recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
MTÜ Rääma Noorte Ühing Noorus (edaspidi Nooruse Selts) on vabatahtlik mittetulundusühing, mis ühendab kultuuri- ja kogukonnakeskuses Nooruse Maja tegutsevaid mittetulundusühinguid, seltse, klubisid ja huvialaringe.   

Seltsi põhiülesandeks on tegevuse korraldamine Nooruse Majas ja ruumide haldamine koostöös Pärnu Linnavalitsusega.

Ajalugu
-------

Rääma Noorte Ühing Noorus asutati Pärnus 14. oktoobril 1923. Ühingu esimeheks (kuni ühingu likvideerimiseni 1940. aastal) sai Johann Enno ning esimesse juhatusse kuulusid Karl Blumenfeldt (Tali), Juhan Jaanson, Ilmar Blumenfeldt (Lume), Leonid Blumenfeldt ja Richard Juhanson (Saunpere).   

Ühingu eesmärgiks oli pakkuda Rääma linnaosa noortele harivaid ja sportlikke tegevusi vaba aja veetmiseks. Aastal 1933 ostis ühing maja aadressil Roheline 1b ning samale krundile ehitati paari aastaga vabatahtlike ja toetajate abiga seltsimaja.  

1940. aastani toimus majas aktiivne seltsielu: tegutsesid lauluansamblid, muusika- ja spordiringid, näiteringis lavastati näidendeid. Töötas raamatukogu, korraldati harivaid loenguid, kursuseid, kontserte ja peoõhtuid.   

Nooruse ühing likvideeriti 1940. aastal 21. septembril. Kultuuri- ja seltsitegevus jätkus ühingu ehitatud majas ka nõukogude perioodil, kui hoone kandis Rääma rahvamaja, Pärnu II kultuurimaja, Pärnu rajooni kultuurimaja, Siimani maja ja alates aastast 1999 Nooruse Maja nime.   

MTÜ Rääma Noorte Ühing Noorus taasasutati 4.mail 1998. aastal koostöös Pärnu linnaga Nooruse Maja haldamiseks.

Tegevus
-------

Nooruse Selts haldab koostöös Pärnu Linnavalitsusega kogukonnakeskuse Nooruse Maja ruume ning korraldab seal kultuuri- ja seltsielulisi tegevusi. 
Selts koordineerib Pärnu Rahvaülikooli, laste ja täiskasvanute huviringide tegevust ning täiendõpet, teeb koostööd Eesti ja välismaiste füüsiliste ja juriidiliste isikute ning vabatahtlike organisatsioonidega. Lisaks korraldatakse vabaõhu- ja kultuuriüritusi, konverentse, seminare, nõupidamisi, näitusi, koolitusi jne.   

Üheks olulisemaks sündmuseks on alates 2017. aastast toimuv kogukonnaüritus Rääma Rahva Oma Päev.
**Elmar Saa** (sündinud 26. jaanuaril 1938 Kundas) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Elmar Saa on raudteelase poeg.

Lõpetas 1957 Tallinna Polütehnikumi metallide lõiketöötlemise erialal, 1963 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) õhtuse teaduskonna insener-mehaanikuna. Oli 1957–58 TPI metallide tehnoloogia kateedri laborant, 1958–59 vanemlaborant, 1959–61 õppetöökoja juhataja, 1961–71 eksperimentaaltöökoja juhataja, 1971–87 teadusliku uurimise sektori konstrueerimis-eksperimentaalosakonna juhataja ja projekti peakonstruktor, 1987–93 teadusosakonna konstrueerimisbüroo juhataja, 1993–97 TTÜ mehaanikainstituudi insener (lahkus töölt tervislikel põhjustel), 1973–75 ka TPI masinaehitustööstuse automatiseerimise kateedri ja 1975–77 peenmehaanika kateedri õppejõud.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: triboloogia, materjalide erosioon. Osales aastast 1963 A. Seppo luufiksaatorite ning nende kasutamiseks vajalike abiinstrumentide ning rakiste loomisel. Kvaliteetsete luufiksaatorite loojatele anti 1983 NSV Liidu Ministrite Nõukogu preemia (kollektiivis). 1970. aastail võttis osa meetodi loomisest materjalide erosiooni suhtes katsetamiseks tsentrifugaalkiirendi (ЦУК-3М) abil. 1976 töötati katsetulemuste alusel välja NSVL riiklik standard. 1977 anti meetodi loojaile (I. Kleis, H. Lepikson, Elmar Saa jt) riiklik preemia. Meetod müüdi ka Saksa DV ja Tšehhoslovakkia teadusasutustele.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 255, 435, 482–483, 501
* TTÜ arhiiv.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Helgi Oiderma** , ka nimekuju **Oidermaa** (5. mai 1929 Tallinn – 9. detsember 2004 Viljandimaa Uusna) oli eesti teleajakirjanik ja stsenarist.

1952.aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia zootehnikuna suurte sõraliste erialal. 

1961.aastal asus tööle koosseisulise korrespondendina Eesti Televisioonis .Esialgu oli ta ainus, kes kajastas eesti põllumajandust. Põllumajandussaadete toimetuses töötamise ajal kutsus ta ellu põllumajandusliku viktoriini "Kas teate...?" Hiljem töötas toimetajana propagandasaadete peatoimetuses ja meelelahutussaadetes toimetajana.

Helgi Oidermaa pakkus välja Telepoisi idee. Vallatu ja uudishimulik Telepoiss seikles ka mitmetes lastesaadetes Helgi Oidermaa stsenaariumi järgi. Hiljem sai Telepoisist Laste TV animeeritud maskott.

1965.aastal algas esimene igapäevaelu käsitlev seriaal, dokumentaaljutustus "Mis Koosta peres uudist?". Esimese saate stsenarist Rein Karemäe, edasi Helgi Oidermaa, režissöör Tõnis Kask. Nii viktoriini kui ETV esimese dokumentaaldraama «Mis Koosta peres uudist?» kirjutamise eest sai Helgi Oidermaa 1968. aastal ajakirjanike liidu preemia, ETV-le anti aga NSV Liidu rahvamajandussaavutuste näituse mälestusmedal ja aukiria. Viljaveski saatesarja, mis käsitles maaelu, põllumajanduse ja aianduse probleeme, toimetaja 1982 -1992

Pakkus välja tänaseni eetris oleva saate «Prillitoos» pealkirja,

Stsenaariumid
-------------

* Hübriid "Kuusiku" (1964) populaarteaduslik film

* Mis Koosta peres uudist ? (1965) teleseriaal
* Peegliahv (1966) telemängufilm
* Tihemetsa Põllmajanduse Mehhaniseerimise Tehnikum (1967) dokumentaalfilm
* Kas on linnukesel muret?(1967) dokumentaalfilm
* Poejutud (1975) dokumentaalfilm
* Läbi halli kivi (1975) dokumentaalfilm
* Nukitsamees (1981) muusikaline mängufilm. koostöös Helle Karisega.

.

Viited
------

1. ↑  Rohtla, Eve (5. mai 2005). ""Teleinimesed meenutavad legendaarset toimetajat"". *postimees.ee.Sakala*. Vaadatud 28. oktoobril 2023.
Turniiri logo
**Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused** (ametlik nimetus **Tournoi de Roland-Garros**; ingliskeelne lühinimetus **French Open**) on tenniseturniir, mis toimub igal aastal juunis. 

Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused kuuluvad suure slämmi turniiride hulka.

Ajalugu
-------

Prantsusmaal sai tennis kiiresti populaarseks ja tõrjus 19. sajandi lõpus välja muud sellelaadsed mängud. Peagi said Pariis ja Prantsuse Riviera maailmatasemel tennisekeskuseks. Põhiliseks probleemiks olid seal aga väljakud, sest muru sellises kliimas ja pinnases ei kasvanud. Prantslased lahendasid olukorra sellega, et töötasid välja savist ja liivast väljakukatte, mis on tänapäeval levinud kõikjale.

Esimene turniir toimus 1891. aastal. Kuni 1915. aastani võisid osaleda ainult prantsuse klubide liikmed, kuid siis avati turniir kõigile. Esimesed turniirid olid ette nähtud vaid meestele. Naised lubati väljakutele 1897. aastast.

Tennisekompleks on nime saanud Esimeses maailmasõjas hukkunud lenduri Roland Garrosi järgi.

Huvitavaid fakte
----------------

Susan Legleni väljak Roland Garrosis
Enim võite – 13 – on Margaret Smith Courtil (5 üksikmängus, 4 naispaarismängus ja 4 segapaarismängus) aastatest 1962–1973.

Kõige rohkem turniirivõite üksikmängus – 7 – on võitnud Chris Evert aastatel 1974–1986.

Eestlastest on Toomas Leius jõudnud 1965. aastal veerandfinaali ning Kaia Kanepi 2008. ja 2012. aastal veerandfinaali.

Noorteturniiri on 2001. aastal võitnud Kaia Kanepi.

Prantsusmaa lahtiste meistrivõistluste võitjad
----------------------------------------------

*Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste meistrid võistluste kaupa:*

* Meeste üksikmäng
* Naiste üksikmäng
* Meeste paarismäng
* Naiste paarismäng
* Segapaarismäng

Vaata ka
--------

* Austraalia lahtised meistrivõistlused tennises
* USA lahtised meistrivõistlused tennises
* Wimbledoni turniir

Välislingid
-----------

* Koduleht
Eduard Mõslovski (2010)
**Eduard Vikentjevitš Mõslovski** (vene keeles Эдуард Викентьевич Мысловский; 29. mai 1937 Moskva – 15. detsember 2023) oli vene alpinist ja tehnikateadlane. 

Ta lõpetas 1966. aastal Baumani-nimelise Moskva Kõrgema Tehnikakooli raadiotehnika erialal ja 1971. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli füüsika erialal. 1979. aastal kaitses ta kandidaadikraadi. Ta töötas kuni 1996. aastani Moskva Riikliku Aparaadiehituse ja Informaatika Akadeemias kateedrijuhatajana ja aastatel 1996–2013 Baumani-nimelise Moskva Riikliku Tehnikaülikooli professorina.

Alpinism
--------

Aastatel 1966–1982 tegi Mõslovski 11 tipputõusu NSV Liidu piires asunud seitsmetuhandelistele. 1982. aastal võttis ta osa Jevgeni Tamme juhitud Esimesest Nõukogude Himaalaja ekspeditsioonist ja tõusis Džomolungma (8848 m) tippu (seongus Vladimir Balõberdiniga). 

1989. aastal juhtis ta Teist Nõukogude Himaalaja ekspeditsiooni Kanchenjungale (8586 m). Selle käigus üritas ta ka ise tippu ronida, kuid oli sunnitud kõrgusel 8300 m tagasi pöörduma.

Tunnustus
---------

* 1970 – aunimetus "Lumeleopard"
* 1982 – NSV Liidu teeneline meistersportlane
* 1982 – Lenini orden
* 1989 – NSV Liidu teeneline treener

Välislingid
-----------

 Eduard Mõslovski – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Remedios Varo Uranga** (16. detsember 1908 Anglès – 8. oktoober 1963 México) oli katalaani päritolu Hispaania-Mehhiko sürrealistlik naismaalikunstnik.

Elulugu
-------

María de los Remedios Alicia Rodriga Varo y Uranga sündis Anglèsis Girona provintsis Hispaanias 16. detsembril 1908.

1924. aastal asus 15-aastane Remedios Varo isa algatusel õppima San Fernando akadeemiasse (Real Academia de Bellas Artes de San Fernando), olles seal üheks esimestest naisüliõpilastest, ja lõpetas selle 1930. aasta joonistamisõpetajana. Sel perioodil suhtles ta selliste kunstnikega nagu Federico García Lorca (luuletaja ja näitekirjanik) ja Salvador Dalí. Asudes elama Barcelonasse, huvitus Varo sürrealismist ja liitus katalaani avangardse sürrealistliku rühmitusega *Logicofobista*. 1936. aastal osaledes ta rühmituse ajaloolisel näitusel. Koos oma teise abikaasa Benjamin Péret’ga suundusid nad elama Pariisi, kus võtsid aktiivselt osa sürrealistide liikumisest. Varo esines näitustel ja tema joonistusi avaldati sürrealistide väljaannetes.

Hispaania kodusõja ajal põgenes ta Prantsusmaale, kus viibis natside sissetungini 1941. aastal, mil tal õnnestus pääseda Mehhikosse. Ta tegeles kommertskunsti ja interjööri disainiga ning kujundas koos Leonora Carringtoni ja Marc Chagalliga teatri- ja balletikostüüme. Alates 1953. aastast pühendas ta end täielikult maalimisele. 1955. aastal esitles ta oma töid kollektiivnäitusel Diana galeriis Mehhiko pealinnas, millele järgnes personaalnäitus järgmisel aastal.

Remedios Varo suri 8. oktoobril 1963. aastal Méxicos müokardi infarkti.

*Roulotte*, 1955.

Looming
-------

Varo loomingus on segunenud teaduslikkus ja esoteerika, psühhoanalüüs ja alkeemia. Tema maalidel on sageli stiliseeritud inimfiguurid, millel on nii unenäolisi kui ka arhetüüpseid elemente ning kes tegelevad müstilise ja alkeemilise tegevusega. Tema tööde kompositsioonides on ka viited keskaegsele kunstile ja need näitavad tema head joonistusoskust.

Viited
------

1. ↑  "Remedios Varo", *Wikipedia, la enciclopedia libre* (hispaania), 30. aprill 2023, vaadatud 15. mail 2023

Välislingid
-----------

* Remedios Varo
**Mati Heinsar** (7. aprill 1965 – 12. jaanuar 2016) oli eesti ettevõtja.

Ta õppis Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis, kus õppis tundma kraanasid ja muid masinaid.

Viimased paarkümmend aastat tegutses ta ehituses ja kinnisvaras, juhtides firmasid Heinla Ehituse AS, Mave Varahalduse OÜ, M&M Vara OÜ, Korall Invest OÜ, Ilvese Kinnisvara OÜ ning Masti Maja OÜ.

Heinsar oli ka Eesti Mootorrattaspordi Föderatsiooni president.

Talle kuulus 2009. aastal valminud Viimsi poolsaarel Sääre teel asuv Villa Merileid, mis oma 1437-ruutmeetrise pinnaga on seni suurim ühepereelamu Viimsis. 

2008. aastal ostis ta Urmas Sõõrumaa firmalt Tallinnas Laki tänaval paikneva niinimetatud Flora büroohoonete kvartali.

Heinsar hukkus 12. jaanuaril 2016 Lätis Liepaja – Riia maantee 97. kilomeetril Blīdene vallas Brocēni piirkonnas toimunud liiklusõnnetuses, kus tema juhitud Mercedes Viano põrkas kokku silokoormat vedanud traktoriga. Mati Heinsar maeti 21. jaanuaril 2016 Metsakalmistule.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Lätis juhtunud õnnetuses hukkus Eesti ärimees Mati Heinsar, Postimees, 13. jaanuar 2016
* Ärimees Mati Heinsar hukkus Lätis liiklusõnnetuses, Õhtuleht, 13. jaanuar 2016
* Lätis hukkunud ehitusärimees oli Viimsi ühe suurima villa omanik, Eesti Ekspress, 13. jaanuar 2016
* Mati Heinsar ehitab uut kodu, Kroonika, 18. august 2008
* Ärimees ehitas Viimsisse 1400ruutmeetrise villa, Äripäev, 9. juuli 2009
Eesti Kristlike Erakoolide Liidu logo
**Eesti Kristlike Erakoolide Liit** (lühend **EKEL**) on erakooli pidajate ühendus, mis toetab liikmete koostööd oikumeenilises vaimus ning arendab kristlikel väärtustel põhineva hariduse andmist Eestis.

EKEL on assotsieerunud organisatsiooniga International Association for Christian Education (*Internationaler Verband für Christliche Erziehung und Bildung*), mis on eri Euroopa riikidest pärit haridusühenduste katusorganisatsioon, mille eesmärk on toetada kristlikku haridust nii erakoolides kui ka avalik-õiguslikes koolides.

Asutamine ja liikmed
--------------------

EKEL asutati 16. mail 2014 Tallinnas MTÜ-na, liitu kuuluvad haridusasutused:

* Kaarli Kool (liige EELK Tallinna Toompea Kaarli Kogudus)
* Narva Õigeusu Humanitaarkool (liige MTÜ Õigeusu Hariduse Ühing "Ülestõusmine")
* Püha Johannese Kool (liige Püha Johannese Kooli SA)
* Tallinna Toomkool (liige Tallinna Toomkooli SA)
* Tartu Kristlik Põhikool (liige Tartu Elu Sõna Kogudus)
* Tartu Luterlik Peetri Kool (liige MTÜ Tartu Luterlik Peetri Kool)
* Pärnu Kristlik Erakool (liige MTÜ Pärnu Kristlik Erakool)
* Põlva Jakobi Kool (liige Põlva Jakobi Kooli SA)
* Shanghai ja San Francisco Püha Johannese Kool Tallinnas (vaatlejaliige MTÜ Shanghai Püha Johannese)
* Tartu Katoliku Hariduskeskus (vaatlejaliige MTÜ Tartu Katoliku Hariduskus)
* Püha Miikaeli Kool (vaatlejaliige MTÜ Miikaeli Ühendus)
* Kohila Mõisakool (vaatlejaliige MTÜ Miikaeli Ühendus)

EKEL-i põhikirja järgi võivad liidu liikmeteks olla Eestis registreeritud ja kehtivat koolitusluba omavad erakooli pidajad, kes on oma põhikirja alusel maailmavaateliselt või organisatsiooniliselt seotud mõne Eestis tegutseva kristliku konfessiooniga, mis tunnistab usku Kolmainu Jumalasse.

EKEL-i vaatlejaliikmeks võib olla Eestis registreeritud, kehtivat koolitusluba omav, koolitusloa taotlemiseks valmistuv või lastehoiuteenust osutav juriidiline isik, kes on maailmavaateliselt või organisatsiooniliselt seotud mõne Eestis tegutseva kristliku konfessiooniga, mis tunnistab usku Kolmainu Jumalasse.

12 kristlikus haridusasutuses õpib õppeaastal 2022/2023 kokku 2723 õpilast, neist 268 käib koolide juures tegutsevates lasteaedades. Kristlike koolide õpilaste arv on aastatel 2013–2022 kasvanud 2,7 korda, mis teeb u 15% aastas. See tähendab, et iga neljas Eesti erakooli õpilane õpib kristlikus koolis. Lisaks traditsioonilisele klassiõppele kasutatakse koolides ka uuenduslikke õppetöövõimalusi. Viimastel aastatel on loodud uusi õppesuundi (nt koduõppe osakonnad, tugiharidus, huviharidus) ja avatud uusi haridusastmeid (nt lasteaiarühmad, gümnaasium).

Juhatus
-------

Perioodil 2022–2025 kuuluvad EKEL-i juhatusse Kaarli Kool, Tallinna Toomkool ja Püha Johannese Kool.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kristlike Erakoolide Liit

Välislingid
-----------

* Eesti Kristlike Erakoolide Liidu koduleht
* Kaarli Kool
* Narva Õigeusu Humanitaarkool
* Püha Johannese Kool
* Tallinna Toomkool
* Tartu Kristlik Põhikool
* Tartu Luterlik Peetri Kool
* Tartu Katoliku Hariduskeskus
* Eesti Kirikute Nõukogu
* Püha Miikaeli Kool
* Kohila Mõisakool
* Põlva Jakobi Kool
**Heino Liiv** (7. september 1930 Kiuma, Võrumaa – 23. märts 2021) oli eesti keeleteadlane, inglise filoloog. 

Ta sündis 1930. aastal Kiuma külas Võrumaal. 1949. aastal küüditati ta märtsiküüditamise käigus Võru 1. Keskkooli lõpuklassi õpilasena Siberisse. Väljasaadetuna omandas ta kõrghariduse Irkutski võõrkeelte pedagoogilises instituudis.

1956. aastal naasis ta Eestisse. Ta töötas Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelises Võru 1. Keskkoolis ja Tartu 5. Keskkoolis võõrkeelte õpetajana. 1961. aastal kutsus Kallista Kann ta Tartu Riiklikku Ülikooli, kus ta alustas inglise filoloogia kateedris tööd õpetajana ja jätkas hiljem vanemõpetajana.

Aastatel 1964–1966 täiendas ta end Leningradi Ülikoolis. 1975. aastal sai ta pedagoogikakandidaadi kraadi A. Herzeni nimelises Leningradi Riiklikus Pedagoogilises Instituudis väitekirjaga "Усвоение видо-временных форм английского глагола студентами-эстонцами на 1 курсе языкового вуза". 

Aastatel 1978–1992 oli ta TRÜ inglise filoloogia kateedri dotsent ja kateedri juhataja, 1973–1976 ja 1985–1989 filoloogiateaduskonna prodekaan, 1989–1990 dekaani kohusetäitja ning 1990–1992 romaani-germaani filoloogia osakonna juhataja. 

Ühena esimestest eesti keeleteadlastest rakendas ta kvantitatiivseid meetodeid lingvistilises uurimistöös. Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna emeriitdotsent. 

Ta on koostanud mitu inglise keele õpikut.

Tunnustus
---------

* 1996–1997 Tartu Ülikooli medal

Viited
------

1. ↑  *Eesti teaduse biograafiline leksikon* 2: 394 (2005).
2. ↑  E-kataloog ESTER. Лийв, Хейно. Усвоение видо-временных форм английского глагола студентами-эстонцами на 1 курсе языкового вуза: автореферат кандидата педагогических наук. Ленинградский государственный педагогический институт им. А. И. Герцена, 1975
3. ↑  "Heino Liiv 70". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. august 2016. Vaadatud 13. jaanuaril 2016.
4. ↑  "Tartu Ülikool. Humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna emeriitdotsendid". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. august 2016. Vaadatud 13. jaanuaril 2016.
5. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.

Välislingid
-----------

* Heino Liiv 90
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Keeleteadlane Heino Liiv
"Rood" suunab siia. Lehe osa kohta vaata artiklit leherood.

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on sõjaväelise üksuse kohta; ettevõtte kohta vaata artiklit kompanii (ettevõte).* |

---



| NATO maaväe üksused |
| --- |
| Märk | Üksus | Koosseis         | Ülem | NATO kood |
|  | Pooljagu/ grupp/ meeskond | 3–6 | nooremseersant/ kapral | OR-4/ OR-2 |
|  | Jagu | 6–12 | seersant | OR-4 |
|  | Poolrühm | 7-20 | seersant | OR-4 |
|  | Rühm | 15–50 | leitnant | OF-1 |
|  | Kompanii | 80–250 | kaptenmajor | OF-2OF-3 |
|  | Pataljon | 300–800 | kolonelleitnant | OF-4 |
|  | RügementBrigaad | 3000–5000 | kolonelbrigaadikindral | OF-5OF-6 |
|  | Diviis | 10 000 – 30 000 | kindralmajor | OF-7 |
|  | Korpus | 30 000 – 50 000 | kindralleitnant | OF-8 |
|  | Armee | 100 000 – 300 000 | kindral | OF-9 |
|  | Armeegrupp/rinne | 2+ armeed | välimarssalarmeekindral | OF-10 |
|  | Piirkond/sõjatander | 4+ armeegruppi | kuuetärnikindralülemjuhataja |  ? |

**Kompanii** on relvajõudude maismaavägede taktikalis-haldus-majanduslik allüksus, milles on tavaliselt 50...250 inimest. Kompanii koosneb harilikult juhtkonnast ja 2...8 rühmast, millele võib lisanduda ka mõni üksik eriotstarbeline jagu. Kompanii suurus ja struktuur sõltuvad tema otstarbest ja ülesannetest. 3...8 kompaniid moodustavad ühe pataljoni.

Iseseisvalt ülesannet täitvat ja selleks täiendavate lahingutoetus- ning teenindusallüksustega tugevdatud (peamiselt lahinguväeliigi) kompaniid nimetatakse kompanii lahingugrupiks või üksikkompaniiks.

Kompaniid juhib tavaliselt (ametikohajärgselt) kapten või vastava auastmega sõjaväelane, üksikkompaniid sageli majori auastmes sõjaväelane. Lisaks kuuluvad kompanii juhtkonda tavaliselt vähemalt nooremohvitserist kompaniiülema abi ja vanemallohvitserist kompaniiveebel (kompaniivanem). Lisaks võib kompanii juhtkonda või juhtimisallüksusse kuuluda allohvitsere, kelle ülesanneteks on kompaniis logistilise tegevuse korraldamine. Näiteks relvur, tehnik, varahoidja.

Erineva otstarbega kompaniisid:

* jalaväekompanii;
* tankikompanii;
* soomusjalaväekompanii;
* luurekompanii;
* tankitõrjekompanii;
* pioneerikompanii;
* staabikompanii.
* ründekompanii (inglise k Shock troops, vene k Штурмовая группа), raskerelvastusega tugevdatud väeüksus kindlustatud objektide ja alade vallutamiseks

Kompanii nimetusele vastavad allüksused teistes relvaliikides ja maades
-----------------------------------------------------------------------

* Suurtükiväes ja õhutõrjes – patarei
* Lennuväes – eskadrill
* Ratsaväes – eskadron

Slaavi riikides ja SRÜ maades vastab kompanii suurusele allüksusele **rood**. 

Ka Eesti rahvaväes nimetati kompanii suurust üksust Vabadussõja ajal ja mõnede sõjajärgsete aastate jooksul Venemaa keisririigi sõjaväe eeskujul rooduks. 1920. aastate algul nimetati kaitseväe roodud läänepäraselt ümber kompaniideks ja polgud rügementideks.

Kasutusel on olnud ka militaarnimetus sadakond ehk *sotnja*.
Blanckenhageni suguvõsa aadlivapp
**Ernst Johann Gottlieb von Blanckenhagen** (20. juuni (vkj) 1860 − 1. (ukj 14.) oktoober 1917 Tartu) oli Liivimaa põllumees ja mõisaomanik.

Elulugu
-------

Ta oli rittmeister Johann Otto Gottlieb von Blanckenhageni (1830−1875) ja tema abikaasa Luise Auguste Elisabeth von Maydelli (1838−1917) poeg. Õppis 1873−1878 Tartu kubermangugümnaasiumis. 1890. aastal omandas Akenstaka ja Kniediņi mõisa, mis olid tema käes 1909. aastal; suviti elas ta Riias, suvel aga Kniediņis. Ta valiti 1896. aastal Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi tegevliikmeks.

Vaata ka
--------

* Blanckenhagen
* Akenstaka mõis
* Kniediņi mõis
* Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi liikmeskond

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1929, lk 20 .
2. ↑  Schüler-Album des Dorpatschen Gymnasiums von 1804 bis 1879. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1879. Nr 3828.
3. ↑  Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909, veerg 281-2.
4. ↑  EAA, f, 1185, n. 1, s. 1204, L 18.
**Teoreetiline bioloogia** on eluprotsesside mudelite, teooriate ja reeglitega tegelev bioloogia osa. 

Esimeste monograafiate seas, kus on kasutatud teoreetilise bioloogia mõistet, on 

* Johannes Reinke, *Einleitung in die theoretische Biologie* (1901; 1910),
* Jakob von Uexküll, *Theoretische Biologie* (1920; 1928).

Matemaatiliste mudelite rakendamine teoreetilises bioloogias hakkas laiemalt levima 1920.–1930. aastaist alates (D'Arcy Thompson, Alfred Lotka, Ronald A. Fisher, Ludwig von Bertalanffy, Nicolas Rashevsky, Ervin Bauer jt.).

Tähelepanu teoreetilise bioloogia vastu suurenes uuesti 1960. aastate lõpul, kui Conrad Hal Waddington korraldas Itaalias neli sümpoosioni "Towards a theoretical biology" (1968–1972). Neist võtsid teiste hulgas osa Howard Pattee, Francis Crick, Brian Goodwin, Stuart Kauffman jt.

Alates 1980. aastaist kujunes üheks teoreetilise bioloogia suunaks biosemiootika.

Eestis on alates 1975. aastast peetud igal aastal teoreetilise bioloogia kevadkoole.

Ajakirjad
---------

* Acta Biotheoretica
* Journal of Theoretical Biology

Raamatusarjad
-------------

* Schola Biotheoretica
* Vienna series in theoretical biology

Kirjandust eesti keeles
-----------------------

* Tiivel, Toomas; Kull, Kalevi; Neuman, Toomas; Sutrop, Urmas (toim.) 1984. *Teooria ja mudelid eluteaduses*. Tartu.
* Frey Toomas; Kalamees, Kuulo; Kongo, Linda; Kull, Kalevi; Viikmaa, Mart (toim.) 1984. *Teoreetilise bioloogia probleeme*. Eesti Looduseuurijate Seltsi Aastaraamat 69. Tallinn: Valgus.
* Kull, Kalevi 2019. *Teoreetilisest bioloogiast: eluteadus matemaatika ja semiootika vahel*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus.
* Sari *Schola Biotheoretica*

Vaata ka
--------

* bioloogia filosoofia
* biosemiootika
* matemaatiline bioloogia
* üldbioloogia
**Kiraŭski rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1295 km². 2015. aasta seisuga elas seal 20 012 inimest.

Rajoon moodustati 12. veebruaril 1935. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Baravica, Dobasna, Luboničy, Myškavičy, Paŭłavičy, Skryplica ja Stajki külanõukogu.

Halduskeskus on Kiraŭski linn. Teisi asulaid: Dobasna, Žyličy ja Myškavičy.

* KrynkiKrynki
* LipieńLipień
* JalizavaJalizava
* Biarezina jõgiBiarezina jõgi

  

Rajooni suurimad jõed on Biarezina rajooni läänepiiril ja Druć idapiiril, teised suuremad jõed on Olsa ja Dobasna jõgi. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, keskmiselt 160–120 meetri kõrgusel. Kõrgeim punkt asub Kazuličy küla lähistel ja ulatub 196,4 meetrit üle merepinna.

2009. aasta seisuga olid elanikest 85,8% valgevenelased, 12,63% venelased ja 1,57% oli teistest rahvustest. 69,3% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 29,54% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 39,2% elanikke, vene keelt aga 56,97%.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

 Kiraŭski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Infot rajooni kohta (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Mahiloŭ oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Asipovičy rajoon • Babrujski rajoon • Bychaŭ rajoon • Białyničy rajoon • Chocimski rajoon • Čavusy rajoon • Čerykaŭ rajoon • Drybini rajoon • Hłuski rajoon • Horki rajoon • Kasciukovičy rajoon • Kiraŭski rajoon • Kličaŭ rajoon • Klimavičy rajoon • Krasnapołle rajoon • Kruhłaje rajoon • Kryčaŭ rajoon • Mahiloŭ rajoon • Mscisłaŭ rajoon • Słaŭharadi rajoon • Škłoŭ rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Babrujsk • Mahiloŭ |
Indrek Salis 13. mail 2014 Nõmme mälumängu finaalis  
Foto: Ave Maria Mõistlik
**Indrek Salis** (sündinud 16. novembril 1962) on eesti insener, mälumängur ja sporditegelane, 14-kordne Eesti meister mälumängus.

Haridus
-------

Lõpetas 1981. aastal Tallinna 8. keskkooli. Seejärel õppis Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas ja lõpetas 1986. aastal TPI veevarustuse ja kanalisatsiooni erialal, 1992. aastal sai samal erialal Tallinna Tehnikaülikoolist magistrikraadi.

Töö
---

1996. aastast töötab Schöttli Keskkonnatehnika AS-i tehnikadirektorina.

Mälumäng
--------

Ta on Eesti Mälumänguliidu juhatuse esimees. 

Ta on olnud Eesti Televisiooni mälumängusaadete "Viktor", "Aasta", "Ümber Euroopa" ja "Tunne Euroopat" üks korraldajaid. Aastatel 1993–2003 oli ta Eesti mälumängu meistrivõistluste korraldaja ja kohtunik. 

Ta on kuulunud TV3 saate "Kes tahab saada miljonäriks?" tarkade klubisse. 

### Saavutused

Indrek Salis võitis 2005. aastal Tallinnas toimunud mälumängu Euroopa meistrivõistlustel individuaalarvestuses hõbemedali ja Eesti koondises riikide arvestuses pronksmedali.

#### Eesti meister

* 1998, 2002, 2003 ja 2010 – Eesti meister individuaalarvestuses
* 1989, 1996, 1999, 2000, 2003 ja 2005 – Eesti meister paarismängus koos Aare Olanderiga
* 1992 – Eesti meister paarismängus koos Andres Kasesaluga
* 2017, 2018 ja 2019 – Eesti meister paarismängus koos Illar Tõnissoniga

#### Telesaatevõite

1999. aastal võitis Indrek Salis TV3 mälumängus "Kuldvillak" viis saadet järjest ning sai üldvõitjana peaauhinna – Daewoo Lanose auto.

2005. aastal võitis ta Eestis teise inimesena (pärast Jevgeni Nurmlat) pool miljonit krooni telesaates "Kes tahab saada miljonäriks?".

Parteiline tegevus
------------------

1996. aastast Reformierakonna liige. Kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel, kuid ei osutunud valituks.

Teosed
------

* "Mälumängust Eestis" (Tänapäev 2006, 358 lk)
* "Kas sina tead? 500 küsimust ja vastust Eesti esimälumänguritelt" (Äripäev 2008, autor koos Jevgeni Nurmlaga, 301 lk)
* "ENSV mälumäng: 1000+ küsimust Nõukogude Eesti ajaloost" (Cum Laude 2018, autor koos Jevgeni Nurmlaga, 220 lk)

Liikmesus
---------

* 1994 – Eesti Veeühingu liige
* 2008 – Eesti Mälumänguliit, juhatuse esimees
* 2009 – Eesti Veevarustuse ja Kanalisatsiooni Inseneride Selts

Viited
------

1. ↑  Urmas Vahe, Indrek Salis: "Miljon krooni olen ma ilmselt mälumängus kogunud küll." Õhtuleht, 04.10.2012.
2. ↑  Indrek Salis valitseb juba 20 aastat mälumänge, Naisteleht, 21. september 2007
3. ↑  Indrek Salis Eesti spordi biograafilises leksikonis. Vaadatud 11.09.2020.
4. ↑  Tarmi Michelson. 
Kuldvillaku võitja paneb auhinna müüki. ohtuleht.ee, 01.12.1999.
5. ↑  Peeter Raidla. 500 000 krooni võitja on Indrek Salis. Äripäev.ee, 07.03.2005.
6. ↑  Mälumängur Indrek Salis tahab riigikogus tegeleda teadus- ja haridusteemadega. Delfi.ee, 26.02.2011.
7. ↑  Eesti Veevarustuse ja Kanalisatsiooni Inseneride Seltsi liikmete nimekiri. Vaadatud 11.09.2020.
**Pärnu Rahvaülikoo**l on vabahariduslikke ja tööalaseid täiendõpet pakkuv täiskasvanute koolituskeskus, mis väärtustab elukestvat õpet igas vanuses. Õppetöö toimub Nooruse Majas aadressil Roheline 1b.  

Rahvaülikooli pidajaks on MTÜ Rääma Noorte Ühing Noorus ning koolitusjuhiks alates asutuse loomisest Helen Muru.

Ajalugu
-------

Pärnu Rahvaülikool loodi 2004. aasta kevadel Nooruse Majas tegutsevate seltside initsiatiivil. Idee pärines Soomes ja Rootsis tegutsevatest rahvaülikoolidest, kus täiskasvanutele juba aastaid edukalt huviharidust ja enesetäiendamise võimalusi pakkusid.

Tegevus
-------

Pärnu Rahvaülikoolis toimub õppetöö järgmistes valdkondades: 

* arvutiõpe
* isikuareng
* keeleõpe
* kujutav kunst ja kunstiteadus
* käsitöö
* aiandus
* juhtimine ja haldus.

Koolitustele oodatakse kõiki täiskasvanuid sõltumata vanusest ja haridustasemest.   

2023/2023 õppeaastal toimus rahvaülikoolis 30 koolitust 20 koolitaja juhendamisel ning kursustel osales 300 inimest. 
Alates 2004. aastast korraldab Pärnu Rahvaülikool käsitöö- ja kunstiõpetuse suvekursusi.  

Pärnu Rahvaülikoolile on omistatud Euroopa täienduskoolituse kvaliteedimärk EQM, mis tõendab täiskasvanute täienduskoolituse pakkuja kvaliteeti Euroopa kontekstis.  

Pärnu Rahvaülikool kuulub alates 2011 aastast Eesti Rahvaülikoolide Liitu ning on Eesti Töötukassa koolituskaardi partneriks.

Välislingid
-----------

Koduleht
Timotheus Grünthal
**Timotheus Grünthal** (29. juuni 1893 Rässa küla, Muhu-Suure vald, Saaremaa – 29. mai 1955 Lidingö) oli eesti jurist, riigikohtunik.

Elulugu
-------

Timotheus Grünthal lõpetas 1914. aastal Kuressaare Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1914–1916 õppis Peterburi ülikoolis (algul vanu keeli, seejärel õigusteadust) ja 1920–1922 Tartu Ülikoolis õigusteadust, *mag. jur.* 1936 ("Pandiõiguse, eriti kinnispandiõiguse arengust Rooma, Saksa ja Balti õigustes").

Aastatel 1916–1917 võitles Esimeses maailmasõjas, osales 1917. aastast Eesti diviisi organiseerimisel Tallinnas, hiljem oli Muhu komandant.

Aastatel 1918–1920 oli Saare Maakonnavalitsuse esimees, 1921–1922 Tartu 1. jaoskonna kohtunik ja Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat ning 1922–1924 Tartu-Võru ja 1924–1928 Tallinna-Haapsalu Rahukogu liige, 1928. aastal tsiviilosakonna esimees, aastatel 1928–1939 Riigikohtu tsiviilosakonna liige ja 1939–1940 Riigikohtu esimees.

Aastatel 1935–1940 oli Timotheus Grünthal Tartu Ülikooli tsiviilprotsessi õppejõud. Ta oli Eesti Tööerakonna liikmena 2.–25. novembrini 1921 I Riigikogu liige, asendades Friido Kirssi. Pärast Grünthali tagasiastumist sai tema asemel Riigikogu liikmeks Aleksander Hint.

1944. aastal põgenes Grünthal Rootsi, kus töötas aastatel 1944–1947 arhiiviassistendina. Aastatel 1947–1955 oli ta Stockholmi Ülikooli riiklik stipendiaat.

Tunnustus
---------

* 1939 Valgetähe II klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema vend oli Villem Grünthal-Ridala, abikaasa Vera Poska-Grünthal ning lapsed Ivar Grünthal ja Tanni Kents.[*viide?*] Raoul Grünthal on tema poja Timotheuse poeg.[*viide?*]

Viited
------

1. 1 2  Püüa, Endel. Timotheus Grünthal – Muhumaalt võrsunud suurmees. Saarte Hääl, 31. mai 2010.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Timotheus Grünthal. Rahvusarhiivi veebisait.

Kirjandus
---------

* Endel Püüa. *Timotheus Grünthal - Muhu külapoisist välisministri väimeheks. Jaan Poska oma ja meie ajas.* Peatoimetaja Küllo Arjakas, tegevtoimetaja Anne Velliste. Tallinn, 2010, lk 169–173.

Välislingid
-----------

* Endel Püüa. "Timotheus Grünthal – Muhumaalt võrsunud suurmees" Meie Maa, 31. mai 2010
Grigori Geršuni
**Grigori Geršuni** (**Isaac (Yitzhak) Gersh** (vene keeles *Григорий Андреевич Гершуни (Гершициков), Херш Ицхак*) 1870 Tavrovo, Kaunase kubermang – 3(vkj)/16. märts 1908 Šveits) oli Venemaa poliitik ning oma eesmärkide saavutamiseks individuaalterrorit teostanud "SR Võitlusorganisatsiooni" liider.

Hariduselt proviisor-bakterioloog. "SR Võitlusorganisatsiooni" looja ja liider ning Sotsialistide-Revolutsionääride Partei Keskkomitee liige.

Siseminister Dmitri Sipjagini tapmise 1902. aastal, sinodi oberprokurör Konstantin Podedonostsevi tapmiskatse, Harkivi kuberneri vürst Ivan Obolenski, Ufaa kuberneri Nikolai Bogdanovitši, siseminister Vjatšeslav von Plehwe (1904) ja Tveri kuberneri Aleksei Ignatjevi tapmise (1906) organisaator.

Arreteeriti 13. mail 1903 Kiievis. 18.–25. veebruaril 1904 toimunud Peterburi sõjaväljakohtus mõisteti koos kaasosaliste Remjannikovi, Waitsenfeldi (*Ремянников, Вайценфельд*) ja teistega süüdi ning määrati surmanuhtlus, mis asendati tähtajatu sunnitööga.

Kandis karistust Schlüsselburgi kindluses, Butõrka vanglas ja asumisel Akataul, kust põgenes 13. oktoobril 1906. Asus elama Lääne-Euroopasse, kus jätkas terroristliku tegevuse juhtimist Venemaal SR Võitlusorganisatsiooni juhtide Jevno Azefi ja Boriss Savinkovi kaudu.

Suri emigratsioonis Šveitsis 3(vkj)/16. märtsil 1908.

Teosed
------

* *Из недавнего прошлого* Sotsialistide-Revolutsionääride Partei Keskkomitee väljaanne. Pariis: La Tribune Russe 1908
**Otto Friedrich Benedict von Krusenstiern** (13. juuni 1870 Hagudi – 23. juuli 1923 Tallinn) oli baltisaksa keemik ja tööstur.

Ta õppis Tallinna Toomkoolis ja lõpetas Tallinna Reaalkooli 1890. aastal ja õppis aastatel 1890–1896 Riia Polütehnikumis keemiat. Ta töötas Peterburis Prantsuse-Belgia vasktorude tehases, olles aastatel 1896–1897 laboris keemik ja 1897–1899 elektrolüütiliste torude tehase juhataja, saades hiljem kogu torude tehase juhatajaks ning 1905. aastast ka valtsimistehase juhatajaks. Aastatel 1912–1913 ehitas ta uue tehase hoone vase elektrolüütiliseks puhastamiseks ja 1914–1918 oli kogu tehase juhatuse esimees.

Aastatel 1907–1917 oli ta Peterburi tööstusettevõtete tööliste kindlustusseltsi haldusjuht ja 1906. aastast Peterburi Püha Anna kiriku nõukogu liige. Ta oli mitmete tööstusettevõtete ja pankade juhatuse liige.

1918. aastal oli ta Ajutise Põhja–Balti Komitee liige Rootsi saatkonnas. Aastatel 1912–1919 omas ta Järlepa ja Umbru mõisasid ja 1921–1922 oli ta diplomaatilisel missioonil Belgias ja Prantsusmaal kaubanduslepingute sõlmimiseks.

Isiklikku
---------

Ta abiellus 1899. aastal Marie Amalie von Rammiga, neil oli neli last.

Viited
------

1. 1 2 3  "BBLD: Krusenstjern, Otto\* Friedrich Benedikt v. (1870-1923)". *bbld.de*. Vaadatud 29. juulil 2023.
2. ↑  "Otto Friedrich Benedikt (Otto) von Krusenstiern, a. Jerlep (Estl.)". *geni\_family\_tree*. 13. juuni 1870. Vaadatud 29. juulil 2023.

Välislingid
-----------
**Kethi Uibomägi** (sündinud 11. juunil 1989 Valgas) on eesti estraadilaulja, näitleja ja telesaatejuht.

Haridus
-------

2004. aastal lõpetas Valga Põhikooli ja Valga Muusikakooli klaveri erialal. 2007. aastal lõpetas Valga Gümnaasiumi. Rakenduskõrghariduse sai noorsootöö erialal Tallinna Ülikooli Pedagoogilisest Seminarist, mille lõpetas 2010. aastal. Aastatel 2007–2011 õppis laulmist WAF Koolis. 2023 jaanuarist alustas Eesti Rahvusringhäälingu ja Balti Filmi Meedikooli mikrokraadi saatejuht-toimetaja televisioonis ja raadios.

Lauljana
--------

Kethi Uibomägi laulis aastatel 2013–2019 ansamblis La La Ladies koos Diana Variku ja Inga Tislariga. 2016. aastal osaleti Eesti Laul poolfinaalis lauluga "Unikaalne". 2017. aastal ilmus album "Sulle". Ansambel esines ka New Yorgis, Sydneys, Liibanonis, Dubais, Leedus, Lätis, Soomes.

Seto keelset rahvamuusikat viljeleva ansambli H6iM solist alates 2021 augustist.

Näitlejana
----------

* 2019–2020 Velma, Estonia teater "West Side Story"
* 2018–... vestlusõhtu "Head tüdrukud nii ei tee" koos Anu Saagim ja Liina Pulgesega
* 2018 – Ain Mäeotsa lavastatud ja stsenarist Mihkel Seeder, ansambli La La Ladies elust kirjutatud muusikaline stand up show "La La Wonderland" sisu autor ja näitleja.
* 2017 – Ain Mäeotsa lavastatud Gurmeeteatri etendus "Patuste õhtusöök"
* 2016 – Riina, Triin Ruumeti filmis "Päevad, mis ajasid segadusse"
* 2014 – Doktor Ave, Teater Vanemuine, "Lotte Jõulupidu"
* 2013–2014, Marty, Teater Vanemuine, "Grease"

Saatejuhina
-----------

Raadio Myhits hommikuprogrammi saatejuht 2023 mai-

  

[Seitsmesed uudised|Seitsmeste uudiste]] saatejuht 06.09.2021- 30.05.2022 

  

"Kethi emmega Balkanil" 2022 sügis TV3 
"Kethi emmega Gruusias" seikluslik reisisaade TV3 kanalis.

Raadio 2 saatejuht "Naistesaun" 

  

"Eesti Selgeltnägijate tuleproov" saatejuht 2018–2019.

Raadio 2 "Naistesaun" 2021 jaanuar- juuni saatejuht koos Kristel Aaslaidiga

"Kethi emmega Gruusias" nomineeriti 2022 aasta Esti-filmi ja teleauhindade gaalal Parimate Tõsielusaadete kategoorias.

2022 "Kethi emmega Balkanil" TV3 kanalil

2021 "Kolm Naist karavanis" esimene hooaeg Baierimaal koos Eeva Esse ja Carola Madisega- Eesti-Filmi ja teleauhindade gaalal 2022 nomineeriti saade Parim uustulija kategoorias.

Eesti Naine ajakiri podcast juht "Iga naine on lugu" Jaanuar 2023 algusega.

Viited
------

1. ↑  Airi Illison (28.05.2019). "La La Ladies- päikesetüdrukud, kellele maailm on lahti". *estravel reisikiri*. Vaadatud 28.05.2019.
2. ↑  "Unikaalne". *err*. 20.02.2016.
3. ↑  "Sulle". *apollo*. November 2017.
4. ↑  Jaanika Vilipo (06.02.2019). "La La Ladies: Austraalias tekkis tunne, et oleme ka inimesed". *õhtuleht*. Vaadatud 06.02.2019.
5. ↑  Katharina Toomemets (10.09.2018). "La La Ladiese Kethist sai selgeltnägijasaate juht". *õhtuleht*.
6. ↑  Meisi Volt (25.09.2018). "Selgeltnägijasaate juht Kethi Uibomägi: Näeb ka minu üllatust millegi üle, mida ma seletada ei oska". *delfi*.
7. ↑  elu24 (01.11.2018). "Jube video: Kethi Uibomägi nägi võtteplatsil kummitust". *postimees online*.
8.
Kaasani khaani ristimine
**Yadigar Muhammad** (vene Ядыгар-Мухаммед; tatari *Yädegär Möxämmäd*; 1522 – 1565) oli Kaasani khaan märtsist oktoobrini 1552.

Yadigar oli pärit Astrahani khaaniriigist, ta oli sealse khaani Qasim II poeg. 

Aastail 1542-1550 oli ta Moskva tsaari teenistuses. 1549.–1550. aasta 2. Kaasani sõjakäigus piirasid Moskva tsaari streletsid, Šig-Alei Kassimovi ja Astrahani ratsaväelased edutult Kaasanit; nende seas oli ka Yadigar. Kaasani piiramise järel liitus ta Nogai hordiga.

Aastal 1552 kukutasid Kaasani khaaniriigi ülikud eelmise moskvameelse valitseja Šig-Alei ja kutsusid omale valitsejaks Yadigar Muhammadi. 

Järgnenud 1552. aasta 4. Kaasani sõjakäigus toetasid Kaasani khaaniriiki Krimmi khaaniriik, Astrahani khaaniriik ja Nogai hord ning Osmanite riigi sultan Suleiman I kutsus üles kõiki tatarlaste riike toetama Kaasani khaaniriiki. Reaalselt ei olnud sellest tulu: Moskva tsaaririigi väed koondusid 23. augustiks Kaasani linna piirama ning kasutades kaasaegseid sõjalisi võtteid: piiramiskahureid, linnamüüriõhkimiskaevandust ja totaalset linna blokeerimist ning ümberkaudsete alade rüüstamist vallutasid 2. oktoobril Kaasani. Yadigar oli üks väheseid, kes lahingutes ellu jäi.

Järgmisel aastal lasti Moskvasse viidud Yadigar end ristida ja sai uueks nimeks Simeon Kasajevitš. Samal aastal abiellus ta Maria Kleopina-Kutuzovaga. Järgmisel aastal sai omale lääniks Zvenigorodi linna.

Ta osales LIivi sõjas, täpsemalt Jeziaryšča kindluse vallutamisel. Aastal 1565 ta suri. Yadigar on maetud Tšudovo kloostrisse. 

Yadigar oli sisuliselt viimane Kaasani khaan. Kaasani langemine ei murdnud küll veel khaaniriigi asukate vastupanutahet; nad kutsusid kohale nohailase Ali Akrami, kes juhatas vastupanuliikumist aastani 1556 ja lasi end khaaniks kutsuda, et tal aga edu ei olnud, hukkasid kohalikud tatarlased ta.

Viited
------

1. ↑  Едигер, астраханский царевич // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб. 1890—1907.
2. ↑   Разрядные дьяки XVI века. Н.П. Лихачев. С-Петербург. Типография В.С. Балашева. 1888г. lk. 291.
3. ↑  Henry Howorth, History of the Mongols,1880, osa 2, lk. 363-429

Kirjandust
----------

* Худяков М. Г. *Очерки по истории Казанского ханства*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Šig-Alei** | **Kaasani khaan**1552 | Järgnev' |
Kiril Despodov (2018)
**Kiril Despodov** (bulgaaria keeles Кирил Десподов; sündinud 11. novembril 1996 Kresnas) on Bulgaaria jalgpallur, kes mängib Bulgaaria kõrgliiga klubis Razgradi Ludogorets ja Bulgaaria jalgpallikoondises. Ta mängib põhiliselt äärepoolikuna, kuid võib mängida ka ründajana.

Ta alustas klubikarjääri Bulgaaria klubis Loveči Liteks, debüteerides Bulgaaria kõrgliigas hooajal 2011–12.

Aastatel 2016–2019 mängis ta Bulgaaria kõrgliiga klubis Sofia CSKA.

2019. aasta jaanuaris liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga Cagliari, kuid seal läbimurret ei teinud. Hooajal 2019–2020 mängis ta laenul Austria kõrgliiga klubis Grazi Sturm. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule Razgradi Ludogoretsi, kellega tuli hooajal 2020–21 Bulgaaria meistriks. 2021. aasta juunis sõlmis ta Ludogoretsiga püsiva lepingu.

Bulgaaria jalgpallikoondises tegi Despodov debüüdi 23. märtsil 2018 sõprusmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 13. oktoobril UEFA Rahvuste Liiga kohtumises Küprose vastu.

2017. aastal valiti Despodov Bulgaaria aasta noorjalgpalluriks ja 2018. aastal Bulgaaria aasta jalgpalluriks. Ta oli pärast Hristo Stoichkovi esimene, kes valiti Sofia CSKA mängijana Bulgaaria aasta jalgpalluriks.

Saavutused
----------

Razgradi Ludogorets
* Bulgaaria kõrgliiga: 2020–21
Palais de Beaulieu Lausanne'is, kus konkursi finaaliosa peetakse
**Prix de Lausanne** on rahvusvaheline balletikonkurss, mis toimub igal aastal Šveitsis Lausanne'is (üksikuil aastatel peeti väljaspool Šveitsi). Konkurss on mõeldud noortele tantsijatele, kes soovivad teha erialast karjääri klassikalises balletis.

Esimest korda peeti konkurss 1973. aastal. 

Kõik konkursi laureaadid (tavaliselt on neid kümne ringis) saavad stipendiumi õppimiseks konkursi partnerkoolis (balletikoolis) või praktikakoha konkursi partnerballetikollektiivis (balletikollektiivis). Kõrgeima punktisumma saanud finalist saab kuldmedali ja esimese valiku konkursi partnerkoolide ja -balletikollektiivide nimekirjast. Ülejäänud laureaatidele antakse valikuõigus vastavalt saadud kohale, kahanevas järjekorras. Võitjatel on õigus stipendiumist keelduda, kuid see ei kuulu rahalisele hüvitamisele. Finalistid, kes auhinda ei võida, saavad 1000 Šveitsi frangi suuruse rahalise lohutussumma.

Finaliste ja laureaate
----------------------

* José Martínez (1987)
* Sergei Polunin (2006)
* Eneko Amorós (2012)

Vaata ka
--------

* Tallinna rahvusvaheline balletikonkurss

Välislingid
-----------

* Koduleht
Kadrioru park ja Fahle aed kaardil.
**Fahle aed** on kaitsealune park Tallinna kesklinnas, Pirita tee, Narva maantee ja Tallinna lauluväljaku vahel.

Fahle aia piir kulgeb Pirita tee ja Narva maantee ristumiskohast mööda Narva maantee pargipoolset teemaad itta kuni ristumiseni Lauluväljaku kinnistuga, sealt edasi mööda Lauluväljaku kinnistu piiri kirdesse kuni Pirita tee 12 kinnistuni, mööda kinnistu piiri edelasse ning seejärel loodesse kuni ristumiseni Lauluväljaku sissesõiduteega, edasi mööda selle tee pargipooset teemaad edelasse kuni Pirita teeni ning mööda Pirita tee pargipoolset teemaad kuni ristumiseni Narva maanteega.

Park võeti kaitse alla Tallinna Linnavalitsuse määrusega nr 105 "Linnapuude, parkide ja aedade looduskaitse alla võtmine" 28. maist 1993. aastal.

Ajalugu
-------

Pirita tee 10, asus endine Põhja Paberi- ja Puupapivabriku direktori Emil Fahle suvemaja.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2  Vabariigi Valitsuse korraldus nr 342 "Tallinna kaitsealuste parkide välispiiride kirjeldused", vastu võetud 06.05.2004, Riigi Teataja (vaadatud 10. septembril 2011)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib* n*-mõõtmelisest eukleidilisest ruumist; kolmemõõtmelise eukleidilise ruumi kohta vaata artiklit Kolmemõõtmeline eukleidiline ruum; Eukleidese uurimuste aine kohta vaata artiklit Eukleidiline geomeetria* |

---

**Eukleidiliseks ruumiks** nimetatakse matemaatikas lõplikumõõtmelist vektorruumi üle reaalarvude korpuse, milles on defineeritud skalaarkorrutis.

Ajalugu
-------

300. aasta paiku eKr uuris vanakreeka matemaatik Eukleides kauguste ja nurkade vahelisi seoseid algul tasandil (idealiseeritud lamedal pinnal) ja siis ruumis. Näiteks on kolmnurga sisenurkade summa alati 180°. Neid uurimusi tuntakse tänapäeval kahe- ja kolmemõõtmelise eukleidilise geomeetriana (planimeetria ja stereomeetriana).

Tänapäeva matemaatika keeles on kaugus ja nurk hõlpsasti üldistatavad 4-mõõtmelistele, 5-mõõtmelistele ja veel kõrgemamõõtmelistele ruumidele. *n*-mõõtmelist ruumi kauguse ja nurga mõistega, mis annavad Eukleidese leitud seoste analoogi, nimetatakse *n*-mõõtmeliseks **eukleidiliseks ruumiks.**

Mitteformaalne ülevaade
-----------------------

Üks eukleidilise ruumi oluline omadus on lamedus. Geomeetrias vaadeldakse ka mittelamedaid ruume. Näiteks kerapind ei ole lame; kerapinnal on (sobivalt defineeritud) kolmnurga sisenurkade summa mõnevõrra suurem kui 180°. Iga mõõtme puhul on ainult üks selle mõõtmega eukleidiline ruum, mitteeukleidilisi on aga palju. Sageli saadakse need teised ruumid eukleidilise ruumi süstemaatilisel deformeerimisel.

Eukleidilist tasandit (kahemõõtmelist eukleidilist ruumi) võib vaadelda punktide hulgana, kus valitsevad kauguste ja nurkade kaudu väljendatavad seosed.

Vaata ka
--------

* eukleidiline ruum
* topoloogiline ruum — meetrilise ruumi üldistus
Kaarel Nurmsalu (2011)
**Kaarel Nurmsalu** (sündinud 30. aprillil 1991 Rakveres) on eesti endine suusahüppaja ning kahevõistleja.

Ta kuulus Suusaklubisse Telemark. Tema koondisetreener oli Petter Kukkonen, klubitreenerid Hillar Hein ja Toomas Nurmsalu. Alguses võistles Nurmsalu kahevõistluses ja suusahüpetes. 2011. aasta märtsis teatas ta, et jätkab karjääri suusahüppajana. 2014. aasta suvel teatas Nurmsalu, et lõpetab karjääri rahapuuduse tõttu. Jaanuaris 2017 naasis tippsporti.

Karjäär ja saavutused
---------------------

Otepääl peetud 2011. aasta juunioride ja U23 maailmameistrivõistlustel sai ta pronksmedali nii kahevõistluse normaaldistantsil, suusahüpetes kui ka kahevõistluse sprindidistantsil.

Kaarel Nurmsalu nimel on Eesti suusahüpete lennumäe rekord 213 meetriga, mille ta hüppas 23. märtsil 2017.

2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes tuli Nurmsalu esimese Eesti suusahüppajana maailmameistrivõistlustel 30 parema sekka. Väikesel mäel pääses ta teise vooru (25. koht) ja lõpuks jäi jagama 26. kohta. Suurel mäel sai ta samuti 26. koha.

2012/13. aasta maailma karikasarja etapil Planicas saavutas ta 13. koha. 

2013/14. aasta maailma karikasarja etapil Holmenkollenis saavutas ta 6. koha. Ükski eestlane ei ole suusahüpetes varem nii kõrgele kohale tõusnud.

Tunnustus
---------

* 2012 Eesti Vabariigi spordipreemia (kolme pronksmedali võitmise eest kahevõistluses ja suusahüpetes juunioride maailmameistrivõistlustel 2011. aastal)

Isiklikku
---------

Ta on 183 cm pikk ja kaalub 65 kg.

Viited
------

1. ↑  Tippu pürgiv Kaarel Nurmsalu: hakkan suusahüppajaks! Epl.ee, 16. märts 2011
2. ↑  Nurmsalu alavahetus sai heakskiidu, paljud üksikasjad jäid segaseks Postimees.ee, 13. aprill 2011
3. ↑
4. ↑  "Nurmsalu tagasitulekuvõistlusest: päev oli igati positiivne". *Virumaa Teataja*. 14.01.2017.
5. ↑  "Treeningul Eesti rekordi püstitanud Nurmsalu ei pääsenud lõppvõistlusele". *ERR Sport*. 23.03.2017. Vaadatud 26.03.2017.
6. ↑  Nurmsalu tegi MM-il Eesti suusahüpete ajalugu, kuldmedal Norrasse Postimees.ee, 23. veebruar 2013
7. ↑  Nurmsalu tegi hea võistluse ning kordas elu parimat MM-i kohta[*alaline kõdulink*] Delfi.ee, 28. veebruar 2013

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaarel Nurmsalu** |

* Tutvustus Eesti Suusaliidu lehel
* Kaarel Nurmsalu FIS-i kodulehel
* Biograafia ESBL-is