recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Coton de Tuléar
Coton de Tuléar
***Coton de Tuléar*** on koeratõug. Ta sai nime Toliara linna endise nime järgi.

Cotonid on energilised, aktiivsed ja liikuvad. Nad on sõbralikud, sotsiaalsed, kiinduvad ja ustavad. Nad on väga mänguhimulised ja heatujulised. Nad saavad hästi läbi nii lastega kui ka teiste koertega.

Coton de Tuléar on väikest kasvu, turjakőrgusega 22–32 cm, kaal on 3,5–6 kg. Karvkate on tihe, siidpehme, valgetes toonides, harvem mustvalge. Karvkatte hooldus ei ole raske.

See koeratõug on hüpoallergeenne ehk allergiaohutu, mis tähendab, et neid saavad pidada ka allergia all kannatajad. Koera karvad sarnanevad pigem inimese juustega kui teiste loomade karvadega. Coton de Tuléar ei aja karva, kuid tema karvastikku on aeg-ajalt vaja pügada.

Coton de Tuléari kõige tõsisemad terviseprobleemid on seotud südame, samuti maksa, selja ja silmadega. Siiski on enamik terviseprobleeme haruldased ning Coton de Tuléar on keskmisest tervem tõug. Keskmiselt elavad nad 14–16 aastat.

Ajalugu
-------

See tõug aretati Madagaskaril ja on sellepärast Madagaskari rahvuskoer. Tema esivanemad toodi saarele 16. ja 17. sajandil piraadilaevadel. Madagaskar oli tollal piraatide paradiis ja tänapäevalgi võib seal näha piraatide surnuaedu. Mereröövlid kehtestasid seal isegi demokraatliku kuningriigi ja abiellusid kohalike malagassi naistega. Kas koerad võeti laevadele selleks, et võidelda rottidega, kaaslasteks pikkadel merereisidel või konfiskeeriti teistelt laevadelt hinnalise varandusena, on teadmata. Koeratõu esivanemate hulgas on nähtavasti *Bichon Tenerife* ja tenerife terjer.

Madagaskaril räägitakse Coton de Tuléari kohta palju kuulujutte, mis enamjaolt on täiesti valed. See tõug pole iial Madagaskaril metsikult elanud. Ta ei jahtinud metssigu ega alligaatoreid, nagu tema suuruse ja jõu põhjal võib kergesti järeldada. Tal on nõrk jahiinstinkt ja ta pole üldse jahikoer. Ta oli kõigest Madagaskaril valitsenud Merina hõimu seltsikoer.

Madagaskari kuningadünastia oli ainus, kel oli lubatud neid koeri pidada. Pärast monarhia kukutamist hakkasid seda pidama ka teised, kuid tõug jäi vähearvuliseks. Prantsusmaa kolonisaatorid viisid üksikuid koeri Euroopasse, kuid maailma ei pööranud talle kuigivõrd tähelepanu enne aastat 1970, mil Prantsusmaa kennelliit *Société Centrale Canine* tunnistas selle iseseisvaks koeratõuks.

Järgnes plahvatuslik levik. 1972 kinnitati tõu standard, 1973 viidi esimesed koerad USA-sse. Seda tegi Robert Jay Russell, kes 1976 asutas USA-s Coton de Tuléari klubi (*Coton de Tulear Club of America*). Tänapäevaks on USA-s teisigi selle tõu klubisid. 2001 tunnistas USA kennelliit Coton de Tuléari ametlikult tõuna. 2009. aasta juuli seisuga tunnustab USA kennelliit 63 koeratõugu.
**Georg Miländer** (22. aprill 1932 Tartu – 6. september 2009) oli eesti entomoloog, mardikaliste spetsialist.

Tema vanaisa oli Jaan Miländer. Tema ema oli arst ja isa Kreenholmi manufaktuuri peamehaanik, seetõttu elas Georg lapsepõlves Narvas. Kui puhkes sõda, evakueeriti perekond 1941. aasta suvel Venemaale, Nižni Novgorodi lähedale Bori väikelinna. 1944. aasta sügisel naasis ta Eestisse ning elas elu lõpuni Tallinnas.

1955. aastal lõpetas ta Tallinna polütehnilise instituudi keemiainsenerina ja töötas siis paar aastat ametnikuna Eesti Energia peavalitsuses, seejärel 35 aastat (1957–1992) projekteerimisinstituudis Eesti Tööstusprojekt. Seal sai temast juhtspetsialist keemiatööstuse tootmishoonete, naftabaaside ja bensiinijaamade projekteerimise alal.

Juba Venemaal oli tal tekkinud huvi putukate vastu ning ta oli neid kogunud ja uurinud, eelkõige liblikalisi ja mardikalisi. 1975. aastal lõpetas Miländer kaugõppes bioloogia eriala Läti Riiklikus Ülikoolis. Aastail 1969–2006 avaldas ta üle 60 teaduspublikatsiooni, näiteks "Eesti siklaste määraja" (1978), "Hiiumaa mardikalised" (1993) ja "Eesti putukate levikuatlas 1: Siklased" (1998, kaasautor Ilmar Süda). Ta huvitus ka joonistamisest ning aja jooksul täienesid ta putukate kujutamise oskused, kuni temast sai hinnatud illustraator.

Viited
------

1. ↑  *Eesti teaduse biograafiline leksikon* 2005, 2: 630.
2. 1 2 3  "In memoriam: Georg Miländer" Eesti Loodus, nr 2009/12
**Wessel von Strünkede** oli Liivi ordu liige ja Aluliina komtuur.

Wesseli vanemad olid Godert von Strünkede ja Beatrix von Loe. Ta pärines Vestfaalist Marki krahvkonnast. Tema sugulane, nõbu, oli ka orduvend Godert von Strünkede.

Wessel saabus Liivimaale tõenäoliselt 1470. aastatel. Enne 1480. aastal oli ta ametis Viljandis, kas kumpani või jahumeistrina. 1480. aastal sai tast aga Dünamünde komtuur. 1483. aastal sai ta samasse ametisse Miitavis ja 1489. aastal Aluliinas, tõustes nõnda olulisimate ordukäsknike hulka. Sellel ametikohal oli ta kuni 1504. võimalik ka, et 1507. aastani. Seejärel teated temast lõppevad.

1501. aastal pöördus Strünkede ordumeister Wolter von Plettenbergi kaudu kõrgmeister Friedrich von Sachseni poole, et too paluks Kölni peapiiskoppi tema surnud vend Johann von Strünkede kirikuvande alt vabastada, et teda oleks võimalik kiriklikult matta.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 851 (lk 635).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Gerhard von Issum** | **Dünamünde komtuur**1480–1483 | Järgnev' |
| Eelnev**Otto von Hoekelum** | **Miitavi komtuur**1483–1489 | Järgnev**Gerlach von Hövel** |
| Eelnev**Wennemar von Fürstenberg** | **Aluliina komtuur**1489–1504/1507 | Järgnev**Godeke von Loe**


 |
**Georg Oselein** (23. jaanuar 1892 Taagepera vald, Viljandimaa – 3. september 1937 Vääna, Harjumaa) oli eesti agronoom ja riigiametnik.

Georg Oselein lõpetas 1913. aastal Valga reaalkooli ja asus õppima Riia Polütehnikumi põllumajandusteaduskonnas. 1918. aasta sügisel lahkus polütehnikumist ning asus Võru alampõllutöökooli talvekursuse õpetajaks. Enamlaste pealetungi tõttu oli sunnitud Võrust lahkuma. 22. detsembril 1918 astus Tallinnas vabatahtlikult Kalevlaste Malevasse ja sõitis juba 8. jaanuaril 1919 rindele, võttes osa maleva kõigist lahingutest kuni 20. veebruarini 1919.

Vabanes eriteadlasena sõjaväeteenistusest ja määrati põllutööministri käskkirjaga 20. märtsist 1919 põllutööministeeriumi maakorralduse osakonna mõisade kontroll- ja hoolekande toimkonna juhatajaks. 12. maist 1920 määrati Viljandimaa riigimaade ülemaks. 12. maist 1924 maakorralduse peavalitsuse juhataja abiks riigimaade valitsemise alal. 8. mail 1925 nimetati riigimaade ameti juhatajaks (ühtlasi direktori asetäitjaks). Teenis sel ametikohal kuni surmani. Oli üks maareformi läbiviimise tegelikke juhte.
**Det Radikale Venstre** on Taani sotsiaalliberaalne partei. Partei asutati Venstre partei vasakpoolse tiiva eraldumisega 21. mail 1905. Partei on läbi aja teinud koostööd nii parempoolsete kui ka vasakpoolsete erakondadega. Viimaste valimiste ajal toetasid sotsiaalliberaalid sotsiaaldemokraatide peaministrikandidaadi Helle Thorning-Schmidti kandidatuuri.

Valimised
---------

2007. aasta Taani parlamendivalimistel sai partei 5,1% häältest ja 9 mandaati 179-st. Pärast valimisi jäid nad endiselt opositsiooni.

Rahvusvahelistesse organisatsioonidesse kuulumine
-------------------------------------------------

Partei kuulub nii liberaalsetesse kui ka tsentristlikesse organisatsioonidesse. Rahvusvahelisel tasandil kuulutakse nii Liberaalsesse Internatsionaali kui ka omatakse vaatlejastaatust Euroopa Keskparteide Võrgustikus. Euroopas kuulutakse Euroopa liberaalsete ja reformiparteide ühendusse. Põhjamaade nõukogus kuulutakse Keskparteide gruppi. Euroopa Parlamendis erakonnal kohti pärast erakonna lõhenemist 2007. aastal enam ei ole.

Ajalugu
-------

Partei esimene programm oli Odense programm. Nimi "Det Radikale Venstre" tähendab taani keelest otsetõlkes "radikaalne vasak". Seda tõlget tuleb vaadata 19. sajandi kontekstis, kus vasakpoolseks peeti liberaale. Kuna nad olid lahkulöönud Venstrest vasakpoolsem/radikaalsem, siis võtsid nad enda eristamiseks kasutusele täiendi "Radikal". Enne 1940. aastat pidas partei end sotsiaalradikaalseks erakonnaks, 1949. aastast peab erakond end sotsiaalliberalismi esindajaks. 

7. mail 2007 lahkus erakonnast parem tiib, mis asutas paremtsentristliku Uue Alliansi.

Välislingid
-----------

* Erakonna koduleht (peamiselt taani keeles)
* Ingliskeelne resümee erakonna kodulehel
Wesley So (2016)
Wesley So (2016)
**Wesley Barbasa So** (sündinud 9. oktoobril 1993 Bacooris) on filipiini päritolu Ameerika Ühendriikide maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2008). 

Kuni 2014. aastani esindas So malevõistlustel Filipiine, alates 2014. aastast mängib ta USA värvides. Suurmeistriks sai ta 15-aastaselt 2008. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 

Ta on kolmekordne Filipiinide malemeister (2009–2011) ja 2017. aasta USA malemeister.

2017. aastal osales So Thbilisis maailma karikaturniiril, mille kaks paremat kvalifitseerusid 2018. aasta MM-i pretendentide turniirile. So kaotas küll poolfinaalis Ding Lirenile (tulemusega 2½:3½), kuid 2018. aasta MM-i pretendentide turniirile ta siiski pääses, kuna kaks osavõtjat kaheksast valiti ELO reitingu põhjal. Pretendentide turniiril jäi ta seitsmendaks.

So võitis 2016. aastal Bakuus toimunud maleolümpial USA võistkonna koosseisus kuldmedali.

Välislingid
-----------

* Wesley So – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Wesley So FIDE andmebaasis
**Detection Club** on kirjanikke, ajakirjanikke ja teisi loomeinimesi ühendav organisatsioon, mis loodi 1930. aastal Londonis. 

Klubi asutasid Gilbert Keith Chesterton, Henry Christopher Bailey, Edmund Clerihew Bentley, Anthony Berkeley Cox, Agatha Christie, George Douglas Howard Cole, Alfred Walter Stewart, Freeman Wills Crofts, Clemence Dane, Robert Eustace, R. Austin Freeman, Ronald Gorell Barnes, Edgar Jepson, Ianthe Jerrold, Milward Kennedy, Ronald Knox, Alfred Edward Woodley Mason, A.A. Milne, Arthur Morrison, paruness Emma Orczy, Jessie Louisa Rickard, John Rhode, Dorothy L. Sayers ja Victor Whitechurch.

Klubi presidendid
-----------------

* 1930–1936 Gilbert Keith Chesterton
* 1936–1949 Edmund Clerihew Bentley
* 1949–1957 Dorothy L. Sayers
* 1957–1976 Agatha Christie (1958–1963 asendas teda Ronald Gorell Barnes)
* 1976–1985 Julian Symons
* 1985–2000 H. R. F. Keating
* alates 2000 Simon Brett

Viited
------

1. ↑  "Members of the Detection Club". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2006. Vaadatud 13. aprillil 2011.

Välislingid
-----------

* The Detection Club.
* The Golden Age by Gladys Mitchell.
* Kay House. Mysteries: Rules of the Genre. Vision, No. 9, May/June 2002, p. 137-144
Erinevaid ronimisnukke

**Ronimisnukid** on kaljuronimises tehis-ronimisseintele kinnitatavad erineva kuju ja suurusega nukid. Valmistamiseks kasutatakse väga mitmesuguseid materjale alustades puust ning lõpetades plastikuga. Enamik moodsaid tööstuslikult toodetavaid ronimisnukke on valmistatud jäigast uretaan-plastikust, vanemat tüüpi nukid ka polüestervaigust. Nukid kinnitatakse seinale kas 10mm poltide või väiksemate kruvide abil. Nukke ümber paigutades saab muuta radade raskusastet ja keerukust. Vastavalt kasutusotstarbele toodetakse nukke väga erinevas suuruses - ülipisikestest jalaga koormamiseks mõeldud nukkidest XXXL suuruses hiiglasteni mille läbimõõt võib ulatuda poole meetrini.

Valmistamine
------------

Ronimisnukkide materjalina kasutatakse väga erinevaid materjale:

* puit
* kivi
* tsement
* plastik
	+ polüester
	+ uretaan

Esimesi kasutatakse rohkem hobi korras nukkide valmistamisel, plastikuid tööstuslikul tootmisel. Nuki esialgne kuju voolitakse tavaliselt mingist hästi töödeldavast materjalist. Kasutatakse nii floristikas levinud OASIS vahtu kui savi/plastiliini. Esialgsest mudelist võetakse valuvorm silikooni vms kummi abil ja valatakse sellesse vedel segu.
**Alexandra Kehayoglou** (sündinud 1982 Buenos Aireses) on Argentina tekstiilikunstnik. Ta on kreeka immigrantide järeltulija, kelle perele kuulub üks Lõuna-Ameerika suuremaid vaibatehaseid El Espartano, mille asutas tema vanaema Elpinka.

Kehayoglou lõpetas Buenos Airese ülikooli kunstiosakonna IUNA reklaami ja fotograafia alal 2008. aastal. Pärast ülikooli töötas ta disainerina El Espartanos, kus asus vabal ajal lõngajääkidega katsetama.

Looming
-------

Alexandra Kehayoglou loomingut mõjutab teda ümbritsev loodus. Ta on üles kasvanud suure aiaga majas ning tunneb end linnas halvasti. Kehayoglou käib palju looduses jalutamas ja jälgib detaile. 

> „Ma elan rohelises mullis. Ma tunnen, et reaktsioonina meie loomuliku maailma järkjärgulisele kadumisele on minu eesmärk kududa rohkem rohelust. "
> 
> 
> 

2014. aasta Pariis moenädalaks tellis Dries van Noten Kehayogloult taftingvaiba, mis kattis kogu lava. Vaip koosnes neljast osast ning oli kokku 144 m2 suurune. See valmis kolme 10-liikmelise meeskonna tööna 16 päeva jooksul. Vaip kujutab endast abstraktsiooni Argentina maastikust, kus kunstnik elab ja mida ta soovib päästa.

Viited
------

1. 1 2  Wallpaper 02.02.2015 vaadatud 16.03.2017
2. 1 2  New York Times Style Magazine 09.02.2015 vaadatud 16.03.2017
3. ↑  Freunde von Freunden 23.12.2015 vaadatud 16.03.2017

Välislingid
-----------

* Alexandra Kehayoglou koduleht
Erik Terk esinemas Balti keti 30. aastapäeval Vabaduse väljakul  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 23. august 2019
Erik Terk esinemas kaheksandal Lennart Meri konverentsil  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 26. aprill 2015
**Erik Terk** (sündinud 28. mail 1952 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.

Terk lõpetas 1974. aastal TPI majandusteaduskonna tööstuse planeerimise erialal.

Ta töötas 1974–1978 TPI tööstuse juhtimise ja planeerimise kateedris teadurina ning 1978–1992 EMI-s juhtimiskonsultandina ja projektijuhina. 1989–1992 oli ta majandusministri asetäitja.

Ta on olnud alates 1992. aastast Eesti Tuleviku-uuringute Instituudi juht ning ajakirja The Baltic Review peatoimetaja 1992–?.

Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast. 

Ta on olnud Eesti Panga nõukogu liige, ajakirja European Planning Studies toimetuskolleegiumi liige, Eesti Majandusteadlaste Seltsi juhatuse esimees ja Eesti Kirimaleühingu asepresident.

Tunnustus
---------

* 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2021 Tallinna Ülikooli teenetemärk

Teosed
------

* Erik Terk. "Mehed teisel pool malelauda. Paul Kerese konkurendid ja kolleegid". Toimetanud Merike Rõtova. Kujundanud Tiina Alver. Tallinn: Küppar & Ko, 2019. 784 lk. ISBN 9789949962570

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti Majanduse Biograafiline Leksikon, Ilo, 2003
2. ↑  Pöördumine Postimehes.

Välislingid
-----------

* Erik Terk Eesti Teadusinfoportaalis
Rufus Pollock 2011. aastal
**Rufus Pollock** (sündinud 1980) on Briti majandusteadlane, Open Knowledge Foundationi asutaja.

Pollock nõustab valitsusi ja rahvusvahelisi organisatsioone avaandmete ja infopoliitika valdkonnas. Ta on töötanud teadlase, ettevõtja ja arendajana ning osalenud projektides, mis tegelevad sotsiaalseid, õiguslike ja tehniliste väljakutsetega teadmiste ja info loomise ning jagamise küsimustes. 

2008. aastal kaitses ta doktoriväitekirja majandusteaduses Cambridge'i Ülikoolis.

Ta on üks rahvusvahelise avatud teadmisi, sh avaandmeid propageeriva ja nende kasutamist edendava sihtasutuse Open Knowledge Foundation (asutatud 2004) asutajaist ja fondi endine tegevjuht. Detsembris 2015 astus Pollock OKFi tegevjuhi kohalt tagasi ning temast sai organisatsiooni president.

Pollock on olnud seotud selliste organisatsioonidega nagu Creative Commons, FFII ja Open Rights Group. Ta on Cambridge'i Ülikooli Mead Fellow majanduse erialal, kus ta on osaline Cambridge'i Ülikooli info- ja intellektuaalomandi õiguse keskuses. 2010. aastal sai ta Shuttleworth Foundationi kolmeaastase stipendiumi miljoni dollari väärtuses ja 2012. aastal valiti ta Ashoka Fellow' nimekirja.

Pollock on külastanud mitu korda Eestit ning pakkunud oma ettekannetes ja kohtumistel poliitikutega välja, et väikse ja dünaamilise riigina võiks Eesti innoveerida avatud teadmuse valdkonda, näiteks alustades muusika levitamisest, kasutades riigi kontrollitud avatud Spotify mudelit, või ravimitest, luues vastava avatud patendivaramu. Pollock toetab intellektuaalomandi vallas turuloogikast lähtuvaid tasustamismehhanisme, mille puhul tagab riik nende läbipaistvuse ning saab õiguse osa kogutud tasudest ise ringlusse suunata. 

Pollocki ettepanekud avatud teadmusega seotud reformideks on kokku võetud 2018. aasta mais ilmunud teoses "Open Revolution".

Välislingid
-----------

* Rufus Pollocki koduleht
* Krister Paris. Andmekogude avamise eestkõneleja: netigigantidele saab vastu astuda ja Eesti võiks teha esimese sammu Eesti Päevaleht, 27. september 2016
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Rootsi |
|  |
| Pronks | 1936 | Kergekaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1937 | Kergekaal |
| Hõbe | 1939 | Kerge-keskkaal |

**Erik Alfred Ågren** (3. jaanuar 1916 Ytterselö (praegu Strängnäsi vald) – 3. juuli 1985 Stockholm) oli Rootsi poksija.

Ågren oli viiekordne Rootsi meister kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) aastatel 1937-1941.

Ågren sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Nikolai Stepulovile (Eesti) ning saades 3. koha kohtumises loobumisvõidu Poul Kopsilt (Taani).

Ågren sai kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Antoni Kolczyńskile (Poola). Ta osales kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Herbert Nürnbergile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  "Rootsi meistrivõistlused poksis. Tulemused rootsi keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2011. Vaadatud 23. juulil 2012.
2. ↑  11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles
3. ↑  6. Euroopa meistrivõistlused poksis. Dublin 1939. Tulemused inglise keeles
4. ↑  5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Erik Ågren lehel *Ringside*. Rootsi keeles
* Erik Ågren saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Lineaaralgebras nimetatakse kompleksarvuliste elementidega ruutmaatriksit *A* **normaalseks**, kui see kommuteerub oma kaasmaatriksiga:

{\displaystyle AA^{\dagger }=A^{\dagger }A.}

Omadused
--------

Iga maatriks on unitaarse maatriksi abil diagonaliseeritav parajasti siis, kui see on normaalne. See tähendab, et maatriks *A* on normaalne parajasti siis, kui see on esitatav diagonaalse maatriksi Λ ja unitaarse maatriksi *U* kaudu nii, et

{\displaystyle \mathbf {A} =\mathbf {U} \mathbf {\Lambda } \mathbf {U} ^{\*}}
kus

{\displaystyle \mathbf {\Lambda } =\operatorname {diag} (\lambda \_{1},\lambda \_{2},\dots )}
{\displaystyle \mathbf {U} ^{\*}\mathbf {U} =\mathbf {U} \mathbf {U} ^{\*}=\mathbf {I} .}
Tuleb rõhutada, et kuigi iga normaalne maatriks on diagonaliseeritav, pole iga diagonaliseeritav maatriks normaalne.

Maatriksi normaalsusega samaväärsetest tingimustest saab koostada üsna pika nimekirja. Olgu *A* *n*×*n* maatriks. Järgmised väited on samaväärsed:

1. *A* on normaalne.
2. *A* on diagonaliseeritav unitaarse maatriksi abil.
3. Iga vektor n-mõõtmelises vektorruumis (üle kompleksarvude) on esitatav maatriksi *A* ortogonaalsete omavektorite lineaarkombinatsioonina.
4. {\displaystyle \|Ax\|=\|A^{\*}x\|} iga vektori *x* korral.
5. {\displaystyle \operatorname {tr} (A^{\*}A)=\sum \_{j}^{n}|\lambda \_{j}|^{2}.} (See tähendab, et maatriksi *A* Frobeniuse norm on arvutatav *A* omaväärtuste abil.)
6. Maatriksi *A* Hermiitiline osa {\displaystyle {\frac {1}{2}}(A+A^{\*})} ja antihermiitiline osa {\displaystyle {\frac {1}{2}}(A-A^{\*})} kommuteeruvad.
7. {\displaystyle A^{\*}} on esitatav *n-1* järku polünoomina maatriksist {\displaystyle A}.
8. {\displaystyle A^{\*}=AU}, kus *U* on unitaarne maatriks.
9. *U* ja *P* kommuteeruvad, kus *A* = *UP* on maatriksi *A* polaarne dekompositsioon (*U* on unitaarne ja *P* mittenegatiivne maatriks).
10. *A* kommuteerub mõne normaalse maatriksiga *N*, millel pole korduvaid omaväärtuseid.

Erijuhud
--------

Järgnevad kompleksarvulisete elementidega maatriksid on normaalsete maatriksite erijuhud: hermiitlised maatriksid, antihermiitilised maatriksid jaunitaarsed maatriksid.

Järgnevad reaalarvuliste elementidega maatriksid on normaalsete maatriksite erijuhud: sümmeetrilised maatriksid, kaldsümmeetrilised maatriksid ja ortogonaalsed maatriksid

Vaata ka
--------

* Normaalne operaator

Viited
------

1. ↑  Tõestus: Kui *A* on normaalne, siis kasuta Lagrange'i interpoleerimisvalemit et konstrueerida polünoom *P* nii, et {\displaystyle {\overline {\lambda \_{j}}}=P(\lambda \_{j})}, kus {\displaystyle \lambda \_{j}} on *A* omaväärtused.
2. ↑  Horn, Roger A.; Johnson, Charles R. (1985), *Matrix Analysis*, Cambridge University Press
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib muusikalist, filmi kohta vaata artiklit West Side'i lugu (film)* |

---

**"West Side'i lugu"** (**"West Side Story"**) on muusikal, mille helilooja on Leonard Bernstein ja sõnade autor Stephen Sondheim. Arthur Laurentsi kirjutatud lugu on William Shakespeare'i tragöödia "Romeo ja Julia" teisend.

"West Side'i lugu" esietendus 26. septembril 1957 Winter Gardeni teatris Broadwayl. Algupärase lavastuse tegi ja koreograafia seadis Jerome Robbins.

Tegevustik
----------

Tegevus toimub 1950. aastate New Yorgis ning jutustab kahe eri rahvusest noortekamba kultuuritaustast ja nende omavahelistest suhetest. Peategelane Tony, kes kuulub ameeriklaste kampa, armub Mariasse, kes on puertoriikolaste kamba liidri õde.

Eestis
------

* 1964 – Estonia (lavastajad Vello Rummo ja Helmi Tohvelman, osalesid ka Lavakunstikooli II lennu üliõpilased)
* 1986 – Rakvere teater
* 1993 – Tallinna Linnahall
* 2005 – Vanemuine (lavastaja Ain Mäeots)
* 2019 – Rahvusooper Estonia (lavastaja Georg Malvius)

Välislingid
-----------

* Ametlik veebileht
**Timbuktu piirkond** on Mali suurim piirkond. Aprillist 2012 veebruarini 2013 kuulus Timbuktu piirkonna ala tunnustamata Azawadi riiki.

Piirkond on kuulus oma müütilise pealinna Timbuktu poolest. Linna müütiline kuulsus sai alguse 1390. aastal, kui selle valitseja käis palverännakul Mekas. Tagasiteel tehti vahepeatus Egiptuses, kust osteti kulla eest nii suures koguses kaupu, et Egiptuse raha devalveerus. See sünnitas legendi rikkast linnast Aafrikas, kus teed ja hooned on üle kullatud. See polnud loomulikult tõsi. Tegelikult asus linn karavaniteede sõlmpunktis ning seda läbisid pidevalt karavanid soola ja kullaga. Sealt siis ka selline rikkus.

Piirkonnas elati suhteliselt jõukalt kuni Prantsuse kolonisatsioonini. Prantslased avasid lühemad karavaniteed, mis ei läbinud Timbuktut ning linnale jäi kaubanduses marginaalne positsioon.

Haldusjaotus
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Timbuktu piirkond** |

Piirkonnas asub viis *cercle*'it:

|  |  |
| --- | --- |
| Tombouctou cercle'id | * Dire'i *cercle*
* Goundami *cercle*
* Gourma-Rharousi *cercle*
* Niafunke'i *cercle*
* Tombouctou *cercle*
 |

Mali 1. järgu haldusüksused

Bamako (ringkond) | Gao piirkond | Kayesi piirkond | Kidali piirkond | Koulikoro piirkond | Ménaka piirkond | Mopti piirkond | Ségou piirkond | Sikasso piirkond | Timbuktu piirkond | Taoudénit' piirkond
Erik Puura 2015. aastal Tartu Ülikooli nõukogu aruteluseminaril "Riskijuhtimine ja ettevõtlikkuse arendamine ülikoolis"
**Erik Puura** (sündinud 14. mail 1964 Tartus) on eesti geoloog (keskkonnageoloogia ja hüdrogeokeemia valdkonnas) ja keskkonnateadlane.

Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. Keskkonnakaitse MSc 1993, kaitstud Manchesteri Ülikoolis, tehnikadoktor (Ph.D 1999 keemiatehnika erialal, kaitstud Stockholmi Kuninglikus Tehnikaülikoolis). 

2007. aastast on Puura olnud Tartu Ülikooli tehnoloogiainstituudi direktor, 2009. aastast Tartu ülikooli ettevõtlussuhete ja innovatsiooni juht. Alates 1. septembrist 2012 kuni 31. maini 2022 oli ta Tartu Ülikooli arendusprorektor.

Alates 1. juunist 2022 kuni 23. aprillini 2023 töötas Puura prorektori ameti järgse erialase enesetäiendamise raames täiskohaga Tartu Ülikooli tehnoloogiainstituudis külalisteadurina, uurides Ida-Virumaa tahkete jäätmete kasutusvõimalusi ja keskkonnamõjusid. Töö tulemusena käivitub 2023. aasta sügisel rakenduslik uurimisprojekt "Ida-Virumaa keskkonda ladestatud tahkete jäätmete ringlussevõtt", milles osalevad 9 jäätmete kasutusest huvitatud ettevõtet. 24. aprillil 2023 asus Puura tööle Tallinna Tehnikaülikooli ettevõtlusprorektori ametikohale.

Teadustegevus
-------------

Uurinud Eesti põlevkivitööstuse tahkete jäätmete mineraloogiat ja geokeemiat, isesüttimis- ja leostumisprotsesse Maardu fosforiidikarjääri puistangutes, põhjavee hüdrogeokeemiat, tahkete jäätmete matmisel toimuvaid protsesse.

Ta on Eesti Geoloogiateenistuse nõukogu liige ja Eesti Geoloogia Seltsi juhatuse esimees.

2007–2012 kirjutas blogi "Keskkonnaabi".

Tunnustus
---------

2012 Tartu Ülikooli aumärk

2022 Tartu Ülikooli medal

Isiklikku
---------

Erik Puura on geoloog Väino Puura poeg ja geoloog Ivar Puura vend.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Erik Puura** |

* Erik Puura blogi "Keskkonnaabi"
**Juuro Kuusik** (13. oktoober 1928 Tartumaa – 18. juuni 2012 Tartu) oli eesti kunstnik ja karikaturist.

Juuro Kuusik sündis Haava algkooli juhataja peres neljanda ja ühtlasi noorima lapsena, tema isa oli Vesneri Rahvaraamatukogu Seltsi juhataja. Alghariduse omandas Juuro Kuusik Haava koolis, keskhariduse Tartu I Keskkoolis, erihariduse
Tartu Õpetajate seminaris. 

Juuro Kuusik on töötanud algklasside õpetajana Võnnus ja Lähtel. Aastatel 1964–1974 töötas ta kunstnik-retušeerijana Tartus ajalehe Edasi toimetuses, kus joonistas karikatuure naljanurka "Herilane". Alates 1975. aastast kuni pensionieani teenis ta leiba Lähtel Sootaga sovhoosis kunstnikuna, kus kujundas
diplomeid, tänukirju, kuulutusi, kirjutas koolilõpetajatele raamatutesse pühendusi. Tegi kaastööd Tartu Valla Kuukirjale. 

Tema kujundatud on kirjanik Mait Metsanurga mälestuskivi Metsanuka külas. Koostöös skulptor Ado Kochiga valmis Äksi nõiale pühendatud kivide ansambel Puhtaleiva külas. Oma isa 120. sünniaastapäeval organiseeris Juuro Kuusik Haava koolimajale mälestustahvli. 

Valdava osa Juuro Kuusiku loomingust moodustavad šaržid ja buksiimid.

Raamatud
--------

* Olev Türn – "Peatänavale" (olupilte, portreid ja kroonikat Tartu spordielust), kaas ja šaržid Juuro Kuusik – Tallinn, Eesti Raamat 1968
* Riho Lahi – "Ühepajatoit Rakvere moodi" (följetone), illustreerinud Juuro Kuusik. – Tallinn, 1972
* Riho Lahi – "Kihva Värdi läheb objektile" (följetonid), illustreerinud Juuro Kuusik. – Tallinn, Eesti Raamat 1976
* Uno Uiga – "120 aastat Eesti üldlaulupidusid", kaanekujundus Külli Keskküla, illustratsioonid Juuro Kuusik, 1989
* H. Lahi – Juuro Kuusiku eksliibrised (näituse kataloog) – Tartu, Raamatuühingu Tartu Eksliibriseklubi, 1993
* Kalju Lomp – "Ilmatark", kujundanud Juuro Kuusik, 1997
* Tiit Veeber – "Tiidu suits. Tartu elu pild", kujundanud Juuro Kuusik, 1998
* Illustreerinud hulga noodiraamatuid

Viited
------

1. ↑  Tartu Valla Kuukiri Nr 10 Oktoober 2008, Eve Toots - Kunstnik Juuro Kuusik – 80 (lk 3)

Välislingid
-----------

* Tartu Postimees 31. märts 2003 – Juuro Kuusik kaunil kevadhommikul kell 10.40
* Kuukiri 2008 nr 10
* Juuro Kuusik – buksiim, Jaak Uudmäe
**Norman Aas** (sündinud 9. novembril 1975) on Eesti jurist ja riigiametnik. 

Ta on töötanud riigi peaprokurörina.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Aas lõpetas 1994. aastal Nõo Reaalgümnaasiumi ja 1998. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 2001. aastal sai ta magistrikraadi Greifswaldi ülikoolist. 

Aastatel 2005–2014 töötas ta riigi peaprokurörina. 2014. aasta juunis teatas ta, et lahkub ametist. 

Alates 1. septembrist 2014 kuni 2017. aastani töötas ta Justiitsministeeriumi kantslerina.

2017. aastal Norman Aas liitus advokaadibürooga Sorainen

Alpinismiharrastus
------------------

1994. aastal võttis Aas osa eesti esimesest ekspeditsioonist Alpides asuvale Matterhornile (4477 m) (grupi juht Erika Ader), mille käigus 7 Eesti alpinisti tõusid mööda klassikalist Hörnli marsruuti selle kuulsa mäe tippu, teiste seas ka Norman Aas.

Tunnustus
---------

* 2003 – aasta prokurör

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. jaanuar 2014. Vaadatud 13. jaanuaril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Norman Aasast sai advokaadibüroo partner, arileht.delfi.ee, 05.01.2021
3. ↑  Ajalugu 1990–1999. firn.ee
4. ↑  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee

Välislingid
-----------

* Krister Kivi. Lennult haaraja, Eesti Ekspress, 10. veebruar 2005
* Norman Aas: Miks prokuratuur salatseb?, Postimees, 18. oktoober 2006
* Mikk Salu. Norman Aas: Majanduskeskkonna usaldusväärsus on muutunud oluliseks, Ärileht, 25. november 2009
* Norman Aas, Partner, vandeadvokaat, www.sorainen.com

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jüri Pihl** | **Eesti Vabariigi peaprokurör**2005–2014 | Järgnev**Lavly Perling** |
**Mosseni kihistu** (inglise keeles *Mossen Formation*) on ordoviitsiumi ladestu Harju ladestiku kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Roland Skoglund aastal 1963.

Kihistu sisaldab järgmisi kihistikke:

* Plunge kihistik
* Žarėnai kihistik
* Priekule kihistik.

Neist kuulub Plunge kihistik Oandu lademesse. Kihistikku kivimid esinevad peamiselt Rootsis Västergötlandis, kuid ka Eesti ja Rootsi lõunaosas ja Läti aladel. Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas ja Nemunase madalikul, kuigi seal eristatakse selle kõrval veel Alvitase kihistut ja Šakiai kihistut.

Kihistu kivimid on tekkinud kivistunud mudast.. Valdavad hall savikas mergel ja must argilliit. Lõuna-Rootsis esineb kihistus õhuke bentoniidi kiht.

Viited
------

1. 1 2  Kihistust Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 16.08.2019)
2. ↑  *The Great Ordovician Biodiversification Event*, Barry D. Webby, Florentin Paris, Mary L. Droser, Ian G. Percival, lk. 89
3. ↑  Juhend Eesti geoloogiliseks digitaalkaardistamiseks mõõtkavas 1:50000, Tartu, 2008
4. ↑  *The 1997 core drilling through Ordovician and Silurian strata at Röstånga, S. Sweden: Preliminary stratigraphic assessment and regional comparison*, Stig M. Bergström, Warren D. Huff, Tatjana Koren, Kent Larsson, Per Ahlberg & Dennis R. Kolata

Välislingid
-----------

* Kihistust Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis
**Ergo Raukas** (15. mai 1935 Tallinn – 5. jaanuar 2017) oli eesti biofüüsik.

Elulugu
-------

Ergo Raukas oli sõjaväelase poeg, Madis Raukase isa ja Evi-Saidi Raukase abikaasa.

Lõpetas 1953 Tallinna 10. Keskkooli, 1958 Tartu Ülikooli füüsikuna ja 1964 NSV Liidu Teaduste Akadeemia Biofüüsika Instituudi aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1967, Moskva, NSV Liidu Teaduste Akadeemia), väitekiri "Изучение некоторых структурных закономерностей образования комплексов белков с нуклеиновыми кислотами". Aastast 1959 Teaduste Akadeemia Eksperimentaalbioloogia Instituudis: insener-röntgenoloog, nooremteadur, 1969–75 ja 1996–2003 vanemteadur, 1992–96 juhtivteadur, 1975–92 molekulaarbioloogia-osakonna juhataja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: nukleoprotamiini ja taimeviiruste molekulaarne struktuur, DNA seostumine oligonukleotiidide, antibiootikumide, värvainete, oligopeptiidide ja valkudega ning vastavate komplekside struktuur. On esitanud uudse mudeli nukleoprotamiini struktuuri kohta. Töös kasutatud meetodid: röntgenstruktuuranalüüs, ultraviolettspektrofotomeetria (UV). On välja arendanud spektraalsete komponentide meetodi DNA komplekside UV-spektrite analüüsimiseks. Osalenud DNA biofüüsikaliste uurimuste koostöö­projektides Ida-Euroopas, üle 40 teadusartikli.

Teoseid
-------

* К структурной организации нуклепротамина в ядрах сперматоцоидов // Биофизика 10 (1964)
* Температура плавления комплексов ДНК с протаминами, основными полипептитами и полиетиленполиамином. // Биохимия 30 (1965)
* Interaction of DNA with poly-L-lysine as studied by thermal denaturation dispersion (kaasautor K. Kooli). // Biochim. Biophys. Acta 478 (1977)
* Thermal denaturation of distamy­cin A – DNA complexes as followed by hyperchromic spectra (kaas­autor T. Räim). // Biophys. Chem. 11 (1980)
* Detection of periodic patterns in RNA sequences: the first encapsidated region of the TMV RNA (kaasautorid A. Aruja ja R. Vilu) // J. Theor. Biol. 94 (1982)
* Cooperative thermal denaturation of the assem­bly origin region of TMV RNA (kaasautor). // J. Biomol. Struct. Dyn. 5 (1987)
* Are there molecules of nucleoprotamine? (kaasautor R.-H. Mikelsaar). // Bio Essays 21 (1999)
* Protonation of deoxycytidine residues in dC4 tetraloops: UV spectrophotometric study of dC10 and d(A14C4T14) (kaasautor K. Kooli). // Biophys. Chem.104 (2003)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 14, 415.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Uussoonestumiseks** ehk **neovaskularisatsiooniks** (ladina keeles *neovascularisatio*) nimetatakse valdavalt uute veresoonte kasvuga seotud protsesse kas soonteta või väheste soontega koealasse kardiovaskulaarsüsteemiga täiskasvanud organismides.

Ka selgrootutel toimub soonte areng, kuid mehhanism ja seotud rakud ning signaalmolekulid võivad erineda, seetõttu räägitakse uussoonestumisest eelkõige selgroogsete organismidega seotult.

Meditsiinivaldkonna terminoloogias kasutatakse terminit valdavalt uute veresoonte kasvuga kas soonteta või väheste soontega koealasse.

Normaalseks uussoonestumiseks peetakse haavade neovaskularisatsiooni ja ka invasiivsete kirurgiliste operatsioonide ja elundisiirdamise järgset uussoonestumist.

Ebanormaalseks peetakse veresoonte kontrollimatut teket ja 'puhkemist' (ingl *sprouting*) vastusena kasvajarakkudelt tulevatele kasvusignaalidele. Kapillaaride ja suuremate veresoonte uussoonestumist peetakse oluliseks teguriks osade kasvajate arengul vähiks. Neovaskularisatsiooni keskseks kasvufaktoriks peetakse siin vere- ja lümfisoonte endoteeli kasvu ja diferentseerumist reguleerivat kasvufatorit VEGF.

Ebanormaalseks (oftalmoloogias) peetakse ka silma sarvkesta kahjustumise korral (näiteks kontaktläätsest põhjustatud pideva ärrituse tõttu) sarvkesta uussoonestumist.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik", 814:2004.

Välislingid
-----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Meditsiin***  |

* Morfiin: Kalpna Gupta, Smita Kshirsagar, Liming Chang, Robert Schwartz, Ping-Y. Law, Doug Yee, ja Robert P. Hebbel, Morphine Stimulates Angiogenesis by Activating Proangiogenic and Survival promoting Signaling and Promotes Breast Tumor Growth, CANCER RESEARCH 62, lk 4491–4498, 1. august 2002

*Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Neovaskularisation seisuga 06.08.2014.*
***Ex nihilo nihil fit*** (eimillestki ei saa midagi) ehk ***ex nihilo nihil*** (eimillestki eimidagi) ehk ***nihil ex nihilo*** (eimiskist ei teki midagi) on põhimõte, mille järgi mitte miski ei saa sündida mittemillestki. Sellest põhimõttest tuleneb maailma igavesus. 

Sellises sõnastuses esineb see põhimõte Lucretiuse teoses "De rerum natura" (150–214), kes väljendab epikureismi üldist seisukohta. Esimesena väljendas seda Melissos: olemine ei saa saada algust ega sündida, sest muidu peaks ta tekkima eimillestki, aga kui oleks eimiski, ei saaks ta eimillestki tekkida (DK 30 B, 1). Ta esineb ka Aristotelese "Füüsika" 1. raamatu 4. peatükis.

Kristlikud autorid ei saanud seda printsiipi täiel määral toetada, sest nad pooldasid õpetust loomisest eimillestki. Küll aga võis seda kinnitada loodud asjade kohta. Aquino Thomas ütleb, et ükski loodud olev ei saa absoluutses mõttes tekitada olevat; sellest järeldub, et maailm tervikuna ehk kogu olev tervikuna on loodud. Albert Suur ütles maailma igavesuse kontekstis, et kui jutt on loomulikest asjadest loomulikul moel (loodusteaduse, mitte teoloogia moel), siis võib öelda, et tekkimine ei ole kunagi lakanud ega lakka kunagi. 

Kuni 19. sajandini oli see loodusfilosoofias jäävusseaduste (näiteks massi jäävuse seadus) aluseks. 

Sellest printsiibist on tuletatud ka hinge surematust.

Vaata ka
--------

* Eimiski

Märkused
--------

1. ↑  Seda omistatakse ka juba Parmenidesele (DK 28 B 8, 9), kelle järgi olemine on olnud alati.
2. ↑  "Teoloogia summa" Ia q. 45, art. 5.

Kirjandus
---------

* Lewis S. Ford. An Alternative to Creatio ex nihilo. – *Religious Studies*, 19, nr 2, 1983.

Välislingid
-----------

* José Ferrater Mora. Ex nihilo nihil fit, *Diccionario de filosofía*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib poksijast; kirjaniku kohta vaata Kevin Barry (kirjanik).* |

---

| Medalikohad |
| --- |
| Uus-Meremaa esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1984 | Poolraskekaal |

**Kevin Michael Joseph Barry** (sündinud 10. oktoobril 1959 Christchurchis) on Uus-Meremaa endine poksija. 

Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali.

Tema hõbemedali saamislugu oli ebaharilik, sest teises poolfinaalis diskvalifitseeriti tema vastane Evander Holyfield (USA) kohtuniku käsu eiramise pärast ning Barry kuulutati selle kohtumise võitjaks. Kuna Holyfield oli just enne seda löönud Barry nokauti, ei saanud Barry arstlike nõuete tõttu osaleda finaalis ning Barry andis loobumisvõidu Anton Josipovićile (Jugoslaavia). 

Hilisemal videoülevaatusel on leitud, et Holyfield ei eksinud ringis määruste vastu. On oletatud, et selle poolfinaali jugoslaavlasest ringikohtunik tegutses meelega Holyfieldi kahjuks, et saada finaali oma kaasmaalase vastu arvatavalt nõrgem võistleja.

Poksitreeneri- ja tegelasena
----------------------------

Barry on alates 1990. aastast töötanud poksitreenerina, muuhulgas on ta olnud kuni 2003. aastani Uus-Meremaa elukutselise poksija David Tua treener.

Ta on olnud tegev Uus-Meremaa harrastuspoksiliidu juures ning poksikommentaatori ja -eksperdina erinevates meediumites.

Viited
------

1. ↑  23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Kevin Barry veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Ferdinand Kala** (1920 Penza, Vene NSFV – 1997 Tallinn) oli Eesti tõlk, tõlkija ja stenografist. 

Ta oli pärit õpetajate perekonnast. Isa Anton Kalla oli Võru poisslastegümnaasiumi direktor (1889–1928), ema Margarete Kala (surnud 1949 Tallinnas) oli prantslannast tõlkija, kes andis prantsuse keele eratunde. Ferdinand Kala asus pärast isa surma koos emaga elama Tallinna, kus ta õppis Tallinna Prantsuse Lütseumis. Seal sai ta 1935. aastal tõsise vigastuse. Üks õpilane tõukas ta joostes klaasukse sisse. Klaasikillud lõikasid läbi parema käe randme. 

Esimene tõlketöö tegi ta 1933. aastal, mil päev enne jõululaupäeva peatus nende Nõmme kodu maja ees tollase Eesti Vabariigi kindrali Johan Laidoneri auto. "Sõidukist välja astunud vanemadjutant pöördus mu ema poole palvega, et ma hommikuks tõlgiksin ühe teksti prantsuse keelde. Pingutasin kogu öö ega maganud üldse – hommikuks oli tõlketöö valmis. Selle tasuks toodi mulle suur kotitäis hispaania apelsine ja kahekroonine hõberaha. Olin siis vaid kolmeteistkümneaastane."

Ferdinand Kala oli iseõppija, kuigi lõpetas eksternina keeleeksamid kõrgkoolis. Ta soovis küll keeleteaduskonda astuda, kuid ei leidnud selleks majanduslikke võimalusi. 

Ta oskas väidetavalt kaheksat võõrkeelt: lisaks eesti keelele prantsuse, inglise, saksa, vene, hispaania. Soome keele õppis ta ära Soome televisiooni vaadates. Ta töötas 1943. aastast stenografistina ja suulise tõlgina ning tõlkijana 1944. aastast, kui ta asus tõlgiks Eesti NSV RKN juures asuvasse Autotranspordi peavalitsusse, hakates taas tõlkima ka ilukirjandust. Sellest ajast peale tõlkis ka ilu- ja poliitilist kirjandust. 

Kui Iraani viimane šahh Moḩammad Reẕā Pahlavī (1919–1980) Tallinna 13.–15. oktoobril 1972 külastas, toodi Moskvast tema visiidi jaoks kohale pärsia keele tõlgid, kuna ükski Eesti tõlk ei rääkinud pärsia keelt. Šahh ja tema delegatsioon rääkisid loomulikult ka prantsuse keelt. 1972. aasta videomaterjalist on näha, et šahhi saabumisel Tallinna on delegatsiooni seas ka Ferdinand Kala. 

Aastatel 1970–1980 tegi ta Tallinna Polütehnilise Instituudi kinoklubis filmide sünkroontõlget, kus tal oli väga emotsionaalne tõlkeviis, püüdes kehastuda näitlejaks. Koos Aleksander Kurtnaga olevat nad saanud hakkama rohkem kui 12 keelest tõlkimisega. 

Näitlejana astus ta üles kahes mängufilmis: paruni osatäitjana filmis "Teaduse ohver" (1981) ja professor Ostensternina filmis "Minu Leninid" (1997).

Ilukirjanduse tõlkeid
---------------------

* Albert Maltz "Kaks maali"
* G. Kalugin "Rahvakarneval Rio de Janeiros"
* Manuel Gutierrez Naguera "Lugu võltspeesost"
* S. Zverev "Hämmastavaist muundumistest"
* Resat Nuri Güntekin "Linnuke"
* A. Bombard "Vabatahtlik merehädaline"
* B. Ivanter "Raudsed rändurid"
* Victor Hugo "Cosette" (katkend Victor Hugo romaanist "Hüljatud")
* Victor Hugo "Gavroche" (katkend Victor Hugo romaanist "Hüljatud")
Keila Kultuurikeskus (oktoober 2011)
**Keila Kultuurikeskus** (varem **Keila kultuurimaja**) on Harju maakonnas Keilas asuv kultuurimaja. 

Keila Kultuurikeskus asub aadressil Keskväljak 12.

Ajalugu
-------

1909. aastal valmis Keila Vabatahtliku Tuletõrjeseltsi hoone ja seltside ringid. Kohta hakati kutsuma "pritsimajaks". 1929. aastal sai "pritsimaja" juurdeehituse, kolmanda korruse ringiruumide jaoks. Samuti avardati näitelava ja pikendati ka saali. 1935. aastal nimetati „pritsimaja" ümber Keila Rahvamajaks. 1941. aasta suvel hävis rahvamaja tules. Teise maailmasõja ajal tegutseti juhuslikult ja kasutati selleks Keila Algkooli ruume. 1945–1952 tegutses Keila Rahvamaja praeguse Rae apteegi ruumides ning 1952–1956 töötas Keila Rajooni Kultuurimaja endises Keila vallamajas Paldiski maanteel. 1954. aastal alustati uue kultuurimaja ehitamist Eesti Põllumajanduse Ühistute rahaga. Algselt projekteeriti hoone *agro-zoo-propaganda-hooneks*, mis oli tolleaegne tüüpprojekt nii õppekeskuste kui kultuurimajade tarbeks. Hoone rajati Arnold Matteuse 1950. aastatest pärineva tüüpprojekti järgi endise köstrimaja asemele. Kultuurimaja avaball toimus 30. detsembril 1956, kuid ametlikult anti maja käiku 1957. aastal. Samal aasta alguses kolisid hoonesse ka Keila raamatukogu ja lasteraamatu­kogu, kus asuti kuni 2012. aastani. 

Sama projekti järgi on ehitatud kultuurimajad ka Orissaares, Antslas, Jõhvis, Abjas ja mujal. Hoone on hea näide stalinistlikust arhitektuurist. Aastatel 1960–1962 oli Keila Kultuurimaja direktoriks Ilmar Moss.

Keskuses tegutseb teiste seas AX-teater.

Galerii
-------

* Ajalooline foto, kus kaugemal paistab tulevane Keila Kultuurikeskuse asukoht – Köstri majaAjalooline foto, kus kaugemal paistab tulevane Keila Kultuurikeskuse asukoht – Köstri maja
* Ajalooline foto valminud Keila Kultuurimajast 1950. aastate lõpustAjalooline foto valminud Keila Kultuurimajast 1950. aastate lõpust
* Keila Kultuurikeskus puudega 2001. aastalKeila Kultuurikeskus puudega 2001. aastal
* Keila Kultuurikeskuse siltKeila Kultuurikeskuse silt

Viited
------

1. ↑  "Arhiivid minevikust: Keilasse kavandati Stalini ausammast". *Harju Elu, nr. 38*. 21. september 2018.
2. 1 2  Keila kesklinna miljööala analüüs - OÜ Sfäär Planeeringud - 28.08.2019.
3. ↑  "Kultuurikeskuse maja sai 55". *Maaleht*. 6. jaanuar 2012.
**Ferdinand Theodor von Gebhardt** (24. mai 1803 Tallinn – 1. veebruar 1869 Kullaaru) oli Eestimaa vaimulik.

Õppis Tallinna kreiskoolis ja Tallinna gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1822–1824. Korporatsioon Estonia liige.

Ordineeriti õpetajaks 15. novembril 1825.

Kutsuti Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetajaks 18. septembril 1825. Oli Järva-Jaani koguduse õpetaja aastatel 1825–1861, Järva praostkonna praost alates 11. detsembrist 1851, Eestimaa konsistooriumi assessoriks sai mais 1851. Emeriteerus 10. detsembril 1862, kuid jäi edasi assessoriks ja oli Järva praostkonna praost märtsini 1865.

Oli Õpetatud Eesti Seltsi liige 13. maist 1841, Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige aastast 1843. Asutas aastal 1844 Järva-Jaanis abipiibliseltsi ja oli selle juhataja. Koostas ülevaate piiblitrükkide jaotumisest Eestimaal, oli Uue Testamendi eestikeelse tõlke revideerija. Eestikeelse evangeeliumi seletuse (1839, 1841) ja aritmeetika õpiku autor (1854). Koostas eesti keele grammatika, mis aga trükis ei ilmunud.

Isiklikku
---------

Tema isa Johann Bernhard von Gebhardt oli Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, vend Carl Bernhard von Gebhardt oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja, poeg Ferdinand von Gebhardt oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, poeg Eduard von Gebhardt oli maalikunstnik ja Düsseldorfi Kuns­ti­akadeemia professor.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Christian Jacob Glanström** | **Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja**1825–1861 | Järgnev**Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt** |
| Eelnev**Carl Matthias Henning** | **Järva praost**1851–1865 | Järgnev**Woldemar Eugen Grohmann** |
**Kevikulised** (*Plecoptera*) on vaegmoondeliste putukate selts. Kevikulisi on maailmas teada umbes 3000 liiki, Eestis on määratud 18 liiki, kuid arvatavasti on neid seal umbes 30. 

Kevikuliste vastsed on vee-elulised, asustades seisu- ja vooluveekogude bentaali. Kõigil keviku vastsetel on tagakeha tipus urujätkete paar.

Vastsete hulgas leidub nii röövelulisi kui ka orgaanilistest lagusaadustest (näiteks lehtedest) toitujaid, mõned söövad ka fütobentost. 

Enne maismaalise eluviisiga valmikuks saamist kestuvad nad mitmeid kordi. 

Valmikutel on kaks tiivapaari. Kevikulised on halvad lendajad, mõned liigid on lennuvõimetud.

Süstemaatika
------------

### Alamseltsid

* *Antarctoperlaria*
* *Arctoperlaria*
* *Euholognatha*
* *Systellognatha*

### Sugukondi, kellest esindajaid ka Eestis

* *Capniidae*
* *Chloroperlidae* (rohekeviklased)
* *Leuctridae* (salekeviklased)
* *Nemouridae* (keviklased)
* *Perlodidae* (kollakeviklased)
* *Taeniopterygidae* (talikeviklased)

Viited
------

1. ↑  Luig, J. 2003. Eesti selgrootute mitmekesisus ja selle kaitse (aruanne) (vaadatud 29.06.2012)
2. ↑  Chinery, M. (2005). *Euroopa putukad* (tõlkinud ja kohandanud Teder, T. & Tammaru, T. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 36