recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Memphis Depay (2012)
**Memphis Depay** (sündinud 13. veebruaril 1994 Moordrechtis) on Hollandi jalgpallur. Ta on mänginud Hispaania kõrgliiga klubis FC Barcelona, Athletico Madridi klubis ja Hollandi jalgpallikoondises ründajana.

Ta alustas klubikarjääri PSV Eindhovenis. Hooajal 2014–15 oli ta 22 väravaga Hollandi kõrgliiga suurim väravakütt ja ta valiti samal aastal Hollandi jalgpalli aasta talendiks. Aastatel 2015–2017 mängis Manchester Unitedis.

Alates 2017. aastast mängib ta Lyonis. Hooajal 2017–18 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 19 väravat. Hooajal 2020–21 lõi ta 20 väravat ja jäi sel hooajal Prantsusmaa kõrgliigas parimate väravaküttide arvestuses jagama teist kohta. Lisaks oli Depay hooajal 2020–21 Prantsusmaa kõrgliigas enim väravasööte andnud mängija (12) ning ta valiti samal hooajal liiga sümboolsesse koosseisu.

Debüüdi rahvuskoondises tegi Depay 15. oktoobril 2013 mängus Türgi vastu. Louis van Gaal valis jalgpalluri 2014. aasta maailmameistrivõistlustel osalemiseks. Esimest korda tuli Memphis Brasiilias vahetusena platsile alagrupi teise vooru mängus Austraalia vastu, kui kaitsja Bruno Martins Indi sai vigastuse. Samas mängus lõi Depay võiduvärava tugeva löögiga umbes 30 meetri kauguselt ja sai Hollandi ajaloo noorimaks väravalööjaks MMil. Teine värav MM-il tuli alagrupi viimase vooru mängus Tšiiliga, mille Oranje 2:0 võitis.

Saavutused
----------

PSV
* Eredivisie: 2014–15
* KNVB beker: 2011–12
* Johan Cruyff Shield: 2012

| * v
* r
Hollandi koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Cillessen
* 2 Vlaar
* 3 De Vrij
* 4 Martins Indi
* 5 Blind
* 6 De Jong
* 7 Janmaat
* 8 De Guzmán
* 9 Van Persie  (c)
* 10 Sneijder
* 11 Robben
* 12 Verhaegh
* 13 Veltman
* 14 Kongolo
* 15 Kuyt
* 16 Clasie
* 17 Lens
* 18 Fer
* 19 Huntelaar
* 20 Wijnaldum
* 21 Depay
* 22 Vorm
* 23 Krul
* Treener: Van Gaal

 | Holland |

| * v
* r
Holland koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Bizot
* 2 Veltman
* 3 De Ligt
* 4 Aké
* 5 Wijndal
* 6 De Vrij
* 7 Berghuis
* 8 Wijnaldum (c)
* 9 Weghorst
* 10 Depay
* 11 Promes
* 12 Van Aanholt
* 13 Stekelenburg
* 14 Gravenberch
* 15 De Roon
* 16 Klaassen
* 17 Blind
* 18 Malen
* 19 L. de Jong
* 20 Van de Beek
* 21 F. de Jong
* 22 Dumfries
* 23 Krul
* 24 Koopmeiners
* 25 Gakpo
* 26 Timber
* Treener: De Boer

 | Holland |
**Rein Nurkse** (pseudonüüm **Teodor Kaurits**; 25. juuni 1907 Äntu mõis, Virumaa – 18. veebruar 1963 Tallinn) oli eesti keele- ja kirjamees.

Elulugu
-------

Rein Nurkse oli maatöölise poeg.

1925. aastal lõpetas Nurkse Rakvere Gümnaasiumi ning astus TÜ filosoofiateaduskonda, valides eriaineks eesti keele. Raske majandusliku olukorra tõttu lahkus ta neljandalt kursuselt, asus korrektorina tööle kirjastuses Loodus ning töötas seejärel veel mitmes kirjastuses. 1941 oli ajakirja Eesti Keel ja Kirjandus toimetaja, 1942–1944 Tallinnas korrektor, pärast sõda kirjastustes Pedagoogiline Kirjandus ning Ilukirjandus ja Kunst keeletoimetaja. 1950–1956 oli represseeritud kui niinimetatud "kodanlik natsionalist", aastast 1956 töötas Keele ja Kirjanduse Instituudis (KKI): oli sõnaraamatute sektori vanemlaborant, vanembibliograaf ja teadur ning juhendas kirjakeele seletussõnaraamatu kartoteegi koostamist.

Teadustöö
---------

Üliõpilaspäevil kirjutas Rein Nurkse tekstoloogilise arvustuse "Parandatud Koidula" (Looming, 1926) ja süüvis kirjakeele arenemiskäiku ning keelekorraldusprobleemidesse. Avaldas töid eesti keele õigekeelsusest, sõnajärjestusest, omadussõnade kongruentsist, superlatiivist jm. Kuulus eesti keelekorraldusliikumise demokraatlikku tiiba. Tõlkis ka ilukirjandust vene, inglise ja saksa keelest.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Lea Nurkse (1904–1960) oli üks Eesti koolieelse kasvatuse alusepanijaid. Rein Nurkse kasupoeg oli kirjanik Eno Raud.

Teoseid
-------

* Adjektiiv-atribuudi kongruentsist eesti keeles. // Emakeele Seltsi Toimetised 30 (1937)
* Õige keelega kimbus. // Looming (1938) 1, 2
* Superlatiivi küsimusest eesti kirjakeeles. // Looming (1946) 10/11
* Teretulnukad teistest keeltest. // Keel ja Kirjandus (1962) 2, 3
* Rohkem tähelepanu sõnatüüpide funktsioonile keele struktuuris. // Keel ja Kirjandus (1963) 1
* T. Kaurits, Hendrik Vallaste, "Abessiinia: Musta mandri 3000-aastane keiserriik: ajalugu ja tänapäev", Tartu: Eesti Raamat, 1935

Tõlkeid
-------

Pseudonüüm T. Kaurits:

* Theodor Dreiser, "Omakohus", kogumik: "Kuus juttu: välisautoreid", Tartu: Olion/G. Naelapea, 1931 (ülejäänud jutud teistelt tõlkijatelt)
* Henri Rochefort, "Minu elu seiklused", eessõna Eduard Laaman, Tartu, Tallinn: Loodus, 1939-1940, 2 kd
* S. J. Witte, "Mälestused" eessõna: Peeter Tarvel, Tartu: Loodus, 1937-1938, 2 kd
* G. M. Haardt, L. Audouin-Dubreuil, "Roomikautodel läbi Sahara", eessõna Edgar Kant, Tartu, Tallinn: Loodus, 1940
* Rudolf G. Binding, "Surematus", Tartu: Loodus, 1929

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Emakeele Seltsi aastaraamat 9 (1963), 232–233
* Keel ja Kirjandus (1963) 4, 256

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on poliitikust; teiste samanimeliste isikute kohta vaata lehekülge Wolfgang Schmidt (täpsustus).* |

---

Wolfgang Schmidt (2023)
**Wolfgang Schmidt** (sündinud 23. septembril 1970 Hamburgis) on Saksamaa sotsiaaldemokraatlik poliitik ja jurist. Ta on alates 8. detsembrist 2021 Saksamaa eriülesannete minister ja liidukantselei juht Olaf Scholzi valitsuses.

Elulugu
-------

Ta sündis aastal 1970 Hamburgis. Ta hakkas aastal 1991 õppima Hamburgi ülikoolis õigusteadust ja lõpetas aastal 1995, lõpetades oma õpingud esimese riigieksamiga. Seejärel õppis ta kaks aastat Baskimaa Ülikoolis Bilbaos. Seejärel töötas ta Hamburgi ülikoolis teadusassistendina, mille järel sooritas aastal 2002 teise riigieksami.

Ta on aastast 1989 Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei (SPD) liige.

Aastatel 2002–2005 töötas ta Schmidt Olaf Scholzi nõuniku ja hiljem personaliülemana Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei peasekretärina. Ta järgnes Scholzile personaliülemana, kui viimane määrati SPD parlamendirühma esimeheks.

Kantsler Angela Merkeli valitsuses töötas Schmidt taas Scholzi personaliülemana Saksamaa töö- ja sotsiaalministeeriumis.

Aastatel 2010–2011 töötas Schmidt Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni esinduse direktorina Saksamaal.

2011. aasta märtsist 2018. aasta märtsini oli ta Hamburgi Senati kantselei riiginõunik ning Hamburgi Vaba Hansalinna liiduvalitsuse, Euroopa Liidu ja välisasjade täievoliline esindaja. Aastatel 2014/15 juhatas ta Saksamaa Euroopa ministrite konverentsi ja esindas Hamburgi Euroopa Regioonide Komitees aastatel 2015–2018. Schmidti peeti tema ametiajal Hamburgi "mitteametlikuks välisministriks" ja ta vastutas ühiselt G20 tippkohtumise korraldamise eest Hamburgis 2017. aastal.

Kui tema mentor Olaf Scholz läks Angela Merkeli neljandasse valitsusse rahandusministriks ja Saksamaa asekantsleriks (14. märtsist 2018 kuni 8. detsembrini 2021), sai Schmidt Saksamaa rahandusministeeriumi riigisekretäriks (eesti mõistes kantsleriks).

8. detsembrist 2021 on ta Saksamaa eriülesannete minister ja liidukantselei juht.

Isiklikku
---------

Ta räägib soravalt hispaania keelt, on abielus mehhiklannaga ja neil on kaks last.
**Anatoli Luts** (24. detsember 1908 – 10. veebruar 1932 Narva) oli eesti poksija.

Ta oli poksis 1927. aastal Eesti meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg). Ta sai Eesti meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 2. koha aastatel 1929, 1930 ja 1932. Viimane saavutus 31. jaanuaril 1932 on eriti hinnatav, sest Anatoli Luts oli juba haige ja surigi 10 päeva pärast.

Ta osales neli korda Eesti–Soome maavõistlusel. Ta võitis oma kohtumised kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) aastatel 1927 ja 1929 ning kaotas oma kohtumised kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) aastatel 1926 ja sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1928. aastal.

Ta osales ühe korra Eesti-Läti maavõistlusel ning võitis oma kohtumise kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1927. aastal.

Ta maeti 14. veebruaril 1932 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.

Isiklikku
---------

Tema vend oli poksija Valentin Luts.

Viited
------

1. ↑  "Poksija A. Luts suri. Kalewlased kaaslase matustele pühapäewal Tallinnas". Päevaleht nr 44, 14. veebruar 1932, lk 6.

Kirjandus
---------

* Leinakuulutus. Päevaleht nr 43, 13. veebruar 1932, lk 8.
* "Poksija A. Luts suri. Kalewlased kaaslase matustele pühapäewal Tallinnas". Päevaleht nr 44, 14. veebruar 1932, lk 6.

Välislingid
-----------

* Anatoli Lutsu sporditulemusi
Liivi Muuseumi peamaja 2023. aastal
**Liivi Muuseum** asub Peipsiääre valla Rupsi küla Oja talus.

Muuseum asub kirjanike Juhan ja Jakob Liivi kodutalus. Muuseumis on avatud püsiekspositsioon nende kahe kirjaniku elust ja loometööst. 

Muuseum sai alguse Eesti Kirjandusmuuseumi Juhan ja Jakob Liivi teemalisest ekspositsioonist. 1962. aastal avas kirjandusmuuseum Oja talus nurgatoas, kus viimati elas Juhan Liiv, Juhan ja Jakob Liivi elust ja loomingust memoriaalnäituse ja majaseinale kinnitati mälestustahvel. Muuseumistaatuse sai see aastal 1988, kui see sai Eesti Põllumajandusmuuseumi filiaaliks. 2002. aastast oli muuseum Alatskivi valla allasutus. 

Muuseum osaleb koostöös Peipsiääre vallavalitsuse ja Juhan Liivi nimelise Alatskivi Kooliga Juhan Liivi luuleauhinna väljaandmises ja korraldab alates 2010. aastast augustis kirjandusfestivali Eesti Kirjanik, mille raames pärjatakse aasta kirjaniku tiitliga üks proosakirjanik. Igal kevadel toimub Liivide ja liiviliku luule etluskonkurss koolinoortele.

Lisaks püsinäitusele "Oleksin ma luuletaja", saab muuseumis tutvuda Kodavere kihelkonna ajalugu ja etnilisi gruppe tutvustava püsinäitusega "Kodavere – hää mürakas kihelkonda".

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Muuseumist". Vaadatud 11.12.2021.
2. ↑  EE 12. köide, 2003: 294.

Välislingid
-----------

* Muuseumi koduleht
Strateegilise kommunikatsiooni keskuse embleem
**Strateegilise kommunikatsiooni keskus** (lühend StratKomKe) kuulub Eesti kaitseväes küberväejuhatuse alluvusse. Keskus tegeleb sisuloome, teavitustöö, meediaoperatsioonide ja meediaarhiiviga. Keskus annab välja ajakirja Sõdur, ajalehte Sõdurileht ja iga-aastast Kaitseväe aastaraamatut.

Ülesanded
---------

* Ajateenijate väljaõppe kaudu reservüksuste ettevalmistamine; väljaõppe ettevalmistamine ning läbiviimine; sõjaaja ning reservüksuste täiendkoolitamine, varustamine ja formeerimise korraldamine.
* Meediaoperatsioonide toetamine video- ja fotomaterjalidega ning nende edastamine meediale või avaldamine kaitseväe kommunikatsioonikanalites.
* Teavitustöö-alaste video- ja fotomaterjalide ning trükiste ja teabegraafika tootmine.
* Teavitustöö raames korraldatavate otsesuhtlusprojektide toetamine.
* Teavitusürituste, tseremooniate jmt helindamine.
* Kaitseväe teavitusvaldkonna audio-, foto- ja videoarhiivi haldamine.

Strateegilise kommunikatsiooni keskus (StratKomKe) alustas küberväejuhatuse alluvuses tegevust 1. augustil 2018. Keskuse ülem on olnud augustist 2018 kuni veebruarini 2019 major Viljar Kurg, alates veebruarist 2019 kuni augustini 2020 major Priit Kasemets ning alates 2020. aasta augustist major (2021. aastast kolonelleitnant) Georgi Kokošinski.

StratKomKe eelkäijaks oli kaitseväe peastaabi koosseisus 2011. aastal loodud teavituskeskus, mis aastail 2012–2018 töötas staabi- ja sidepataljoni alluvuses. Teavituskeskuse ülemad olid aastail 2011 toonane leitnant Arvo Jõesalu, 2011–2015 nooremleitnant Hannes Võrno ja 2015–2018 major Marek Miil. 2014. aastast peale on olnud teavituskeskuse, 2018. aastast StratKomKe käsutuses oma hoone Tallinnas Filtri tee ääres. 2017. aastal korraldati esimene selles keskuses väljaõppe saanud reservväelaste teavitusõppus AKSON ning 2022. aastal suurõppuse Siil raames teine samalaadne õppus.
**Ivar Tõnurist** (4. oktoober 1937 Rakvere – 13. mai 2017) oli eesti graafik ja avarellist.

Ivar Tõnurist lõpetas 1956. aastal Paide Keskkooli ning 1963 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi graafika erialal. Aastail 1968–1973 töötas ta ERKIs õppejõuna, seejärel tegutses vabakunstnikuna Tallinnas, Viljandis ja Paides.

Looming
-------

1960. aastatel osales ta plakatižanri uuenemisprotsessis. 1966. aastal oli ta Raoul Koigi kõrval Ants Laikmaa nimelise kunstistuudio asutajaid Tallinna Kultuuriülikooli juures.

Tõnurist on loonud peamiselt sügavtrükitehnikates maastikke, linnavaateid, portreid ja aktikompositsioone. Vabagraafika kõrval on ta teinud ka eksliibriseid. Ta on viljelnud õlimaali ja pastelli, eelistanud aga akvarelli.

Ivar Tõnurist kuulus 1967. aastast Eesti Kunstnike Liitu ja 1999. aastast Eesti Akvarellistide Ühendusse. Näitustel esines ta alates 1958. aastast, sealhulgas Baltimaade akvarelli­triennaalidel alates 1967. aastast. 1967. aastast peale oli tal mitu isikunäitust, viimaseks suuremaks väljapanekuks jäi 2007. aastal näitus Kastellaanimaja galeriis.

Viited
------

1. ↑  Tallinna Rahvaülikooli ajaloost
2. 1 2  Ivar Tõnurist Rios galerii kodulehel[*alaline kõdulink*]
**Magalarajoon** on selline elurajoon, kust enamik inimesi läheb hommikul tööle ja tuleb õhtul tagasi.

Eestis on magalarajoonidena tuntud suured ühetaolised paneelmajarajoonid, mis on ehitatud Nõukogude ajal, aastatel 1950–1988. Tallinnas on nendeks Mustamäe, Õismäe ja Lasnamäe, Tartus Annelinn. 21. sajandi algusest peale on toimunud inimeste pidev väljavool magalarajoonidest uuematesse korteritesse ja eramajadesse, uutesse ja ümberarendatud asumitesse, aga ka Tallinna linnaga külgnevatesse valdadesse.

Probleemid
----------

### Autostumine

Vanade planeeringute sobimatuse tõttu tänapäeva autostumisega esineb Tallinna magalarajoonides sageli parkimisprobleeme. Lisaks majaühistute esimeeste huvipuudusele süvendavad probleemi ka parkimiskohtadele jäetud vanad autoromud ja olemasolevat ruumi ebaefektiivselt kasutavad autojuhid.

### Vanus

Eesti magalarajoonide eluruumid vajavad hooldust, et hoida ära soojuskadu ja regulaarsete ilmastikutingimustega kaasnevat kulumist ja amortisatsiooni. Hooneid haldavad peamiselt korteriühistud, mis on aastate jooksul lasknud vastavalt oma võimetele teha eri raskusastmega renoveerimistöid. Leidub inimesi, kes arvavad, et pikka aega laialdase kasutuseta olevad paneelelamud ja muud peaaegu tühjad hooned tuleks kasutusest välja arvata, kuigi nii eramutel kui ka korteritel on omanikud, mis hoonete lammutamist ei võimalda. Skeptikute sõnul on magalarajoonid amortiseerunud ja pikema aja kontekstis perspektiivitud. Pooldajate meelest hoiab magalaeluruumide suur hulk nende hinnad stabiilse või madalana, vältides sellega nende ebamõistlikku hinnatõusu nõudluse suurenemisel; võimaldab eri ühiskonnakihtidest inimestele kompaktset elamist tiheasustusega sootsiumis, mitte väga kaugel töö- ja puhkekohtadest; ning väldib või aeglustab Ameerika-stiilis suburbaniseerumist ja valglinnastumist.

Viited
------

1. ↑  Kruusmaa, Krister (24. august 2018). "Kes peataks Uus-Lasnamäe?". *Sirp*. Vaadatud 20. detsembril 2023.
2. ↑  Jõesaar, Tuuli (28. november 2011). "Magalarajoone ootab ees must tulevik". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 20. detsembril 2023.
3. ↑  "Vii oma parkimiskohti kinni hoidev autoromu tasuta ära!". *Pealinn*. 26. november 2018. Vaadatud 20. detsembril 2023.
4. ↑  Rudi, Hanneli (17. november 2023). "Magalarajoonide kinniparkimine võib raskendada pääste appijõudmist". *ERR*. Vaadatud 20. detsembril 2023.
5. ↑  Harrik, Airika (10. august 2021). "Magalarajoonide parkimisprobleemi leevendaks poeparklate ristkasutus". *ERR*. Vaadatud 20. detsembril 2023.
6. ↑  Filippov, Madis (19. aprill 2012). "Ehitusteadlane: jutt paneelmaja 25-aastasest elueast on jama". *Postimees*. Vaadatud 20. detsembril 2023.

Eesti magalarajoone
-------------------

* Annelinn Tartus
* Lasnamäe Tallinnas
**Droog** on mitmes sellises teaduses nagu farmaatsia, farmakognoosia, meditsiin jt kasutatav mõiste, millel on igale teadusharule vastav tähendus.

Droogid liigitatakse: 

* taimseteks droogideks – juured, juurikad, mugulad, ürdid, lehed, õied, õisikud, viljad, koored jpm.
* loomseteks droogideks – maomürk (nt hariliku rästiku *Vipera berus* L. kogutud hariliku rästiku mürk jpt) ja maomürgiallikad.

Meditsiin
---------

Meditsiinis mõeldakse droogina taimse või loomse päritoluga ravimit või ka ravimi valmistamiseks kasutatavaid looduslikke aineid.

Farmakognoosia
--------------

Farmakognoosia ehk droogiõpetus tegeleb nii taimsete droogide
kui ka loomsete droogidega ning nende töötlemisel saadud farmakoloogilist toimet omavate saadustega, mida klassifitseeritakse keemilist ehitust silmas pidades ja kasutatakse valdavalt meditsiinilisel eesmärgil. Droogide klassifikatsioone on mitu, nii klassifitseeritakse näiteks kõrvenõges K-vitamiini kaudu kinoondroogiks, astelpaju aga karotenoidide sisaldusest lähtuvalt tetraterpeenide ja kibuvitsa C-vitamiini sisaldusest lähtuvalt süsivesinike kaudu.

### Ravimiseadus

EV Ravimiseadus § 8. lõige (3) : "Droog on kuivatatud või värsked terved, fragmenteeritud või peenestatud taimeosad, vetikad, seened, samblikud töötlemata kujul. Droogide hulka loetakse ka raviks mittemõeldud eksudaate. Drooge defineeritakse kasutatava taimeosa alusel ja botaanilisele süstemaatikale vastava botaanilise nimega (perekond, liik, varieteet ja autor)."

Vaata ka
--------

* Vitamiindroog
* Droogide ja saaduste register

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik", 150:2004
2. ↑  Ain Raal,*Farmakognoosia: Õpik kõrgkoolidele*, lk 17, 2010, Tartu Ülikooli Kirjastus, ISBN 978-9949-194-12-4,
3. ↑  Ain Raal,*Farmakognoosia: Õpik kõrgkoolidele*, lk 444, 2010, Tartu Ülikooli Kirjastus, ISBN 978-9949-194-12-4
4. ↑  EV Riigikogu seadus, Ravimiseadus,Veebiversioon (vaadatud 13.08.2013)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Droog**
 |
**Juhan Libe** (26. aprill 1904 Põltsamaa – 16. oktoober 1947 Stensbek) oli eesti ajaloolane ja ajakirjanik. 

Õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1921–1931 ja 1939–1940 (lõpetas *cum laude*). Korp! Sakala vilistlane.

Juhan Libe oli paljude ajaloo- ja kirjandusartiklite autor. Ta oli vabadussõjalaste liikumise häälekandja Võitlus toimetaja ja üks vabadussõjalaste põhiideolooge. Detsembrist 1935 kuni oktoobrini 1938 elas ta välismaal.

Asus 1940. aastal (kuna oli abiellunud baltisakslasega) ümberasujana Saksamaale. Teise maailmasõja ajal oli Haridusdirektooriumi rahvakasvatuse talituse juhataja ja töötas ajalehe Eesti Sõna toimetuses.

1944. aastal kolis uuesti Saksamaale. Andis Danzigis välja ajalehte Teateleht Eestlastele. Arreteeriti mõneks kuuks liitlaste poolt, pärast vabanemist siirdus ta Taani, kus ta 1947. aastal suri.

Teosed
------

* Juhan Libe, August Oinas, Hendrik Sepp ja Juhan Vasar koostasid ühiselt 1932–1933 ilmunud suurteose "Eesti rahva ajalugu".

Viited
------

1. ↑  Juhan Libe jälle kodumaal. Rahvaleht, 29. oktoober 1938, nr. 200, lk. 3.

Välislingid
-----------

* Juhan Libe Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Endel Härm** (7. september 1923 Viljandi – 19. mai 1996 Viljandi) oli eesti kunstnik.

Ta lõpetas 1943. aastal Viljandi 2. Gümnaasiumi.

Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti Endel Härm Saksa sõjaväkke, sõdis soomepoisina ning jõudis 1944. aastal Kehra õppelaagrisse. 1944. aasta septembris sattus ta Nõukogude sõjaväe kätte vangi.

Pärast vangist vabanemist 1946. aastal läks ta õppima Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti, mille lõpetas teatridekoraatorina. Teatrisse ta siiski tööle ei läinud, vaid tegutses koos abikaasa Lilianiga aastaid kaubandusgraafikuna. Lisaks reklaamplakatite ja pakendite kujundamisele illustreeris ta mõne lasteraamatu ning maalis loodusvaateid.

Isiklikku
---------

Tema isa oli Ugala teatri majandusjuht Oskar Härm, isa vend oli orkestrant ja tšellist August Härm ning ema vend oli tõlkija ja luuletaja Voldemar Metsamärt.

Tema abikaasa oli tarbegraafik ja raamatukunstnik Lilian Härm, kellega nad kolisid 1974. aastal taas elama Viljandisse. Neil on kaks poega, kellest üks, Hanno Härm, on samuti kunstnik.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Endel Härm. Viljandi maal
2. ↑  Helgi Kaldma. Härmad tähistavad oma juubelit suure näitusega. Sakala, 22. august 2002

Välislingid
-----------

* Haud Viljandi vanal kalmistul
**"Vereteemant"** (originaalpeakirjaga **"Blood Diamond"**) on 2006. aasta draamafilm, mille lavastas filmide "Glory" ("Au ja hiilgus") ja "The Last Samurai" ("Viimane samurai") režissöör Edward Zwick ning mille peaosades on Leonardo DiCaprio, Jennifer Connelly ja Djimon Hounsou. Filmi pealkiri vihjab Aafrika sõjatsoonidest tulevatele vereteemantidele, mida kasutatakse sõja finantseerimiseks ja relvade ostmiseks. Film kandideeris viiele Oscarile, seejuures parima näitleja (Leonardo DiCaprio) ja parima kõrvaolsatäitja (Djimon Hounsou) auhinnale.

Sisu
----

Filmi tegevus toimub 1999. aastal Sierra Leones, kus käimas kodusõda. Mässulised finantseerivad oma tegevust müües vereteemante, mis on üks riigi suurimaid ekspordiartikleid, hoolimata rahvusvahelisest keelust nendega kaubelda.

Solomon Vandy (Djimon Hounsou) on lihtne kalur, kes elab oma naise ja 3 lapsega väikeses külas. Igal päeval saadab ta oma poja Dia 5 km eemal asuvasse kooli inglise keelt õppima, lootusega et poeg tulevikus paremat elu elada saab. Ühel päeval tulevad mässulised nende külla, võtavad Solomoni kinni ja panevad ta tööle teemante otsima. Seal leiab ta suure väärtusliku roosa teemandi ja peidab selle ära, hetk enne, kui valitsuse sõjavägi teemandivälja ründab ja ta vangi saadetakse.

Vanglas jääb ta silma endisele palgasõdurile Danny Archerile (Leonardo DiCaprio). Danny on Zimbabwest pärit angloaafriklane, kes ebaseadusliku teemandiäriga endale elatist teenib. Ta näeb Solomoni teemandis väljapääsu Aafrikast ning lubab vastutasuks aidata Solomoni naist ja lapsi leida. Danny kohtub ameeriklannast ajakirjaniku Maddy Browniga (Jennifer Connelly), kellelt ta abi palub. Vastutasuks räägib ta Maddyle, kuidas ebaseaduslik teemandiäri toimib, ning annab tõendusmaterjalid, mis ühe maailma suurima juveelifirma sellega seostab.

Auhinnanominatsioonid
---------------------

**2007. aasta Oscari auhinnad**

* Nomineeritud kategoorias parim meesnäitleja – Leonardo DiCaprio
* Nomineeritud kategoorias parim meeskõrvalosatäitja – Djimon Hounsou
* Nomineeritud kategoorias parim helimontaaž
* Nomineeritud kategoorias parim heli
* Nomineeritud kategoorias parim montaaž – Steven Rosenblum

**2007. aasta Kuldgloobuse auhinnad**

* Nomineeritud kategoorias parim meesnäitleja (draama) – Leonardo DiCaprio

**Ekraaninäitlejate Gildi auhind**

* Nomineeritud kategoorias parim meesnäitleja – Leonardo DiCaprio
* Nomineeritud kategoorias parim meeskõrvalosatäitja – Djimon Hounsou

Välislingid
-----------

* Koduleht
* "Vereteemandi" treiler
* "Vereteemant" andmekogus IMDb (inglise)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib romaanisarjast; filmi kohta vaata artiklit Tõde ja õigus (film).* |

---

"**Tõde ja õigus**" on A. H. Tammsaare viieosaline romaanisari, kus kujutatakse Eesti ühiskonna arengut 19. sajandi teisest poolest kuni 20. sajandi teise kümnendini. Epopöa käsitleb inimese suhet maa, jumala, ühiskonna ja iseendaga. "Tõde ja õigus" ilmus aastatel 1926–1933.

1934. aastal kirjeldas Tammsaare teose põhiplaani New Yorgi kirjamehele Andres Pranspillile saadetud kirjas järgnevalt: "Ma kavatsesin oma romaani nõnda, et I jagu kujutaks võitlust maaga, II – võitlust jumalaga, III – võitlust ühiskonnaga, IV – võitlust iseendaga ja oma eluõnnega ja V – alistumist (resignatsiooni). /---/ See on minu kogu romaani ideestiku üks pale või külg. Teine külg: romaan püüab tabada inimsoo üldist arenemiskäiku või arenemislugu."

Kogu romaanisari on tõlgitud soome, läti, saksa, prantsuse, vene ja tšehhi keelde. Osaliselt on "Tõde ja õigus" tõlgitud leedu, hollandi ja inglise keelde.

2013. aastal valmis esimesest osast heliraamat.

Eesti kirjanik ja semiootik Valdur Mikita on iseloomustanud eestlaste ja "Tõe ja õiguse" kui eestluse ühe tüviteksti suhet järgnevalt: "Rahvas, kelle kõige kuulsam kirjandusteos on viieköiteline sookuivendamise käsiraamat, ei saa olla normaalne – ja ei peagi. Võimalik, et meil on ilmaruumis hoopis üks teine asi ajada."

Sarja esimese köite alusel valmis 2019. aastal mängufilm "Tõde ja õigus", teise köite põhjal 1975. aastal film "Indrek". Romaani kõik viis osa on aastatel 2012 kuni 2020 ilmunud heliraamatuna, mille I, II, III ning V köite luges Meelis Kompus, romaani IV osa luges Hele Kõrve.

Tegelased
---------

Romaanisarja peategelased on teiste hulgas Andres, Pearu, Indrek ja Krõõt.

Vaata ka
--------

* Tõde ja õigus I
* Tõde ja õigus II
* Tõde ja õigus III
* Tõde ja õigus IV
* Tõde ja õigus V
* Tõde ja õigus (film)

Viited
------

1. ↑  Rein Veidemann "Maast enne ja pärast Tammsaaret", Postimees/AK, 15. aprill 2017, lk 14.
2. ↑  "Tõe ja õiguse" esimesest osast valmis audioraamat, ERR, 1. märts 2013.
3. ↑  "Mikroetnos" Sirp, 12.12.2014.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tõde ja õigus** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikitekstides on artikliga seotud alliktekste: **Tõde ja õigus** |

* "„Tõde ja õigus" Pariisis" Eesti Päevaleht, 13. veebruar 2009
* "„Tõde ja õigus" ilmutab end prantslastele" Sirp, 7. jaanuar 2010
* Maarja Vaino "Irratsionaalsuse poeetika A. H. Tammsaare loomingus" 2011
* "«Tõe ja õiguse» teeb eestlastele kuulatavaks tähelepanu vältiv vene ettevõtja" Postimees, 15. veebruar 2018

| * v
* r
A. H. Tammsaare romaanisari "Tõde ja õigus" |
| --- |
| 
"Tõde ja õigus I" (1926)  **·**  "Tõde ja õigus II" (1929)  **·**  "Tõde ja õigus III" (1931)  **·**  "Tõde ja õigus IV" (1932)  **·**  "Tõde ja õigus V" (1933) |
**Marta Lotta Kukk** (sündinud 28. märtsil 1999) on eesti laulja ja lauluõpetaja.

Ta sündis Viljandis ning hakkas juba päris pisikesena käima pärimusmuusika laagrites, kus sai õpitud erinevaid instrumente. 1. klassis kolis ta koos perega Pärnusse ning seal astus ta Toomas Volli laulustuudiosse koori- ja soololaulu õppima. Paralleelselt õppis muusikakoolis ka viiulit. 

Hiljem Tallinnasse asudes õppis ta Georg Otsa nimelises muusikakoolis rütmimuusika osakonnas laulmist, võttes juurde ka kitarritunde. Tema õpetaja on Ithaka Maria. 

Ta on tegutsenud mitmes ansamblis, näiteks Before The Outro ning Analoog. 

Töötab lauluõpetajana Taisi Laululaste huvikoolis. 

Esimest korda sai Marta Lotta televaatajatele tuttavaks 2022. aasta sügisel Kanal 2 eetris olnud saate «Ma näen su häält» kaudu. Ta astus üles talisupleja rollis, esitades lugu «Love never felt so good». 

Lauljanna on aastate jooksul esinenud ka ETV ekraanil ning erinevatel üritustel musitseerides. Ta on kirjutanud lood pealkirjaga «Valssi», «Emale» ja «Ära siit vihma käest». 

Kukk sai veelgi rohkem tuntuks 2023. aasta sügisel, mil ta osales TV3 saates "Eesti otsib superstaari", kus jõudis kümne finalisti hulka, kuid langes 12. novembril viiendana edasisest konkurentsist välja.

Välislingid
-----------

* Marta Lotta CV, Taisi Laululapsed
* Staarisaate tiitlit jahtiv Marta Lotta on osalenud ka Kanal 2 menukas saates, elu24.ee, 20. september 2023
* Ithaka Maria õpilane pääses staarisaate finaali: tema hääl on väga kihvtis kohas!, tv3.ee, 25. oktoober 2023
* Marta Lotta Kukk tahab vastamisi minna oma nimekaimuga: tahaks finaalis kukepoksi!, tv3.ee, 12. november 2023
* EDASI TÄHTEDE POOLE! Staarisaates viiendaks jäänud Marta Lotta Kukk: olen õppinud rasketel hetkedel endale lubama olla kurb ja lootusetu, Õhtuleht, 12. november 2023
* VIDEO | Superstaarisaatest ootamatult lahkuma pidanud Marta Lotta Kukk: mul oli sellel nädalal väga suur ärevus, et selle kõigega hakkama saada, Kroonika, 13. november 2023
* Ithaka Maria oma õpilase Marta Lotta superstaarisaatest väljalangemisest: tean natuke, mis tema silmade taga sel ajal toimus... Kroonika, 14. november 2023
* Saatest «Eesti otsib superstaari» televaatajate hinge pugenud Marta Lotta Kukk väljalangemisest ja enda plaanidest, elu24.ee, 15. november 2023
Tapiku mõisa härrastemaja, 2014
Tapiku mõisa härrastemaja tagantvaade, 2014
**Tapiku mõis** (saksa keeles *Tappik*) oli rüütlimõis Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Põltsamaa valda Jõgeva maakonnas.

Mõisa keskus asus Tapiku külas.

Praegu kuulub mõis uuele omanikule, kes on alustanud mõisa korrastamist.

Ajalugu
-------

Tapiku mõisa on esmamainitud 17. sajandi teisel poolel.

18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses kuulus mõis Pistohlkorside suguvõsale.

1820. aastatest kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus Tapiku mõis Wahlide suguvõsale.

Viimane võõrandamiseelne omanik oli Axel von Wahl.

Mõisakompleks
-------------

19. sajandil püstitati mõisa lihtne, kuid väga pikk poolkelpkatuseega hoone. 

Pärast mõisa riigistamist ostis Pajusi vald riigilt mõisahoone, selles tehti remont ja 1926. aasta sügisel alustas Tapiku 4-klassiline algkool uues majas õppetööd. Tapiku kool suleti 1974. aastal õpilaste vähesuse tõttu.

Härrastemaja on säilinud praktiliselt algkujul ning seda ümbritseb mõisapark.

Säilinud on hulk kõrvalhooneid, nende hulgas ka mõisakeskuse lähedal paiknev tuuleveski.

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von; F. von Bulhovden (1836). *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1–2*. Riga: E. Frantzen. Lk 192.

Välislingid
-----------

* Tapiku mõisast Eesti mõisaportaalis

Põltsamaa kirik
Põltsamaa kihelkond

**Kirik**: Põltsamaa  

**Mõisad**: Adavere mõis | Kaavere mõis | Kaliküla mõis | Lustivere mõis | Mällikvere mõis | Pajusi mõis | Põltsamaa mõis | Rutikvere mõis | Tapiku mõis | Uue-Põltsamaa mõis
Portu (2021)
**Cristian Portugués Manzanera** (sündinud 21. mail 1992 Murcias) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Getafe.

Ta alustas klubikarjääri Valencias. Aastatel 2009–2014 mängis ta Valencia reservmeeskonnas. Ainsal korral pääses ta Valencia põhimeeskonnas Hispaania kõrgliigas väljakule 2. märtsil 2014 mängus Rayo Vallecano vastu.

Aastatel 2014–2016 mängis Portu Hispaania esiliigaklubis Albacete.

2016. aasta juunis liitus ta Hispaania esiliigaklubiga Girona, kellega õnnestus tal hooajaks 2017–18 Hispaania kõrgliigasse jõuda. Hooajal 2017–18 lõi Portu Hispaania kõrgliigas 11 väravat.

2019. aasta juunis siirdus ta 10 miljoni euro eest Hispaania kõrgliigaklubisse Real Sociedad. 2022. aasta juunis läks ta laenule Getafesse, kellega sõlmis aasta hiljem püsiva kolmeaastase lepingu.

2023. aasta septembris naasis Portu Gironasse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.

Saavutused
----------

Real Sociedad
* Copa del Rey: 2019–20

Viited
------

1. ↑  "COMUNICADO OFICIAL | Portu" [OFFICIAL ANNOUNCEMENT | Portu] (hispaania). Getafe CF. 21. juuni 2023. Vaadatud 30. juunil 2023.
2. ↑  "Portu torna al Girona FC" [Portu returns to Girona FC] (katalaani). Girona FC. 1. september 2023. Vaadatud 1. septembril 2023.
Rita Falk Frankfurdi raamatumessil 2023Rita Falk Frankfurdi raamatumessil 2023
**Rita Falk** (sündinud 30. mail 1964 Oberammergaus) on saksa kirjanik.

Elu ja looming
--------------

Rita Falk elas koos vanematega kuni kaheksanda eluaastani oma sünnikohas, kolis siis aastaks perega Münchenisse ja seejärel Landshuti. Kirjanik elas koos teise abikaasa, endise politseiniku Robert Falkiga Münchenis. Abikaasa suri 2020. aastal. Rita Falkil on kolm täiskasvanud last ja enne bestselleriautoriks saamist töötas ta müügijuhina .

Falki tegid tuntuks väljamõeldud paigas nimega Niederkaltenkirchen toimuvad provintsikriminullid, mille peategelane on külapolitseinik Franz Eberhofer. Pärast kolme tugevalt murdehõngulist Eberhoferi sarja osa avaldas Falk 2012 perekonnaromaani "Hannes". Eberhoferi sarja romaanid on saanud kõrgeid kohti Spiegeli müügiedetabelis ja neist on tehtud ka filme .

Turulinnakeses Frontenhausenis, kus filmiti Eberhoferi sarja ekraniseeringuid, kannab kohalik ringtee alates 8. augustist 2018 ametlikult Franz-Eberhofer-Kreiseli nime .

Raamatud
--------

**Franz Eberhoferi sari**

* "Winterkartoffelknödel", 2010

* "Dampfnudelblues", 2011

* "Schweinskopf al dente", 2011

* "Grießnockerlaffäre", 2012

* "Sauerkrautkoma", 2013

* "Zwetschgendatschikomplott", 2015

* "Leberkäsjunkie", 2016

* "Weißwurstconnection", 2016

* "Kaiserschmarrndrama", 2018

* "Guglhupfgeschwader", 2019

* "Rehragout-Rendevous", 2021

  

**Väljaspool sarja ilmunud**

* "Arnika und Bohnerwachs. Oma Eberhofers bewährtes Wissen für haushalt und Küche", 2017

* "Eberhofer, zefix! Geschichten vom Franzl", 2018

  

**Perekonnaromaanid**

* "Hannes", 2012

* "Funkenflieger", 2014

Ekraniseeringud
---------------

* "Dampfnudelblues", 2013

* "Winterkartoffelknödel", 2014

* "Schweinskopf al dente", 2016

* "Grießnockerlaffäre", 2017

* "Sauerkrautkoma", 2018

* "Leberkäsjunkie", 2019

* "Kaiserschmarrndrama", 2021

* "Guglhupfgeschwader", 2022

  

* "Hannes", 2021

Eesti keeles ilmunud
--------------------

* "Talvekartulikneedlid", tõlkinud Eve Sooneste, Tänapäev, Tallinn 2018

* "Aurukuklibluus", tõlkinud Eve Sooneste, Tänapäev, Tallinn 2022

Viited
------

1. ↑  Surmakuulutus
2. ↑  Spiegel.ee artikkel
3. ↑  Buchreport
4. ↑  Süddeutsche Zeitung
|  |
| --- |
| Krimmi silla plahvatused |
| Kaart |
| Asukoht kaardil |
|
| Riik | Ukraina |
| Koht | Kertši väina sild |
|
|
| Kuupäev | 17. juuli 2023 |
| Kellaaeg | 3:043:20 (UTC+03:00) |
|
|
|
| Osa | rünnakutest tsiviilelanikele sissetungil Ukrainasse |
|
|
|
|
|
| Relv(ad) | pealveedroonid |
|
|
|
|
| Hukkunuid | 2 |
| Vigastatuid | 1 |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|

**Krimmi silla plahvatused** olid 2023. aasta 17. juulil, Venemaa Ukrainasse sissetungi 509. päeval, Kertši väina ületaval sillal toimunud plahvatused.

Sündmuse kirjeldus
------------------

Plahvatused Krimmi sillal toimusid kell 3.04 ja 3.20. Vene võimude teatel said purustusi silla autotee kaks sildeava, kuid silla raudtee osa ei saanud kahjustada. Silla kandvad toed jäid plahvatuse kohal terveks. Plahvatuses hukkus Belgorodi oblastist pärit abielupaar, nende tütar sai raskelt vigastada ja viidi haiglasse.

Alates Ukraina sõja algusest oli see teine suurem intsident annekteeritud poolsaarele viival sillal. Eelmine juhtum juhtus 2022 aasta oktoobris. Annekteeritud Krimmi võimuesindajad sulgesid taas autoliikluse. Võimud tegid seejärel okupeeritud ala elanikele ettepaneku kasutada maismaaliikluseks teid läbi Lõuna-Ukraina okupeeritud osa rindealade. BBC teatel poolsaare sõjaline varustamine plahvatuse tõttu ei katkenud, kuna raudteesild annab suurema osa transpordivoolust. Kuid plahvatus avaldas okupantidele moraalset ja psühholoogilist mõju ning see tõi kaasa silla suurenenud kaitse vajaduse, mis oli lisakoormus kogu poolsaare julgeolekusüsteemile.

Vene riigivõimu esindajad süüdistasid rünnakus Ukrainat, kuid Ukraina võimud rünnaku eest ametlikult vastutust ei võtnud.
Al Jazeera teatel avaldasid Ukraina meediaväljaanded, et rünnak korraldati meredroonidega ning selle kavandasid Ukraina julgeolekuteenistus (SBU) ja Ukraina merevägi. SBU pressiesindaja teatas, et täiendav teave rünnaku kohta selgub sõja lõpus.

Vaata ka
--------

* Krimmi silla plahvatus (2022)

Viited
------

1. ↑  "Ukraina allikas: Krimmi silda ründas Ukraina". *err.ee*. ERR. 17. juuli 2023, 16:24. Vaadatud 17. juulil 2023.
2. ↑  "Moscow halts grain deal after bridge to Crimea struck". *reuters.com* (inglise). Reuters. 17. juuli 2023, 17:30. Vaadatud 17. juulil 2023.
3. ↑  Ukraine claims responsibility for new attack on key Crimea bridge. CNN (17 июля 2023).
4. 1 2 3  Взрывы на Крымском мосту: что известно и что сказал Путин. BBC News Русская служба (17 июля 2023).
5. ↑  "„Silda rünnati „ristlejatega"." Militaarekspert selgitab, kuidas ukrainlased Krimmi silda ründasid". Delfi FORTE Sõjandus 18.07.2023, 13:02
6. ↑  "Krimmi silda rünnanud salapärased Ukraina droonid teevad meresõjas revolutsiooni. Eksperdid selgitavad, kuidas". Delfi FORTE Sõjandus 22.07.2023, 00:01

Välislingid
-----------

* Krimmi raudteeühendus jäi terveks, ent turismil on kriips peal. epl.delfi.ee, 17. juuli 2023.
Sir **Edmond Halley** (8. november 1656 (29. oktoober vkj) Inglismaa, Haggerston – 14. jaanuar 1742 Greenwich) oli inglise füüsik, astronoom ja matemaatik.

1676. aastal külastas ta Saint Helena saart ja kaardistas seal lõunataeva tähti. Halley koostatud kataloog *Catalogus Stellarum Australium* avaldati 1678. aastal ja see sisaldas 341 tähte. Samal aastal valiti ta Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks. Halley aitas oma Saint Helenal sooritatud vaatlustega tõestada ka Newtoni seadusi ning aitas rahastada Isaac Newtoni Philosophiæ Naturalis Principia Mathematica avaldamist. 

1682. aastal vaatles ta komeeti ja selle orbiidi väljaarvutamise järel avastas, et see on Maalt nähtav umbes iga 76 aasta järel. Halley ennustas, et komeet on uuesti nähtav 1758. aastal ja hiljem nimetati see tema auks Halley komeediks.

Viited
------

1. ↑  "Edmond Halley. British scientist". *Britannica.com*. Vaadatud 25. detsember 2023.
2. ↑  "Edmond Halley (1656–1742)". *BBC*. Vaadatud 15. august 2020.
3. ↑  "Halley's Comet: Facts About the Most Famous Comet". *Space.com*. Vaadatud 15. august 2020.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Edmond Halley** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kalast; perekonnanime kohta vaata artiklit Luts (perekonnanimi)* |

---

**Luts** (*Lota lota*) on lutslaste (*Lotidae*) sugukonda (traditsiooniliselt käsitletud tursaliste (*Gadiformes*) sugukonnas) kuuluv röövkala.

Luts on ainuke tursaliste seltsi kuuluv liik, kes elab ka magevees. Ta kasvab harilikult 50–80 cm pikkuseks, suurimad isendid on olnud kuni 100 cm ja 24 kg rasked. Lutsul on ümar keha, mis tahapoole ulatudes muutub saledamaks, kaks seljauime, milles tagumine on peaaegu poole keha pikkune, peaaegu sama pikk on ka pärakuuim. Pea on lame ja laia suuga, millel on üks allapoole sunnatud poise.

Luts on külmalembene ja öise eluviisiga röövkala, juba 15–16 °C juures jääb "suveunne" ja ei toitu. Toitumisel on kõige olulisem haistmismeel. Kudemisperiood on talvel.

Luts elutseb suuremates ja sügavamates jõgedes ja järvedes. Levinud Euroopas, Siberis ja Põhja-Ameerikas alates 40°N laiuskraadist põhja pool.

Eestis on luts laialdaselt levinud enam-vähem kõigis merega ühenduses olevates suuremates vooluveekogudes, samuti sisemaa järvedes ja jõgedes.

Vaata ka
--------

* Lutsumänd
* Eesti kalade süstemaatiline nimestik

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **luts** |

* Luts andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Luts TÜ Loodusteadusliku veebipõhises õpikeskkonnas
**Gabriel Vilardi** (sündinud 16. augustil 1999 Kingstonis, Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Los Angeles Kings.

Aastatel 2015–2017 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Windsor Spitfires, hooajal 2017/18 samasse liigasse kuuluvas Kingston Frontenacsis.

2017. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i *draft* '​is 11. valikuna. 2018. aasta märtsis sõlmis ta Kingsiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2018/19 debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Kingsi tütarklubis Ontario Reign, kuid seljahädade tõttu jäi hooaeg tema jaoks suuresti vahele. Kingsi meeskonnas debüteeris ta NHL-is 20. veebruaril 2020 mängus Florida Panthersi vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Vilardi lõi Panthersi vastu värava vaid kümme sekundit pärast mängu sekkumist, püstitades sellega NHL-i rekordi. Kingsi meeskonnas hakkas Vilardi enam mänguaega saama hooajal 2020/21, kui lõi 54 mänguga kümme väravat ja andis 13 väravasöötu.

2022. aasta juulis pikendas ta Kingsiga lepingut ühe aasta võrra.

2021. aastal tuli Vilardi Kanada jäähokikoondises maailmameistriks.

Ta sündis Itaalia päritolu perekonnas.

Viited
------

1. ↑  "Recap: In memorable night for Gabe Vilardi, Kings defeat Florida 5-4". jewelsfromthecrown.com. 21.2.2020. Vaadatud 12.10.2022
2. ↑  "Kings sign Vilardi & Anderson-Dolan to contract extensions". Los Angeles Kings. 23. juuli 2022. Vaadatud 23. juulil 2022.
3. ↑  nurun.com. "Call it the Vilardi wall of fame". *The Kingston Whig-Standard*. Vaadatud 4. jaanuaril 2017.

Välislingid
-----------

* Gabriel Vilardi NHL.com lehel
* Gabriel Vilardi hockeydb.com lehel

| * v
* r
Los Angeles Kings |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Pheonix Copley **·** Cam Talbot |
| 
**Kaitsjad**: Mikey Anderson **·** Tobias Björnfot **·** Drew Doughty **·** Andreas Englund **·** Vladislav Gavrikov **·** Matt Roy **·** Jordan Spence |
| 
**Ründajad**: Jaret Anderson-Dolan **·** Viktor Arvidsson **·** Quinton Byfield **·** Phillip Danault **·** Pierre-Luc Dubois **·** Kevin Fiala **·** Carl Grundström **·** Arthur Kalijev **·** Adrian Kempe **·** Anže Kopitar **·** Alex Laferriere **·** Trevor Lewis **·** Blake Lizotte **·** Trevor Moore |
**Vrbové** (saksa keeles *Vrbau*, *Werbau*, ungari keeles *Verbó*) on linn Slovakkias Trnava maakonnas Piešťany ringkonnas.

Geograafiline asend
-------------------

Vrbové asub Väikeste Karpaatide jalamil, Piešťanyst ligikaudu 9 km lääneloodes.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1113. aastal. 14. sajandi lõpul on Vrbovét ürikutes nimetatud aleviks. 1437. aastal vabastati Vrbové tollimaksudest. Türgi väed rüüstasid Vrbovét 1599. ja 1663. aastal. Kuni 19. sajandi lõpuni mängis linna majanduselus olulist rolli viinamarjakasvatus. Märkimisvääsem tööstuse areng toimus alates 20. sajandi keskpaigast pärast tekstiiliettevõtte Trikota asutamist, millest sai riigi suurim naiste aluspesu tootja. Linnaõigused sai Vrbové 1967. aastal.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vrbové elanikest slovakke 95,94%, tšehhe 0,35% ja ungarlasi 0,1%. Rahvus oli teadmata 3,08%-l elanikest.

Sõpruslinnad
------------

* Tšehhi Vítkov, Tšehhi

Viited
------

1. ↑  História Mesto Vrbové. Vaadatud 4. detsembril 2023
2. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Vrbové at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 4. detsembril 2023
Sakslaste mehhaniseeritud jalavägi ja Panzerid Ukrainas, juuni 1942
**Välksõda** (saksa keeles *Blitzkrieg*) on ründesõda, mille eesmärk on anda vastasele kiire ja tugev löök. Selleks keskendutakse ühele kohale vastase kaitses ning kasutatakse liikuvaid, manööverdamisvõimelisi jõude, sealhulgas soomustatud, motoriseeritud ja mehhaniseeritud jalaväge, tanke ja õhutoetust, mille peamine eesmärk on läbi murda vastase esmasest kaitseliinist, lõigata ära üksuseid, tekitada vastase üksuste seas kaost. Selline teooria viib eelkõige kiire võiduni, vähendades kaotusi nii inimressursides kui ka tehnikas. Kõige kuulsam välksõja teooria rakendaja oli natsionaalsotsialistlik Saksamaa, kes teise maailmasõja ajal tungis hämmastava kiiruse ja jõuga läbi Poola, Norra, Belgia, Hollandi ja Prantsusmaa.

Pärast esimest maailmasõda otsustasid Saksamaa sõjalised juhid, et puudu on mobiilne, manööverdatav ja paindliku taktikaga üksus, mille puudumine oligi põhjustanud lahinguväljal kaevikusõja. Selle tulemusena valmistas Prantsusmaa kahe sõja vahel oma piiri ette kaitseks, millest kõige tuntum näide on Maginot' liin, kus Prantsusmaa valmistus kaevikusõjaks, samal ajal kui sakslased otsustasid valmistuda lühikeseks sõjaväeliste manöövritega konfliktiks.

### Kasutus teises maailmasõjas

Hispaania kodusõjas 1936. aastal oli esimest korda näha taktikaid, mida võib seostada välksõjaga. Samuti 1939. aastal Poola vallutamine, kus oli näha koordineeritud õhu- ja maavägede rünnakut. Samuti kasutati seal manöövrites efektiivselt tanke. Aprillis 1940, kui Saksamaa tungis neutraalse Norra territooriumile, võttes üle pealinna Oslo koos riigi peamiste sadamatega.

Mais 1940 Saksamaa sissetung Belgia, Hollandi ja Prantsusmaa aladele, mille käigus kasutas Saksamaa Wehrmacht tankide, jalaväe ja suurtükiväe koostööd, et tungida läbi vastase kaitsest.

1941. aastal kasutasid Saksamaa väed uuesti välksõja taktikat rünnakul Nõukogude Liidu vastu, lootes samasuguseid tulemusi nagu nad olid varem Lääne-Euroopas saanud. Kuid strateegia ei osutunud nii efektiivseks, kui vastas oli hästi organiseeritud ja hea relvastusega Nõukogude Liidu kaitse. 1943. aastaks olid sakslased kõikidel rinnetel kaitsele sunnitud.
**Reto Berra** (sündinud 3. jaanuaril 1987 Bülachis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina Šveitsi kõrgliiga klubis HC Fribourg-Gottéron.

Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2005–06 ZSC Lionsi meeskonnas. Hooajal 2008–09 tuli ta Šveitsi meistriks HC Davosiga. Aastatel 2009–2013 mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis EHC Biel esiväravavahi kohal. Hooaegadel 2011–12 ja 2012–13 valiti Berra Šveitsi kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks.

2006. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i *draft* '​is 106. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2013–14. NHL-is mängis ta aastatel 2013–2018 kokku neljas klubi: Calgary Flames, Colorado Avalanche, Florida Panthers ja Anaheim Ducks. Lisaks mängis ta viies American Hockey League'i klubis. 16. jaanuaril 2015 lõi ta Lake Erie Monstersis mängides värava Chicago Wolvesi vastu.

Alates hooajast 2018–19 mängib ta Fribourg-Gottéronis. Hooaegadel 2019/20 ja 2021/22 valiti Berra Šveitsi kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks ja liigahooaja sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2013 ja 2018 võitis ta Šveitsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. Taliolümpiamängudel on ta osalenud Šveitsi koondises 2014. ja 2022. aastal.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 26.4.2023)

Välislingid
-----------

 Reto Berra – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Reto Berra NHL.com lehel
* Reto Berra hockeydb.com lehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sõjaeelse Eesti endisest pangast; sama nime kandis 1996–1998 tegutsenud pank, vaata Eesti Maapank* |

---

**Eesti Maapank** oli Eestis 1926–1940 tegutsenud pank.

Vabaduse puiestee 1, Tallinn
Panga ülesandeks oli põllumajanduse edendamiseks pikaajalise laenu andmine. Panga president oli Voldemar Johanson, direktor – presidendi asetäitja August Jürisson ja direktor Johan Jans. Aadress Vabaduse puiestee 1, Tallinn. 

Eesti Maapank alustas tegevust 2. mail 1926. erikapitaliga riikliku asutusena, ülesandeks pikaajaliste põllumajanduslike laenude andmine maal asuvate põllumajanduslike kinnisvarade pantimisel. Pangale anti üle riiklikud põllumajanduslikud laenud, asunike ostuvõlad, rida maareformiga seotud erikapitale ja -fonde ning endise Vene Talurahva Põllupanga võlgade valitsemine. 1929 lisandus Asunduskapital; 1932 alustati panga kaudu maareformiga võõrandatud maade eest tasu maksmist. 1933. aastast võis pank anda laenu ka linnades ja alevites asuvate kinnisvarade tagatisel. 

1937. loodi Maakapital, millest anti põllumajanduslikke sihtlaene ja maksti preemiaid eeskujulikele majapidamistele.

24. augustil 1940 liideti Vabariigi Presidendi dekreediga Eesti Maapank ja Eesti Maakrediitselts.

Viited
------

1. ↑  Tallinnan opas, YLEISEN SANOMALEHTITOIMISTON (G. PAJUN) KUSTANTAMA TALLINN, HARJU TANAV 43. TEL. 444-21. R. Tohver & Ko trükk, Tallinna», 1937. lk 7
2. ↑  Eesti Maapanga ja Eesti Maakrediitseltsi liitumise seadus. Riigi Teataja, nr. 109, 24 august 1940

Välislingid
-----------

* Maapangast kõrwaldatud ligi milj. senti. Postimees (1886-1944), nr. 5, 7 jaanuar 1933
David Byrne (1978)
David Bryne (2018)
**David Byrne** (sündinud 14. mail 1952 Dumbartonis) on Briti-USA muusik ja muusikateoreetik.

Ta on eelkõige tuntud aastatel 1975–1991 tegutsenud *new wave* '​i ansambli Talking Headsi asutajaliikme, peamise laulukirjutaja, laulja ja kitarristina.

1980. aastatel alustas Byrne soolokarjääri. Tema esimene sooloalbum "Rei Momo" ilmus 1989. aastal. Kokku on ta andnud välja kaheksa sooloalbumit. Kõige edukamaks võib pidada alles tema viimast, 2018. aastal ilmunud albumit "American Utopia", mis jõudis USA-s kolmandale ja Suurbritannias 16. kohale. Lisaks on Byrne salvestanud kaks albumit koos Brian Enoga ja ühe albumi St. Vincentiga. Ta on olnud samuti mitme lavateose autor, loonud muusikat mitmele muusikale ja kirjutanud mitu muusikaalast raamatutut. 1987. aastal lõi koos Ryūichi Sakamoto ja Cong Suga filmile "Viimane keiser" ("The Last Emperor") muusika, pälvides selle eest Oscari, Kuldgloobuse ja Grammy auhinna.

2002. aastal võeti ta ansambli Talking Headsi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.

Diskograafia
------------

Sooloalbumid
* "Rei Momo" (1989)
* "The Forest" (1991)
* "Uh-Oh" (1992)
* "David Bryne" (1994)
* "Feelings" (1997)
* "Look into the Eyeball" (2001)
* "Grown Backwards" (2004)
* "American Utopia" (2018)

Koostööalbumid
* "My Life in the Bush of Ghosts" (koos Brian Enoga; 1981)
* "Everything That Happens Will Happen Today" (koos Brian Enoga; 2008)
* "Love This Giant" (koos St. Vincentiga; 2012)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht