainetel on tehtud ka teleseriaal. 2017. aastal oli Rootsi kanali TV4 eetris sarja esimene hooaeg ning 2020. aastal teine hooaeg. Mõlema hooaja jooksul näidati 8 osa, kokku on tehtud 16 osa. 

Aastatel 2014–2018 kirjutas Larsson koos Ingela Korselliga kümneosalise 9–12 aastastele lastele mõeldud põnevuslugude sarja "PAX".

Isiklikku
---------

Larssonil on kaks last ja ta elab Mariefredis.

Tema isapoolne vanaisa Erik Larsson oli suusataja ning esindas Rootsit 1936. aasta olümpiamängudel, kus võitis kuldmedali ja pronksmedali.

Bibliograafia
-------------

### Romaanid

* 2003 – "Solstorm" (eesti keeles "Päikesetorm", tõlkinud Maarja Aaloe, Varrak, 2015)
* 2004 – "Det blod som spillts" (eesti keeles "Veresüü", tõlkinud Maarja Aaloe, Varrak, 2016)
* 2006 – "Svart stig"
* 2008 – "Till dess din vrede upphör"
* 2012 – "Till offer åt Molok"

### PAX-sari

* 2014 – "Nidstången" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Loitsusau", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2014)
* 2014 – "Grimmen" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Sünk", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2015)
* 2015 – "Mylingen" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Kummituslaps", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2015)
* 2015 – "Bjäran" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Kratt", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2015)
* 2015 – "Gasten" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Lummutis", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2016)
* 2016 – "Näcken" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Näkk", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2016)
* 2016 – "Pestan" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Katkuhaldjas", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2017)
* 2017 – "Vitormen" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Hõbemadu", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2017)
* 2017 – "Maran" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Luupainaja", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2018)
* 2018 – "Draugen" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Kodukäija", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2019)
**Grigori Nikolajevitš Savvinov** (vene keeles Григорий Николаевич Саввинов; sündinud 20. novembril 1957 Verhneviljuiski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi geokrüoloog ja rakendusökoloog, igikeltsa uurija; bioloogiadoktor.

Ta on 2011. aastast Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli Põhja rakendusökoloogia teadusliku uurimisinstituudi direktor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on geokrüoloogia, igikeltsa ökoloogia, geoökoloogia ja Põhja rakendusökoloogia.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1980. aastal Jakutski Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geograafina ja 1987. aastal NSV Liidu TA SO Jakuudi filiaali aspirantuuri.

Ta kaitses 1997. aastal NSV Liidu TA SO üldbioloogia instituudis kandidaadikraadi väitekirjaga "Гидротермический режим мерзлотных лугово-черноземных почв при осенних влагозарядковых поливах". 2006. aastal kaitses ta bioloogiadoktori kraadi väitekirjaga mullateaduse alal "Эколого-почвенные основы рационального использования и восстановления нарушенных земель криолитозоны Якутии" (doktoritöö juhendajad bioloogiadoktor Dmitri Savvinov ja geoloogia-mineraloogiadoktor Juri Šumilov ).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Григорий Николаевич Саввинов. s-vfu.ru
2. 1 2  Григорий Николаевич Саввинов. s-vfu.ru

Välislingid
-----------

* Саввинов Григорий Николаевич. scholar.google.ru
**Bernhard von der Borch** (ka *Bernd*, *Bernt*, *Berndt*, *Berent*, *Bernth* ja *Bernhardus*; suri 1488. aasta alguses) oli Liivi ordu maameister 1471–1483.

Bernhardi vanemad olid Friedrich von der Borch ja Alvert von Breithausen. Tema suguvõsa pärines Rüthenist Soesti linna lähedalt Vestfaalist ja põlvnes Münsteri piiskopi ministeriaalidest. Borchid valitsesid Vestfaalis mitmeid linnuseid.

1432. aastal on Borchi esmamainitud veel Vestfaalis ilmikuna olevana, 1451. aastal oli ta aga rüütelvennaks Rakveres. 1470. aasta lõpus sai temast Aluliina komtuur ja kui Liivi ordu maamarssal Lubbert von Varssem järgmise aasta juunis või juulis suri, sai Borchist tema järglane. 

Borch oli Liivi ordus ulatuslikke tsentraliseerivaid reforme läbi viinud ordumeistri Johann Waldhaus von Heerse (võimul 1470–1471) vastase opositsiooni juhte ning saavutas pärast tolle kukutamist 1471. aasta oktoobris enda ordumeistriks kinnitamise. Ta tühistas kohe oma eelkäija palju rahulolematust tekitanud reformid ning andis võtmepositsioonid ordus oma mõttekaaslastele. 1472. aasta alguses kinnitas Borchi ordumeistrina ka Saksa ordu kõrgmeister. 

Borch suutis ordu positsiooni Liivimaal tunduvalt tugevdada ning 1480. aastate alguses püüdis ta Riia peapiiskopkonda ja Riia linna täielikult ordule allutada. Peale selle otsustas ta 1480. aastal alustada sõda Pihkva vürstiriigiga, sealjuures võis ta loota Leedu heatahtlikule neutraliteedile. Sõda (1480–1481) osutus siiski ebaõnnestunuks: Moskva suurvürstiriigi väed saabusid Pihkvale appi ning mõlema poole saavutused piirdusid vastase maa laastamisega, kusjuures Liivimaad rüüstati vägagi rängalt. Nii sõlmiti 1481. aastal piirimuutusteta rahu ning rahulolematus Borchi suhtes kasvas. 1483. aastal oli ta sunnitud ordumeistri kohalt lahkuma. Pärast seda oli ta lühikest aega taas Aluliina komtuur.

Borchi nõbu Simon von der Borch oli aastatel 1477–1492 Tallinna piiskop, tema sugulased Eberhard ja Friedrich von der Borch olid aga Liivi ordu liikmed. Veel üks sugulane, Johann von der Borch, kuulus aga Hollandis resideerivate Saksa ordu rüütelvendade sekka.

Kirjandus
---------

* Alexander Baranov, "Der livländische Ordensmeister Bernd von der Borch (1471–1483): Politiker und Stratege?" Magistritöö Berliini Vabas Ülikoolis, 2013.
* *Die Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 95 (lk 130–132).
* Bergmann, Gustav (1776). *Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen*. Leipzig: Im Schwickertschen Verlage. Lk-d lk. 29–30.

Välislingid
-----------

* Russow, Balthasar: Nye Lyfflendische Chronice, Rostock 1578

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Gerhard von Issum** | **Aluliina komtuur**1470–1471 | Järgnev**Johann von Seelbach** |
| Eelnev**Lubbert von Varssem** | **Liivi ordu maamarssal**1471 | Järgnev**Konrad von Herzenrode** |
| Eelnev**Johann Waldhaus von Heerse** | **Liivi ordumeister**1471–1483 | Järgnev**Johann Freitag von Loringhofe** |
| Eelnev**Wennemar von Fürstenberg** | **Aluliina komtuur**1484 | Järgnev**Wessel von Strünkede** |
**Çankırı provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provintsi keskus on Çankırı.

Haldusjaotus
------------

* Atkaracalar
* Bayramören
* Çankırı
* Çerkeş
* Eldivan
* Ilgaz
* Kızılırmak
* Korgun
* Kurşunlu
* Orta
* Şabanözü
* Yapraklı

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Çankırı provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
**Berni kanton** (saksa keeles *Kanton Bern*, prantsuse keeles *Canton de Berne*) on kanton Šveitsi keskosas.

Berni kanton on nii pindalalt (Graubündeni kantoni järel) kui ka elanike arvult (Zürichi kantoni järel) Šveitsi kantonite seas teisel kohal. Kantoni kõrgeim punkt on Finsteraarhorn (4273 m).

Kantoni ametlikud keeled on saksa ja prantsuse keel. Saksakeelne enamus räägib šveitsisaksa keele Berni murdeid (*Bärndütsch*) ning teisi šveitsisaksa murdeid. See on enamasti kõnekeel, kirjutamiseks kasutatakse tavaliselt saksa kirjakeele Šveitsi normi (kuigi eksisteerib ka Berni murretes kirjandus).

Kantoni mitteametlik hümn on "Berner Marsch".

Haldusjaotus
------------

Berni kanton jaguneb 5 halduslikuks piirkonnaks: Bern-Mittelland, Berner Jura, Emmental-Oberaargau, Oberland ja Seeland. Piirkonnad jagunevad 10 ringkonnaks. Ringkondades on kokku 388 valda.

* Berni kantoni piirkonnadBerni kantoni piirkonnad
* Berni kantoni ringkonnadBerni kantoni ringkonnad

Viited
------

1. ↑  Federal Statistical Office, vaadatud 28.08.2019.

Šveitsi kantonid

Aargau **·**  Appenzell Ausserrhoden **·**  Appenzell Innerrhoden **·**  Basel-Landschaft **·**  Basel-Stadt **·**  Bern **·**  Fribourg **·**  Genf **·**  Glarus **·**  Graubünden **·**  Jura **·**  Luzern **·**  Neuchâtel **·**  Nidwalden **·**  Obwalden **·**  Schaffhausen **·**  Schwyz **·**  Solothurn **·**  Sankt Gallen **·**  Ticino **·**  Thurgau **·**  Uri **·**  Valais **·**  Vaud **·**  Zug **·**  Zürich
**École des Beaux-Arts** ehk Kaunite Kunstide kool on kunstikool Prantsusmaal. 

Termin *École des Beaux-Arts* kehtib tegelikult mitmele kunstikoolile Prantsusmaal, kuid neist kuulsaim on Pariisis asuv *École Nationale Superieure des Beaux-Arts*. Eestikeelses kirjanduses peetakse reeglina silmas seda kooli ja ka see artikkel keskendub samale asutusele.

Kooli ajalugu
-------------

École des Beaux-Arts asutati 1648. aastal osana Prantsuse Kaunite Kunstide Akadeemiast kardinal Jules Mazarini poolt. Eesmärgiks oli pakkuda esmaklassilist joonistamise, maalimise, skulptuuri, graafika ja arhitektuuriõpet. Kool allus algselt Louis XIV valitsuse käskudele, kelle huvides oli, et kool toodaks kunstnikke, kes dekoreeriksid paleesid ning maaliksid kuninglikku perekonda, kuid saavutas suurema iseseisvuse Napoleon III ajal 1863. aastal. Kooli õpetamise põhimõtted olid ranged, eeskujuks Kreeka ning Rooma antiikkunsti traditsioon. 
Akadeemia koosnes maali- ja skulptuuriakadeemiast ning arhitektuuriakadeemiast. 1968.aastal eraldati arhitektuuriakadeemia.

Koolis on õppinud mitmed Eesti kunstnikud.

Vaata ka
--------

* *Beaux-Arts* uusbarokne arhitektuur
**Grigori Nekrassov** (sündinud 11. juulil 1950 Velikije Lukis Venemaal) on Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Grigori Nekrassov on teenistuja poeg.

1967. aastal lõpetas Nekrassov Tallinna 31. Keskkooli, 1972 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikainsenerina ja 2002 Tartu Ülikooli insener-pedagoogi erialal. 1997. aastal kaitses ta TTÜ-s tehnikamagistri kraadi ning 2004 doktorikraadi infotehnoloogias väitekirjaga "Integreeritud ja tehisintellekti kasutamisel põhinev projekteerimiskeskkonna arendus tehnoloogiliste rakiste raalprojekteerimiseks" (Tallinn, 2004).

Nekrassov oli 1972–88 TPI mehaanikateaduskonna vaneminsener ja 1988–2005 teadur. 2005-2010 oli ta masinaehituse instituudi teadur.

Teadustöö
---------

Grigori Nekrassovi peamised uurimisvaldkonnad on raalprojekteerimine masinaehituses, raalintegreeritud tootearendus, automaatika ja tööstustehnoloogia. Ta on avaldanud üle 20 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Development of an intelligent integrated environment for computer-aided design of work-holders (kaasautor R. Küttner). // Proceedings NordDesign 2002. Trondheim, Norway, 2002
* The modelling design space for CAD Systems (kaasautor R. Küttner). // Annals DAAAM 2003. Vienna 2003
* Applying CBR for design (kaasautor L. Portjanski). // Proceedings 5th International Conference DAAAM Baltic. Tallinn, 2006
* Knowledge representation for subassembly desining using CBR methodology (kaasautor L. Portjanski). // Virtual and Rapid Manufacturing: Advanced Research in Virtual and Rapid Prototyping. Portugal, Leiria 2007

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 471

Välislingid
-----------

Grigori Nekrassov Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Bernhard von Gudden
**Johann Bernhard Aloys von Gudden** (7. juuni 1824 Kleve – 13. juuni 1886) oli saksa psühhiaater.

1848 lõpetas ta Halle ülikooli doktorikraadiga ja asus internina tööle Siegburgi hullumajas, mida juhatas Carl Wigand Maximilian Jacobi (1775–1858). 1851–1855 töötas von Gudden psühhiaatrina Badenis asuvas Illenau hullumajas. 1855–1869 oli ta Werneckis asuva hullumaja direktor. 1869–1872 oli ta Zürichi ülikooli psühhiaatriakliiniku ("Burghölzli") direktor ja ühtlasi psühhiaatriaprofessor. Pärast seda oli ta Müncheni ülikooli psühhiaatriaprofessor.

Von Gudden tegi palju avastusi neuroanatoomia vallas. Sellest kõige olulisemana kaardistas ja kirjeldas ta kraniaal- ja nägemisnärvide närvivõrkude neuroanatoomilisi keskusi, ühendusteid ja ühendussõlmi. Ta töötas välja mikrotoomi, seadme, millega patoloogilistel uuringutel aju osadeks lõigata.

Teiste hulgas kuulus tema hooldamise alla tulevane Baieri kuningas Otto.

Vaimuhaiglate direktorina pooldas von Gudden võimalikult väheste piirangute seadmist patsientidele, vaimuhaigete inimlikku kohtlemist, patsientide omavahelist sotsiaalset suhtlemist ja eriväljaõppega meditsiinilise personali kasutamist. Neid seisukohti peeti uuenduslikeks, kui mitte revolutsioonilisteks.

Bernhard von Gudden diagnoosis Baieri kuninga Ludwig II vaimuhaiguse, mis muutis ta valitsemisvõimetuks ja õigustas tema paigutamise eestkoste alla. 13. juunil 1886 hukkusid nii Gudden kui Ludwig ebaselgetel asjaoludel Starnbergi järves. See oli ametlikult õnnetusjuhtum (kuningas uputas põgenemiskatsel dr. Guddeni ja külmas vees jäi tema süda seisma), kuid nad võidi mõlemad mõrvata. Tänapäevani on nende surma asjaolud saladuseks jäänud.

Ludwigi surma järel sai Baieri kuningaks Otto. On neid, kes arvavad, et Otto ei saanud kuni surmani 1916. aastal arugi, et ta kuningaks oli saanud.

Pärast von Guddeni surma kogus tema väimees psühhiaater Hubert von Grashey tema tööd kokku, toimetas need ja andis 1899 välja.
**Christian Louboutin** (sündinud 7. jaanuaril 1946 Pariisis) on Prantsuse moelooja. Tema loomingu signatuuriks on punaseks lakitud taldadega jalanõud.

Varasem elu
-----------

Christian Louboutin sündis ja kasvas Pariisis. Lapsena tundis ta end kogu aeg kõrvalejäetuna, kuna võrreldes pereliikmetega oli tal palju tumedam nahk. Hiljem sai ta teada, et tema pärisisa on hoopis egiptlane. Tulevane disainer visati koolist kolm korda välja ning 12-aastaselt põgenes ta kodust. Ta väidab, et Sophia Loren aitas tal selle otsuseni jõuda. Ühes telesaates tutvustas Loren oma õde, kes lahkus koolist 12-aastaselt ja 50-aastaselt sai kraadi. "Kõik plaksutasid! Ja ma mõtlesin, et kui ma hakkan seda kahetsema, saan ma vähemalt olla nagu Sophia Loreni õde!"

Karjäär
-------

Juba teismelisena joonistas Louboutin kingi. Esimene töö oli tal Folies Bergères, kus ta assisteeris esinejaid lava taga. Tema kirg kingade vastu sai alguse 1976. aastal Aafrikas, kui ta külastas Riikliku Kunstimuuseumi Aafrika ja Okeaania ekspositsiooni. Seal keelati naistel kanda teravate kontsadega kingi, kuna see pidavat kahjustama põrandat. Ta soovis luua midagi, mis rikuks reegleid ja tekitab naistes enesekindla ja jõulise tunde. Louboutin läks tagasi Egiptusse ning naasis Pariisi 1981. aastal, kus esitas enda loodud kingade portfoolio. Temast sai praktikant Roger Vivier' ateljees. Pärast seda disainis ta kingi Chanelile, Yves Saint Laurentile ja Maud Frizonile. 1991. aastal avas ta oma kingasalongi Pariisis. Printsess Caroline Monacost oli poe esimene külastaja. Printsess kiitis ajakirjanikele poodi väga ning Louboutini bränd sai kohe tuntuks. Tema disainitud kingi on kandnud paljud kuulsused, näiteks Madonna, Jennifer Lopez, Britney Spears, Tina Turner jne. Praegu on Louboutin üks kõige otsitumaid kingabrände maailmas.

Kingad
------

Louboutin tõi stiletod tagasi moodi, disainides kontsad 12 cm kõrguseks või veel kõrgemaks. Ta ütles, et tema eesmärk on muuta naine seksikamaks, ilusamaks ning näidata jalgu nii sihvakana kui võimalik. Tänapäeval disainib ta ka madalama kontsaga kingi. Louboutini disaini tuntakse just punaseks lakitud taldade tõttu. Tema punase värvikood on Pantone 18-1663 TPX.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Norra asulast; valla kohta vaata artiklit Åsi vald; kihelkonna kohta vaata artiklit Åsi kihelkond; Rootsi Krokomi valla asula kohta vaata artiklit Ås (Krokom); Helsingi asumi kohta vaata artiklit Harju (Helsingi)* |

---

**Ås** on asula (tiheasustusega paikkond) Norras Vikeni maakonnas 30 km Oslost lõunas, umbes 12 km Drøbakist idas ja umbes 8 km Ski'st lõunas, Åsi valla keskus.

Pindala on 4,75 km², elanike arv 10 766, rahvastiku tihedus 2267 in/km² (andmed seisuga 1. jaanuar 2018). Elanikkond moodustab veidi üle poole Åsi valla elanikkonnast.

Åsis on Åsi raudteejaam (Østfoldbaneni lääneharul), Åsi keskkool ning Norra keskkonna- ja bioteaduste ülikool. On tööstusettevõtteid (peamiselt puidutööstus). 

* Åsi raudteejaamÅsi raudteejaam
* Ski ja Ås 2005. aasta piiridesSki ja Ås 2005. aasta piirides
* Norra keskkonna- ja bioteaduste ülikoolNorra keskkonna- ja bioteaduste ülikool

Åsil on maanteeühendus Drøbakiga läänes ja Skiga põhjas (Fylkesvei 152), tee on ühenduses Oslosse viiva teega. Linnalähirong viib Oslosse ja Mossi.

Åsi raekoja on projekteerinud Sigurd Rage. Åsi kirik ehk Åsi peakirik (1867) on tellistest ja graniidist uusgooti stiilis kirik (arhitekt Jacob Wilhelm Nordan).

Nimi Ås tähendab 'küngas', asula on nime saanud madala künka järgi, millele on ehitatud kirik.

Viited
------

1. ↑  Tabell 1. Tettsteder. Folkemengde og areal, etter kommune. 1. januar 2018, ssb.no
2. 1 2 3 4  Store Norske Leksikon
Patria AMV XA-361 AMOS
**AMOS** (lühend inglise keelest *Advanced Mortar System*) on Soome Patria ja Rootsi Hägglundsi ühisprojektina välja töötatud soomustatud liikurmiinipilduja.

Arendus
-------

Patria töötas välja tagantlaetava 120 mm miinipilduja ning Hägglunds paigaldamiseks mõeldud torni. Tegu on uue põlvkonna miinipildujaga, mis on disainitud suure laskekiiruse saavutamiseks. Soome tellis 24 AMOS süsteemi Patria AMV kerele ning Rootsi 2 CV90 kerele.

Ülevaade
--------

AMOS on kaheraudne tagantlaetav miinipilduja, mida eristab tavapärastest miinipildujatest suurem tulejõud. Maksimaalne laskekiirus on 24 lasku minutis, mis saavutatakse tänu automaatsele laadimissüsteemile. Lisaks võimaldab süsteem sihtmärki tabada mitme miiniga samaaegselt (MRSI). Ideaaltingimustes saab sellega välja lasta kuni 14 miini ja enne oma asukohta vahetada kui need üheaegselt sihtmärki tabavad. Tavapärastest eestlaetavatest miinipildujatest eristab AMOS-t võimalus ka kuni 1500 m kaugusele otsetrajektooriga tulistada. Lisaks standardsele 120 mm miinidele on AMOS-ga võimalik lasta ka täppisjuhitavaid miine nagu näiteks Saab Bofors Dynamics'i poolt välja töötatud Stryx, millel on 5 km suurune laskekaugus.

AMOS on varustatud ka elektrooniliste sihtmärgi tuvastamise ning laskmissüsteemidega. Seetõttu on sellele lühike reageerimisaeg. Tule avamiseks kulub ca 30 sekundit ja positsioonilt lahkumiseks alla 10 sekundi.

AMOS torni soomus suudab meeskonda kaitsta mürsukildude ja kergetulirelvade tule eest. Lisaks on sõidukid varustatud ka tuuma-, bioloogiliste- ning keemiarelvade vastase kaitsega.

Miinipilduja torni saab paigaldada erinevatele soomustransportööridele ja lahingumasinatele. Rootslased on teinud ka katsetusi nende paigaldamiseks laevadele.

Variandid
---------

NEMO on AMOS'e kergem versioon, millel on ainult üks raud kuid samad ballistilised andmed (laskekiirus ca 10 lasku minutis) ja laskemoon. Versiooni töötas välja Patria ning see on kasutusel praegu Soomes ning Sloveenias.

Välislingid
-----------

* AMOS
* NEMO
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jäähokimängijast; Eesti näitleja ja laulja kohta vaata artiklit Valdo Peetri, Läti maletaja kohta Vladimirs Petrovs* |

---

Vladimir Petrov (2013)
**Vladimir Petrov** (vene keeles Владимир Владимирович Петров; 30. juuni 1947 Krasnogorsk – 28. veebruar 2017 Moskva) oli NSV Liidu jäähokikoondise ründaja.

Ta tuli jäähokis olümpiavõitjaks 1972. aastal Sapporos ja 1976. aastal Innsbruckis ning pälvis hõbemedali 1980. aastal Lake Placidis.

Maailmameistrivõistlustel saavutas Petrov 9 kuldmedalit: 1969–71, 1973–75, 1978, 1979 ja 1981. Nendele lisandus hõbemedal 1972. ja pronksmedal 1977. aastast. Euroopa meistrivõistlused olid maailmameistrivõistlustega ühendatud, aga arvesse läksid ainult tulemused Euroopa meeskondade vahel. Euroopa meistrivõistlustel saavutas Petrov 8 kuldmedalit: 1969, 1970, 1973–75, 1978, 1979 ja 1981. Neile lisandusid hõbemedalid 1971 ja 1972 ning pronksmedal 1977. Aastail 1973, 1977 ja 1979 valiti ta MM-i parimaks ründajaks.

NSV Liidu meistriks jäähokis tuli Petrov astail 1969–81 11 korda. Kolmel korral saavutas ta hõbemedali (1969, 1974 ja 1976), teistel aastatel võitis. Karikavõistlused võitis ta viis korda: 1968, 1969, 1973, 1977 ja 1979. Sellele lisandus karikafinaali jõudmine 1976.

Petrov oli viis korda NSV Liidu jäähokimeistrivõistluste resultatiivseim mängija: 1970, 1973, 1975, 1978 ja 1979. See oli omal ajal rekordiline saavutus, kuid Sergei Makarov oli 1980-ndatel 9 korda NSV Liidu jäähokimeistrivõistluste resultatiivseim.

Petrov mängis ainult kolmes klubis: 1965–67 Krõlja Sovetovis, 1967–81 AKSK-s ja 1981–83 Leningradi ASK-s. AKSK-s ja NSV Liidu koondises moodustas ta ründekolmiku koos Boriss Mihhailovi ja Valeri Harlamoviga.

Petrov oli 22. maist 1992 kuni 8. aprillini 1994 Venemaa hokiföderatsiooni president.

Aastal 2006 valiti ta IIHF-i Kuulsuste Halli liikmeks.

Viited
------

1. 1 2  "Легендарный хоккеист Владимир Петров умер в возрасте 69 лет". *championat.com* (vene). 28.02.2017.
Tänav Ærøskøbingis
**Ærø** on saar Läänemeres, mis kuulub Taanile. See asub Väike-Beldi lõunaotsas, Fynist lõunas, ja kuulub Fyni maakonda. Saare pindala 88 km². Saarel elab 6863 inimest (1. jaanuari 2006 seisuga). Saarel on kolm linnalist asulat: Marstal, Ærøskøbing ja Søby, ning 14 küla.

Ærø on 30 km pikk ja 6 km lai. Maastik on künklik.

Saare peamine sadam ja majanduskeskus on Marstal, kus viimase rahvaloenduse andmeil elas 2120 inimest.

Ærøs on suur päikeseenergiajaam, mille paneelide pindala on 33 360 m², mis suudab katta 50% Marstali ja Ommeli soojusvarustusest.

Ajalugu
-------

Arheoloogilistel kaevamistel on leitud tõendeid asustusest saarel enne 8000 eKr. Saarel leidub palju muinaskalmeid ja dolmeneid.

Halduslikult oli saar sajandeid jagatud mitmesse ossa, mille omanikud ja kogu haldusjaotus muutus tihti. Sel põhjusel tekkis sellele mitte kuigi suurele saarele kaks linna. Samuti õhutas see saareelanike seas salakaubavedamist. 1629 põles Ærøskøbing maha ega saavutanud enam kunagi endist suurust.

Alates 1750 on kogu saar üks omavalitsusüksus.

Välislingid
-----------

* Ærø turismiportaal

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ærø** |
**Isokvant** (inglise *isoquant*) tähendab majandusuuringutes kõverat, mis kajastab erinevate tegurite kombinatsioone.

Selle edasiarendus – ***isokvantanalüüs*** – on vaatlusandmete statistilise töötlemise meetod, mis sisaldab dispersioon-, regessioon- ja klasteranalüüsi elemente.

Isokvantanalüüs
---------------

Iga vaatlusobjekt on paljuaspektiline (omab mitmeid tunnuseid). Isokvantanalüüs kujutab endast tunnus-kombinatsioonide vaheliste seoste uurimist. Vastavalt uuringu eesmärgile jaotatakse tunnused argument- ja resultaattunnusteks. Argumenttunnuste ruum dekomponeeritakse nn *seisundklastriteks* ***C(X)***. Igale seisundklastrile ***C(X)*** vastab resultaattunnuste regressioonfunktsioon ***M(Y)***. Naaber-seisundklastrite regressioonfunktsioone ühendav kõver on isokvant ehk isokõver.

Saadud isokvantide parved on kasutajasõbralikud. Neid on edukalt kasutatud mitmesugustes ökoloogilistes, tehnoloogilistes ja meditsiinilistes uuringutes.

Kirjandust isokvantanalüüsist
-----------------------------

* Isoquanta Models, their Architecture and Application. 1988. *(Toimet. Martin, J. Tevet, J.-T. Õunapuu, E.). Estonian Acad. Sci. pp. 108.* Tallinn.
* Tevet, J.-T. Rätsep, Ü. 1988. The architecture of the isoquanta methods. – *Isoquanta Models, their Architecture and Application, 8-18*. Tallinn.
* Tevet, J.-T. Käbi, A. 1990. Isoquanta method for analyzing technological data. – *Proc. of Conference on Cellural Concrete, 61-63*. Bratislava.
* Tevet, J.-T. Mäemets, A. 1985. Isoquanta and the structure of interelations between lake characteristics obtained by their means. – *Proc. Estonian Acad. Sci. Biol. 34 (1985), N 2, 94-111*.
* Planken, A. Tevet, J.-T. 1984. Ühest uuest meetodist meditsiiniliste andmete töötlemiseks. – *N. Eesti Tervishoid, Nr. 4, 264-268*.