recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hoffmanni ahi muuseumis Zehdenickis
**Hoffmanni ahjuks** nimetatakse lubjaahju, mis kujutas endast ovaalikujulist tunnelit, mis jaotati vaheseinte abil osadeks. Niimoodi moodustus põhimõtteliselt umbes 12–24 lubjaahju. 

Tuli põles korraga kahes kõrvutiasetsevas ahjus. Neist tagapool olevates sektorites oli tuli juba ära põlenud ning need jahtusid. Tules olevatest sektoritest eespool olevad sektorid olid eelsoojenduse või kuivamise faasis. Kusjuures jahtuvates sektorites kuumenenud õhk juhiti lõõride süsteemi kaudu eelsoojenduse ja kuivamise faasis olevatesse sektoritesse. See andiski Hoffmanni süsteemile tema eelise – ärapõlenud ahju kuumust kasutati ära järgmise ahju eelsoojendamiseks. 

Kui Hoffmanni ahi oli tööle pandud, pidi ta töötama pidevalt, sestap läks tarvis väga palju tööjõudu, kes pidevalt laadiksid ahje täis, hoolitseksid tule eest, tühjendaksid lõpuni põlenud ahjud. Moodustus tsükkel, kus tuli ringles pidevalt mööda ahjusid. Ühe ringi tegemine võis võtta 2–4 nädalat. Ahju ehk tsükli käimasaamine oli suur ettevõtmine, mille käigus tuli mitmesse kohta teha suured lõkked, soojendada kogu ehitist piisava temperatuurini ja saada tööle tõmbed lõõrides.See võttis aega mitu päeva.

Ahi sai nime selle leiutaja, saksa inseneri Friedrich Eduard Hoffmanni järgi, kes patenteeris selle 1858. aastal.

Viited
------

1. ↑  Tanel Saimre (2006). "Tehnoloogia muutumise biheivioristlikanalüüs Kursi lubjatootmispiirkonna näitel" (PDF). *Seminaritöö*. Tartu Ülikool.
2. ↑  R. Jürisson. Ehitusmaterjalid. Populaar-tehniline ajakiri raudtee ehitusealal. Detsember 1936. Lk 180, PDF
**Instagram** on veebipõhine suhtlusvõrgustik, kus kasutajad saavad üksteisega avalikult või eraviisiliselt jagada fotosid ja videoid. 

Instagrami lõid Kevin Systrom ja Mike Krieger 2010. aasta oktoobris. 

Algul sai Instagrami kasutada ainult mobiilseadmetes, milles oli operatsioonisüsteem iOS. 2012. aasta aprillis avaldati rakendus ka Androidi operatsioonisüsteemiga seadmetele. 9. aprillil 2012 ostis algse ettevõtte Facebook.

Instagram võimaldab registreeritud kasutajatel tarkvararakenduse kaudu serverisse üles laadida fotosid ja videoid. Piltidele saab lisada digitaalseid filtreid, samuti saab lisada fotode pildistamise koha. Piltide alla võib lisada teemaviiteid, mille klõpsamisel näeb teiste Instagrami kasutajate samateemalisi postitusi.

Viited
------

1. ↑  APKMirror (15. juuli 2017). "Instagram". Vaadatud 26. september 2017.
2. ↑  "WSJ: Instagram aitab ühendada pedofiilide võrgustikke". *ERR*. 8. juuni 2023. Vaadatud 9. juunil 2023.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Instagram** |
Ikla piiripunkt (2009)
**Ikla piiripunkt** on piiripunkt Pärnumaal Ikla külas Euroopa teel E67 (Via Baltica) (Eestis Tallinna–Pärnu–Ikla maantee) Eesti-Läti piiril. 

1991. aasta 14. juunil 1991 käisid Riia OMONi liikmed Eesti-Läti piiril asuvas Ikla piiripunktis, kus avasid tule piiriputkade pihta, panid süütepommiga põlema kaks soojakut ja kontrollpunkti hoone ning viskasid kordonihoonesse lõhkekeha

Ikla-Ainaži, Eesti-Läti piiri piiripunkt valmis tehniliselt 1998. aasta juuni lõpus, ühiskontrolli tehnoloogia hakkas toimima 5.
septembril 1998. aastal.

Alates 2007. aastast, mil Eesti ühines Schengeni viisaruumiga, puudub tavaolukorras piirikontroll.

Ikla piiripunktist läänes Rannametsa–Ikla teel asub Vana-Ikla piiripunkt.

Eesti-Läti piiril asusid veel ka Valga-1 piiripunkt, Valga-2 piiripunkt, Valga-3 piiripunkt ja Vana-Ikla, Vastse-Roosa, Mõisaküla, Lilli ja Holdre piiripunktid.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ikla piiripunkt** |

Vaata ka
--------

* Eesti piiripunktide loetelu

Viited
------

1. ↑  Aadu Jõgiaas, 25 aastat tagasi valvati Eesti piiri kumminuiadega, www.delfi.ee, 14.06.2016
2. ↑  Rahvusvaheliseks liikluseks avatud piiripunktid. Lisa 1. Rahvusvaheliseks liikluseks avatud piiripunktid maanteelõikudel. RT I 2002, 54, 343.
3. ↑  Pühapäevast kolmapäevani saab piiri ületada ainult piiripunktide kaudu. Maanteeamet, 28. august 2014. Vaadatud 11.08.2016.
4. ↑  Eesti-Läti piiripunktid ühised, Õhtuleht, 2. mai 2006
**Institutsionaalne majandusteadus** on suunatud inimeste loodud institutsioonide rollide mõistmisele majanduselus toimuvates tegevustes.

USA-s oli institutsionaalne majandusteadus peamine majandusteaduse suund ja seda esindasid sellised majandusteadlased nagu Thorstein Veblen, Wesley Mitchell ja John R. Commons. Mõned institutsionalistid käsitlevad institutsionalismi esindajana ka Karl Marxi, kuna ta kirjeldas kapitalismi kui ajalooliselt sidusat süsteemi. Teised institutsionalistid ei nõustu Marxi kirjeldusega, kuna ta ei käsitlenud kesksena mitte turge, raha ja tootmise eraomandust, vaid neid kõiki kui indiviidide tegevuse tulemust.

Institutsionalism tänapäeval
----------------------------

Tänapäevases institutsionalismis on mitu suunda: uusinstitutsionalism, mida esindab Nobeli auhinna saanud Douglass North, ja institutsionaalne poliitiline ökonoomia ning "vana" või "kriitiline" institutsionalim (millele vastandub radikaalselt neoklassikaline majandusteadus) ning mida seostatakse Cambridge'i majandusteadlaste Ha-Joon Changi, Daniel Bromley (Wisconsin-Madison Ülikool), Warren Samuelsi (Michigani Ülikool) ja Geoffrey Hodgsoniga Hertfordshire'i Ülikoolist. Institutsionaalse majandusteaduse muutumist peavooluks võib jälgida selliste Nobeli auhinna võitjate nagu Daniel Kahnemani, Thomas Schellingu, Gunnar Myrdali ja Herbert Simoni töödes.

Vaata ka
--------

* Alternatiivkulu
* Institutsionaliseerumine
* Tehingukulu (*transaction cost*)
* Sotsiaalne kulu (*social cost*)
* Rajasõltuvus (*path dependence*)
Permanent Bridge enne katustamist (mai 1805, gravüür William Birchi maali alusel)
 Permanent Bridge'i mälestustahvel praeguse silla (Market Street Bridge) keskosas (pildistatud 2010)
**Schuylkill Permanent Bridge**, ka **Permanent Bridge**, oli katustatud sild üle Schuylkilli jõe Philadelphias. 

Sild oli tarinduselt kaarsõrestiksild. Kolmeavalise puitsilla keskmise ava silde pikkus oli 195 jalga (59,4 m), külgmised avad olid 150 jalga pikad (45,7 m).

Sillasambaid hakati rajama 1800. aastal William Westoni (hilisem Erie kanali ehituse peainsener) juhtimisel. Avaehitise projekteeris ja ehitas Timothy Palmer.

Sild avati liikluseks 1. jaanuaril 1805, silla katustamine tehti 1805. või 1806. aastal. See oli esimene püsisild Philadelphias üle Schuylkilli jõe, ühtlasi ka esimene katustatud sild Ameerika Ühendriikides.

Sild hävis tulekahjus 1850. aastal.

Teised sillad samas asukohas
----------------------------

1850. aastal ehitas Samuel Kneass vanadele sillasammastele uue puitsilla. 1888. aastal asendati see sild metallsillaga. Praegu asub seal 1932. aastal ehitatud kaheavaline raudbetoonist Market Street Bridge.

Viited
------

1. 1 2 3  The Permanent Bridge. structuremag.org
2. ↑  Timothy Palmer and the Permanent Bridge. ascelibrary.org

Välislingid
-----------

* A View of a Bridge over the Schuylkill River. Permanent Bridge (esiplaanil) ja Colossus Bridge (tagaplaanil) William Stricklandi maalil (1815).
* Permanent Bridge. William Stricklandi maal (1815)
**Hofpavillon** (mõnikord nimetatakse seda ka *Hofwartesaal*'iks või *Kaiserpavillon*'iks) on Otto Wagneri projekteeritud uusbaroklike elementidega juugendstiilis kupliga paviljon Hietzingis Viinis. Linnaraudteed teenindanud ehitis asub kanaliseeritud Viini jõe paremkaldal Schönbrunni lossi lähedal.

1898. aasta aprillis valminud keiserlikule ja kuninglikule aururongide vastuvõtuhoonele anti esinduslik välisilme ja luksuslik interjöör. See oli kujundatud Austria-Ungari keisri Franz Joseph I ja tema saatjaskonna vajaduste järgi, kuigi teadaolevalt kasutas kõrgeauline paviljoni vaid kahel korral.

See asub 160 meetri kaugusel Hietzingi raudteejaama kunagisest lammutatud regulaarsest vastuvõtuhoonest, mida nüüd teenindab Viini metroo liin U4. Tänavapoolsest küljest on see ühendatud Schönbrunner Schlossstraßega.

Nüüdisajal kasutab selle ruume Viini linnamuuseumi filiaal. 

Sisevaade
Viini linna kujutav maal

Vaata ka
--------

* Hietzingi metroojaam

Välislingid
-----------

 Hofpavillon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Dmitrovi rajoon** (vene keeles *Дмитровский район*) on 2. järgu haldusüksus (rajoon, 2018. aastani ka munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Dmitrovi linn.

Rajoon piirneb põhjas Taldomi rajooniga, idas Sergijev Possadi rajooniga, kagus Puškino rajooniga, lõunas Mõtištši linnaringkonnaga, edelas Solnetšnogorski rajooniga, läänes Klini rajooniga ja loodes Tveri oblastiga.

Rajooni pindala on 2182 km². Elanike arv oli 2012. aastal 155 792, 2009. aastal 150 884 ja 2002. aastal 149 793.

Dmitrovi rajoonis on 401 asulat, mis kuuluvad viie linnaasunduse (Dmitrovi ja Jahroma linna ning Dedenevo, Ikša ja Nekrassovski alevi) ja kuue külaasunduse koosseisu.

Rajooni tähtsamad jõed on Sestra, Jahroma, Volguša ja Jakot.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
Keiser Justinianus
**"Institutiones Iustiniani"** ehk Justinianuse "Institutsioonid" on koostatud Rooma keiser Justinianus I (483–565) käsul 533. aastal. "Institutiones Iustiniani" kuulub "Corpus iuris civilisesse" ("Tsiviilseaduse kogumikku"), mis on valminud aastatel 529–534. Lisaks Justinianuse "Institutsioonidele" kuuluvad "Tsiviilseaduse kogumikku" "Digestid" ehk "Pandektid" ja "Justinianuse koodeks".

"Institutsioonide" koostamise eellugu
-------------------------------------

Peamine Justinianuse "Institutsioonide" eesmärk oli soov luua ja koostada seadustik, kus võiksid olla nii vana õigus (*jus vetus*) kui ka imperaatori ediktid. Justinianuse "Institutsioonid" pidid olema õigluse tugev alus. Samal ajal kehtisid Gregorianuse, Hermogenianuse ja Theodosianuse koodeksid, mis lihtsustasid kohtunike tööd. Ajad, rahva meeleolud ja seadused muutusid: vanu seadusi tühistati ning kasutusele tulid uued seadused. Esimest korda tuli idee luua üks seadustik Ida-Rooma keisril Theodosius II-l (401–450), aga idee jäi ainult ideeks ja ta ei jõudnud seda tööd alustada. Pärast Theodosius II surma alustasid keiser Justinianus ja tema lähedane abiline Tribonianus koodeksi koostamist. Suur töö tehti lühikese ajaga. Suur osa tööst oli vanade, enam mitte kehtivate seaduste tühistamine. Grigorianuse, Hermogenianuse ja Theodosianuse koodeksite kehtivad seadused kodifitseeriti ühte raamatusse. Selleks kogus Justinianus 13. veebruaril 528. aastal kokku töögrupi, kuhu kuulus kümme kõrget ametnikku ja juristi. Aasta pärast lõpetas komisjon oma töö. 7. aprillil 529. aastal avaldati seadusega "Summa rei publicae", mis kuulub "Justinianuse koodeksisse".

Üldine
------

Justinianuse seadustekogu esimene osa on lühike tsiviilõiguse õpik, millel on seaduse jõud. Õpik annab võimaluse õppida Rooma eraõiguse aluseid. Justinianus sai "Institutsioonide" kirjutamiseks eeskuju Gaiuse "Institutsioonidest".

Justinianuse "Institutsioonid" on jaotatud kolme rühma: hagid, inimesed ja asjad. "Institutsioonide" tekst on jaotatud nelja raamatusse, raamatud on omakorda jaotatud tiitlitesse, millel on vastavad pealkirjad. Hiljem jaotati tiitlid paragrahvideks. Tiitel, mis pole nummerdatud, kannab nimetust *principium*. "Institutsioonide" tekst on kirja pandud paljudesse käsikirjadesse. Kõige väärtuslikum käsikiri on Torino käsikiri, mis asub Torinos, Itaalias.

"Institutsioonidele" viitamine
------------------------------

Justinianuse "Institutsioonidele" saab viidata kahte moodi:

1. Tiitli paragrahvi number, täht I ("Institutiones"), raamatu ja tiitli numbrid.
2. Täht I ("Institutiones"), raamatu number, tiitli number, paragrahvi number.

Viited
------

1. 1 2 3 4  E. Ilus. Rooma eraõiguse alused. Tartu: Penikoorem 1960.
2. ↑  J. Pokrovski. Rooma õiguse ajalugu. 1998 –  (04.03.2018).

Välislingid
-----------

* P.Birks, G McLeod. Justinian's Institutes. Ithaca, New York: Cornell University Press 1987.
*
**Zäjnäb Biiševa** (baškiiri keeles Зәйнәб Абдулла ҡыҙы Биишева; vene keeles Зайнаб Абдулловна Биишева; 15. jaanuar (2. jaanuar vkj) 1908 – 24. august 1996 Ufa) oli baškiiri luuletaja, proosa- ja näitekirjanik ning tõlkija.

Sündis Tujembetovo külas (tänapäevase haldusjaotuse järgi Kugartši rajoonis) õpetaja Abdulla Biiševi peres. Ta jäi varakult orvuks, ema suri 1911. aastal ja isa 1919. aastal. Kooli neljanda klassi sai ta lõpetada alles 16-aastaselt.

Zäjnäb Biiševa õppis Orenburgi Baškiiri Pedagoogilises Instituudis. Pärast lõpetamist töötas õpetajana 1929–1931 Baimaki rajoonis Temjasovo külas ja täiendas end kursustel Ufas. 1931. aastast töötas ajakirja Pioneer toimetuses ja Baškiiri raamatukirjastuses.

Zäjnäb Biiševa esimene jutustus ilmus ajakirjas Pioneer 1930. aasta. Esimene raamat "Партизан малай" ilmus trükis 1942. aastal. Kokku ilmus tal üle 60 raamatu ja seda mitmetes liiduvabariikide keeltes. Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.

Väga suure osa tema loomingust moodustavad näidendid, mida on väga edukalt ja suure publiku menuga lavastatud Baškiiri Riiklikus Akadeemilises Draamateatris kui ka väljaspool Baškortostani.

Zäjnäb Biiševa tõlkis baškiiri keelde Nikolai Gogoli jutustuse "Tarass Bulba", Arkadi Gaidari jutustuse "Timur ja tema meeskond" ning Lev Kassili, Ivan Turgenevi, Serge Aksakovi, Anton Tšehhovi ja Maksim Gorki loomingut.

Zäjnäb Biiševa oli 1946. aastast NSV Liidu Kirjanike Liidu liige, 1953. aastast elukutseline kirjanik.

Zäjnäb Biiševa suri 88-aastaselt Ufas 24. augustil 1996. Ta on maetud Ufa musulmanide kalmistule.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Zäjnäb Biiševa nime kannab tänav Ufas ja kirjastus Baškortostanis, kus ta ka ise aastaid töötas. Tema auks on nimetatud mitmed koolid ja antakse välja auhindu.

14. oktoobril 2016 avati Ufas tema mälestusmärk.

Tunnustus
---------

* 1968 Salavat Julajevi preemia
* 1960, 1968, 1976 orden Austuse märk
* 1990 Baškiiri ANSV rahvakirjanik

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Зайнаб Биишева". *Kugkultura.ru*. Vaadatud 30.03.2021.
2. ↑  "Сегодня в Уфе открыли памятник Зайнаб Биишевой". 14.10.2016. Vaadatud 30.03.2021.
**Stalinlikud repressioonid** (vene keeles *Сталинские репрессии*) olid massilised poliitilised repressioonid Nõukogude Liidus stalinismi perioodil (1920. aastate lõpuaastatest kuni 1950. aastate algusaastateni).

Osa ajaloolasi käsitleb stalinlikke repressioone Punase terrori jätkuna.

Stalinlike repressioonide ametlikuks ideoloogiliseks aluseks loetakse kontseptsiooni klassivõitluse tugevdamisest sotsialismi ülesehitamise käigus, mille formuleeris ÜK(b)P Keskkomitee peasekretär Jossif Stalin Üleliidulise Kommunistliku Partei Keskkomitee pleenumil juulis 1928.

Kõige massilisemate repressioonide, nn Suure terrori (1936–1938) periood, algas Nikolai Ježovi nimetamisega septembris 1936 NKVD juhiks.

Statistilisi andmeid represseeritute kohta (1928–1953)
------------------------------------------------------

11. detsembril 1953 NSV Liidu Siseministeeriumi eriosakonna koostatud tõendis esitati aastate lõikes OGPU-s (eksisteeris kuni 1934), NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadis (NKVD; 1934–1946) ja NSV Liidu Siseministeeriumis (MVD) arreteeritute (kuni 1939) ja süüdimõistetute (kuni 1953. aasta teise poolaastani) koguarvud:

  


| Aasta | Arreteerituid kokku | Süüdimõistetuid kokku | Sealhulgas hukatuid |
| --- | --- | --- | --- |
| **1928** | 112 800 | 33 800 | 870 |
| **1929** | 162 700 | 56 200 | 2100 |
| **1930** | 331 500 | 208 100 | 20 200 |
| **1931** | 479 100 | 180 700 | 10 650 |
| **1932** | 410 400 | 141 900 | 2730 |
| **1933** | 505 300 | 239 700 | 2150 |
| **1934** | 205 200 | 79 000 | 2060 |
| **1935** | … | 267 100 | 1230 |
| **1936** | … | 274 700 | 1120 |
| **1937** | 936 800 | 790 700 | 353 070 |
| **1938** | 638 500 | 554 300 | 328 620 |
|

  

Aastate 1939–1953 kohta ülalmainitud tõendis arreteeritute arv puudub ja süüdimõistetute arv on antud ainult kontrrevolutsioonilise tegevuse eest:

| Aasta | Kokku süüdimõistetuid kontrrevolutsioonilise tegevuse eest | Sealhulgas hukatuid |
| --- | --- | --- |
| **1939** | 63 900 | 2550 |
| **1940** | 71 800 | 1650 |
| **1941** | 75 400 | 8000 |
| **1942** | 124 400 | 23 280 |
| **1943** | 78 400 | 3580 |
| **1944** | 75 100 | 3030 |
| **1945** | 123 200 | 4250 |
| **1946** | 123 300 | 2900 |
| **1947** | 78 800 | 1110 |
| **1948** | 73 300 | – |
| **1949** | 75 100 | – |
| **1950** | 60 600 | 475 |
| **1951** | 54 800 | 1610 |
| **1952** | 28 800 | 1610 |
| **1953** (I poolaasta) | 8400 | 200 |
|

Vaata ka
--------

* Punane terror
* Suur terror

Viited
------

1. ↑  Справки 1 спецотдела МВД СССР о количестве арестованных и осужденных в период 1921–1953 гг. alexanderyakovlev.org
Ansambel Tehumardi Tehumardi lahingu monumendi ees 1979. aastal.
**Tehumardi** oli Eesti Laskurkorpuse sõjaveteranide ansambel Saaremaal. Ta tegutses aastatel 1975–1989.

Ansambel moodustati 1975. aastal Salme kultuurimaja juures. Hiljem kuuluti kalurikolhoosi Saare Kalur alluvusse.

Ansambel sai nime Saaremaa valla territooriumil toimunud Tehumardi lahingu toimumispaiga nime järgi.

Esineti peamiselt Saaremaal ja Mandri-Eestis, kuid ka Lätis, Kiievis, Volgogradis ja mujal.

Alates 1975. aastast võeti osa kõikidest rindesõprade päevadest.

Sõrve helilooja Olev Sau on pühendanud ansambel Tehumardile ja selle liikmele Oskar Äärele laulu "Sõrve sõjameeste laul".

Liikmeid: Prits Maaker, Albert Tammik, Jüri Tammistu, Albert Põld, Oskar Äär, Peeter Hüüdma ja Peeter Poll.

Viited
------

1. ↑  XIX Rindesõprade päev. Põltsamaa 1989. Teatmik.
2. ↑  XIX Rindesõprade päev. Põltsamaa 1989. Teatmik.
3. ↑  XIX Rindesõprade päev. Põltsamaa 1989. Teatmik.
4. ↑  XIX Rindesõprade päev. Põltsamaa 1989. Teatmik.
5. ↑  XIX Rindesõprade päev. Põltsamaa 1989. Teatmik.
6. ↑  Laule sõjaveteranidele. Eesti Raamat. Tallinn. 1981. lk 47-48.
7. ↑  XIX Rindesõprade päev. Põltsamaa 1989. Teatmik.

Välislingid
-----------

* Sõjaveteranide Ansambli``Tehumardi`` liikme PEETER POLL-i pintsak.
*
**Alacatlatzala misteegi keel**  on Oto-mange keelkonda kuuluv keel. Tüpoloogiliselt kuulub Alacatlatzala misteegi keel VSO keelte hulka, kus sõnajärg hakkab verbiga. Dialektid on järgnevad: Atlamajalcingo del Monte, Cahuatache Tototepec, Cuatzoquitengo, Plan de Guadalupe, Potoichan (Ocuapa).

Kõnelejate asuala
-----------------

Alacatlatzala misteegi keelt kõneldakse Ida-Guerreros, Tlapa edela ja lõuna vahelises alas, Alacatlatzalas, Cahuataches, Tenaztalcingos, Jilotepecis, Zacatipas, Tototepecis, Cuba Libres, San Isidro Labradoris, Quiahuitlatlatzalas, Xonacatlánis, Tepecocatlánis, Cuautipas, Ocuapas, ning Potoichani linnades; Acapulcos, Guerreros; Cuautlas, Moreloses; Culiacánis, Sinaloas; San Quintíni piirkonnas, Baja Californias. Samuti USA-s, kuna paljud emigreeruvad sinna, et tööd leida.

Kõnelejate arv
--------------

Alacatlatzala misteegi keelt kõneleb teadaolevalt umbes 30 000 inimest, kusjuures 60% kõnelejatest on ükskeelsed.

Numbrid
-------

Alacatlatzala misteegi keele arvsõnad ühest kümneni

Numbrid 1-10| nii | üks |
| ovi | kaks |
| uni | kolm |
| komi | neli |
| oʼon | viis |
| ino | kuus |
| uxa | seitse |
| ona | kaheksa |
| iin | üheksa |
| uxu | kümme |

Keele struktuur
---------------

Alacatlatzala misteegi keel sarnaneb teiste misteegi keeltega selle poolest, et seal on kolm põhilist foneetilist tooni, kuid erineb teistest misteegi keeltest ulatusliku sandhi puudumise tõttu. Sõnade vahelt puudub tooni sandhi täielikult, mis tähendab seda, et sõnade paigutus lauses ei muuda sõnade toonikõrgust. Seega ainuke koht, kus on tooni sandhit märgata, on sõna üksikul kujul.

Konsonantfoneemid| helitu plosiiv | p, t, k, ʼ |
| labiaalne plosiiv | kw |
| eelnasaliseeritud heliline plosiiv | mb, nd, ng |
| ninahäälik | m, n, ñ |
| hõõrdhäälik | v, h |
| külghäälik | l |
| poolvokaal | y |
| sibilant | s, š |
| afrikaat | č |
| alveolaarne plakshäälik | ř |

|
|  |
vokaalfoneemid|  | eesvokaal | tagavokaal |
| kõrge | i, ị | u, ụ |
| keskmine | e, ẹ | o, ọ |
| madal | a, ạ |
|

Alacatlatzala misteegi keele tähestikus on 21 tähte : a, ch, e, i, k, ku, l, m, n, nd, ñ, o, p, r, s, t, u, v, x, y, ʼ

Alacatlatzala misteegi keel kasutab ladina kirjaviisi.

Keelenäited
-----------

ni shāa ndi - me saabusime

shahnī shíhín miī rā - ta (meessoost) tappis end ära

ni shīshī rā - ta (meessoost) sõi

ni kēē rā tōkiīn - ta (meessoost) lahkus Alacatlatzalast

shákū ñá shaha ta ni shihi - ta (naissoost) nuttis surnud mehe pärast

chahvī rā yihi shaha líbró shíhín bīyété káhnō - ta (meessoost) maksis mulle raamatu eest suure kupüüriga

Lisaks
------

Mitte ükski sõna ei lõppe kaashäälikuga.
Keele kõnelejad kutsuvad seda keelt ise maakeeli vihmakeeleks.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Ethnologue Vaadatud 22. novembril 2013
2. ↑   Vaadatud 22. novembril 2013
3. 1 2 3 4  Vaadatud 22. novembril 2013
4. ↑   Vaadatud 22. novembril 2013
5. ↑   Vaadatud 22. novembril 2013
6. ↑   Vaadatud 22. novembril 2013
Charles Augustin de Coulomb
**Charles Augustin de Coulomb** (prantsuse [kulɔ̃]; 14. juuni 1736 Angoulême – 23. august 1806 Pariis) oli prantsuse teadlane, kes on tuntud oma elektri- ja magnetismialaste töödega. Ta uuris ka hõõret ja liugehõõret, mida nimetatakse mõnikord tema nimega Coulombi hõõrdeks, Coulombi sõnastatud liugehõõrde seadusi aga Amontonsi-Coulombi seadusteks. Lisaks laetud kehade vahelisele vastasmõjule uuris ta ka pikkade magnetite pooluste vastasmõju.

Tema järgi on nimetatud elektrilaengu ühik kulon ja Coulombi seadus.

Coulomb õppis ühes parematest tollase Prantsusmaa koolidest, Nelja rahvuse kolledžis ehk Mazarini kolledžis. Seejärel astus ta Charleville-Mézières' sõjainsenerikooli, mis oli üks 18. sajandi paremaist tehnikakoolidest. Selle lõpetas ta 1761 leitnandi auastmega. Ta suunati Bresti, kus tegeles rohkem kui aasta kartograafiaga. Seejärel teenis ta mitu aastat Martinique'il insenerivägedes. Ta oli korduvalt raskelt haige. Tervislikel põhjustel pidi ta emamaale naasma ning teenis La Rochelle'is ja Cherbourgis.

Alates 1781. aastast elas ta Pariisis. Tema ametinimetus oli purskkaevuvee järelevaataja, aga jälgima pidi ta teistegi avalike veekogude, sealhulgas Seine'i jõe vee kvaliteeti.

Pärast Prantsuse revolutsiooni puhkemist astus ta ametist tagasi ja kolis Blois'sse, kus tal oli väike kinnisvara.

Prantsusmaa revolutsiooniline valitsus kutsus ta Pariisi tagasi, sest soovis välja töötada uut kaalude ja mõõtude süsteemi. Coulombist sai üks Prantsuse Rahvusinstituudi esimesi liikmeid ja ta määrati aastal 1802 avalike juhiste inspektoriks. Neli aastat hiljem ta suri.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Charles Augustin de Coulomb** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Charles Augustin de Coulomb** |
Charles Champaud
**Charles Champaud** oli šveitsi päritolu Bulgaaria võimlemisõpetaja ja riistvõimleja.

Ta sündis Lausanne'is. 

Minnes kümmekonna Šveitsist 1893. ja 1894. aastal Bulgaariasse siirdunud sportlase seas Sofiasse Esimese poeglaste gümnaasiumi võimlemisõpetajaks, võttis ta kaasa ka jalgpallipalli ning hakkas 1893 bulgaarlastele jalgpalli õpetama. Huvi oli väga suur. Õppused toimusid väljakul, mille kohale on nüüd rajatud Ohridi püha Klimenti nimelise ülikooli hoone. Räägitakse, et sellel väljakul lambaid karjatanud mees olevat tahtnud palli 10 lamba eest ära osta. Champaud olevat vastanud: "Kahju küll, kuid meeskonna moodustamiseks on tarvis 11 mängijat."

Aastal 1896 sõitis Champaud Bulgaaria delegatsiooni koosseisus Ateena olümpiamängudele. Delegatsiooni juhtis Todor Jončev ning sinna kuulusid veel Panajot Penev, Dimitar Iliev ja Ilija Penčev. Neist ainukesena võttis võistlustest osa Champaud, nimelt riistvõimlemises. Ta registreerus **Charles Champoffi** nime all spordiklubi Junak esindajana.

Champaud osales toenghooglemises, rööbaspuudel ja toenghüpetes, kuid ühelgi alal paremate hulka ei jõudnud. 

Ta registreerus ka teivashüppes ja Kreeka-Rooma maadluses, kuid ei osalenud.

Sofias Triadica rajoonis on Charles Champaud' tänav (улица "Шарл Шампо").

Vaata ka
--------

* Riistvõimlemine 1896. aasta suveolümpiamängudel
Alain Badiou (2006)
**Alain Badiou** (sündinud 17. jaanuaril 1937 Marokos) on prantsuse filosoof.

Koos Giorgio Agambeni ja Slavoj Žižekiga on Badiou kontinentaalfilosoofia postmodernismivastase koolkonna tähtis tegelane. Ta püüab avaldada olemist, tõde ja subjekti niisugusel kujul, mis tema sõnul ei ole postmodernistlik, kuid pole ka lihtsalt modernismi kordamine. Poliitiliselt on Badiou vasakpoolne, ta on marksist ja kommunist.

Badiou õppis Pariisi eliitkoolis Louis XIV lütseumis ja seejärel 1957–61 eriti mainekas ülikoolis École Normale Supérieure'is. 1963 sai ta Reimsis lütseumiõpetajaks. Sel ajal hakkas ta romaane kirjutama ja tema esimene romaan "*Almagestes*" ilmus 1964.

Badiou oli noorena poliitiliselt väga aktiivne. Ta oli 3. aprillil 1960 asutatud Ühinenud Sotsialistliku Partei asutajaliige. See erakond oli väga aktiivne võitluses Alžeeria dekoloniseerimise eest. Tudengite 1968. aasta ülestõus tugevdas tema äärmusvasakpoolset maailmavaadet ja sel ajal osales ta sõjalistes rühmitustes. Näiteks oli ta üks neist, kes 1969 asutas Prantsusmaa Marksistlike-Leninistlike Kommunistide Liidu.

1967 asus ta tööle uurimisrühmas, mille organiseeris kommunistlik filosoof Louis Althusser. Teda mõjutas tugevalt Jacques Lacan. Ta sai filosoofiaajakirja Cahiers pour l'Analyse toimetuse liikmeks ja kaastööliseks. See ajakiri oli mõjukas, kuigi seda ilmus aastail 1966–1969 ainult 10 numbrit.

1969 sai Badiou Pariisi VIII ülikooli õppejõuks. Selles ülikoolis astus ta ägedasse intellektuaalsesse väitlusse oma kaasõppejõudude Gilles Deleuze'i ja Jean-François Lyotard'iga, kelle filosoofilisi töid ta pidas teadusliku marksismi haiglaslikeks kõrvalekalleteks. Kui 1980ndail marksismi ja psühhoanalüüsi populaarsus vähenes, avaldas ta tehnilisemaid ja abstraktsemaid filosoofilisi töid, näiteks "Subjekti teooria" (1982), kuid ta ei öelnud Althusserist ja Lacanist iialgi lahti ning ka tema viimase aja töödes pole haruldased pooldavad vihjed marksismile ja psühhoanalüüsile.

Teoses "Olemine ja sündmus" ("L'être et l'événement", 1988) arendab ta teesi, et matemaatika on ontoloogia.

Tõekäsitluses ühendab ta kunsti, armastuse, poliitika ja teaduse tõe.

Seosed Eestiga
--------------

Margus Vihalema Pariisi Ülikoolis kaitstud doktoritöö on valminud Badiou juhendamisel.

Viited
------

1. ↑  Margus Vihalem. etis.ee

Teosed
------

* *Éloge de l'Amour*, Paris: Flammarion 2009, ISBN 978-2-08-123301-0.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Alain Badiou** |
Gregor Mendel
**Gregor Johann Mendel** (20. juuli 1822 Hynčice – 6. jaanuar 1884 Brno) oli Tšehhimaal elanud munk, keda sageli nimetatakse geneetika isaks.

Mendel sündis Austria-Ungaris Heinzendorfis (praegu Hynčice Tšehhis). Tema vanemad olid sakslased. Mendelil oli üks vanem ja üks noorem õde. Ta kasvas üles talus, mis oli Mendelite perele kuulunud juba 130 aastat.

Lapsepõlves töötas ta aednikuna, õppis mesindust ning hiljem õppis Olmützi (praegu Olomouc) Filosoofiainstituudis. 1843. aastal lahkus ta vanematekodust ja läks Brünni (praegu Brno) augustiini kloostrisse. Selle tähistamiseks võttis ta oma sünninime Johanni asemele uueks eesnimeks Gregor. Aastal 1851 saatis kloostri abt C. F. Napp ta kloostri kulul Viini ülikooli loodusteadusi õppima. Aastal 1853 naasis Mendel kloostrisse õpetajana, eelkõige loodusteaduste õpetajana, ja 1867 sai Nappi asemel uueks abtiks. 

Nii ülikooli professorid kui ka kaasmungad õhutasid Mendelit uurima taimede muutlikkust. Ta alustas uurimistööd kloostri katseaias. Aastatel 1856–1863 kasvatas ja uuris Mendel umbes 28 000 hernetaime. Ta tegi katsetest kaks üldistust, mis hiljem said tuntuks Mendeli seadustena.

Mendel esines ettekandega "Versuche über Pflanzenhybriden" kahel Brünni Looduslooseltsi koosolekul 1865 ja avaldas selle 1866 selle seltsi toimetistes. Tema ideede tähtsust mõisteti alles 20. sajandi alguses. Aastal 1900 taasavastasid tema kirjutise lõpuks Hugo de Vries, Carl Correns ja Erich von Tschermak ning need aitasid mõista pärilikkust ja kujundada sünteetilist evolutsiooniteooriat.

Mendel suri 6. jaanuaril 1884 Brünnis (praegu Brno). Pärast tema surma põletas järgmine abt kõik Mendelist järele jäänud paberid.

Hiljem on tema katsetulemuste üle palju vaieldud. Nimekale statistikule Ronald Fisherile tundusid tema tulemused ebausutavatena. Katsete kordamine näitas siiski, et need on õiged.

Tunnustus
---------

* Gregor Mendeli järgi on nimetatud Kuu kraater Mendel.
* Gregor Mendeli järgi on nimetatud ka asteroid (3313) Mendel.

Vaata ka
--------

* Imre Festetics
* Trofim Lõssenko
* Jean-Baptiste Lamarck
* Charles Darwin
* Mendeli seadused

Viited
------

1. ↑  AstroLink Planetenkunde Veebiversioon (vaadatud 16.08.2013)
2. ↑  Osaline veebiversioon (vaadatud 16.08.2013)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gregor Mendel** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Gregor Mendel** |

* Gregor Mendel.
	+ Versuche über Pflanzen-Hybriden (1865), veebiversioon (vaadatud 1.11.2014) (*saksa keeles*)
	+ Experiments in Plant Hybridization (1865), veebiversioon (vaadatud 1.11.2014) (*inglise keeles*)
* Gregor Mendel, Experiments in Plant Hybridisation, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 1.11.2014) (*inglise keeles*)
* Sissekanne NNDB-s
Valminud kaunad
**Harilik aeduba** ehk **türgi uba** on liblikõieliste sugukonna aedoa perekonda kuuluv üheaastane rohttaim.

Kirjeldus
---------

Juurestik on hästi arenenud. Põhiline juuremass asub pindmises kihis, kuid juured võivad tungida ka kuni 1 m sügavusele. 

Vars võib olla erineva pikkusega. Eristatakse puhmikulisi (25–45 cm kõrgusi), poolväänduvaid (kuni 1,5 m) ja väänduvaid (2–5 m) vorme. 

Viljaks on kaun, mis võib olla väga varieeruva kujuga – sirge, kõver, lame, silinderjas.

Seemned on mitmesuguse värvusega: valged, kollakad, mustad, pruunid, kirjud jne. Kujult võivad seemned olla elliptilised, ruljad või neerukujulised. 

* 
* 
* 
*

Levila
------

Pärineb Kesk- ja Lõuna-Ameerikast.

Kasutamine
----------

Aedoa kaunu kasutatakse aedviljana. Toiduks tarvitatakse poolvalminud kaunu ja seemneid termiliselt töödeldult või konserveeritult. Toored kaunad ja seemned on lektiinisisalduse tõttu mürgised. Euroopa suurimad kasvatajad on Itaalia, Hispaania, Belgia, Kreeka ja Rumeenia.

Tootmine maailmas
-----------------

2017. aastal toodeti 110 riigis 24,2 mln tonni aeduba.

Aedoa suurimad tootjad| Riik | Toodang 2017,tonni | Osakaal 2017,% |
| --- | --- | --- |
|  Hiina | 19 281 055 | 79,6 |
|  Indoneesia | 915 591 | 3,8 |
|  India | 675 188 | 2,8 |
|  Türgi | 630 347 | 2,6 |
|  Tai | 313 596 | 1,3 |
|  Egiptus | 283520 | 1,2 |
|  Maroko | 168 887 | 0,7 |
|  Hispaania | 163 649 | 0,7 |
|  Itaalia | 154 851 | 0,6 |
|  Bangladesh | 137 495 | 0,6 |
| **Maailmas kokku** | **24 221 251** | 100 |

Vaata ka
--------

* Põlduba

Viited
------

1. 1 2  "Food and Agriculture Organization of the United Nations". *faostat.fao.org* (inglise). Vaadatud 10.11.2019.

Välislingid
-----------

* Harilik aeduba andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Diego Valentín Díaz. Gregorio Hernándeze portree. Museo Nacional Colegio de San Gregorio, Valladolid.
Kristuse ristimine (*Bautismo de Cristo*). Reljeef. 1624–1628). Pärineb Valladolidi Nuestra Señora del Consuelo kloostrist. Valladolid, Museo Nacional Colegio de San Gregorio.
**Gregorio Hernández** ehk **Gregorio Fernández** (1576 Sarria – 22. jaanuar 1636 Valladolid) oli Hispaania skulptor. Ta kuulub Kastiilia barokkskulptuurikoolkonda. 

Alates 1605. aastast tegutses Hernández Valladolidis, kuhu ta asus elama sellepärast, et see oli tollal Hispaania pealinn. Pärast töötamist teiste meistrite töökodades asutas ta enese oma, kus tal oli palju õpipoisse ja kaastöölisi ning palju kliente. Pärast surma oli tal palju endisi õpilasi, kes tema stiili järgisid, aga ühtki silmapaistvat jüngrit nende seas ei olnud. Sellegipoolest oli tema kunst omal ajal väga kuulus, mida kinnitab ka asjaolu, et tema hauale Carmen Calzado kloostris paigutati tema portree, mille autor oli tema sõber Diego Valentin Diaz ja millel oli tema loomingut kiitev tekst.

Hernández lõi värvilisi väga realistlikke puuskulptuure ning retaableid. Tema ulatuslikud teadmised inimese anatoomiast võimaldasid tal edasi anda luude kõvadust, lihaste pinget, liha õrnust ja naha siledust. Võrreldes keha suure väljendusrikkusega on skulptuuridel rõivad rasked, nagu papist ning hoiduvad teravatesse ja jäikadesse voltidesse, mis tekitavad valguse ja varju teravaid kontraste. Tema teostele on omane lihtne ülesehitus, rahulikud poosid ja vaoshoitud žestid, mis jätavad kõige suurema väljendusrikkuse näole ja kätele.

Tema teoste kvaliteeti tõstis koostöö kunstnikega, kes muutsid tema skulptuurid mitmevärvilisteks. Selleks kasutati peamiselt tuhme ja lihtsaid värve, ainult väikesed detailid olid värvikamad. Realismi suurendas võltsdetailide kasutamine, mis suurendasid ehtsuse tunnet, näiteks klaasist silmad, elevandiluust küüned ja hambad, korgist vereplekid ning vaigust piisad ja pisarad.

Kunstiajaloolased on esile tõstnud tema tööde emotsionaalsust, spirituaalsust ja dramaatilist tõsidust. 

Voldemar Vaga järgi taotleb ta oma skulptuurides "suurt maalilisust ja realismi, siiski mitte täiesti hüljates renessansi plastika traditsioone".

Teoseid
-------

* Surnud Kristus (Cristo yacente). San Migueli kirik, Valladolid.Surnud Kristus (*Cristo yacente*). San Migueli kirik, Valladolid.
* Inmaculada Concepción. La Redonda, Logroño.*Inmaculada Concepción*. La Redonda, Logroño.
* Camino del Calvario (1614). Museo Nacional Colegio de San Gregorio, Valladolid.*Camino del Calvario* (1614). Museo Nacional Colegio de San Gregorio, Valladolid.
* Ecce Homo (1613). Katedraal, Valladolid.*Ecce Homo* (1613). Katedraal, Valladolid.

Viited
------

1. ↑  Britannica
2. ↑  Üldine kunstiajalugu, 1937, lk 503

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gregorio Hernández** |
**Daniel** on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Riia piiskopi preester ja misjonär.

Kroonika kohaselt saabus ta 1206. aastal kahe kogega Ojamaalt Riiga, päästes linna näljahädast. Järgnevalt osales ta Holmi linnuse kohalikelt liivlastelt ülevõtmisel ning siis selle edukal kaitsmisel Polotski vägede vastu. Hiljem samal aastal viis ta läbi misjonitööd ja ristimist Väina liivlaste ja Koiva liivlaste aladel, võndlaste juures ning lõpuks Idumeas, kuhu ta jäi ka preestriametit pidama ning alustas kiriku ehitamist. Ta tegi ta kaasa 1208. aasta lüüasaamisega lõppenud semgalite ja Riia ristisõdijate ühisväe sõjaretke Leedumaale ning osales 1223. aasta Ümera lahingus

Viited
------

1. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, X (9,12), lk 63, 65
2. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, X (14-15), lk 69
3. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XII (2), lk 87
4. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XXVII (1), lk 239

Allikad
-------

* Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
**Daniel Avramovski** (makedoonia keeles Даниел Аврамовски; sündinud 20. veebruaril 1995 Skopjes) on Põhja-Makedoonia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Kayserispor ja Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises.

Põhja-Makedoonia kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2010–11 FK Rabotnički meeskonnas. Hooajal 2013–14 mängis ta laenul Gjorče Petrovi FK Makedonijas.

2014. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Serbia kõrgliiga klubiga Belgradi Crvena Zvezda. Hooajal 2015–16 oli ta Crvena Zvezdast laenul teises Serbia kõrgliiga klubis, OFK Beogradis.

2016. aasta detsembris siirdus ta Sloveenia kõrgliiga klubisse Ljubljana Olimpija. Hooajal 2017–18 oli taas laenul Serbia kõrgliigas, mängides FK Vojvodina meeskonnas.

Aastatel 2019–2020 mängis ta Põhja-Makedoonia kõrgliiga klubis FK Vardar. Hooajal 2019–20 oli ta Põhja-Makedoonia kõrgliiga suurim väravakütt (11 väravat). Seejärel liitus ta Kayserisporiga.

Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises tegi Avramovski debüüdi 18. juunil 2014 sõprusmängus Hiina vastu. Ta kuulub Põhja-Makedoonia koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

| * v
* r
Põhja-Makedoonia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Dimitrievski
* 2 Bejtulai
* 3 Zajkov
* 4 Ristevski
* 5 Ademi
* 6 Musliu
* 7 Tričkovski
* 8 Alioski
* 9 Trajkovski
* 10 Pandev (c)
* 11 Hasani
* 12 Jankov
* 13 S. Ristovski
* 14 Velkovski
* 15 Kostadinov
* 16 Nikolov
* 17 Bardhi
* 18 Stojanovski
* 19 Velkoski
* 20 Spirovski
* 21 Elmas
* 22 Shishkovski
* 23 Radeski
* 24 Avramovski
* 25 Churlinov
* 26 M. Ristovski
* Treener: Angelovski

 | Põhja-Makedoonia |
Islandi paole on omane tugev kaksikmurdumine
Laserkiire kaksikmurdumine kaltsiidikristallis.
**Kaksikmurdumine** on valguskiire murdumise käigus kaheks erineva kiirusega liikuvaks osaks jaotumine.

Kaksikmurdumine esineb siis, kui valgus läbib anisotroopset kristalli. Erandina ei toimu kaksikmurdumist siis, kui valgus tungib anisotroopsesse kristalli selle optilise peatelje ehk isotroopsuskoridori sihis. Isotroopsete ainete ja kuubilise süngooniaga kristallide läbimisel valgus küll murdub (kui kristalli ja seda ümbritseva keskkonna murdumisnäitaja on erinev), kuid ei jagune kaheks.

Tugev kaksikmurdumine on kaltsiidil, kahe kiire vaheline nurk on 6°16'. Hästi on see jälgitav näiteks läbi Islandi pao (hästi läbipaistev kaltsiit) kristalli kahestunud teksti või kujundeid vaadeldes. Enamiku teiste anisotroopsete kristallide kaksikmurdumisel tekkiv nurk kahe kiire vahel on alla 1°.

Kaksikmurdumise arvuline väärtus näitab valguse kiirema ja aeglasema komponendi murdumisnäitajate erinevust. Näiteks kvartsi kristallis on hariliku (nω) ja ebahariliku laine (nε) murdumisnäitajad vastavalt 1,544 ja 1,553 ning kaksikmurdumine seega 1,553–1,544 ehk umbes 0,009. Kaksikmurdumise väärtus esitatakse peaaegu alati positiivse arvuna ehk suuremast arvust lahutatakse väiksem. Sõltuvalt sellest, kas suurem murdumisnäitaja on harilikul või ebaharilikul lainel, on mineraal optiliselt negatiivne või positiivne. Seega on kvarts optiliselt positiivne ehk hariliku laine levikukiirus temas on suurem (murdumisnäitaja on väiksem). Alternatiivne ja tõenäoliselt lihtsamini meeldejääv võimalus optilise märgi määramiseks on lahutada alati ebahariliku laine murdumisnäitaja hariliku laine murdumisnäitajast (nε–nω). Vastavalt sellele, kas tulemuseks on positiivne või negatiivne arv, on ka vastav mineraal optiliselt positiivne või negatiivne.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaksikmurdumine** |
**Silvi Roomets** (aastani 1961 **Aben**, sündinud 15. augustil 1937 Jõgeval) on eesti informaatika- ja raamatukogundusteadlane.

Elulugu
-------

Silvi Roomets on kaupmehe ja õmbleja tütar.

Lõpetas 1955. aastal Jõgeva Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika osakonna; tehnikakandidaat (1970, Moskva, Üleliidulise Teaduslik-Tehnilise Informatsiooni Instituut). Oli 1960–1972 Rahvamajandusnõukogu Tehnilise Informatsiooni Büroo insener ja osakonna juhataja, 1972–1976 Autotranspordi Arvutuskeskuse osakonna juhataja, 1976–1981 TPÜ raamatukogunduse ja bibliograafia kateedri vanemõpetaja, aastast 1981 dotsent, 1977–1980 TPÜ prorektor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: käsiperfokaartide tootmise korraldamine, raamatukogutöö mehhaniseerimine ja automatiseerimine. Koostanud õppe-metoodikamaterjale. 30 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Перфокарты и их применения. // БТИ, СНХ ЭССР, 1963
* Каталог карт с краевой перфорацией. Tallinn, 1967
* Perfokaartide kasutamine. Tallinn, 1970
* Исследование использования и распространенности ручных перфокарт. Tallinn, 1971
* Ratsurkartoteegid (kaasautor). Tallinn, 1974
* Statistika algkursus. Tallinn, 1999, 3. trükk 2003
* Infootsing. Andmebaasi loomine MS Accessis. Tallinn, 2002.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. ↑  Jõgeva Keskkooli vilistkaste nimekirjad. Jõgeva Põhikooli veebisait.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kakuamipaat** on puitkerega mootorpaat, mis on mõeldud kalapüügiks kakuamiga. 

Kakuamipaat on 10–12 m pikk ja 2,5 m lai. Paadi kaared on poolemeetrise sammuga ja kaari katva sileplangutuse (karveelplangutus) paksus on 3,5 cm. Paadi vööritääv on sirge ja ahter ahtripeeglita (vellbootahter). Paadi keskosa on tekita, sinna tõstetakse püütud saak – merest saadakse peamiselt räime ja tuulehaugi, Peipsist rääbist. Paadi ahtris ja vööris on ujuvust tagavad kinnised kastid. Vööris on ka pisike ahiküttega kajut ning ahtris tavaliselt positiivse aknakaldega roolimaja. Eestis on kakuamipaadil harilikult umbes 60 hobujõuga MTZ vms diiselmootor, kuid päris esimesed paadid olid vaid 20-hobujõulise mootoriga. Kakuamipaadi roolilehte liigutatakse hüdrauliliselt.

Eestis võeti kastmõrra ehk seisevnoodaga (kakuamiga) kalapüük kasutusele 1939. aastal Pärnus. Paaditüübi koos lappajaga tõid kaasa eesti kaptenid Jaapanist. Selle püügimeetodi kõrgaeg oli 1957. aastal, kui Eesti vetes oli ligi 1400 kakuami. Aastatel 1954–1994 valmistati kakuamipaate Tallinna Kolhoosidevahelises laevatehases, kus neid toodeti kokku tuhatkond. Tänapäeval on kakuamipüügiks vajaliku varustuse kõrge hind, püügipiirangud, püügiõiguse hankimise vajadus, sobivate püügikohtade eraomanduses olek ning saagi madal kokkuostuhind kakuamipüüki piiranud. Paljud kakuamipaadid on kaotanud merekõlblikkuse. Osa kakuamipaate on kohandatud muuks otstarbeks, sh reisijateveoks.

Viited
------

1. ↑  Tormi Soorsk "Kakuam – tuntud ja tundmatu", Tehnikamaailm, 01.07.2015

Välislingid
-----------

* Eesti Televisiooni saade "Osoon": "Pärnumaal käib räimepüük Jaapanist pärit mõrdadega", ERR, 5. mai 2014
* Tööstuslikud kalapüügiviisid: "Kastmõrd ehk kakuami", Kalanduse teabekeskus, 15. mai 2014
* Riho Västrik, Eesti lood: "Elu lainetel", OÜ Vesilind, 2011
* Annika Annuk, "Kakuamiga räimede püüdmine Kihnus", Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu, 2015
Sepp Blatter (2009)
**Sepp Blatter** (õieti **Joseph Blatter**; sündinud 10. märtsil 1936 Viège'is Valais' kantonis Šveitsis) on Šveitsi jalgpallitegelane, FIFA president aastail 1998-2015.

Blatter lõpetas 1959 Lausanne'i ülikooli äri ja majanduse erialal. Ta töötas pärast seda paljudes ettevõtetes ja organisatsioonides, sealhulgas Valais' kantoni turisminõukogu pressiesindaja ja Šveitsi jäähokiföderatsiooni peasekretär. Seejärel oli ta luksuskellade tootja Longines spordikellade ja avalike suhete direktor. Ta aitas organiseerida 1972. ja 1976. aasta olümpiamänge.

Alates 1975 töötas Blatter Rahvusvahelises Jalgpalliföderatsioonis, algul 1975–81 tehnikadirektorina ja seejärel 1981–98 peasekretärina. 1998 valiti ta FIFA presidendiks. 2002, 2007 ja 2011 valiti ta ametisse tagasi. Enne Blatterit oli FIFA president João Havelange.

2004 võttis FIFA Blatteri juhtimisel vastu otsuse, et nendele jalgpalluritele, kes pärast värava löömist oma särgi seljast kisuvad või väravat muul viisil ekstravagantselt tähistavad, määratakse kollane kaart. Selle reeglimuudatuse põhjuseks on asjaolu, et maailmas on vanamoelisi maid, kus niisugusele tähistamisele hea pilguga ei vaadata.

2007 otsustas FIFA Blatteri juhtimisel, et jalgpalli ei tohi mängida kõrgemal kui 2500 m merepinnast. See mõjutab põhiliselt Boliiviat, kus on hulk staadione veel kõrgemal. Järgmisel päeval teatas FIFA, et Boliivias asuvale Hernando Silese staadionile tehakse erand.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sepp Blatter** |

* Biograafia FIFA veebilehel

| * v
* r
FIFA presidendid |
| --- |
| 
Robert Guérin (1904–1906) **·**  Daniel Burley Woolfall (1906–1918) **·**  Jules Rimet (1921–1954) **·**  Rodolphe Seeldrayers (1954–1955) **·**  Arthur Drewry (1955–1961) **·**  Stanley Rous (1961–1974) **·**  João Havelange (1974–1998) **·**  Sepp Blatter (1998–2015) **·**  Gianni Infantino (2016–) |
**Kauguse** mõiste on kasutusel tavakeeles ning peamiselt loodusteadustes (füüsikas ja geograafias) ja matemaatikas. Kauguse all mõistetakse tavakeeles ja loodusteadustes peamiselt objektide ruumilise eraldatuse määra ehk **vahemaa**d, mõnikord ka muud laadi eraldatuse määra.

Loodusteadustes on kaugus mittenegatiivne skalaarne suurus, mida mõõdetakse pikkusühikutes.

Matemaatika võimaldab (füüsikalise) kauguse mõistet üldistada abstraktsetele objektidele. Sellisteks objektideks võivad olla näiteks punktid tasandil. Punktidevahelise kauguse mõistet saab kasutada näiteks ka punktihulkadevahelise kauguse defineerimiseks. Samuti räägitakse näiteks maatriksitevahelisest kaugusest. Kõige üldisemal kujul on kaugus matemaatikas mittenegatiivne reaalarv, mis leitakse teatud komplekti tingimusi (meetrika aksioome) täitva kujutuse (meetrika) abil.

Matemaatika
-----------

 *Pikemalt artiklis Meetriline ruum*
Matemaatikas saab rääkida kaugusest abstraktsete objektide vahel. Kaugus oma kõige üldisemal kujul on defineeritud meetrilistes ruumides. Meetriline ruum on hulk *X,* millel on defineeritud kujutus

{\displaystyle \rho :X\times X\to \mathbb {R} ,}
mis seab hulga *X* igale elementide paarile vastavusse reaalarvu {\displaystyle \rho (x,y)} nii, et oleksid täidetud järgmised meetrika aksioomideks nimetatavad tingimused: 

1. {\displaystyle \rho (x,y)=0\Leftrightarrow x=y} (samasuse aksioom ehk identsuse aksioom)
2. {\displaystyle \rho (x,y)=\rho (y,x)\,} (sümmeetria aksioom)
3. {\displaystyle \rho (x,y)\leq \rho (x,z)+\rho (z,y)} (kolmnurga võrratus).

Kujutust \rho nimetatakse *meetrikaks* ja arvu {\displaystyle \rho (x,y)} nimetatakse *x* ja *y* **kauguseks**. Tihti nimetatakse kauguseks ka meetrikat ennast.

### Kaugus eukleidilistes ruumides

 *Pikemalt artiklis  Eukleidiline ruum*
Kolmemõõtmeline eukleidiline ruum on ruum, mida seostatakse enamasti füüsikalise ruumiga ning see kattub intuitiivselt ruumi mõistega selle igapäevatähenduses. Üldiselt saab rääkida suvalise mõõtmega eukleidilistest ruumidest, kusjuures *n*-mõõtmelises eukleidilises ruumis on kaugus defineeritud kui

{\displaystyle d(\mathbf {x} ,\mathbf {y} )=\|\mathbf {x} -\mathbf {y} \|={\sqrt {\sum \_{i=1}^{n}(x\_{i}-y\_{i})^{2}}}.},
kus 

{\displaystyle \|\mathbf {x} \|={\sqrt {\mathbf {x} \cdot \mathbf {x} }}={\sqrt {\sum \_{i=1}^{n}(x\_{i})^{2}}}}
tähistab *vektori pikkust* ja {\displaystyle x\_{1},...x\_{n}} tähistavad vektori

{\displaystyle \mathbf {x} =(x\_{1},x\_{2},\ldots ,x\_{n}),}
koordinaate.

Kaugus eukleidilises ruumis täidab meetrika aksioome ning seetõttu on kõik eukleidilised ruumid ka meetrilised ruumid. Kuna vektori pikkus täidab ühtlasi normi aksioome, on eukleidilised ruumid ka normeeritud ruumid.

Füüsika
-------

Geograafia
----------

Geograafias mõõdetakse kaugust ehk vahemaad nii looduses (meetrites või kilomeetrites) kui ka kaardil mõõtkava abil. Selleks määratakse kaugus ühest punktist teise punktini sentimeetrites ja korrutatakse võrdlusmõõtkavaga. Näiteks kaardil võrdlusmõõtkavaga 1 cm – 100 m mõõdeti kauguseks 5,8 cm. Arvestame: 5,8 × 100 = 580 meetrit.

Interaktiivsed kaardid võimaldavad kaugust mõõta otse.

Vaata ka
--------

* Ruum (füüsika)
**Piret Minn** (neiuna **Piret Leidsaar**; 4. aprill 1961 Rapla – 24. jaanuar 2019) oli eesti omavalitsustegelane, Rapla vallavanem aastatel 2017–2019.

Ta lõpetas aastal 1979 Rapla Keskkooli. Oma edasise elu otsustas ta siduda keemiaga. 1984. aastal sai ta tollases Tallinna Polütehnilises Instituudis lõpudiplomi keemiatööstuse protsesside ja keemiaküberneetika erialal. 

Tööteed alustas Minn laborijuhatajana Sadolini värvivabrikus Raplas. 2015. aastal sai temast Sadolini peadirektor, kes vastutas ka Baltikumi ja Ukraina turundus- ja müügitegevuse eest. 

2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Rapla vallavolikogu liikmeks valimisliidu *Valimisliit Rapla Vallakodanike Liit 2017*, ta valiti vallavolikogu liikmeks; 6. novembril 2017 valiti ta Rapla vallavanemaks.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus ja tütre ema. Tema ema Helene Leidsaar (1930–2012) oli Raplas kooliõpetaja.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* JÄRELHÜÜE PIRET MINNILE (Rapla valla kodulehel)
* Nädaline, nr. 47, 28 aprill 2009, lk. 14