recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Juhan Albert Luur** (ka **Johan Albert Luur**, **Juhan Luur**, **Johan Luur**; 26. mai 1883 Sindi – 4. september 1937[*viide?*] Tartu) oli eesti haridustegelane ja poliitik.

Luur sündis Pärnumaal Sindis. Hariduse sai ta Narva Kreenholmi vabrikukoolis, Narva linnakoolis ja Narva gümnaasiumis, mille ta aastal 1904 kuldaurahaga lõpetas. Aastal 1908 lõpetas ta Peterburi keiserliku ajaloo- ja keeleteadusinstituudi *cand. hist* aukraadiga.

Pärast instituudi lõpetamist töötas ta Bakuus Aleksander III poeglaste gümnaasiumis õpetaja ja inspektorina. Lisaks täitis ta Kaukaasia õpperingkonna keskkoolide revidendi kohuseid. Bolševike tulekul oli ta Bakuu Eesti rahvusliku komitee liige ja selle ümbermoodustamisel Eesti konsulaadiks Aserbaidžaanis üks aasta konsulaadi sekretär.

Aastal 1921 pöördus ta tagasi kodumaale, oli seejärel Virumaal koolinõunik. Aastatel 1932–1934 oli ta Tapa Gümnaasiumi direktor, alates 1. augustist 1934 jälle koolinõunik Virumaal. 1930. aastate teisel poolel oli ta koolinõunik Võrumaal. Küsimusele (veebruaris 1937) Võrumaal töötavate õpetajate riigikeele oskuse kohta (peeti silmas venelastest ja sakslastest pedagoogide eesti keele valdamist) vastas Luur, et tema piirkonnas ei tööta riigikeelt mittevaldavaid õpetajaid, kuid mitmed koolijuhatajad ja õpetajad kõnelevad väga vigast eesti keelt ning tarvitavad kohalikku murrakut ja oma loomulikus arengus seismajäänud sõnade vorme.

Ta oli ka Narva linnavolikogu liige ja Narva karskusseltsi Võitleja esimees. II Riigikogusse oli ta valitud Kristliku Rahvaerakonna nimekirjas.

Viited
------

1. ↑  Tapa Gümnaasium 1919–2009. Tapa, VR Kirjastus 2009.
2. ↑  Terje Lõbu. Regionaalsete joonte ühtlustamise katsed 1920.-1930. aastail Võrumaa hariduselu näitel, Tartu Ülikool. (Magistritöö), lk. 80.
Mai kultuurikeskuse hoone (2022)
Mai kultuurikeskus, 23. detsember 2022
**Mai kultuurikeskus** oli 1986. aastal projekteeritud hoone Pärnus, Papiniidu 50. Hoone projekteeris arhitekt Tõnis Palm. Keskus kuulus Pärnu linnale kuni 2021. aastani, kui selle ostis ära OÜ Capital Mill. Hiljem sai hoone ainuomanikuks OÜ Papiniidu Arendus.

Algselt oli hoone mõeldud kinoks, kultuurikeskuseks ja pommivarjendiks linnajuhtidele ning ühiskonna koorekihile. 1986. aastal avati hoones Mai kino. Kino suleti 2014. aastal, sest olemasolev kinotehnika oli vananenud ning selle uuendamiseks nappis raha. 2011. aastal algatati kultuurikeskuse hoone ala detailplaneering, mille järgi keskuse hoone lammutatakse ja alale ehitatakse sarnase otstarbega hoonestu. 2019. aastal otsustas linn omanikuna kultuurikeskuse hoone maha müüa.

Enne lammutamist tegutsesid hoones raamatukogu, CCCP põgenemistoad, mööbli- ja riidepood, kirbuturg, surfiklubi ladu, Starman ning *squash*'i-klubi.

Hoone lammutamine
-----------------

3. oktoobril 2022 teavitas Pärnu linnavalitsus, et kinnitatud on detailplaneering, mis näeb ette endise Mai kino hoone lammutamise ning selle asemele äri- ja eluhoonestuse rajamise. Detailplaneering on kavas realiseerida kahes etapis, esmalt ehitatakse kauplus koos avatud parklaga. Linnavalitsuse andmetel soovitakse Papiniidu 50 avada Prisma supermarket.

2023. aasta detsembris alustati hoone lammutustöödega, mis on planeeritud lõpuni viia 31. märtsiks 2024. 23. veebruaril oli alles viimased müürijupid, mis langesid 27. veebruariks.

* Esimesena langes kellatornEsimesena langes kellatorn
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Mai keskuse uus omanik asus üürilepinguid lõpetama ja peab lammutamisplaane Pärnu Postimees, 26. oktoober 2023
2. ↑  "Kultuurikeskus MAI" Matused Fienta.com, 2021
3. ↑  Anu Villmann (14. märts 2014). "Mai kino paneb märtsi lõpus uksed kinni". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 23. mail 2019.
4. ↑  Anu Villmann (12. märts 2014). "Mai kultuurikeskus omandab paari aasta pärast uue näo". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 23. mail 2019.
5. ↑  Sirle Matt (18. mai 2019). "Mai kultuurikeskus läheb lõpuks müüki". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 23. mail 2019.
6. ↑  "Pärnusse ehitatakse kolm uut toidukauplust". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. märts 2023. Vaadatud 2. märtsil 2023.
7. ↑  Galerii ⟩ Mai keskus tervitas hoonet lammutama asunud töömehi pooliku õllekastiga Pärnu Postimees, 20. detsember 2023
8. ↑  PILDID ⟩ Mai keskuse lammutusplatsil langevad viimased müürijupid Pärnu Postimees, 23. veebruar 2024
**Upplands-Bro vald** on 2. järgu haldusüksus Rootsis Upplandi maakonnas Stockholmi läänis. Ta asub Stockholmist loodes Mälareni põhjakaldal.

Vald moodustati 1952. aastal viie Uppsala lääni maaomavalitsuse ühendamise teel. Stockholmi lääni kuulub Upplands-Bro vald 1971. aastast.

Valla suurimad asulad on Kungsängen (7500 inimest), Bro (6200) ja Brunna (4000).

* Bro Hof Slott Golf ClubBro Hof Slott Golf Club
* Bro jaamahooneBro jaamahoone
* Kungsängeni kiriku kellatornKungsängeni kiriku kellatorn
* Låssa kirikLåssa kirik

Viited
------

1. ↑  Swedish Land and Water Area Report 2012–2019
2. ↑  Q124633063

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Upplands-Bro vald** |

* Valla koduleht

Stockholmi lääni vapp
Stockholmi lääni vallad

Botkyrka |
Danderyd |
Ekerö |
Haninge |
Huddinge |
Järfälla |
Lidingö |
Nacka |
Norrtälje |
Nykvarn |
Nynäshamn |
Salem |
Sigtuna |
Sollentuna |
Solna |
Stockholm |
Sundbyberg |
Södertälje |
Tyresö |
Täby |
Upplands-Bro |
Upplands Väsby |
Vallentuna |
Vaxholm |
Värmdö |
Österåker
**Elblągi maakond** (poola keeles *powiat elbląski*) on maakond Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Põhja-Poolas. See tekkis 1. jaanuaril 1999 Poola 1998. aastal vastu võetud kohalike omavalitsuste reformi tulemusena. Selle halduskeskus on Elblągi linn, kuigi linn ei kuulu maakonna koosseisu (see moodustab eraldiseisva linnamaakonna). Maakonnas on kolm linna: Pasłęk, 18 km Elblągist ida pool, Tolkmicko, 27 km Elblągist põhja pool ja Młynary, 24 km Elblągist kirdes.

Maakonna pindala on 1430.55 ruutkilomeetrit. 2019. aastal elas seal kokku 57 395 inimest, millest Pasłęki elanikkond oli 12 160, Tolkmicko 2 689, Młynary 1 772 ja maapiirkondades 40 774.

Naabermaakonnad
---------------

Peale Elblągi linna piirneb Elblągi maakond kirdes Braniewo maakonna, idas Lidzbark Warmiński maakonna, kagus Ostróda maakonna, edelas Sztumi maakonna, Malborki maakonna ja Nowy Dwór maakonnaga läänes ja Wisła lahega loodes.

Haldusjaotus
------------

Maakond on jagatud üheksaks vallaks. Need on loetletud järgmises tabelis rahvastiku kahanevas järjekorras.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Vald** | **Tüüp** | **Piirkond**(km 2 ) | **Rahvaarv**(2019) | **Pealinn** |
| Gmina Pasłęk | Linna-maa | 264,4 | 19 337 | Pasłęk |
| Gmina Elbląg | Maa | 192,1 | 7,524 | Elbląg \* |
| Gmina Tolkmicko | Linna-maa | 225,3 | 6,643 | Tolkmicko |
| Gmina Gronowo Elbląskie | Maa | 89.2 | 5,135 | Gronowo Elbląskie |
| Gmina Młynary | Linna-maa | 157,1 | 4 419 | Młynary |
| Gmina Markusy | Maa | 108.6 | 4075 | Markusy |
| Gmina Rychliki | Maa | 131,7 | 3,811 | Rychliki |
| Gmina Milejewo | Maa | 95,6 | 3,414 | Milejewo |
| Gmina Godkowo | Maa | 166,7 | 3,037 | Godkowo |
| \* iste ei kuulu valla koosseisu |
|

Viited
------

1. ↑  GUS. "Population. Size and structure and vital statistics in Poland by territorial division in 2019. As of 30th June". *stat.gov.pl* (inglise). Vaadatud 14. septembril 2020.

Warmia-Masuuria vojevoodkonna vapp
Warmia-Masuuria vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Elbląg |
Olsztyn  

**maakonnad:**
Bartoszyce |
Braniewo |
Działdowo |
Elbląg |
Ełk |
Giżycko |
Gołdap |
Iława |
Kętrzyn |
Lidzbark Warmiński |
Mrągowo |
Nidzica |
Nowe Miasto Lubawskie |
Olecko |
Olsztyn |
Ostróda |
Pisz |
Szczytno |
Węgorzewo
**Marina Tsvetajeva** (vene keeles Марина Ивановна Цветаева; 8. oktoober (26. september vkj) 1892 Moskva – 31. august 1941 Jelabuga) oli vene luuletaja ja tõlkija.

Tema isa oli kunstiajaloolane ja antiikaja asjatundja Vladimir Tsvetajev (1847–1913), kes 1912 asutas Moskvas Aleksander III nimelise Kunstimuuseumi (tänapäeval A. Puškini nimeline Kaunite Kunstide Muuseum) ja oli kuni surmani selle esimene direktor. Tema ema oli kontsertpianist Maria Mein (1868–1906), kes suri tiisikusse. Tal oli õde, kirjanik ja luuletaja Anastassia Tsvetajeva (1894–1993), ning isa esimest abielust ooperilaulja Varvara Ilovaiskajaga (1858–1890) oli tal poolõde kultuuritegelane Valeria Tsvetajeva (1883–1966) ja poolvend kunstiteadlane ja dekoraator Andrei Tsvetajev (1890–1933).

Marina lapsepõlv oli materiaalses mõttes külluslik, sest isa oli Peterburi Teaduste Akadeemia liige, kuid emotsionaalses mõttes pingestatud. Isa eelistas oma teisele naisele mälestust esimesest naisest, keda ta väga armastanud oli, ema ei saanud kunagi päris üle abielueelsest suhtest abielumehega. See kandus üle laste omavahelistessegi suhetesse ja esimese naise lapsed tülitsesid alailma teise naise lastega.

Marina hakkas luuletama kuueaastaselt ning mitte ainult vene, vaid ka prantsuse ja saksa keeles. Kuid ema laitis luuleharrastust, pidades seda muusikast madalamaks kunstivormiks. Ema mõjul õppis Marina 1899–1902 klaverit mängima ja saavutas keskpärase taseme, ehkki klaverimäng talle ei meeldinud.

1902. aastal avastati emal tiisikus. Järgmised kolm aastat reisis pere mitmes Lääne-Euroopa riigis ja naasis Moskvasse aasta enne ema surma. Järgmistel aastatel õppis Marina mitmes Moskva tüdrukutekoolis, kuid tema õpitulemused olid kuigi head, näiteks 1907. aasta algupoolel visati ta välja von Dervizi koolist vabamõtlemise ja jultumuse tõttu. Siiski lõpetas ta 1910 M. Brjuhhonenko nimelise tütarlaste eragümnaasiumi, kus oli õppinud kaks aastat.

1909. aasta suvel sõitis Tsvetajeva esimest korda iseseisvalt välismaale, nimelt Pariisi, kus õppis Sorbonne'i suvekoolis vanaprantsuse kirjandust. Samal sügisel naasis ta Moskvasse, kus hakkas käima sümbolistide kirjastuse Musaget loengutel ja kohtumistel.

1910. aasta sügisel avaldas Tsvetajeva oma raha eest oma esimese teose, päevikuna vormistatud luulekogumiku "Õhtune album". See äratas mõjukate vene kriitikute tähelepanu. Samal talvel hakkas ta avaldama kirjanduskriitikat.

1911. aasta kevadel tutvus Tsvetajeva Krimmis Sergei Efroniga, kes oli temast aasta noorem. Nad abiellusid 19. jaanuaril 1912 ja 18. septembril 1912 sündis tütar Ariadna Efron. 13. aprillil 1917 sündis tütar Irina, kes suri 15. veebruaril 1920 haiguse ja nälja tõttu lastekodus. 1. veebruaril 1925 sündis poeg Georgi, kes hukkus juulis 1944 maailmasõjas Druja lähedal.

Aastatel 1922–1939 elas perekond välismaal, põhiliselt Prantsusmaal. Pärast kodumaale naasmist Sergei vahistati, mõisteti spioonina surma ja hukati, Ariadna veetis palju aastaid koonduslaagris ja asumisel, Marina Tsvetajeva poos enda üles.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Marina Tsvetajeva** |
**Hobujaama tänav** on tänav Tallinnas Kesklinnas Sadama asumis.

Kaart
Hobujaama tänav 4
Coca-Cola Plaza Hobujaama 5 ja Hobujaama Ärimaja, Hobujaama 4
Rotermanni tehase hooned ja elevaatorihoone fassaad
Rotermanni tehase hooned ja elevaatorihoone fassaad

Hoonestus
---------

Hobujaama 4 asub Hobujaama Ärimaja, kus asus kuni 2019. aastani Luminori panga Hobujaama pangakontor. Pärast seda sai sellest ärikinnisvarafirma Colonna büroohoone.

Hobujaama 5 asub Coca-Cola Plaza kino, mis avati 10. märtsil 2001.

Hobujaama ja Ahtri tänava nurgal asub Tallinna Linnatranspordi AS Tallinna linnaliinibusside parkla.

Tallinna linnaliinibusside parkla Ahtri tänaval

Ajalugu
-------

Rotermanni tehase elevaatorihoone sein, Hobujaama tänav 4 
Hobujaama tänaval on ajaloos olnud ka muid nimesid: Jaama tänav; saksa keeles *Stationstraße, Stationsgasse*; vene keeles *Станціонная ул. Хобуяама ул.*

Hoonestus Hobujaama, tollase Jaama tänava äärde tekkis Rotermanni kvartali laienemisel Promenaadi tänava (praeguse Mere puiestee) äärest ida poole. 1870. aastal tekkis tihedam hoonestus Rotermanni Tehaste veskite, aitade ja ladude näol tänapäevase Hobujaama tänava äärde. 

1900. aastal ehitati Hobujaama tänava äärde senise madala puithoonestuse kõrvale kivist elevaatorihoone. 

1902. aastal ehitati 50 meetri kõrgune katlamaja korsten. 1912. aastal alustas tegevust Jaama tänav 1 hoones Rotermanni Leivatehas, hiljem ka AS Rotermanni Tehased remonditöökoda ning AS Rotermanni Tehased jahuveski.

Vaata ka
--------

* Tallinna hobupostijaam
* Hobujaama trammipeatus
* Hobujaama bussipeatus

Viited
------

1. ↑  .
2. ↑  Endise Nordea panga peahoones avab peatselt uksed uus kauba- ja teenindustänav, arileht.delfi.ee, 13.10.2021.
3. ↑  8274 Rotermanni tehase elevaatorihoone fassaadid, 1904-1930, Kultuurimälestiste register
4. ↑  Hobujaama tn, EKI KNAB: Eesti - Eesti Keele Instituut, Eesti kohanimed (vaadatud 20.07.2021).
5. ↑  ROTERMANNI SOOLALADU, Maja ajalugu, www.arhitektuurimuuseum.ee.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hobujaama tänav** |

| * v
* r
Sadama asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Admiraliteedi väljak · Aedvilja tänav · Ahtri tänav · Filmi tänav · Halsi tänav · Hobujaama tänav · Jõe tänav · Kai tänav · Karu tänav · Kuunari tänav · Laeva tänav · Laeva väljak · Logi tänav · Lootsi tänav · Lüüsi tänav · Madalmaa tänav · Mere puiestee · Nafta tänav · Narva maantee · Paadi tänav · Parda tänav · Petrooleumi tänav · Poldri tänav · Poordi tänav · Reidi tee · Roseni tänav · Rotermanni tänav · Rumbi tänav · Sadama tänav · Tuukri põik · Tuukri tänav · Uus-Sadama tänav · Viru väljak · Vööri tänav |
Amputeeritud jäse, mis on asendatud proteesiga. Pildil on Terry Fox
**Amputatsioon** (ladina keeles *amputatio*) on kirurgiline protseduur, mille käigus eemaldatakse kas haiguslikust protsessist kahjustatud jäse, selle osa või muu kehaosa. Amputatsioon võib toimuda ka õnnetusjuhtumi tagajärjel (traumaatiline amputatsioon).

Klassifikatsioon
----------------

Põhjamaade Meditsiinistatistika Komitee kirurgiliste protseduuride klassifikatsioonis tähistab iga kehaosa eemaldamist kindel kood. Näiteks küünarvarre amputatsiooni kood on NCQ19, pöidla osalise amputatsiooni kood aga NDQ14.

Vaata ka
--------

* Callanderi amputatsioon
* Choparti amputatsioon
* emakakaela tupeosa amputatsioon
* emakakeha amputatsioon
* Grifti-Stokesi amputatsioon
* hambasäsi amputatsioon
* Krukenbergi amputatsioon
* Lisfranci amputatsioon
* Pirogovi apmutatsioon
* kirurgia

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 37:2004.

Välislingid
-----------

* Põhjamaade Meditsiinistatistika Komitee (NOMESCO) 2001, *NOMESCO kirurgiliste protseduuride klassifikatsioon (NCSP)*, versioon 1.6, Sotsiaalministeerium, Tallinn 2012
**Seaduslik maksevahend** on riigis kasutatav ametlik raha, mis poliitilises õiguspädevuses on seaduslikult tunnustatud. Seaduslikud maksevahendid on olulised, et tagada majanduse stabiilsus ja usaldusväärsus. Need piiravad alternatiivsete maksevahendite kasutamist ning aitavad reguleerida rahavoogusid.

Erinevad seaduslikud maksevahendid maailmas
-------------------------------------------

### **Eesti**

Euro
Alates 1. jaanuarist 2011 on Eestis ainsa seadusliku maksevahendina kasutusel euro. Eesti Pank, koos Euroopa Keskpanga ja teiste euroala keskpankadega, emiteerib euroalal seadusliku maksevahendina kehtivaid pangatähti ja münte. See tagab ühtse maksesüsteemi ja rahapoliitika euroalal.

### **Euroopa**

Euroalal on euro ainus seaduslik maksevahend. Kui erilepingut maksevahendite kohta ei ole siis võlausaldajad peavad aktsepteerima eurodes tehtud makseid. See tagab maksete sujuva toimimise ja kindlustab tehingute õiguspärasuse. Euroalal on peamiseks maksevahendiks sularaha, sest igapäevamaksete tegemiseks kasutatakse valdavalt pangatähti ja münte.

Dollar
### **USA**

USAs on seaduslikuks maksevahendiks kõik valitsuse poolt emiteeritud sularahadollarid, mündid ja võlakirjad. Ameerikas ei ole ettevõtted kohustatud sularaha seadusliku maksevahendina vastu võtma ning võivad ise otsustada, kas nad aktsepteerivad seda või mitte. Seaduslik maksevahend ei hõlma üldjuhul isiklikke tšekke, krediitkaarte ega muid üldisi sularahata maksete vorme. Mõnel juhul võidakse seadusliku maksevahendina vastu võtta ka välisvaluutat.

*Bitcoin*
### **El Salvador**

2021. aasta juunis hääletati president Nayib Bukele’i esitatud seaduseelnõu vastuvõtmise poolt, et kinnitada Bitcoin seadusliku maksevahendina. El Salvador oli esimene riik, kes aktsepteeris krüptovaluutat seadusliku maksevahendina.

Viited
------

1. ↑  "legal tender". *Cambridge Dictionary*. Vaadatud 5. märts 2024.
2. ↑  "Legal Tender: Definition, Economic Functions, Examples". *Investopedia*. 13. juuni 2021. Vaadatud 5. märts 2024.
3. ↑  "Sularaha". *Eesti Pank*. Vaadatud 05.03.2024.
4. ↑  "Eesti Panga ülesanded". *Eesti Pank*. Vaadatud 05.03.2024.
5. ↑  "ELi ametlik vääring". *Euroopa Liit*. Vaadatud 5. märts 2024.
6. ↑  "The role of cash". *European Central Bank*. Vaadatud 5. märts 2024.
7. ↑  "legal tender". *law.cornell.edu*. Vaadatud 5. märts 2024.
8. ↑  "Bitcoin legal tender in El Salvador, first country ever". *MercoPress*. 10. juuni 2021. Vaadatud 5. märts 2024.
| Saksa dogi |
| --- |
|  |
| FCI standard nr 235 |
| Rühm | **2**: pinšerid ja šnautserid, molossid ja šveitsi alpi karjakoerad |
|
| Alarühm | **2**: molossid |
| Alajaotis | **1**: mastifi tüüp |
| Standard nr | **235**   20.12.2012 (en et) |
| Päritolumaa |  Saksamaa |
|
| Kohalik nimi | Deutsche Dogge |
|
| Alias(ed) | Ulmer Dogge, Englische Dogge, Dänische Dogge, Hatzrüde, Saupacker, Große Dogge |
|
|
| Töökatsed | ei |
| Kasutus | seltsi-, kaitse- ja valvekoer |
| Tunnused |
|
|
|
| Kattekarv | väga lühike, tihe, sile, liibuv ja läikiv |
| Karvkate | 
* kollakaspruun (*fawn*): kuldse­test heledatest kollakas­pruu­nidest toonidest sügava kuldse toonini;
* vöödiline (*brindle*): põhivärvu­seks on heledam või sügavam kuldne kollakas­pruun, milles jooksevad võimalikult korra­pärase asetusega ja võimali­kult selgelt väljendunud mus­tad triibud suunaga roiete poole;
* arlekiin (valge mustade laiku­dega): põhivärvuseks on puhas valge, eelistatult ilma tähnideta;
* must: süsimust; valged märgised rinnal ja käppadel on lubatud;
* sinine: puhas hallikas­sinine.
 |
|
|
|
| Koer (*Canis lupus familiaris*) |

**Saksa dogi** on koeratõug.

On üks maailma suurimaid koeratõuge ja pärineb Saksamaalt. Saksa dogi on sõbralik tõug, keda on kutsutud ka õrnaks hiiglaseks. Dogid on seltsiloomad, kes tahavad väga palju suhelda. Nad on väga kavalad, kuid võivad ka kergesti solvuda, kui neid pole õigesti koheldud. Nad saavad hästi läbi nii teiste koerte, lemmikloomade kui ka inimestega. Agressiivsed saksa dogid ei ole, ei võõraste inimeste ega ka teiste koerte suhtes, kui koeraomanik ei ole neid vastupidiseks käitumiseks õpetanud. Nad on suured ja ülimalt heatahtlikud. Vahel tuleb ette ka dominantseid isendeid, kuid väga harva. Dogid on rahulikud ja intelligentsed koerad. Saksa dogidel, nii nagu paljudel teistel suurtel tõugudel, on aeglane ainevahetus. Sellega tuleb arvestada toidu valikul ja toidukoguste määramisel. Valikus peaks olema ainult kvaliteettoit. Terviseprobleemidest võib esineda düsplaasiat, südamehaigusi, pimedust ja kurtust. Kuna dogi on koeratõugudest üks sügavarinnalisemaid, on ka neil teiste tõugudega võrreldes suurem maokeeru tekke risk. Saksa dogid elavad keskmiselt 8–10-aastaseks. Kui toiduvalik ja elustiil on õige, siis ka oluliselt vanemaks.

Seltsi-, valve- ja kaitsekoer. Turjakõrgus on isastel vähemalt 80 cm, emastel vähemalt 72 cm.

Viited
------

1. 1 2  "GREAT DANE" (PDF) (inglise). FCI. Vaadatud 29.09.2017.
2. 1 2  "Saksa dogi" (PDF). EKL. Vaadatud 29.09.2017.
3. ↑  "Lemmikloom". Vaadatud 26.09.2017.
4. ↑  "Koer". Vaadatud 26.09.2017.

Välislingid
-----------

 Saksa dogi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Saksa dogi koer.ee saidil
**Villeurbanne** on linn Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas Lyoni metropolis. Asub Lyonist vahetult kirdes.

Linnas asub Théâtre National Populaire.

Villeurbanne'i plaan ja teda ümbritsevad vallad

Sõpruslinnad
------------

* Saksamaa Altenbourg, Saksamaa (1971)
* Valgevene Mahiloŭ *(Магілёў)*, Valgevene (1978)
* Iisrael Bat Yam *(בת ים)*, Iisrael (1979)
* Hispaania Abanilla, Hispaania (1980)
* Armeenia Abovian *(Աբովյան)*, Armeenia (1990)
* Alžeeria El Eulma *(العلمة)*, Alžeeria (1990)

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2021

Välislingid
-----------

 Villeurbanne – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Linna koduleht

Lyoni metropoli 59 valda

Albigny-sur-Saône – Bron – Cailloux-sur-Fontaines – Caluire-et-Cuire – Champagne-au-Mont-d'Or – Charbonnières-les-Bains – Charly – Chassieu – Collonges-au-Mont-d'Or – Corbas – Couzon-au-Mont-d'Or – Craponne – Curis-au-Mont-d'Or – Dardilly – Décines-Charpieu – Écully – Feyzin – Fleurieu-sur-Saône – Fontaines-Saint-Martin – Fontaines-sur-Saône – Francheville – Genay – Givors – Grigny – Irigny – Jonage – Limonest – Lissieu – Lyon – Marcy-l'Étoile – Meyzieu – Mions – Montanay – La Mulatière – Neuville-sur-Saône – Oullins – Pierre-Bénite – Poleymieux-au-Mont-d'Or – Quincieux – Rillieux-la-Pape – Rochetaillée-sur-Saône – Saint-Cyr-au-Mont-d'Or – Saint-Didier-au-Mont-d'Or – Sainte-Foy-lès-Lyon – Saint-Fons – Saint-Genis-Laval – Saint-Genis-les-Ollières – Saint-Germain-au-Mont-d'Or – Saint-Priest – Saint-Romain-au-Mont-d'Or – Sathonay-Camp – Sathonay-Village – Solaize – Tassin-la-Demi-Lune – La Tour-de-Salvagny – Vaulx-en-Velin – Vénissieux – Vernaison – Villeurbanne
Kasimir I
**Kasimir I** (\* pärast 1130 – † 1180. aasta sügisel) oli Pommeri hertsog alates onu Ratibor I surmast 1155./56. aastal. Wartislaw I pojana oli ta Pommeri kaasvalitseja koos oma vanema venna Bogislaw I-ga, saades omale Pommeri-Demmini, kui Bogislaw sai Pommeri-Stettini, ning valitsedes ülejäänut ühiselt. 

Pärast 1164. aasta Vercheni lahingu kaotamist, kus Kasimir ja Bogislaw abistasid obodriidide mässu Saksimaa hertsogi Heinrich Lõvi vastu, ühinesid Kasimir ja Bogislaw Saksimaaga, saades Heinrich Lõvilt lääniks nende vastavad osahertsogkonnad. Kasimir sai ka kolmandiku Taani *terra* Wolgastist. Kui Saksimaa asus ranide Rügeni kuningriigi allutamiseks 1168. aastal liitu taanlastega, aitasid Kasimir ja Bogislaw Heinrichit. Kasimir suutis allutada ka Tsirtsipaania, laiendades sellega Pommerit läände.

Kasimir osales ka teistes Heinrich Lõvi algatatud kampaaniates, nagu 1178./79./80. aasta ekspeditsioon Lausitzisse ja Jüterbogi. Kuid Kasimir hukkus 1180. aastal lahingus Brandenburgi markkrahvi Otto I-ga ning et tal polnud oma naise Pritolawaga lapsi, hakkas Pommeri-Demminit valitsema tema vend Bogislaw ja hiljem Bogislawi teine poeg Kasimir II, esimene poeg Bogislaw II sai Pommeri-Stettini, nii valitseti Pommerit edaspidigi viisil, mis sarnanes Kasimir I ja Bogislaw I valitsemisega.

Kasimir asutas kloostrid Brodas (1170) ja Belbuckis (1177). Ta osales Darguni kloostri asutamisel (1172/74) ja andis 1176./80. aastal eesõigusi Wollini piiskopkonnale, mis kolis oma tooli Taani ekspeditsioonide tõttu Kamminisse (Kamień Pomorski).

Viited
------

1. 1 2 3  "Casimir I, duke of Pomerania". *primidi.com* (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 30.10.2023. Vaadatud 14.06.2022.

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
* Pommeri hertsogkond
* Pommeri dünastia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ratibor I** | **Pommeri-Demmini hertsog**1155/56 - 1180 | Järgnev**Wartislaw II** |
**Ravimtaimeteed** on ravitaimedest tehtud tõmmised, mida tarvitatakse inimeste ja loomade haiguste ravimiseks ja ennetamiseks. 

Ravimtaimeteesid võib liigitada ravivaiks ja profülaktilisteks. Teed sisaldavad sarnaselt taimedega, millest nad on valmistatud, bioloogiliselt aktiivseid alkaloide, glükosiide, saponiine, antibiootikume, parkaineid, vitamiine, eeterlikke õlisid ja mineraale. Ravimtaimed ravivad manustatuna teena tervet organismi, suurendavad immuunsust. 

Ravimtaimeteesid valmistatakse reeglina veest ja taimeürdist aga ka sammaldest, juurikaist, õitest, viljadest ja puukoorest. Sagedamini leiavad kasutamist kuivatatud taimed või selle osad, kuid vahel võib kasutada ka värskeid taimi. Ravimtaimeteel lastakse tõmmata 5–10 minutit, kuid mõnikord ka kauem. Teed juuakse vähese suhkru või meega või ilma magustajata. Olenevalt taimest võib juua tassi või rohkem, aga on ka keeduseid, mida tarbitakse vaid lusikashaaval. Üht ravimtaime ei soovitata kasutada kauem kui 2–3 nädalat.

Eestis tehakse ravimtaimeteed sagedamini teekummelist, pärnaõitest, islandi käokõrvast, piparmündist, kaselehtedest, leesikast, kibuvitsast jne. Vahel valmistatakse teed mitme ravimtaime segust mõne konkreetse vaevuse leevendamiseks, näiteks köha-, külmetuse-, diabeedi-, kolesterooli- või neerutee. Teesegudesse valitakse omavahel sobivad ja sarnaste omadustega taimed[*viide?*], mis aitavad leevendada konkreetset tervisevaevust. Sobiva taimetee joomine võib aidata organismil toime tulla kergemate seede- ja unehäirete ning ärevusseisunditega. Taimeteedega saab suurendada söögiisu ja leevendada või ennetada kõhuprobleeme, nagu puhitust, kõhukinnisust või -lahtisust. Taimeteed on abiks ka põiepõletiku, ülemiste hingamisteede haiguste ja gripi sümptomite leevendamisel.

Kroonilisi haigusi põdevatel ja iga päev ravimeid võtvatel inimestel tuleks enne ravimtaimeteede kasutamist nõu pidada apteekriga. Ettevaatlik tuleb olla ka lastele ja rasedatele taimeteed valides. Kõrvaltoimete ilmnemisel tuleks tee tarvitamine lõpetada.

Viited
------

1. 1 2  "Ravimteed – millal ja miks neid tarbida?". *www.virtuaalkliinik.ee*. Vaadatud 23. augustil 2023.
**Máriapócs** on linn Ungaris Szabolcs-Szatmár-Beregi komitaadis Nyírbátori kreisis.

Geograafiline asend
-------------------

Máriapócs asub Rumeenia piirist 24 km kaugusel, kreisikeskusest Nyírbátorist ligikaudu 9 km lääneloodes ja komitaadikeskusest Nyíregyházast umbes 24 km idakagus.

Ajalugu
-------

Küla on esmamainitud 1280. aastal. Aastate 1816–1872 oli Máriapócs turulinn.

4. novembril 1696 hakkas kohalikus kreekakatoliku kirikus Jumalaema ikoon nutma. Nähtus kestis kaks nädalat. 8. detsembril hakkas ikoon uuesti nutma. Nähtus kestis 11 päeva. Kirikutegelased ja riigiametnikud uurisid juhtunut ning nad tunnistasid ime ehtsust. 1697. aasta veebruaris käskis Leopold I ikooni Viini tuua. 1715. aastal hakkas Máriapócsi kirikus ikooni koopia nutma. Máriapócsist kujunes palverännusihtpunkt. UUs barokkstiilis Máriapócsi kreekakatoliku kirik valmis 1756. aastal. Jumalaema ikoon nuttis ka 1905. aasta detsembris. Aastas külastab Máriapócsi pool miljonit palverändurit.

Linnaõigused sai Máriapócs 1993. aastal.

Sõpruslinnad
------------

* Itaalia Torino, Itaalia

Viited
------

1. ↑  Máriapócs bemutatása Magyar Dohányújság, 1. veebruar 2006. Vaadatud 1. aprillil 2024
2. ↑  Hungary’s Weeping Icon of Máriapócs Catholic Near East Welfare Association. Vaadatud 1. aprillil 2024
3. ↑  Máriapócs Magyar Katolikus Lexikon. Vaadatud 1. aprillil 2024
**Osula lahing** (nimetatud ka **Määritsa (talu) lahing**) oli Osula külas (nüüdisajal Võru maakonnas Võru vallas) 1. aprillil 1946 Meretsi (Määritsa) talus metsavendade ja Nõukogude julgeolekujõudude vahel toimunud lahing. See oli üks suurimaid metsavendade peetud lahinguid maakonnas. 

Lahingust võttis osa 7 metsavenda. Grupis oli viis meest ja 2 naist. Julgeoleku sõdureid oli aga palju rohkem täpne arv on teadmata. Lahing kestis 7 tundi, aga kuna lahingu lõpus lõppes metsavendadel laskemoon ja julgeolekusõdurid kasutasid leekkuule, süttis maja põlema. Kaks metsavenda said surma lahingu käigus, ülejäänud põlesid majja sisse.

Põlenud maja ahjulõõrist leiti kiri, kus oli tekst:

*Eesti rahvas!*

*Täna, 1. aprillil 1946. aastal meie, eesti partisanid, võitlesime eesti rahva reeturite vastu. Pidasime vastu kuuekesi*
umbes ~*8 tundi. Eesti rahvas, võidelge niisama kindlalt eesti rahva vabaduse ja sõltumatuse eest*

*Elagu vaba Eesti ja eesti rahvas.*

*Tervitab Avo Pruus.*

Viited
------

1. ↑  "Metsavennad", 6. osa. ETV, 2022.
**Valeri Paulman** (vene keeles Валерий Фёдорович Паульман; sündinud 11. augustil 1937 Moskva oblastis Jegorjevskis) on eesti majandusteadlane ning endine Eesti NSV riigiametnik ja Nõukogude Liidu riigitegelane, Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Plaanikomitee esimees aastail 1987–1988.

Valeri Paulman saabus Eestisse koos vanematega 1944. aastal, sõjaväelasest isa Feodor Paulmani teenistuskohta. 

1960. aastal lõpetas ta kaugõppes A. A. Ždanovi nimelise Leningradi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna.

1957. aastal asus ta tööle Eesti NSV Statistika Keskvalitsusse, kus töötas kõigil ametiastmetel ökonomistist kuni Statistika Keskvalitsuse juhataja esimese asetäitja ametikohani.

1974. aastal viidi üle tööle Plaanikomiteesse, kus töötas kuni 1983. aastani – plaaniosakonna (hiljem reorganiseeriti plaanivalitsuseks) juhatajana ning plaanikomitee esimehe asetäitjana.

1983. aasta augustis määrati EKP KK büroo otsusega Juri Andropovi algatusel loodud EKP Keskkomitee majandusosakonna juhatajaks. 1985 valiti ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liikmeks.

1987. aasta maikuust oli Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Plaanikomitee esimees. 1988. aasta sügisel vabastati ta sellelt ametikohalt. 

1989. aasta jaanuarist oli ta NSV Liidu Plaanikomitee esindaja Kuubal ning NSV Liidu saatkonna nõunik planeerimisküsimustes. 

1991. aasta märtsist novembrini oli ta NSV Liidu töö- ja sotsiaalminister. 

Aastatel 1992–1996 töötas ta Eesti-Vene Kaubanduspalatis ja mitmes eraettevõttes.

Aastatel 1996 kuni 2004 tegutses Eesti-Ameerika Ärikolledži õppejõuna (professorina).

Teosed
------

* *В боях за Великие Луки*, Таллинн, Ээсти Раамат, 1973.
* *От Нарвы до Сырве*, Таллинн : Ээсти раамат, 1980.
* *Исповедь ревизиониста из Прибалтики*, Таллинн 2010.
* *Кризисы, мораль и третий путь* (Сборник эссе, статей и очерков), Таллинн 2010.
* *Прогноз судьбы человечества*, КПД 2007. (uustrükk: *Мир на перекрестке четырех дорог*, КПД 2010).

Viited
------

1. ↑  Art. 385. EESTI NSV MINISTRITE NOUKOGU MÄÄRUS. Sm. V. Paulmani vabastamise kohta, ENSV ülemnõukogu ja valitsuse TEATAJA, 2. september 1983 Nr. 31 (679)

Välislingid
-----------

* Валерий Федорович ПАУЛЬМАН (род. 1937)
* Паульман В.Ф
* Foto
Pavo Raudsepp 2006. aastal
**Pavo Raudsepp** (sündinud 9. oktoobril 1973 Koerus) on eesti murdmaasuusataja, mitmekordne Eesti meister.[*viide?*]

2002. aastal saavutas Pavo Raudsepp Salt Lake City taliolümpiamängudel sprindis (vabatehnika) 34. ja 30 km sõidus (v, ühisstart) 60. koha. 

2004. aastal tuli ta Eesti meistriks suusasprindis.

Pavo Raudsepp on mitmekordne Eesti meister tünnisõidus.

Ta on ettevõtte P.Õ.M.M juhataja.

27. jaanuaril 2018 valiti ta Tamsalus Rahva Ühtsuse Erakonna juhiks.[*viide?*] 14. jaanuaril 2019 astus ta erakonnast välja ja kandideeris valimistel hoopis Vabaerakonna nimekirjas. Ta sai Vabaerakonna esinumbrina 6. valimisringkonnas 87 häält. 14. märtsil 2019 astus ta taas Rahva Ühtsuse Erakonda.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Õnnela Raudsepp, neil on tütred Marii, Marleen, Martta.

Viited
------

1. ↑  Gunnar Press Pavo Raudsepp tuli sprindimeistriks, noor vastane Tauno Tõld sattus haiglauuringule, SL Õhtuleht, 05.01.2004
2. ↑  Pavo Raudsepp: kolmekordne Eesti tünnisõidu meister[*alaline kõdulink*], Virumaa nädalaleht, 15.07.2005
3. ↑  Pavo Raudsepa firmas P.Õ.M.M valmis odavkatel, Virumaa teataja, 20.02.2010
4. ↑  "Senine Rahva Ühtsuse juht kandideerib hoopis Vabaerakonnas" ERR, 16. jaanuar 2019
5. ↑
6. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. september 2020. Vaadatud 17. märtsil 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
7. ↑  Pavo Raudsepp võttis kümneaastase katseaja järel naise, SL Õhtuleht, 28.08.2000

Välislingid
-----------

* Pavo Raudsepp veebisaidil Olympedia (inglise) Muuda Vikiandmetes
* Biograafia ESBL-is
* "Tamsalu gümnaasiumist sai lahinguväli" Virumaa teataja, 22.12.2015
**Valter Klauson** (venepäraselt *Вальтер Иванович Клаусон*; 20. detsember 1913 vkj/ 2. jaanuar 1914 Tolmatšovo, Preobraženski lähedal, Luuga maakond, Peterburi kubermang – 5. detsember 1988 Moskva, NSV Liit) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.

Klauson õppis Luuga autotransporditehnikumis, mille lõpetas 1933. aastal. 

Pärast lõpetamist töötas ta tehnilise juhina ja masina-teeehitussalga ülemana tööstusobjektidel, maanteede ja raudteesildade ehitusel Kasahstanis, Leningradi oblastis, Tšita oblastis ja Murmanski oblastis.

Tegevus Eestis
--------------

Pärast 1940. aasta juunipööret ja Eesti okupeerimist suunati ta koos teiste Venemaa eestlastega Eestisse ja määrati tööle teedeehitusse, 1941. aastaks edutati ta Tallinna Teedeehituse Trusti peamehaanikuks.

Ta võttis osa Teisest maailmasõjast, kus oli Nõukogude sõjaväes roodu- ja pataljoniülem ning astus NLKP liikmeks 1943. aastal. 

1944. aastast töötas ta juhtivatel kohtadel Eesti NSV-s: 1944. aastal Eesti NSV Siseministeeriumi Maanteede Valitsuse peamehaanik, aastast 1944, Maanteede Valitsuse ülema asetäitja; aastatel 1948–1953 Eesti NSV Siseministeeriumi Maanteede Valitsuse ülem. 1953. aastal lõpetas ta NSV Liidu Siseministeeriumi juhtivkoosseisu kõrgema kooli.

Aastatel 1953–1954 oli ta Eesti NSV Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumi minister. Aastatel 1954–1961 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe esimene asetäitja, 12. oktoobrist 1961 kuni 18. jaanuarini 1984 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees.

1965. aastal lõpetas ta NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli. Ta oli NLKP Keskkomitee liikmekandidaat aastail 1961–1986, NSV Liidu Ülemnõukogu saadik (aastail 1958–1984) ja EKP KK Büroo liige, Eesti NSV Ülemnõukogu saadik.

1984. aastal läks ta pensionile.

Teoseid
-------

* "Rahva hüvanguks". (1967)
* "Loomeaastad". (1977)

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Metsakalmistul

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Aleksei Müürisepp (1951–1961)** | **Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees**1961–1984 | Järgnev**Bruno Saul (1984–1988)** |
EELK **Viljandi Pauluse Kogudus** on luterlik kogudus Viljandis.

Viljandi Pauluse kirik, 2007
Kogudus kuulub Viljandi praostkonda. 

Koguduse hooldajaõpetaja on Marko Tiitus, organistid Anu Röömel ja Tuuliki Jürjo. Segakoori juhatab Külli Salumäe. Juhatuse esimees on Kalle Lillemets. 

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 ja keskpäevapalvused kolmapäeviti algusega kell 12.00 Viljandi Pauluse kirikus. 
Kirik ja kantselei on avatud teisipäevast reedeni kell 10–15.

Ajalugu
-------

1860. aastal kinnitati kohaliku vaimuliku Valentin von Holsti initsiatiivil koostatud kava Viljandi luterliku koguduse lahutamiseks Viljandi linna- ja Viljandi maakoguduseks (Viljandi Pauluse kogudus). Linnakogudusele sai Jaani kirik.

Viljandi Pauluse kiriku abikirik oli Kõpu Peetri kirik.

Viljandi mõisnik ja Liivimaa maanõunik parun August Paul Adolph von Ungern-Sternberg eraldas oma maadest krundi Viljandisse maakoguduse kiriku ehitamiseks. Lisaks Jaani kirikule, mida nimetati saksa kirikuks, ehitati linna uus, Pauluse kirik, mida nimetati maakoguduseks. Jaani kirik jäi linna kaupmeestele ja käsitöölistele, Pauluse kirikusse hakkasid käima eestlased ja piirkonna aadlikud.

Viljandi Pauluse koguduse õpetajaid
-----------------------------------

* 1861–1875 Ferdinand Dietrich Nicolai Hörschelmann
* 1876–1909 August Jakob Westrèn-Doll, 1884–1898 ka Viljandi praostkonna praost
* 1910–1939 Jaan Lattik
* 1939–1940 Richard Koolmeister
* 1940 Leopold Raudkepp õpetaja kt
* 1940–1949 Julius Keller
* 1949–1967 Alfred Tooming, ka Viljandi praostkonna praost
* 1967–1978 Martin Terasmaa, ka Viljandi praostkonna praost
* 1991[*küsitav*]–2011 Mart Salumäe
* 2011–2023 Allan Praats
* 7.11.2023–31.05.2024 Marko Tiitus, hooldajaõpetaja
* 01.06.2024– Marek Roots

Vaata ka
--------

* Viljandi Pauluse koguduse vaimulikud
* Viljandi Jaani kogudus
Olav Osolin 2021. aasta Kirjandustänava festivalil
**Olav Osolin** (sündinud 13. novembril 1953 Tallinnas) on eesti reklaamikorraldaja ja endine ajakirjanik.

Haridus
-------

1977. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia alal ajakirjanduse eriharus.

Töö ja ühiskondlik tegevus
--------------------------

Aastatel 1977–1981 töötas ta Eesti Raadios ajakirjanikuna, sh Eesti Raadio propaganda- ja informatsioonisaadete peatoimetuse mittekoosseisulise autorina, 1981. aastast töötab reklaaminduses. Aastatel 1982–1988 töötas ta Eesti Reklaamfilmis ja 1988–1991 ettevõttes ERF Video SP. Aastatel 2007–2011 oli ta reklaamiagentuuri Zavod BBDO üks omanikke ja juhataja. 

Aastatel 1998–1999 oli ta Eesti Reklaamiagentuuride Liidu president. 

Ta on olnud mitmel hooajal TV3 saate "Su nägu kõlab tuttavalt" kohtunik. 

2017. aastal mängis ta põnevusseriaalis "Merivälja".

Olav Osolin teeb raadio Retro FM hommikuprogrammis rubriiki muusikaajaloost, milles vaatab tagasi päeva muusikasündmusele. 

Laulusõnade autorina kasutab varjunime Oskar Ove.

Teosed
------

* "Need näod kõlavad tuttavalt" (2017)
* "Minu esimene elu" (2020; mälestusteraamat)
* "Kus lendab part" (2021; kriminaalromaan)
* "Part lendab edasi" (2023; kriminaalromaan)

Tunnustus
---------

* 2018 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2 3  Olav Osolin Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 04.02.2016)
2. ↑  Keit Paju, „Merivälja" täna: kaasa teevad Olav Osolin ja Andrus Vaarik!, 11. september 2017, Õhtuleht.ee, veebiversioon (vaadatud 3. oktoobril 2017)
3. ↑  "Osolin, Olav". *ESTER*. Vaadatud 12.9.2021.
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19623

Välislingid
-----------

* Facebook
* Twitter
* Olav Osolin Eesti entsüklopeedia veebiversioonis
**Garald Kruger** (ka **Harald Krüger** ja **Harald Kruger**; 19. veebruar 1929 Leningrad – 1. detsember 2015) oli Eesti NSV raudteelane ning partei- ja riigitegelane.

Ta lõpetas aastal 1948 Tallinna 32. Keskkooli ja aastal 1953 Leningradi Raudteeinseneride Instituudi ja NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli.

Aastatel 1953–1963 töötas ta Tallinna Veduridepoos operaatorina, vedurijuhi abina, soojustehnika masinist-instruktorina ja depoo ülemana ning Eesti Raudteekonna veduriteenistuse ja energeetikamajanduse peainseneri ja ülemana.

Aastatel 1963–1974 oli ta EKP Keskkomitee tööstus- ja transpordiosakonna juhataja asetäitja ning 1974–1979 Eesti NSV autotranspordi ja maanteede ministri esimene asetäitja.

1979–1988 oli ta Eesti NSV autotranspordi ja maanteede minister ja 1988–1989 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Transpordikomitee esimees. Hiljem tegutses ta eraettevõtluses.

Ta oli aastatel 1956–1990 NLKP liige, ta oli EKP Keskkomitee liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik.

Harald Kruger suri 1. detsembril 2015 ja ta maeti 8. detsembril 2015 Metsakalmistule.

Isiklikku
---------

Tema tütar on ajaloolane ja ettevõtja Elvira Liiver Holmström.

Tunnustus
---------

* orden Austuse märk

Viited
------

1. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951-2000. AS Kirjastus Ilo. 2003
**Helve Raik** (14. juuli 1932 Rakvere – 12. september 2020 Tallinn) oli eesti geograafiaõpetaja ja koolijuht.

Helve Raigi lapsepõlvekodu asus Kantkülas. Kooliteed alustas ta 1940. aastal Rägavere algkoolis, kus tema ema töötas õpetajana. 

1955. aastal lõpetas Helve Raik Tartu Riikliku Ülikooli geograafiaosakonnna. Seejärel töötas ta kuus aastat Tartu 2. ja 3. Keskkoolis geograafiaõpetajana. Aastatel 1961–1972 oli ta Tartu 5. Keskkoolis õppealajuhataja ja 1972–1988 Tartu 5. Keskkooli direktor. 

1989. aastal töötas Helve Raik Tartu linna haridusosakonnas. Alates 1990. aastast töötas ta Tartu Ülikoolis: algul õppeosakonna spetsialistina, 1993. aastast haridustöötajate täienduskoolituse korraldajana ning 1999. aastast oli ta avatud ülikooli täienduskoolituskursuste koordinaator ja programmijuht.

Helve Raik oli NLKP liige ning Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseisu saadik (1975–1979) ja NSV Liidu Ülemnõukogu saadik (1979–1988).

Tunnustus
---------

* 1971 Eesti NSV teeneline õpetaja
* 2004 Tartumaa aasta koolitaja
* 2007 Tartu Ülikooli aumärk
* 2008 Tartu Tähe kavaler
* 2012 Tartu Ülikooli medal
* 2014 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli klimatoloog Ants Raik (1931–1994). Nende tütar on poliitik ja haridustegelane Katri Raik (sünd. 1967), poeg oli koolitaja Mart Raik (1955–2023).

Viited
------

1. ↑  Kangur, Marii, Lang, Juhan. Kauaaegne koolidirektor Helve Raik mäletab õpetaja Sonja käepigistust. Tartu Postimees, 1. september 2011.
2. 1 2  Helve Raik. Tartu linna veebisait.
3. ↑  Helve, Augusti t. Raik, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 133
4. ↑  Kohler, Vilja. Helve Raik on Tartumaa aasta koolitaja. Postimees, 27. september 2004.
5. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
6. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
7. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 18980
Pistikhübriidsõiduk, Mitsubishi Outlander PHEV
**Pistikhübriidsõiduk** ehk **laetav hübriidelektriauto** on elektrimootori ja akuga sõiduvahend, mida saab laadida välisest toiteallikast ja ühtlasi on olemas sisepõlemismootor, mis kasutab kütusena bensiini. Harvemini kasutatakse kütuseks diislikütust. Seega eristub see lahendus tavapärasest hübriidautost selle poolest, et sellel on lisavõimalus elektrienergiat saada välisest energiaallikast. 

Tugeva kiirendamise ajal, nagu näiteks järsust mäest üles sõitmisel, töötavad bensiini- või diiselmootor ja elektrimootor koos, et vältida aku üleliigset tühjenemist. Mõned pistikhübriidid kasutavad väikest bensiinimootorit elektrienergia tootmiseks, mis teisisõnu on sõiduulatuse suurendaja, et elektrimootorit toita, kui aku laetus väheneb alla teatud taseme. Laetavate hübriidelektrisõidukite sõiduulatus elektrirežiimis erineb mudelite lõikes oluliselt. Mõned suudavad sõita elektritoitel ainult 15–20 kilomeetrit, kui uuemad mudelid võivad läbida 60 kilomeetrit või enamgi. Pistikühendusega sõidukid võivad olla veelgi tõhusamad kui tavalised hübriidsõidukid, kuna laetava hübriidauto sisepõlemismootori piiratud kasutamine täislaetud elektrimootori abil võib lubada kokkuhoiu näitajaid maksimaalsele efektiivsusele lähemal. 

Tänapäeval suudavad pistikhübriidautod aku jõul sõita umbes 50 kilomeetrit .

### Hübriidsõiduki veoaku

Veoaku koosneb akuelementidest, mis paiknevad omavahel ühendatud akumoodulitena vastaval alusel. Akumoodulid ja -alus on kaanega kaetud ja moodustavad ühe kompaktse terviku. 

Aku laadimiseks on seade sõidukisse ehitatud või eraldiseisva osana. Sõiduki osana olev laadimisseade on vahelduvvoolu alalisvooluks muutev seade. 

#### Sihtturg

Viimastel aastatel on nõudlust toetatud kõigi elektrisõidukite järele eriti just Ameerika Ühendriikide turul valitsuse toetustega, lobistide abil ja seda sorti sõidukiga seotud maksude alandamise kaudu .

Viited
------

1. 1 2  elektriautod.ee
2. 1 2
3. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. jaanuar 2021. Vaadatud 15. aprillil 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑
5. ↑
**Rimavská Sobota** (ungari keeles *Rimaszombat*, saksa keeles *Großsteffelsdorf*) on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas, Rimavská Sobota ringkonna halduskeskus.

Geograafiline asend
-------------------

Rimavská Sobota asub Lõuna-Slovaki nõos Rimava jõe ääres, Ungari piirist 16 km kaugusel.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1271. aastal. Linnaõigused sai Rimavská Sobota 1335. aastal. 15. sajandil arenes linna majandus kiiresti. 1506. aastal laastas linna suur tulekahju. Aastatel 1553–1593 ja 1596–1686 oli Rimavská Sobota Osmanite riigi võimu all.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rimavská Sobota elanikest slovakke 59,11%, ungarlasi 30,99%, mustlasi 0,82%, tšehhe 0,39% ja ukrainlasi 0,11%. Rahvus oli teadmata 8,11%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Tšehhi Kolín, Tšehhi
* Ungari Ózd, Ungari
* Ungari Tiszaújváros, Ungari
* Rumeenia Salonta, Rumeenia
* Poola Świętochłowice, Poola

Viited
------

1. ↑  Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku
2. ↑  History Mesto Rimavská Sobota. Vaadatud 18. nobembril 2023
3. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Rimavská Sobota at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 18. novembril 2023
Aruküla Põhikool 2005
Aruküla Põhikool 2013
Aruküla Põhikooli direktor Avo Möls ja õppealajuhataja Maire Palusoo augustis 2005
**Aruküla Põhikool** on põhikool Aruküla alevikus Raasiku vallas Harjumaal.

Kooli aadress on Põllu 5. Aruküla Põhikooli direktor on Avo Möls.

See on valla neljast koolist suurim, koolis on 21 klassikomplekti, kokku 414 õpilast. Koolis töötab 54 inimest, neist pedagooge 32.[*viide?*]

Koolil on oma raamatukogu, söökla, võimla ja staadion.

Koolis ilmus ajaleht "Aruküla kooli uudised", mida andis välja noorteühendus Aruküla Uudised. Koolis korraldatakse ka suuri ülearukülalisi üritusi, näiteks ehitatakse koostöös MTÜ Aruküla Kultuuriseltsiga igal aastal Aruküla lumelinna. Samuti on üks koolile omapärane üritus "Aruküla kooli mäng", kus võistlevad klassid õpetajate määratud ülesannetes.

Võõrkeeled: inglise keel A-keelena, vene või hispaania keel B-keelena.

Ajalugu
-------

* 1862 – külakoolimaja Kulli tee ääres.
* 1872 – kihelkonnakool Aruküla lähedal Vene õigeusu kiriku kõrval.
* 1921 – Aruküla Algkool toodi üle Baranoffidele kuulunud Aruküla mõisa hoonesse.
* 1960 – kool muudeti 8-klassiliseks. Direktor Evi Eelrand, õpilasi 180–200 ringis.
* 1975 – Põllu tänavale märgiti maha uue koolihoone asukoht.
* 1978 – algas õppetöö uues koolimajas, kus õpilasi oli juba ligi 300.
* 1985 – algklassid asusid Aruküla lasteaia ruumidesse.
* 1988 – kool muudeti 9-klassiliseks.
* 1992 – kooli nimeks sai Aruküla Põhikool.

Välislingid
-----------

* Aruküla Põhikooli koduleht
Puntlandi asendikaart
**Puntland** on end iseseisvaks kuulutanud ja faktilise autonoomiaga piirkond Somaalia kesk- ja idaosas. Ta piirneb lõunas Somaalia, edelas Edela-Somaalia ja Etioopia, läänes Somaalimaa ja idas India ookeaniga.

Puntlandi rahvastikust moodustavad põhiosa Darodi klanni kuuluvad dolbohanta, majertaini ja warsangeli rahvad.

Puntland moodustas põhiosa Itaalia Somaalimaast, mis 1960 iseseisvus ja sai nimeks Somaalia.

1969, kui Somaalias tuli riigipöördega võimule Siad Barre, algasid Puntlandis rahutused, mis kestsid mitu aastat. Kuna Siad Barre võttis sotsialistliku suuna (ja pärast NSV Liiduga tülliminekut kapitalistliku), aitasid NSV Liit ja USA tal mässulistega võidelda. Kui USA abi keskvalitsusele lõpetas, algasid Puntlandis taas rahutused. Siad Barre kukutati 1991 ning 1990–1998 ei olnud Puntlandis õiget võimu. Somaaliasse toodi USA väed ÜRO rahuvalvejõudude koosseisus, kuid need viidi ära, kui rahuvalvajaist suur osa 3. märtsil 1995 mõrvati.

Autonoomia kuulutati välja 23. juulil 1998. Presidendiks sai Puntlandi Päästmise Demokraatliku Rinde juht Cabdulaahi Yuusuf Axmed, kes (ligi aastase vaheajaga) valitses Puntlandi oktoobrini 2004, mil valiti Somaalia presidendiks. 2024. aasta aprillis teatas Puntland, et hakkab Somaalia põhiseaduslike muudatuste üle vaidluses tegutsema funktsionaalselt iseseisva riigina.

Puntlandi piirid on kindlaks määramata. Erinevalt teistest end Somaalias iseseisvaks kuulutanud piirkondadest ei taotle Puntland rahvusvahelist tunnustust. Ta soovib olla föderaalne vabariik Somaalia koosseisus. See võimaldab Puntlandi riigitegelastel saada tähtsaid ametikohti ka keskvalitsuses.

Detsembris 2004 sai Puntland kannatada tsunami tagajärjel. Rahvusvahelist abi Puntlandile eriti ei antud: puudus keskvõim, mille kaudu abi jagada, ja materiaalne kahju oli väiksem kui mitmes teises riigis. Somaalia pole ebastabiilsuse tõttu ka turismipiirkond.

Välislingid
-----------

* AllPuntland.com
* 
*