recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Voka mõis** (saksa keeles aastani 1781 *Fockenhof*, seejärel *Choudleigh*) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Ida-Viru maakonda Toila valda Voka alevikku.

Ajalugu
-------

Mõis rajati 16. sajandil.

Voka mõisa park edelast
Park lõunast
Puud pargi kirdeosas
Ingliskeelse nime sai mõis Kingston-upon-Hulli hertsoginnalt Elizabeth Pierrepontilt (1721–1788), kes 1781. aastal omandas Voka koos Toila ja Oru karjamõisaga ning moodustas nendest maavalduse, mille nimetas oma neiupõlvenime järgi Chudleigh'ks. Tema südameasjaks oli mõisaparkide kujundamine ja kaunistamine.

1917. aastal omandas mõisa Vene Talurahva Põllupank hinnaga 209 142 rubla, 1919. aasta maareformiga läksid kõik kroonu- ja Vene Talurahva Põllupanga mõisad ning metsad Eesti Vabariigi omandiks. Mõisaid ja maid hakkas valitsema Põllutööministeerium.

Pilte
-----

* Voka mõisa valitsejamajaVoka mõisa valitsejamaja
* Voka mõisa aidadVoka mõisa aidad

Viited
------

1. 1 2  Voka mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 22.03.2016)
2. ↑   (vaadatud 22.03.2016)
3. ↑  Heili Reinart (15. mai 2018). "Kahemehepidajast Inglismaa herstoginna Elizabeth Chudleigh pages skandaalide eest Eesti mõisatesse". *Postimees*. Vaadatud 26.08.2018.
4. ↑  Kaili Viilma (september 2007). "Kolmandik Ida-Virumaast on looduskaitse all". *Eesti Loodus*. Nr 9, Ida-Virumaa erinumber. Vaadatud 26.08.2018.
5. ↑  Voka mõis (Jõhvi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Välislingid
-----------

* Voka mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Voka mõis (Jõhvi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Jõhvi Mihkli kirik
Jõhvi kihelkond

**Kirik**: Jõhvi kirik  

**Mõisad**: Amula mõis | Apandiku mõis | Atsalama mõis | Dubniku mõis | Edivere mõis | Edise mõis | Ereda mõis | Illuka mõis | Järve mõis | Jõetaguse mõis | Jõhvi mõis | Jõhvi kirikumõis | Kalina mõis | Kiikla mõis | Kohtla mõis | Konju mõis | Kukruse mõis | Kurtna mõis | Mäetaguse mõis | Ohakvere mõis | Ontika mõis | Oru mõis | Paate mõis | Pagari mõis | Peeri mõis | Päite mõis | Pühajõe mõis | Rutiku mõis | Sompa mõis | Tammiku mõis | Tarakuse mõis | Toila mõis | Vaivina mõis | Voka mõis | Võhma mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib suusatajast; Eesti vaimuliku kohta vaata artiklit Christian Friedrich Hoffmann* |

---

|  |
| --- |
|  |
| Kuld | 2002 | 30 km vabastiil |
| Pronks | 1998 | 50 km vabastiil |

**Christian Hoffmann** (sündinud 22. detsembril 1974 Aigenis) on Austria endine murdmaasuusataja, olümpiavõitja.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 1998 Jaapan Naganos
	+ Pronks pronksmedal 50 km vabastiilis
* 2002 Ameerika Ühendriigid Salt Lake Citys
	+ Kuld **olümpiavõitja** 30 km vabastiilis

### Maailmameistrivõistlused

* 1999 Austria Ramsaus
	+ Kuld **maailmameister** 4×10 km teatesõidus

### Maailma karikasarjas

Christian Hoffmann osales karjääri jooksul 120 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 20 korda, millest kahel korral kõrgemal astmel.

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2003 | 21. detsember | Ramsau |  Austria | 10 km vabastiilis |
| **2.** | 2004 | 14. märts | Pragelato |  Itaalia | 30 km vabastiilis |

Dopingukahtlustus
-----------------

Hoffmann sai detsembris 2009 Austria Antidopingu Agentuurilt kaheaastase võistluskeelu kahtlustuse tõttu veredopingu tootmises ja levitamises. See ei võimaldanud tal osaleda 2010. aasta taliolümpiamängudel ning tähendas ühtlasi tema tippspordikarjääri lõppu.

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Christian Hoffmann FIS-i kodulehel (inglise)
Kristiine keskus 2009. aastal
Vaade Kristiine keskusele edelast**Kristiine keskus** on kaubanduskeskus Tallinnas Kristiine linnaosas, Endla tänav 45. 

44 000-ruutmeetrise brutopinnaga keskuses tegutseb ligikaudu 130 kauplust ja teenindusasutust. Kristiine keskuse suuremad rentnikud on Prisma, Reserved, Jysk, H&M, Rademar, Sportland, Apollo ja paljud teised. Keskust külastab päevas ligikaudu 20 000 inimest.

1998. aastal nimetati detsembris 1993. aastal loodud Kristiine Keskuse AS ümber aktsiaseltsiks Kristine Center ja alates juulist 2000 on ettevõte AS KC Grupp.

Ajalugu
-------

Esialgu plaaniti 10 000 ruutmeetri suurust hoonet.[*viide?*] 21 000-ruutmeetrine Kristiine keskus avati 28. mail 1999 kell 10:00. Avapäeval külastas keskust 35 000 inimest. Keskuse ehitusmaksumus oli 300 miljonit krooni.[*viide?*]

Esimene nüüdisaegne hüpermarket Eestis oli keskuses tegutsev Primo.[*viide?*]

2002. aastal valmis esimene laiendus, millega kasvas hoone pind 17 000 ruutmeetri võrra (esialgu plaaniti ka näiteks kobarkino kaasamist). Laiendamise avapäeval käis keskuses umbes 43 000 inimest.[*viide?*]

Suvel 2010 kapitaalremondi läbinud Tulika tänava lõik Endla tänava ja Nõmme tee vahel rekonstrueeriti Kristiine Keskuse tellimusel. Ettevõtte raha eest ehitati välja ka tänavalõigul olevad ringristmikud ning äsja kasutusse võetud bussipeatus. Tänava rekonstrueerimine läks Kristiine Keskusele maksma umbes 14 miljonit krooni. Kommunaalameti andmetel oli see suurim investeering, mille üks eraettevõte Tallinna tänavate remontimisel on teinud.

Kristiine keskus teine ja mahult 13 600-ruutmeetrine laiendus avati 30. septembril 2010.[*viide?*]

2011. aastal omandas Kristiine Keskuse kaubanduskinnisvara ettevõte Citycon.[*viide?*]

2019. aasta sügisel sai valmis Kristiine Keskuse uuenduskuur, mille käigus sai keskus täielikult uuenenud sise- ja välisilme ning uue toitlustusala nimega Kristiine Road.[*viide?*]

21. veebruaril 2024 oli keskuses põleng, kui tules sai kannatada ladu.

Faktid
------

* Kristiine keskust on kümne aasta jooksul külastanud 73 miljonit inimest.[*viide?*]
* Emori viimase uuringu kohaselt on Kristiine populaarseim kaubanduskeskus Tallinnas.[*viide?*]
* Keskuse 10 aasta käive on 10,7 miljardit krooni.[*viide?*]
* Keskuse turuväärtus on 2009. aastal hinnanguliselt 1,4 miljardit krooni.[*viide?*]
* Alates keskuse avapäevast on järjepidevalt keskuses olnud 18 rentnikku. Nende auks on aatriumis tähtede [*viide?*]
* Keskust juhatab alates esimesest päevast Allan Remmelkoor.[*viide?*]
* Keskust juhatab praeguse ajani Vallo Külaots.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  Kristiinesse tekkis uus bussipeatus – Postimees, 1. november 2010
2. ↑  "Tallinnas põles Kristiine keskus" ERR, 21. veebruar 2024

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Ettevõtte taustainfo - Inforegister
**Müncheni julgeolekukonverents** on rahvusvaheline julgeolekukonverents, mis toimub alates 1963. aastast Münchenis Saksamaal. Sellest Baierimaa pealinnas toimuvast kohtumisest saanud üks olulisemaid julgeolekufoorumeid maailmas.[*viide?*]

Müncheni julgeolekukonverents on omataoliste seas maailma suurimaid. Üritusi toimub aastaringselt, peamine konverents on veebruaris. 60. julgeolekukonverents toimus 16.-18. veebruarini 2024.

Viimase paarikümne aasta jooksul on Müncheni julgeolekukonverents muutunud väga tähtsaks. Igal aastal pakub see osalejatele kogu maailmast foorumit, kus saab julgeolekupoliitika raames arutada praeguste ja tulevaste väljakutsete üle. Julgeolekukonverents pakub kohtumisvõimalust ka Atlandi-ülesest kaubandus- ja investeerimispartnerlusest huvitatutele.

Pärast Berliini müüri langemist avati foorum Kesk- ja Ida-Euroopa riikidele, samuti endisele Nõukogude Liidule. Lisaks "klassikalistele" julgeolekupoliitika tegevusaladele võtab kohtumine päevakorda ka muu temaatika, nagu näiteks kliimamuutus või küberturvalisus.

Külma sõja ajal Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni (NATO) riikide kokkusaamisena kavandatud kohtumine keskendus selgelt Ida-Lääne konfliktile. Müncheni julgeolekukonverents on üle elanud mitu reformi. Konverentsist on saanud baromeeter, mis näitab julgeolekupoliitika muutumist maailmas.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Kotkaristi teenetemärk** on 1928. aastal asutatud Eesti (alates 1936. aastast riiklik) teenetemärk, mida antakse sõjaliste ja riigikaitseliste teenete eest.

Kotkaristi teenetemärk on kaheksa-klassiline: viis põhiklassi ― I, II, III, IV ja V klass ― ja kolm klassi rinnal kantavat metallristi ― kuldrist, hõberist ja raudrist.

Lindilõiked
-----------

| Kotkaristi teenetemärgi lindilõiked |
| --- |
| 1. Klass | 2. Klass | 3. Klass | 4. Klass |
| 5. Klass | Kuldrist | Hõberist | Raudrist |
|

Sõjaline Kotkaristi teenetemärk
-------------------------------

Kotkaristi teenetemärk on sõjaline, kui sellele on lisatud kaks ristuvat mõõka.

Kotkaristi teenetemärgi põhiklassidel ja kuldristil on kuldmõõgad, Kotkaristi hõbe- ja raudristil on ristiga samast metallist mõõgad.

Kotkaristi I klassi teenetemärgi mõõkadega on saanud aastatel 1929/1930 Johan Laidoner, Johan Pitka, Viktor Puskar, Ernst Põdder, Carl Gustaf Emil Mannerheim, Karl Parts, Jaan Soots, Aleksander Tõnisson, Andres Larka ja Józef Piłsudski. Aastal 2024 andis president Alar Karis teenetemärgi sümboolselt Ukraina sõdurile.

Pildirida
---------

* 1. klass mõõkadega1. klass mõõkadega
* 1. klass1. klass
* 2. klass2. klass
* 3. klass3. klass
* 4. klass4. klass
* 5. klass5. klass

Vaata ka
--------

* Teenetemärkide kavaleride andmebaas Vabariigi Presidendi kodulehel (president.ee)
* Kotkaristi teenetemärgi kavaleride loend

Viited
------

1. 1 2 3  eRT, Teenetemärkide seadus (TeenMS)
2. ↑  Beltadze, Georgi (11. jaanuar 2024). "Riigipea andis Ukraina sõdurile üliharuldase teenetemärgi". *Postimees*. Vaadatud 21. veebruaril 2024.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kotkaristi teenetemärk** |

* Kotkaristi teenetemärk Vabariigi Presidendi kodulehel
* KOTKARISTI TEENETEMÄRK, autasustatute nimekiri

Eesti riiklikud teenetemärgid

Vabadusrist | Riigivapi teenetemärk | Valgetähe teenetemärk | Kotkaristi teenetemärk  
Eesti Punase Risti teenetemärk | Maarjamaa Risti teenetemärk
**Korporatsioon Vigilia** oli meeskorporatsioon, mis tegutses Tartus aastatel 1927–1928.

Hiljemalt 23. veebruaril 1927 toimus kümne tudengi kohalolekul aadressil Tähe tänav 85–4 asutamiskoosolek, millel otsustati asutada korporatsioon Vigilia ning võtta värvideks "tumesinine-violett-heleroheline". Uue kodukorra väljatöötamine oli raske ning võttis aega, mistõttu võeti kasutusele endine korp! Kungla kodukord, millele tehti vastavaid muudatusi.

25. veebruaril 1927 registreeriti korporatsioon Vigilia põhikiri Tartu Ülikooli Nõukogus.

16. novembril 1927 muudeti värvid must-violett-valgeks, kuna esialgsed värvid olid õhtupimeduses väga sarnased korporatsioon Rotalia värvidega ning pleekides muutusid sarnaseks korporatsioon Sakala värvidega.

13. oktoobril 1928 otsustas korporatsiooni üldkoosolek liituda Societas Viciniaga meeskorporatsiooniks Vicinia.

19. oktoobril 1928 luges Tartu Ülikooli valitsus korporatsioon Vigilia ühinenuks korporatsioon Viciniaga.

1. juunil 1931 inkorporeeris korporatsioon Rotalia tegevuse lõpetanud korp! Vicinia liikmed-vilistlased.

Viited
------

1. ↑  Indrek Ilomets, Toomas Hiio, Mart Orav (2007). *Vivat, crescat, floreat alma mater!*. Tallinn: Aasta raamat. ISBN 9789985983300.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. 1 2  RA, EAA.2100.19.323
3. 1 2  RA, EAA.2100.19.324
4. ↑  Korporatsioon Rotalia (1933). *Korp! Rotalia 1913 - 1933*. Tartu: K. Mattiesen.
**Paternion** (sloveeni *Špaterjan*) on vald (*Marktgemeinde*) Austrias Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas. See asub Drava orus umbes 18 km Villachist loodes.

Paternioni valla osad on Feistritz an der Drau, Kamering, Kreuzen, Nikelsdorf, Paternion ja Rubland.

Kameringist on pärit Austria kirjanik Josef Winkler.

Ajalugu
-------

Asustatuna Hallstatti kultuurist saati on kohta esmamainitud 1296. aasta dokumendis kui *St. Paternianus* ja see on nimetatud Fano piiskopi Püha Paterniani järgi, kuna ala Dravast lõunas kuulus siis Aquileia patriarhaadile. 1530. aastal sai Paternion Austria ertshertsog Ferdinand I-lt turuõiguse. Osakaaluga umbes 30% on omavalitsus täna üks protestantismi keskusi Kärntenis.

Paternioni loss oli osa Paternioni isandkonnast (*Herrschaft Paternion*), koos Pöllani ja Kreuzeni losside ning 8800 ha metsaga. 19. sajandi lõpul läksid need Widmann-Rezzonico krahvidelt krahv Piero Foscarile Veneetsiast ja tänini omab neid Foscari-Widmann-Rezzonico perekond.

* Püha Paterniani kirikPüha Paterniani kirik
* Paternioni loss (1688)Paternioni loss (1688)
* Paternioni lossPaternioni loss
* Pöllani lossPöllani loss
* Traditsioonilised hooned RublandisTraditsioonilised hooned Rublandis

Sõpruslinn
----------

* Ladenburg, Saksamaa

Viited
------

1. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Villachi maaringkonna vallad

* Afritz am See
* Arnoldstein
* Arriach
* Bad Bleiberg
* Feistritz an der Gail
* Feld am See
* Ferndorf
* Finkenstein am Faaker See
* Fresach
* Hohenthurn
* Nötsch im Gailtal
* Paternion
* Rosegg
* Sankt Jakob im Rosental
* Stockenboi
* Treffen am Ossiacher See
* Velden am Wörther See
* Weißenstein
* Wernberg
**Räpina vald** oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
1. aprillil 1939 oli vallas 4791 elanikku.

Vald kuulus Riigivolikogu 78. valimisringkonda, kust valiti Eduard Peedosk.

Valla täitevkomitee esimees Daniel Piirilaht (15. märts 1898 – 5. detsember 1941 või 10. veebruar 1942 Tallinn) oli aktiivne kommunist juba iseseisvusajal, kommunistliku tegevuse eest karistatud, küüditaja, hävituspataljoni liige, osales haarangutel, hukati.

Vallavanem Julius Peedosk (17. august 1897 – ?; arreteeriti 13. novembril 1944 Saarekülas, vabanes 1954) oli kaitseliitlane, Leevaku küla metsavendade grupi juht. 10. juulil 1941 tuli ta vallamajja ja asus valla elu korraldama. 10. juulil 1941 andis vallavalitsus käskkirja, millega kutsus rahvast võsavenna elu lõpetama ja kommunismi hävitama, samuti heiskama rahvuslipud. Vallavalitsuse koosseisu kinnitas Võru maavalitsus.

Esimesi sakslasi nähti Räpina vallas 22. juulil 1941.

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Alaküla külanõukogu, Leevaku külanõukogu, Linte külanõukogu ja Võõpsu külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati vald Räpina rajooni koosseisu.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88
----------------------------------------------

18. Räpina vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Räpina valla maa-alast, välja arvatud Märaste nr. V, Märastesaare nr. VI ja Kikkasaare nr. VII talude piirkond; b) senise Kahkva valla Sülgoja ja Suur-Veerksoo külade piirkondadest; c) senise Toolamaa valla Levako ja Punni külade ning Puusta ja Toolamaa asunduste piirkondadest.

Vaata ka
--------

* Räpina kihelkond
* Räpina mõis

Viited
------

1. ↑  776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88. Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938
Karl Zech (vasakult esimene) 1940. aastal
**Karl Zech** (6. veebruar 1892 Swinemünde – 1. aprill 1944 Altenburg) oli SS-Gruppenführer ja Riigipäeva liige (Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei nimekirjas).

Ta lõpetas aastal 1910 Swinemündes gümnaasiumi. Ta võttis osa [Esimesest maailmasõjast.

Aastatel 1921–1929 kuulus ta paramilitaarsesse rühmitusse Stahlhelm. 1. jaanuarist 1931 kuulus ta Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei ridadesse ja 19. jaanuarist 1931 SS-i.

Sügisel 1939, kui Poola Saksa Riigi ja Nõukogude Liidu vahel ära jagati, sai tast algul Krakówi politseijuht, sama aasta novembri lõpul lisaks ka Krakówi SS-i juht. Kui Poolas läks lahti juutide getode vedamiseks, keeldus Zech seda Krakówi piirkonnas tegemast ja ta vallandati oktoobris 1940 oma ameteist. Järgnevalt töötas ta tööstuses, kuid kutsuti novembris 1942 SS-staapi "Elba". Kuna ülemustele meenus Zechi põikpäisus juutide kokkuvedamise asjus, arvati ta 28. veebruaril 1944 välja Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei ridadest ja 14. märtsil 1944 SS-ist. 1. aprillil 1944 lõpetas Zech oma elu Altenburgis enesetapuga.

Kirjandus
---------

* Mati Õun Hanno Ojalo "Rünnakrühmlastest libahuntideni" lk. 105-106. Tallinn, 2017
**BMW M70** on BMW esimene V12-mootor, mida BMW tootis aastail 1987–1996. M70 oli ka üldse Saksamaa esimene sõjajärgne 12-silindrine mootor, edestades Mercedese M120-t nelja aastaga.

M70 ainus variant - **M70B50** disain on sisuliselt kaks 60 kraadise nurga all kokkupandud M20B25 mootorit (2494 cm3) - mootori töömahuks on 4988 cm3 (2494\*2), lisaks on mõlemad mootorid ühe ülanukkvõlliga (Single OverHead Camshaft, SOHC) ja 8.8:1 surveastmega. Mootori võimsuseks on 300 hj.

Samas on M20 ja M70 ka erinevusi:

* M20 mootoriplokk on malmist, M70 kaalualandamise huvides AluSil alumiiniumsulamist.
* Õhuvoolu mõõtmine õhuvoolumõõturite (AFM) asemel õhuvooluanduritega, et parandada kütusesäästu.
* Elektrooniline gaasipedaali juhtimine mehhaanilise gaasitrossi asemel.
* Hooldusvajaduse vähendamiseks hammasrihma asemel kett.
* Hooldusvajaduse vähendamiseks mehhaaniliselt reguleeritavate klappide asemel hüdraulilised.

M70l on kaks Motronic 1.2 (aastast 1990 1.7) kütuse sissepritsesüsteemi ECUd, üks kummalegi silindripangale. Lisaks on M70l ka kütusepumpi, kütuserööpaid, jaotureid, õhuvoolu massiandureid, väntvõlli asendiandureid, jahutusvedeliku temperatuuriandureid ja drosselklahtreid kaks.

Mõnedel M70 mootoritel (näiteks E32 750iL Highline'l kasutatavatel) on kaks generaatorit. Teist generaatorit kasutatakse sel juhul auto tagaosas välise aku laadimiseks, mis jõustab auto tagaistmel telefoni, faksiaparaati, 

M70 debüteeris 1987. aastal E32 750i(L) kapoti all, seda kasutati koos ZF 4HP24 neljakäigulise automaatkäigukastiga. 1989. aastal jõudis M70 ka E31 850i kupeele, see oli lisaks 4HP24le saadaval ka kuuekäigulise Getrag 560G manuaaliga.

M70 toodeti kuni 1994. aastani, kui selle vahetas välja M73.

S70
---

**S70** (täpsemalt **S70B56**) on M70 sportvariant, erinevalt M70st on see kahe ülanukkvõlliga (Double OverHead Camshaft, DOHC) ja kõrgema, 9.8:1 surveastmega, töömahuga 5576 cm3 võimsusega 380 hj. Seda kasutati ainult E31 850CSi-l aastail 1992–1996. Toodanguarvuga 1510 on see BMW kõige väikseima toodanguarvuga mootor.

**S70/2** (6064 cm3, surveaste 11:1, 627 hj) on küll sama disainipõhimõttega kui S70B56, kuid on tegelikult uus disain, mis baseerus hoopis E36 M3-l kasutataval S50B30 mootoril, seega on see nelja klapiga silindri kohta ja VANOSE muutuva gaasijaotusfaasi ja kuivsumpõlitusega. Seda kasutati superautol McLaren F1 aastatel 1993–1998, lisaks ka 1995. aasta LeMansi 24 tunni sõidu võitnud võidusõiduvariandil F1 GTR.

**S70/3** (5990 cm3, 635 hj) on S70/2-l põhinev võidusõidumootor. Seda kasutas 1999. aasta Le Mansi 24 tunni sõidu ja Sebringi 12 tunni sõidu võitnud BMW V12 LMR.
Priit Kuusk Uhhuduuri raamatu "Sina ei muuda Aafrikat, Aafrika muudab sind" esitlusel Viru keskuse Rahva Raamatus (2015)
**Priit Kuusk** (sündinud 6. juulil 1973) on eesti ajakirjanik. 

Ta on juhtinud krimi-, spordi- ja uudistesaateid.

Aastatel 2006–2009 oli Kuusk Eesti Televisiooni hommikuprogrammi "Terevisioon" saatejuht, ta on juhtinud ETV saateid "Köögikodanikud" ja "Kahekõne". 2012. aasta sügisest on ta "Aktuaalse kaamera" toimetaja-saatejuht.

Kuusk mängib jalgpalli IV liiga klubis FC Toompea 1994. 2006. aastast kuulub ta Kaitseliitu.

Priit Kuusk tegi laevakokana kaasa Antarktika avastamise 200. aastapäeva tähistava ekspeditsiooni purjelaev Admiral Bellingshauseni pardal. Ta kirjutas oma kogemusest raamatu "Laevakokk Wend". ISBN 9789916601013

Isiklikku
---------

Kuusk kuulub ratturite seltskonda Uhhuduur, mis teeb etappide kaupa maailmale ringi peale. Seltskonna sõidud on ka salvestatud ning saates "Ehh, uhhuduur" telekanalis ETV mitme hooaja kaupa ekraanile lastud.

Priit Kuusk oli aastatel 1996–2019 abielus ajakirjanik Heidit Kaioga, neil on kolm last. Tema vend on ärimees Mart Kuusk.

Tema hüüdnimi on **Wend**.

Juunis 2021 abiellus ta Saskia Kasega.

Viited
------

1. ↑  Mängija statistika. Priit Kuusk. Eesti Jalgpalli Liit.
2. ↑  Mina, kaitseliitlane, Kaitse Kodu! nr 5, 2014, lk 24.
3. ↑  Laevakokk Wend esitleb kokaraamatut, kus on juttu ka paljust muust kui toidust, Apollo Raamatuportaal, 4. märts 2020
4. ↑  "Ehh, uhhuduur". *ETV*. Vaadatud 18.9.2021.
5. ↑  "AK" ankur Priit Kuusk ja Eesti Naise peatoimetaja Heidit Kaio lahutasid pea 23 aastat kestnud abielu, Kroonika, 4. november 2019
6. ↑  Teleajakirjanik Priit Kuusk abiellus tuntud prokuröriga, pulmapidusid peeti läbi suve, Kroonika, 16. september 2021

Kirjandus
---------

* Ehh, uhhuduur! : kõik on võimalik, kuni pole tõestatud vastupidist ISBN 9789985985410
* Reelika Võsang. Multifunktsionaalne Priit Kuusk väljakutsetele avatud (intervjuu), Linnaleht, 31. august 2006, nr 119.
* Urmo Soonvald: Elu on nagu kiirrong, sihtjaamaks hukatus (intervjuu), SL Õhtuleht, 12. jaanuar 2008
* Margo Pajuste. Uhhuduuri vendade viimane rattareis: 50 kraadi kuuma (intervjuu Tanel Rütmani ja Priit Kuusega), SL Õhtuleht, 26. jaanuar 2008

Välislingid
-----------

* Priit Kuusk saates "Kukul külas", 29. juuni 2008,
Nathan Collins (2023)
**Nathan Michael Collins** (sündinud 30. aprillil 2001 Leixlipis) on Iirimaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brentford ja Iirimaa jalgpallikoondises.

Ta alustas jalgpallitreeninguid Iirimaal Dublini noorteklubis Cherry Orchard F.C.

2016. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa klubiga Stoke City. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa esiliigas 9. aprillil 2019 mängus Swansea City vastu.

2021. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Burnley. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 2. oktoobril 2021 mängus Norwich City vastu. Järgmise aasta 6. aprillil lõi ta Inglismaa kõrgliiga mängus värava Evertoni vastu ja 21. aprillil värava Southamptoni vastu, kuid Burnley lõpetas hooaja 18. kohaga ja langes kõrgliigast välja.

2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Wolverhampton Wanderers. Üleminekusumma oli 20,5 miljonit naelsterlingit, mis tegi Collinsist läbi aegade kalleima Iirimaa jalgpalluri.

2023. aasta juulis siirdus ta 23 miljoni naelsterlingi eest Brentfordi. Sellega sai Collins Brentfordi läbi aegade kallimaks ostuks.

Iirimaa jalgpallikoondises tegi Collins debüüdi 12. oktoobril 2021 sõprusmängus Katari vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. juunil 2022 UEFA Rahvuste Liiga mängus Ukraina vastu.

Viited
------

1. ↑  "Collins Joins Clarets". Burnley F.C. 24. juuni 2021.
2. ↑  "Nathan completes Burnley switch". Stoke City F.C. 24. juuni 2021.
3. ↑  Stone, Simon. "Nathan Collins: Wolves sign defender from Burnley for £20.5m". *BBC Sport*. Vaadatud 12. juulil 2022.
4. ↑  "Nathan Collins to become the most expensive Irish player ever when he completes €24million move to Wolves". *Irish Independent*. 11. juuli 2022. Vaadatud 12. juulil 2022.
5. ↑  "Brentford transfer news: Nathan Collins completes £23m club-record transfer to Bees from Wolves". *Sky Sports* (inglise). 4. juuli 2023. Vaadatud 4. juulil 2023.
6. ↑   (vaadatud 2.2.2024)

| * v
* r
Brentford FC mängijad  –  Premier League |
| --- |
| 

* 1 Flekken
* 2 Hickey
* 3 Henry
* 5 Pinnock
* 6 Nørgaard
* 7 Maupay
* 8 Jensen
* 9 Schade
* 10 Dasilva
* 11 Wissa
* 12 Reguilón
* 13 Zanka
* 14 Ghoddos
* 15 Onyeka
* 16 Mee
* 17 Toney
* 19 Mbeumo
* 20 Ajer
* 21 Strakosha
* 22 Collins
* 23 Lewis-Potter
* 24 Damsgaard
* 26 Baptiste
* 27 Janelt
* 30 Roerslev
* 33 Jarmoljuk
* Treener: Frank

 |
**Vjazma** (vene keeles *Вязьма*) on linn Venemaal Smolenski oblastis, Vjazma rajooni keskus. Asub Vjazma kõrgustikul Vjazma jõe ääres.

Ajalugu
-------

Vjazmat on esmamainitud 1239, mil see kuulus Smolenski suurvürstiriigile. Aastatel 1403–1493 kuulus Leedu suurvürstiriiki. Ivan Julma ajal oli linn opritšnina all. 1654–1655 asus linnas ajutiselt Venemaa valitsus, kui tsaar Aleksei I Mihhailovitš pidi Moskvas möllava epideemia tõttu Vjazmasse jääma. 1812. aastal peeti linna juures suur lahing taganevate Napoleoni vägedega.

Lahing Vjazmas 1812. aastal
Linnaõigused sai 1776. aastal.

Majandus
--------

Linn on raudteede sõlmpunkt ja selle lähedalt möödub Moskvast Minskisse suunduv maantee M1.

Vjazmas asuvad mitmed tehased ja tööstusettevõtted.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vjazma** |

* Vjazma koduleht
Jane Riga
**Jane Riga** (neiuna **Jane Käärmann**; 11. august 1973 Tartu – 7. juuni 2015 Huarazi linna lähedal Peruus) oli eesti alpinist, giid ja tõlk. 

Ta oli koos Tarmo Rigaga esimesi eestlasi seitsmetuhandelise Nuni tipus.

Haridustee
----------

Ta lõpetas Tallinna Ülikooli inglise filoloogina, töötas inglise keele tõlgi ja giidina.

Alpinism
--------

Esimesi eestlasi seitsmetuhandelise Nuni (7135 m) tipus oli Jane Riga
Ta alustas matkamise ja mägimatkamisega 1989. aastal Võru Matkaklubis. 

Ta oli 2007. aastal esimese eestlannana Antarktises Vinsoni tipus. 

Ta käis koos Tarmo Rigaga 2008 Ecuadoris ja 2009 Argentinas mägimatkal; tõusti ka mitmesse tippu, kus eestlased ei olnud varem käinud. 

2011. aastal tõusis ta koos Tarmo Rigaga Indias Nuni (7135 m) tippu.

Hukkumine
---------

Eesti alpinistide neljaliikmeline grupp koosseisus Tarmo Riga, Jane Riga, Allan Valge ja Annemai Märtson üritas 2015. aasta juunis tõusta klassikalist marsruuti mööda Andides Cordillera Blanca mäeahelikus Tocllaraju (6034 m) tippu. Ootamatu lumesilla varisemise tõttu 7. juunil hukkusid lume- ja jäärusude all Tarmo Riga, Jane Riga ja Allan Valge.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa oli alpinist Tarmo Riga.

Viited
------

1. 1 2  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
2. ↑  7 juunil 2015 Peruus Tocllaraju mäel toimunud õnnetusjuhtumi faktoloogia. ajaveeb.alpinism.ee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jane Riga** |

* Peruus hukkunud eesti alpinistid olid ülikogenud mägironijad, Delfi, 9. juuni 2015
* Alar Sikk: Tarmo ja Jane olid mu parimad sõbrad, Delfi, 9. juuni 2015
Teddy Tamgho 2010. aastal
**Teddy Tamgho** (sündinud 15. juunil 1989 Pariisis) on Prantsusmaa kolmikhüppaja ja kaugushüppaja.

Tema põhiala on kolmikhüpe, milles ta on püstitanud sisemaailmarekordi 17.92 m Euroopa sisemeistrivõistlustel Pariisis 2011. aastal. Oma välirekordiga, 18.04 m, mille ta püstitas Moskva maailmameistrivõistlustel 2013, on ta kõigi aegade neljas kolmikhüppaja Jonathan Edwardsi, Kenny Harrisoni ja Pedro Pablo Pichardo järel.

2008. aastal võitis ta juunioride maailmameistrivõistlused Bydgoszczis ja aasta hiljem pääses 20-aastaselt maailmameistrivõistluste finaali, kus pälvis 11. koha. 2010. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Dohas tõusis ta esile võidu ja uue sisemaailmarekordiga 17.90. Samal aastal võitis ta Teemantliiga ja tuli pronksile Euroopa meistrivõistlustel. Londoni olümpiamängud jäid tal küll vahele, kuid Moskva maailmameistrivõistlustel võitis ta esmaklassilise tulemusega 18.04 m.

Tamgho kaugushüpperekord on 7.81 m, mille ta püstitas Valence'i võistlusel 2013.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Teddy Tamgho Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Meeste kolmikhüppe maailmameistrid |
| --- |
| 
1983: Zdzisław Hoffmann • 1987: Hristo Markov • 1991: Kenny Harrison • 1993: Mike Conley • 1995: Jonathan Edwards • 1997: Yoelbi Quesada • 1999: Charles Friedek • 2001: Jonathan Edwards • 2003: Christian Olsson • 2005: Walter Davis • 2007: Nelson Évora • 2009: Phillips Idowu • 2011: Christian Taylor • 2013: Teddy Tamgho • 2015: Christian Taylor • 2017: Christian Taylor • 2019: Christian Taylor • 2022: Pedro Pichardo • 2023: Hugues Fabrice Zango |
**Aloja** (/'aluoja/ⓘ) on linn Lätis Limbaži piirkonnas. Asub Läti põhjaosas Eesti piiri lähistel.

Ajalugu
-------

Asula varasem saksakeelne nimi oli *Allendorf*. Kirjalikult on seda esmamainitud 1449. aastal, 1534. aastal ehitati sinna esimene puidust kirik. Kivist kirik rajati sinna 1776. aastal. 1950. aastal sai Alojast alev, linnaks sai 1992. aastal. Linn kuulus aastatel 1992–2009 Limbaži rajooni. Aastatel 2009–2021 oli linn Aloja piirkonna keskus.

Linna läbis varem laiarööpmeline Tallinn–Pärnu–Mõisaküla–Riia raudteeliin. Aloja raudteejaamani liiklesid reisirongid 1990. aastate keskpaigani, amortiseerunud raudtee likvideeriti 2005. aastal.

Aloja keskkool kannab läti ärkamisaja luuletaja Auseklise (1850–1879) nime, koolimaja ees on tema ausammas. Rahvusromantismi suurmees ise on maetud Aloja kalmistule.

Kaitstavad objektid
-------------------

Looduskaitse all on Aloja tamm ümbermõõduga 4,12 m, Aloja pärn ümbermõõduga 3,63 m ja Aloja seedermänd ümbermõõduga 2 m. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Aloja luteri kirik, selle kantsel, orel ja altar. Regionaalse kaitse all on muinaskalmete kohal asuv küngas.

* Alojā Kristuse sündimise kirikAloja õigeusu kirik
* Aloja luteri kirikAloja luteri kirik
* Aloja raamatukoguAloja raamatukogu
* Aloja tuletõrjedepooAloja tuletõrjedepoo
* Aloja vana raudteetammAloja vana raudteetamm

Viited
------

1. ↑  Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 18.01.2023.
2. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 09.08 2023

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Aloja** |

* Aloja koduleht


Läti linnad

Ādaži | Ainaži | Aizkraukle | Aizpute | Aknīste | Aloja | Alūksne | Ape | Auce | Baldone | Baloži | Balvi | Bauska | Brocēni | Cesvaine | Cēsis | Dagda | Daugavpils | Dobele | Durbe | Grobiņa | Gulbene | Iecava | Ikšķile | Ilūkste | Jaunjelgava | Jelgava | Jēkabpils | Jūrmala | Kandava | Kārsava | Ķekava | Koknese | Krāslava | Kuldīga | Ķegums | Lielvārde | Liepāja | Limbaži | Līgatne | Līvāni | Lubāna | Ludza | Madona | Mārupe | Mazsalaca | Ogre | Olaine | Pāvilosta | Piltene | Pļaviņas | Preiļi | Priekule | Rēzekne | Rīga | Rūjiena | Sabile | Salatsi | Salaspils | Saldus | Saulkrasti | Sigulda | Seda | Skrunda | Smiltene | Staicele | Stende | Strenči | Subate | Talsi | Tukums | Valdemārpils | Valka | Valmiera | Vangaži | Varakļāni | Ventspils | Viesīte | Viļaka | Viļāni | Zilupe


| * v
* r
Limbaži piirkonna haldusjaotus |
| --- |
| 

* Aloja linn
* Aloja vald
* Braslava vald
* Brīvzemnieki vald
* Heinaste linn
* Heinaste vald
* Katvari vald
* Liepupe vald
* Limbaži vald
* Limbaži linn
* Pāle vald
* Salatsi vald
* Salatsi linn
* Skulte vald
* Staicele linn
* Staicele vald
* Umurga vald
* Vidriži vald
* Viļķene vald

 |
**Brocēni** (lätiⓘ) (saksa keeles *Berghof*) on linn Lätis Kurzemes Salduse piirkonnas. Linn asub Ciecere järve kaldal.

1920. aastatel rajas professor Eižens Rozenšteins Ciecere järve äärde lubjaahju. 1928. aastal võttis selle üles A/S Ch. Schmit ja 1936. aastal rajati sinna tsemendivabrik. Vabriku tarvis rajati ka raudtee. Nõukogude võimu ajal vabrik riigistati. 1950. aastal sai Brocēnist alev ja 1992. aastal linn. 2009. aastani kuulus Salduse rajooni. Aastatel 2001–2021 oli linn Brocēni piirkonna keskus.

Linna järgi on nime saanud Porkuni lademe Salduse kihistu Brocēni kihistik.

Brocēni on Kunda sõpruslinn.

Looduskaitse all on Ezermaļi kalmistu tamm ja Žubji Paljutüvene Järvekalda tamm. Lisaks kasvab linnas veel kaks looduskaitsealust nimeta põlispuud.

* Ciecere järvCiecere järv
* KultuurimajaKultuurimaja
* TsemendivabrikTsemendivabrik

Viited
------

1. ↑  Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 18.01.2023.
2. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
3. ↑  Stratigraafia terminoloogia
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

Välislingid
-----------

 Brocēni – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Läti linnad

Ādaži | Ainaži | Aizkraukle | Aizpute | Aknīste | Aloja | Alūksne | Ape | Auce | Baldone | Baloži | Balvi | Bauska | Brocēni | Cesvaine | Cēsis | Dagda | Daugavpils | Dobele | Durbe | Grobiņa | Gulbene | Iecava | Ikšķile | Ilūkste | Jaunjelgava | Jelgava | Jēkabpils | Jūrmala | Kandava | Kārsava | Ķekava | Koknese | Krāslava | Kuldīga | Ķegums | Lielvārde | Liepāja | Limbaži | Līgatne | Līvāni | Lubāna | Ludza | Madona | Mārupe | Mazsalaca | Ogre | Olaine | Pāvilosta | Piltene | Pļaviņas | Preiļi | Priekule | Rēzekne | Rīga | Rūjiena | Sabile | Salatsi | Salaspils | Saldus | Saulkrasti | Sigulda | Seda | Skrunda | Smiltene | Staicele | Stende | Strenči | Subate | Talsi | Tukums | Valdemārpils | Valka | Valmiera | Vangaži | Varakļāni | Ventspils | Viesīte | Viļaka | Viļāni | Zilupe


Salduse piirkonna haldusüksused

* Blīdene vald
* Brocēni linn
* Ciecere vald
* Ezere vald
* Gaiķi vald
* Jaunauce vald
* Jaunlutriņi vald
* Kursīši vald
* Lutriņi vald
* Nīgrande vald
* Novadnieki vald
* Pampāļi vald
* Remte vald
* Ruba vald
* Salduse linn
* Salduse vald
* Šķēde vald
* Zaņa vald
* Zirņi vald
* Zvārde vald
* Vadakste vald
Salanõukogu sümboolika
**Tema Majesteedi Kõige Auväärsem Salanõukogu** (inglise keeles *His Majesty's Most Honourable Privy Council*; lühemalt *Privy Council*, **PC**) on nõuandev organ, mis nõustab Ühendkuningriigi monarhi. Selle liikmed, keda nimetatakse salanõunikeks, on tavaliselt pikaaegsed poliitikud, kes on endised või praegused Ühendkuningriigi parlamendi Lordide koja või alamkoja liikmed.

Nõukogu loodi 1. jaanuaril 1801 Ühendkuningriigi loomisel ning asus asendama varasemaid Inglismaa, Suurbritannia (1708–1800) ja Šotimaa Salanõukogusid.

Seda juhib Nõukogu lordpresident, kelleks on alates 6. septembrist 2022 Penny Mordaunt.

Nõukogu liikmelisus on eluaegne, kuid monarh võib liikmeid sellest välja visata ning liikmetel on võimalik tagasi astuda. Algselt tõi valitseva monarhi surm (*Demise of the Crown*) kaasa nõukogu laialisaatmise, sest kõik Krooni otsusega tehtud ametisse nimetamised tühistusid. 18. sajandiks lisati valitseja surma ja nõukogu likvideerimise vahele kuue kuu pikkune vaheperiood ning 1901. aasta seadusandlike muudatustega (*The Demise of the Crown Act 1901*) sai Krooni tehtud ametissemääramiste püsivus täiesti sõltumatuks valitsejate vahetumisest.

Välislingid
-----------

* |  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tema Majesteedi Kõige Auväärsem Salanõukogu**
 |
* Ametlik koduleht (inglise keeles)
**Paslepa mõis** oli mõis Noarootsi kihelkonnas, nüüdse haldusjaotuse järgi Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas.

Ajalugu
-------

1624. aastal kinnitas Rootsi kuningas Gustav II Adolf, endise Haapsalu linnuselääni Paslepa vakuse ooberstleitnant Jürgen von Aderkasele. Aastatel 1641, 1649 on Paslepa omanikuna märgitud Jürgen Adrekase leske Dorotie von Sackenit. Nende tütar Anna Dorothea Aderkas abiellus Reinhold von Ungerniga (alates 1653. a Ungern-Sternberg). 1661. aastal vahetasid Rootsi riigikantsler krahv Magnus Gabriel de la Gardie ja Reinhold Ungern-Sternberg Haapsalu läänis Kollanäsi /Kulani/ alla kuuluvavad Paslepa, Hosby ja Suure-Harja (kokku 27 adramaad) küladega, Magnus Gabriel de la Gardiega külade vastu Ridala kihelkonnas. 1679. aastal viidi mõis Kollanäsist üle Pasleppa. 

Mõisa rajas 1679. aastal Magnus Gabriel de la Gardie, 1726. aastal võeti mõis Magnus Gabriel de la Gardie väimehe feldmarssal Otto Wilhelm Königsmarcki (surn. 1688) pärijate käest läks mõis üle Vene kroonule. 1734. aastal toimunud protsessi järel, Haapsalu läänis asuvate mõisate kuuluvuse üle, tagastas Venemaa keisrinna Anna tagastab Keskvere De la Gardie tehtud võlgade eest tema võlausaldaja Christoph Richteri pärijatele pandivalduseks, lubadusega pandiõigust osade kaupa välja osta. 

Mõisa peahoonet ehitati korduvalt ümber, praegune hoone pärineb 19. sajandist. Aastatel 1940–1992 kasutas mõisahoonet nõukogude piirivalve. Mõisas asus Tallinna piirivalvesalga 16. piirivalvekordon.

2002. aastal müüs Noarootsi vald varemetes mõisa eraomandisse.
2015. aastaks on Paslepa mõisa park ja enamus endise mõisa hoonestusest korrastatud.

Viited
------

1. ↑  Paslepa mõis (Noarootsi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
2. ↑  MTÜ Pakri Looduskeskus, TTÜ Geoloogia Instituut. Loodusmälestised 17. Läänemaa. Noarootsi, Nõva, Osmussaar. Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2008
3. ↑  "Kristel Maasikmets. Vald müüs Paslepa mõisa. Lääne Elu, 18. juuni 2002". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 23. mail 2015.
4. ↑  Noarootsi valla külad. Paslepa küla/Pasklep

Välislingid
-----------

* Kultuurimälestiste riiklik register. Fotokogu. Paslepa mõisa peahoone
* Kultuurimälestiste riiklik register. Fotokogu. Paslepa mõisa valitsejamaja
* Paslepa mõis (Noarootsi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Noarootsi kirik
Noarootsi kihelkond

**Kirik**: Noarootsi Püha Katariina kirik  

**Mõisad**: 
Noarootsi kirikumõis |
Aulepa mõis |
Kulani mõis |
Nõmmküla mõis |
Paslepa mõis |
Pürksi mõis |
Riguldi mõis |
Saare mõis |
Sutlepa mõis |
Tahu mõis |
Vööla mõis
Albert Sambi Lokonga (2022)
**Albert-Mboyo Sambi Lokonga** (sündinud 22. oktoobril 1999 Verviers's) on Belgia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Crystal Palace.

Ta alustas klubikarjääri Belgia klubis Anderlecht, mille noortesüsteemiga liitus ta 2010. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Belgia kõrgliigas 2017. aasta detsembris. Anderlechti põhikoosseisu kindlustas ta koha hooajal 2019/20.

2021. aasta juulis sõlmis ta pikaajalise lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Arsenal. 2023. aasta jaanuaris läks ta kuni hooaja lõpuni laenule Crystal Palace'i.

Aastatel 2016–2020 mängis Sambi Lokonga Belgia noortekoondistes. Esimest korda kutsuti ta Belgia jalgpallikoondise juurde 2021. aasta märtsis. Koondisedebüüdi tegi ta 2. septembril 2021 MM-i valikmängus Eesti vastu. Ta sekkus mängu 74. minutil Eden Hazardi asemele.

Isiklikku
---------

Ta on Kongo päritolu. Tema vanem vend Paul-José M'Poku on samuti jalgpallur ning on kuulunud Kongo DV jalgpallikoondisse.

Viited
------

1. ↑  Smith, George (24. juuli 2021). "Albert Sambi Lokonga described as a 'quality baller' following Arsenal move". *Football.London* (inglise). Vaadatud 23. oktoobril 2021.
2. ↑  "Welcome Sambi! | Lokonga joins Arsenal". *arsenal.com* (inglise). 19. juuli 2021. Vaadatud 16. juulil 2021.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: url-olek (link)
3. ↑  "Arsenal sign Lokonga from Anderlecht". *BBC Sport* (Briti inglise). Vaadatud 21. märtsil 2022.
4. ↑  "Albert Sambi Lokonga joins Palace on loan". Crystal Palace FC. 31. jaanuar 2023. Vaadatud 31. jaanuaril 2023.
5. ↑  "Estonia v Belgium game report". FIFA. 2. september 2021.
6. ↑  "Mpoku suit l'évolution de son petit frère: "Je lui souhaite de percer à Anderlecht"" (prantsuse). 27. november 2017.
Veeringe skeem
**Veeringe** ehk **vee ringkäik** ehk **hüdroloogiline tsükkel** on Maa vee järjepidev liikumine maapinda, veekogude ja atmosfääri vahel. Ringlemise käigus võib muutuda vee agregaatolek. Veeringe on üks osa Maa üldisest aineringest.

Veeringel puudub kindel algus- ja lõppkoht. Veeringe käivitajaks on Päike, mis soojendab ookeanide vett, kuni see hakkab aurustuma (jää ja lumi võib sublimeeruda vahetult veeauruks). Tõusvad õhuvoolud kannavad veeauru atmosfääri, kus see kõrguse kasvades hakkab jahtuma kuni kondenseerumiseni, mille tagajärjel moodustuvad pilved.

Õhuvoolude mõjul hakkavad pilved Maal liikuma, mis ühinedes üksteisega suurenevad, kuni küllastumisel hakkavad Maa raskusjõu mõjul sademetena maha langema. Osa sademeid langeb lumena ja teatud kohtades (enamasti pooluste alad) võib akumuleerides moodustuda liustikud ja mandrijää, kus külmunud vesi võib püsida tuhandeid aastaid. Soojematel aladel lumi enamasti kevade saabudes sulab ja hakkab raskusjõu mõjul sulaveena liikuma. Enamik sademeid voolab tagasi ookeanidesse või moodustab maapinnal pindmise äravoolu. Osa äravoolavast veest jõuab jõgedesse, teine osa aga imendub maapinda, kust võib jõuda järvedesse või põhjaveekihti. Maapinnalähedane vesi rikastab sageli pinnaveekogusid või jõuab allikatena maapinnale, kus moodustab jällegi pindmise äravoolu.

Kuna suur osa veest aurustub ookeanidelt ja langeb sinna ka tagasi, nimetatakse seda **väikeseks veeringeks**. **Suure veeringe** moodustab aga ookeanidelt aurunud veehulk, mis jõuab maismaale.

Ehkki üldiselt võib Maa veehulka lugeda konstantseks, hajub kosmosesse pidevalt veemolekule, mis põhimõtteliselt asendatakse Maa geoloogiliste protsesside tagajärjel (vulkaanid), mil maapinnale jõuab juveniilne vesi.

Ameerika Ühendriikide Geoloogiatalituse (U.S. Geological Survey (USGS)) järgi võib veeringe jaotada kuueteistkümneks osaks:

1. Mereveevaru
2. Aurumine
3. Evapotranspiratsioon
4. Sublimatsioon
5. Veevaru atmosfääris
6. Kondensatsioon
7. Sademed
8. Veevaru jääs ja lumes
9. Sulaveeäravool jõgedesse
10. Pindmine äravool
11. Jõeäravool
12. Mageveevaru
13. Maasseimbumine
14. Põhjaveevaru
15. Põhjaveeäravool
16. Allikad

Vaata ka
--------

* Veebilanss
* Aineringe
* Süsinikuringe
* Lämmastikuringe
* Fosforiringe
* Hapnikuringe
* Väävliringe
Abja raudteejaama hoone 2011. aastal
Abja endine jaamahoone, mis hävis 1944. aastal
**Abja raudteejaam** oli raudteejaam Abja-Paluojal Mõisaküla–Viljandi raudteelõigul 34 km kaugusel Viljandist. 

Jaam avati 1897. ja suleti 1973. aastal seoses raudteelõigu sulgemisega. Avamise ajal jäi jaam Halliste kihelkonda Abja mõisa maadele.

Abja naaberjaam Viljandi suunal oli Halliste raudteejaam ja Mõisaküla suunal Laatre raudteejaam (pooljaam). Jaam asus Tallinn-Sadama raudteejaamast 184,5 kilomeetri kaugusel.

Jaamahoone
----------

Algne jaamahoone oli ehitatud tüüpprojekti järgi sarnaselt Lelle, Surju, Halliste ja muude jaamahoonetega. Hoone hävis sõjas 1944. aastal, kui taganevad Saksa väed selle hävitasid. 
Uus stalinistlikus stiilis kivist jaamahoone valmis 1958. aasta lõpus. 
Hoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Keeni ja Orava jaamahoonega. Hoone on säilinud ja praegu tegutseb seal palvela.

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed
2. ↑  Valmis uus jaamahoone; Kommunaar : EKP Abja Rajoonikomitee ja Abja Rajooni TSN häälekandja, nr. 1, 1. jaanuar 1959 (DIGAR)

Välislingid
-----------

* Egon Valdaru. MULGI EKSPRESS ⟩ Abjas tähistati 50 aasta möödumist rongiliikluse lõppemisest; Sakala, 05.06.2023
* Helgi Kaldma. Abja viimane jaamaülem sõidab rattaga igal aastaajal, sakala-ajaleht.ee, 18. märts 2009
* FOTO: Viimane Mulgi Ekspress teel Mõisakülast Viljandisse, juuni 1973; Baltic Trains Picture Gallery
* Sissekanne muinsuskaitseameti kataloogis "XX sajandi arhitektuur"
* Foto Abja jaamast (1925)
* Postkaart
* Fotod

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Halliste |  **Abja** | Laatre  |
**Aadu Kaasik** (9. oktoober 1937 Narva – 5. jaanuar 2022) oli Eesti sporditegelane.

Aadu Kaasik sündis Narvas, kus veetis oma lapsepõlve. Kooliteed alustas ta Tallinna 16. Keskkoolis. Juba 1960. aastal nimetati ta Tallinna Dünamo jäähoki mängijana Eesti NSV jäähokikoondise kandidaatide hulka.

Esimese koduse jäähokiliiga meistrikulla võitis Kaasik Tallinna Kalevi ridades 1962. aastal, kui tuli ENSV jäähokimeistriks. Eelnevalt oli ta armeeteenistuse kaudu 1959. ja 1960. aastal saanud meistritiitlid Läti NSV jäähokiliigast.

Aadu Kaasik tegeles ka käsipalliga, mida tema mängijakarjääri algusajal harrastati väravpalli nime all ja mängiti 11-liikmeliste meeskondadega. 1960. aastal Tallinnas toimunud esimestel lahtistel meistrivõistlustel, kus mängiti tänapäevaste reeglite järgi ehk mängimas olid seitsmesed tiimid, tuli Dünamo meeskonna koosseisus võitjaks ka Aadu Kaasik. Peatselt siirdus ta mängima kõrgliigasse tõusnud Tallinna Vineeri- ja Mööblivabriku võistkonda ning võitis aastatel 1963–1966 kolm ENSV meistrikulda, vaid 1964. aastal saadi teine koht. Lisaks võitis ta 1963. 1965. ja 1966. aastal Tallinna Vineeri- ja Mööblivabriku meeskonnaga ENSV karikavõistlused.

1980. aastal, kui moodustati Kaasiku peamise töökoha Tallinna Lihakombinaadi juurde käsipallimeeskond, hakkas ta tegelema treeneritööga. Sellest ajast peale oli nende meeskond ENSV meistrivõistluste esinelikus, kuni 1991. aastal suudeti lõpuks võita ka kuldmedalid. Kokku tegeles ta käsipalliga üle 30 aasta, seda nii mängija kui treenerina.

Viited
------



1. ↑  "Suri tänapäevase käsipalli sünni juures olnud Aadu Kaasik". *Postimees*. 7. jaanuar 2022.
**James Maury Henson** (24. september 1936 – 16. mai 1990) oli Ameerika Ühendriikide nukunäitleja, animaator, leiutaja ja filmitegija, kes saavutas ülemaailmase tuntuse Muppetite loojana. Henson on tuntud ka kui filmide "The Dark Crystal" (1982) ja "Labürint" (1986) looja.

Henson kasvas üles Mississippis ja Marylandis ja hakkas nukke arendama keskkooliõpilasena. Ta lõi Marylandi Ülikooli esmakursuslasena 1955–1961 aastatel eetrisse läinud telesaate "Sam and Friends" koos Jane Nebeliga, kellega ta paar aastat hiljem abiellus. Ta lõpetas ülikooli kraadiga kodumajanduses ning produtseeris seejärel Jane'iga kohvireklaame ja eksperimentaalfilme. 1958. aastal asutas ta koos Jane'iga firma Muppets Inc. millest sai hiljem The Jim Henson Company.

1969. aastal liitus Henson haridusliku lastesaatega "Sesame Street" (eetris 1969. aastast), kus ta aitas saate jaoks arendada Muppeti tegelasi. Ta ilmus oma loovtiimiga sketšisaate Saturday Night Live esimeses hooajas 1975. aastal ning produtseeris sellel ajal sketšisarja "The Muppet Show" (1976–1981). Ta sai tänu oma tegelastele kuulsaks, eriti tänu Konn Kermitile, Koer Rowlfile ja Erniele. Oma hilisemas elus asutas ta omanimelise fondi ja eriefektide firma Jim Henson's Creature Shop. Ta võitis kaks Emmyt oma töö eest sarjades "The StoryTeller" (1987–1988) ja "The Jim Henson Hour" (1989).

Henson suri New Yorgis 53-aastaselt toksilise šoki sündroomi tõttu, mille põhjustas *Streptococcus pyogenes*. Enne surma oli ta keset läbirääkimisi müüa oma firma Walt Disney Company'le, aga pärast tema surma kukkus tehing läbi. Ta teenis 1991. aastal postuumse tähe Hollywoodi kuulsuste alleel.

Viited
------

1. ↑  Kaas, Karri (10. veebruar 2012). "Nostalgialaks ameeriklastelt ameeriklastele". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 12. jaanuaril 2024.
2. ↑  "Labürint/Labyrinth (1986)". *Filmiveeb*. Vaadatud 12. jaanuaril 2024.
3. ↑  Finch 1993, lk. 102.
4. ↑  "The Man Behind the Frog". *Time*. 25. detsember 1978. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. oktoober 2018. Vaadatud 1. mail 2007.
5. 1 2  Harris, Judy (21. september 1998). "Muppet Master: An Interview with Jim Henson". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. september 2015. Vaadatud 5. mail 2007 – via Muppet Central.
6. ↑  Jones, Brian Jay (2016). *Jim Henson: The Biography* (inglise). Ballantine Books. Lk 75. ISBN 9780345526120.
7. ↑  Altman, Lawrence K. (29. mai 1990). "The Doctor's World; Henson Death Shows Danger of Pneumonia". *The New York Times*. Vaadatud 19. juunil 2007.
8. ↑  C. George Ray; Kenneth J. Ryan, toim-d (2004). *Sherris Medical Microbiology* (4th ed.). McGraw Hill. Lk-d 276–286. ISBN 0-8385-8529-9.
9. ↑  Hadley Freeman (30. august 2021). "Frank Oz on life as Fozzie Bear, Miss Piggy and Yoda: 'I'd love to do the Muppets again but Disney doesn't want me'". *The Guardian*. Vaadatud 14. septembril 2021.
10. ↑  "Jim Henson: Hollywood Walk of Fame". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. veebruar 2014.

Kirjandus
---------

* Finch, Christopher (1993). *Jim Henson: The Works – The Art, the Magic, the Imagination*. New York: Random House. ISBN 0-679-41203-4.

Välislingid
-----------

* Jim Henson andmekogus IMDb (inglise)