recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Estcoy-8** oli Eesti jalaväekompanii, mis osales NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistanis maist novembrini 2009. Üksuse ülem oli major Tarvo Luga.

Estcoy-8 vahetas välja major Raigo Paimla juhitud Estcoy-7, mis alustas teenistust Lõuna-Afganistanis Helmandi provintsis Now Zadis 2008. aasta novembris.

Erik Tikan valmistas selle põhjal täispika dokumentaalfilmi "Estcoy-8", mis esilinastus 9. jaanuaril 2022. Teleesilinastus oli ETV-s 10. jaanuaril 2022.

Langenud
--------

15. juunil 2009 langes lahingoperatsiooni käigus veebel Allain Tikko.
23. augustil 2009 langes Helmandi provintsis lahinguülesandeid täites kaks Estcoy-8 lahingpioneeri, veebel Eerik Salmus ja seersant Raivis Kang.

> „Eestlastega koos lahingus olla oli suur au. Arvan kindlalt, et nad on ühed parimad, keda näinud olen. Nad on koalitsioonivägede tipp. Nende vaprust, professionaalsust ja pühendumist vaadates tekib lugupidamine."
> 
> 
>  – Briti maaväe kapten Alex Bourne, kes oli oma viimasel missioonil Eesti sideohvitser.
> 
>

Vaata ka
--------

* Eesti NATO sõjalistes operatsioonides
* Scoutspataljon
* Estcoy-E
* Estcoy-7

Viited
------

1. 1 2 3  Estcoy-8 alustab Afganistanis teenistust - EPL, 3. mai 2009.
2. ↑  "Dokumentaalfilm "Estcoy-8" avab Eesti välismissioonide traagilisima loo" ERR, 9. jaanuar 2022
3. ↑  Briti ohvitser: eestlased on koalitsioonivägede tipp - DELFI, 3. september 2009

Kirjandus
---------

* Toby Harnden, «Ülestõusnud surnud: Walesi kaardivägi ja tegelik lugu brittide sõjast Afganistanis» (inglise *«Dead Men Risen: The Welsh Guards and the Real Story of Britain’s War in Afghanistan»*), 2010, (lühikirjeldus Postimehes)

Välislingid
-----------

* Kaitseväe Peastaabi fotod: Estcoy-8 teelesaatmine Tallinna Lennujaamas 3. mail 2009
* Afganistanis langes kaks kaitseväelast – Postimees, 23. august 2009
* Laaneots: Estcoy-8 sõdurid tegutsevad lahinguolukorras külmavereliselt ja oskuslikult – Postimees, 4. oktoober 2009
Est.sociali serveri tunnuspilt
**Est.social** on novembris 2022 asutatud Mastodoni server, mis on suunatud eesti internetikasutajale ja peamiselt eestikeelsele sisule.

Serverit toetab riistvaraga Zone Media, projekti käivitamisele aitas kaasa Internet Society Estonia. Peamiselt eestikeelsele sisule orienteeritud üldkasutatava serveri kõneisikud lubavad kujundada sellest hea praktika näite ja eeskuju teistele kohalikele Mastodoni serveritele. Est.socialil oli 2023. aasta alguses 1003 aktiivset kasutajat.

Ajalugu
-------

Est.social eestvedaja Diana Poudel kutsus novembris 2022 asjast huvitatuid endaga liituma ja eesti kogukonnale suunatud Mastodoni serverit käivitama. Poudeli sõnul oli tema peamiseks ajendiks see, et Elon Musk ostis 2022. aastal Twitteri ja varsti peale ostu toimus Twitteris hulk tehnilisi ja sisulisi muutusi kasutajale ebasoodsas suunas.

Viited
------

1. ↑  "est.social reeglid". Vaadatud 7. detsember 2022.
2. ↑  Vasserman, Henri. "Eesti kogukonna kohtumispaik Mastodonis". *est.social*. Vaadatud 21. november 2022.
3. ↑  "Eestis loodi kogukondlik sotsiaalmeedia. "Elon Musk on väga palju kahtlasi muudatusi teinud"". *ITuudised*. 29. november 2022. Vaadatud 30. november 2022.
4. ↑  Jakob Rosin (29. november 2022). "Huvitaja. Uus sotsiaalvõrgustik Mastodon". *Vikerraadio*. Vaadatud 30. november 2022.
5. ↑  "Diana Poudel :EE\_UA: (@diana@est.social)". *est.social*. 7. jaanuar 2023. Vaadatud 7. jaanuaril 2023.
6. ↑  Tuul, Marta (7. detsember 2022). "Eestlane ehitab kaasmaalastele uut suhtlusvõrgustikku. „Twitter muutus peldikuseinaks"". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 7. detsember 2022.

Välislingid
-----------

* Est.sociali veebisait
Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu harukontori hoone Tartus, Raekoja plats 20
**Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu** on 10. juunil 2011 Tallinnas asutatud hoiu-laenuühistu.

Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu on Tartu Hoiu-laenuühistu partnerühistu. Ühistu tegevus on suunatud korteriühistutele, elamuühistutele, hooneühistutele ja garaažiühistutele finantsteenuste pakkumisele. Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu juriidiliseks vormiks on tulundusühistu. Lisaks peakontorile Tallinnas on ühistul ka harukontor Tartus.

Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu omanikud on ühistuga liitunud korteri-, elamu-, hoone- ja garaažiühistud.

Sümboolika
----------

Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu logo pärineb Tartu Hoiu-laenuühistult.

Logo kujutab inimest, kelle kohal olevad ümmargused elemendid tähistavad häid mõtteid ja nende teostumist. Ühistu hinnangul võib logo meenutada ka Eesti rahvussümbolit rukkilille.

Isikud
------

Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu nõukogu esimees on kindlustusspetsialist Janek Järva. Nõukogu liikmed on BonBon Lingerie kaubamärgi all tegutseva AS Gemhill nõukogu esimees ning tuuleparke arendava OÜ Adepte ja Nõmme Raadio omanik Harry Raudvere ja Tartu Ülikooli eetikakeskuse projektijuht Triin Pisuke-Roos.

Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu Tartu kontorit juhib Liina Nulk ja Tallinna kontorit Jane Hämarik, kes juhivad ka Tartu Hoiu-laenuühistu kontoreid samades linnades.

Vaata ka
--------

* Eesti veksel
* Ühistuleht
* Ühistupank

Viited
------

1. 1 2 3  Lihtpäring Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu, Äriregistri Teabesüsteem (vaadatud 08.07.2011)
2. ↑  Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu - Ettevõttest, Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu koduleht (vaadatud 08.07.2011)
3. ↑  Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu - Ettevõttest, Tartu Hoiu-laenuühistu koduleht (vaadatud 08.07.2011)

Välislingid
-----------

* Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu koduleht
|  |
| --- |
|  |
| Pronks | 2002 | 20 km laskesuusatamine |

**Viktor** Viktorovitš **Maigurov** (sündinud 7. veebruaril 1969 Sverdlovski oblastis Severouralskis) on vene endine laskesuusataja, olümpiapronksmedalist.

Olümpiamängud
-------------

1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris võistles ta Valgevene eest. Ta oli 20 km distantsil 23. ja teatesõidus 4.

1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 10 km distantsil 4.

2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 10 kilomeetris ja jälitussõidus 7. ning 20 kilomeetris 3.

Maailmameistrivõistlused
------------------------

1993 Bulgaarias Borovečis oli ta teatesõidus 4.

1995 Itaalias Anterselvas oli ta 20 kilomeetris 36.

1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta meeskondlikult ja 10 kilomeetris 2. ning teatesõidus 1.

1997 Slovakkias Osrblies oli ta 10 kilomeetris 12. jälitussõidus 1. ja 20 kilomeetris 18.

1999 Soomes Kontiolahtis oli ta teatesõidus 2.

2000 Norras Holmenkollenis oli ta teatesõidus 1. ühisstardis 20. ja 20 kilomeetris 11.

2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 10 kilomeetris 13. jälitussõidus 11. ühisstardis 18. ja 20 kilomeetris 5. 

2003 Venemaal Hantõ-Mansiiskis oli ta teatesõidus 1.

Maailma karikasari
------------------

Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga 100 korda tulnud 25 parema sekka. Ta on võitnud 11 etappi (neist 7 individuaalselt), olnud 8 korda teine (neist 5 individuaalselt) ja 7 korda kolmas (neist 6 individuaalselt). 1996 tuli ta maailma karikasarjas teiseks.

Tabavus lamades 86% ja püsti 79%.

Isiklikku
---------

Kasv 170 cm, kaal 72 kg. Kõrgharidus. Elab Hantõ-Mansiiskis. Abielus, 1 laps. Töötab armees. Hobiks nimetab reisimist. Laskesuusatamisega tegeles alates 1985. Loobus tippspordist 2003.

Vaata ka
--------

* Laskesuusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 1998. aasta taliolümpiamängudel
* Laskesuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel
Viktor Ljaško
**Viktor Ljaško** (ukraina keeles *Віктор Кирилович Ляшко*; sündinud 24. aprillil 1980 Osovas) on Ukraina arst ja poliitik. Ta oli aastatel 2020–2021 Ukraina peasanitaararst. Ta on 20. maist 2021 Ukraina tervishoiuminister.

Ta sündis aastal Osovas Dubrovõtsja rajoonis Rivne oblastis. Ta lõpetas aastal 2003 Oleksandr Bogomoletsi nimelise Rahvusliku Meditsiiniülikooli. Aastal 2015 lõpetas ta Ukraina Presidendi alluvuses oleva Riikliku Avaliku Halduse Akadeemia tervisekaitse valdkonna riikliku juhtimise alal.

Ta töötas aastatel 2003–2010 Kiievi piirkonna sanitaar-epidemioloogiateenistuses. Seejärel siirdus ta tervishoiuministeeriumi, alustades peaspetsialistist, saades lõpuks Ukraina SES-i osakonna direktoriks. Aastast 2013 kuni 2014. aasta alguseni oli ta Kiievi piirkondliku sanitaar-epidemioloogiateenistuse juhataja.

Aastatel 2019–2020 oli ta Ukraina tervishoiuministri Zorjana Skaletska asetäitja. 11. märtsil 2020 määrati ta Ukraina peasanitaararstiks.

20. maist 2021 on ta Ukraina tervishoiuminister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus Irina Ljaškoga, neil on tütar.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2012 |  |

**Petr Mrázek** (sündinud 14. veebruaril 1992 Ostravas) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Chicago Blackhawks.

Aastatel 2009–2012 mängis ta kolm hooaega Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Ottawa 67's. Oma debüüthooajal pälvis ta parimale OHL-is esimest hooaega mängivale väravavahile antava F. W. "Dinty" Moore Trophy.

2010. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i *draft* '​is 141. valikuna. Hooaja 2012–13 esimeses pooles mängis ta ECHL-i klubis Toledo Walleye ja American Hockey League'i klubis Grand Rapids Griffins. NHL-is debüteeris Mrázek 7. veebruaril 2013 5:1 võidumängus St. Louis Bluesi vastu. Mrázek sai sellega pärast Alex Auldi teiseks väravavahiks üldse, kes on ühel hooajal võitnud oma debüütmängu nii NHL-is, AHL-is kui ka ECHL-is. Red Wingsis mängis ta kokku kuuel hooajal.

2018. aasta veebruaris liitus ta Philadelphia Flyersiga, kus ta mängis kuni hooaja 2017–18 lõpuni. 2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu Carolina Hurricanesiga, kus mängis kokku kolm hooaega.

2021. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Toronto Maple Leafsiga. Seal mängis ta vaid ühe hooaja.

2022. aasta juulis kaubeldi Mrázek Maple Leafsist Chicago Blackhawksi.

2012. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Tšehhi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Samal aastal osales ta Tšehhi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel, kus ta valiti turniiri parimaks väravavahiks.

Viited
------

1. ↑  "Maple Leafs sign Goaltender Petr Mrázek". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 13.1.2022
2. ↑  "Toronto trades Mrazek to Chicago". Chicago Blackhawks. 7. juuli 2022. Vaadatud 7. juulil 2022.

Välislingid
-----------

* Petr Mrázek NHL.com lehel
* Petr Mrázek hockeydb.com lehel

| * v
* r
Chicago Blackhawks |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Petr Mrázek **·** Alex Stalock |
| 
**Kaitsjad**: Jack Johnson **·** Caleb Jones **·** Seth Jones **·** Jake McCabe **·** Connor Murphy **·** Jarred Tinordi **·**  Alex Vlasic |
| 
**Ründajad**: Andreas Athanasiou **·** Colin Blackwell **·** Jason Dickinson **·** Max Domi **·**  MacKenzie Entwistle **·** Reese Johnson **·** Tyler Johnson **·** Patrick Kane **·** Boris Katchouk **·** Jujhar Khaira **·** Philipp Kurashev **·** Sam Lafferty **·** Taylor Raddysh **·** Jonathan Toews **·**  |
| Riik | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | NSVL järgselt (aasta) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Eesti | 648 | 604 | 845 | 1669 | 1444 (2000) |
| Läti | 1060 | 1511 | 1913 | 3069 | 2742 (2008) |
| Leedu | 471 | 508 | 955 | 1655 | 1233 (2011) |
| Baltimaad | 2179 | 2623 | 3713 | 6393 | 5663 (2000–2008) |
|

**Armeenlased** on Eesti üks vähemusrahvuseid.

2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1444 armeenlast ning 2011. aasta rahvaloenduse koostamise ajaks oli armeenlaste ametlik arv langenud 1042 inimeseni.. Suurem oli armeenlaste arv Nõukogude Liidu 1989. aasta rahvaloenduse andmetel, nimelt 1669. Suurem osa Eesti armeenlastest elab Tallinnas (2000. aastal 58%).

Pärast Eesti Vabariigi taasiseseisvumist aastal 1991 ei antud Nõukogude perioodil sisse rännanud immigrantidele ega nende Eestis sündinud lastele automaatselt kodakondsust.

Ararati järgi on nime saanud Tallinnas tegutsev jalgpalliklubi Tallinna FC Ararat TTÜ, millel on sidemeid Armeenia jalgpalliklubiga FC Ararat Yerevan.

Vaata ka
--------

* Armeenia-Eesti Kultuuri Selts
* Baltimaade armeenlased

Viited
------

1. 1 2  "Rahvaarv etnilise rahvuse, emakeele ja kodakondsuse järgi". Statistikaamet. Vaadatud 15.10.2009.
2. ↑  "Eestis elab 192 rahvuse esindajaid." *Õhtuleht* 18.09.2012.
3. ↑  Демоскоп Weekly – Всесоюзная перепись населения 1989 года.Национальный состав населения по республикам СССР
**Eesti Kultuuri Koondis Rootsis** (lühemalt: **Eesti Kultuuri Koondis**; ka: **Eesti Kultuurikoondis**) on aastal 1962 Valter Tauli eestvedamisel asutatud ühing, mis edendab ja toetab Rootsis elavate eestlaste (rootsieestlaste) kultuuri.

Eesti Kultuuri Koondis (EKK) asutati 12. veebruaril 1962 Stockholmis. Põhikirja kohaselt on koondise eesmärk säilitada eesti kultuuripärandit, toetada eesti kultuuriloomingut ja rahuldada oma liikmete rahvuskultuurilisi vajadusi. EKK on korraldanud eesti kirjanduse ja muusika tutvustamise üritusi ning osalenud suuremate ürituste - Eesti Päevade, ESTOde ja Estivalide korraldamises.

Eesti Kultuuri Koondise büroo ja näituseruum on Stockholmi Eesti Majas.

Kultuurikoondisel on kaks fondi, EEK Lillefond ja Kultuurifond. Lisaks haldab EKK tänapäeval kolme fondi: Els Kaljot Vaarmani sihtkapitali, L. Raudsepa fondi ning Marie Underi ja Artur Adsoni mälestusfondi.

2003. aastal oli koondisel 390 liiget. Kultuuri Koondisel oli ka oma muusikatoimkond, mis täitis aastal 1952 asutatud Eesti Muusikute Ühingu Stockholmis ülesandeid.

Eesti Kultuuri Koondise esimehed
--------------------------------

* 1963-1968 Valter Tauli
* 1968-1971 Boris Görman
* 1972-1980 Leonid Laid
* 1981-2002 Alur Reinans
* 2003-2012 Enno Penno
* 2013- ... Ivar Paljak

Vaata ka
--------

* Eesti Muusikute Ühing Stockholmis

Viited
------

1. ↑  Ivar Paljak. Eesti Kultuuri Koondis 55 aastat. Eesti Päevaleht (Rootsi), 22. veebruar 2017
2. ↑  EE, 12. kd. Tallinn, 1978
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1560. aasta piiramisest; teiste piiramiste kohta vaata artiklit Paide piiramine.* |

---


| * v
* r
Vene-Liivi sõda (1558–1561) |
| --- |
| 
Narva piiramine **·**  Vastseliina piiramine **·**  Tartu piiramine **·**  Paide piiramine **·**  Rõngu piiramine **·**  Tartu piiramine **·**  Laiuse piiramine **·**  Härgmäe lahing **·**  Viljandi piiramine **·**  Paide piiramine **·**  Jeruusalemma mäe lahing |

**Paide piiramine** toimus 1560. aasta septembris ja oktoobris Liivi sõja ajal. Moskva tsaaririigi vägedel ei õnnestunud Paide ordulinnust vallutada.

Eellugu
-------

Moskva tsaaririigi väed olid 1560. aasta suvel piiranud ja vallutanud Viljandi ordulinnuse ning vangistanud seal endise ordumeistri Wilhelm von Fürstenbergi. Pärast seda jagas Moskva oma väed kolme ossa: ühe saatis Võnnu (Cēsis) ja Volmari (Valmiera) alla, teise Paide alla ja kolmanda Läänemaale, mis läks sealt edasi Harjumaale ja Tallinna alla ning osales Jeruusalemma mäe lahingus.

Piiramine
---------

Moskva väesalk asus Paidet piirama septembris.

Johann Renneri andmeil tulistasid venelased 7. septembril Paide all terve päeva. 13. septembril jõudsid pärale venelaste rasked suurtükid, millest anti linnusele tuld ja hävitati müürist umbes 60 sülda.
Seepeale jooksid piirajad linnusele tormi ja püüdsid redelitega müüridele tõusta. Linnuse kaitsjad aga sundisid ägeda tulistamisega venelased taganema. Linnuse kaitsjad asusid vaenlaste taganedes lõhutud müüre taastama. Renneri sõnul osalesid taastamisel sakslased ja mittesakslased, noored ja vanad, naised ja neitsid.

Daugavgrīvas (Dünamündes) asunud ordumeister Gotthard Kettler pidas plaani linnus vabastada, kuid ei suutnud koguda vajalikke vägesid.

Kui Paidet oli juba mõnda aega piiratud ja rünnatud, mõtles linnuse valitseja Caspar von Oldenbockum välja plaani venelaste löömiseks. Ta lasi kõik kahurid linnuseväravate juurde vedada ja pistis seejärel kübara välja. Piirajad arvasid, et see on alistumismärguanne. Venelased saatsid ühe väesalga koos mitme ülemaga linnusesse. Kui nad olid eeslinnusesse jõudnud, suleti väravad ja avati nende pihta tuli, hukkunuid oli mitusada. Seepeale lõpetasid Moskva väed linnuse piiramise ja rüüstasid Järvamaa alasid. Maha põletati Türi-Alliku mõis ja ümberkaudsed külad.

Moskva väed piirasid linnust viis nädalat.

Renneri andmeil hukkus Paide piiramisel 5000 Vene sõdurit. Venelased olid linnusesse lasknud 43 suurt kivikuuli ja mitu tuhat väiksemat, millest 2500 viidi Tallinna.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Balthasar Russow, "Liivimaa kroonika". Hotger, Tallinn 1993 lk. 129.
2. 1 2 3 4  Johann Renner "Liivimaa ajalugu 1556–1561". Olion, Tallinn 2006 lk. 157–162.
Mitmesuguseid paigalduskaableid
**Paigalduskaabel** on kaabel, mida kasutatakse elektrienergia jaotamiseks madalpingel hoonete elektripaigaldistes.

Eestis on normitud paigalduskaabli tüüp PPJ: 

* nimipingele 300/500 V (2–5 soont ristlõikega 1,5 mm2 või 2,5 mm2);
* nimipingele 450/750 V (2–5 soont ristlõikega 4 mm2 kuni 25 mm2).

Kaabli ehitus
-------------

Kaablisooned on normikohaselt vasktraadist, mida katab isolatsioonikiht. Sooned võivad olla keerutatud kimbuks. Sageli kasutatakse soonte vahel täitemassi, mille abil tehakse kaabel ristlõikelt ümaraks. Väliskeskkonna toime eest kaitseb sooni väliskest ehk mantel.

Sooneisolatsioon on enamasti polüvinüülkloriidist (PVC). Et see materjal eraldab kuumenemisel ja põlemisel mürgist gaasi, siis on hakatud polüvinüülkloriidi asendama halogeenivabade polümeermaterjalidega.

Kaablisoonte isolatsiooni värvid
--------------------------------

Euroopa Elektrotehnika Standardimiskomitee  standardis HD 308 S2:2007 on kindlaks määratud jäikade ja painduvate paigalduskaablite soonte isolatsiooni värvid vastavalt soonte otstarbele järgmiselt:

* faasisooned (L1, L2, L3) ‒ pruun, must, hall;
* neutraalsoon (N) ‒ sinine;
* kaitsesoon (PE) ja samuti kaitsejuhiga ühitatud neutraalsoon (PEN) kollarohelisetriibuline.

Viited
------

1. ↑  Standard EVS-HD 60364-5-52:2011. Madalpingelised elektripaigaldised. Osa 5-52: Elektriseadmete valik ja paigaldamine. Juhistikud
2. ↑  EVS 720:2011 Paigalduskaablid. Polüvinüülkloriidmantliga paigalduskaabel PPJ
3. ↑   Eesti omad kaablistandardid uuenesid
4. ↑   Euroopa standardimisorganisatsioonid
5. ↑   Kaablite soonte värvid CENELEC standardi järgi

Välislingid
-----------

* AS DRAKA KEILA CABLES poolt turustatavate paigalduskaablite ja juhtmete andmed
* NKT poolt Rootsis turustatavad paigalduskaablid ja juhtmed
* Soome kaablitootja REKA paigalduskaabel MMJ
* Hollandi XMvK tüüpi paigalduskaabel
**Viktor Mihhailovitš Kokljuškin** (vene keeles *Виктор Михайлович Коклюшкин*; 27. november 1945 Moskva – 12. november 2021) oli vene humorist ja satiirikirjanik. 

Kirjanduslikku tegevust alustas ta 1969. aastal, kui tema humoreske hakati avaldama nädalalehes Literaturnaja Gazeta. 1972. aastal asus ta tööle Moskontsertis konferansjeena. 1980. aastal hakkas kirjutama estraadipalu. 1981. aastal lõpetas Kokljuškin GITIS-e kõrgemad teatrialased kursused.

Kokljuškin esitas laval oma monolooge ise, kuid tema loomingut on kasutanud oma esinemistes mitmed tuntud estraadikunstnikud, sealhulgas Jevgeni Petrosjan, Vladimir Vinokur, Jefim Šifrin ja Klara Novikova.

Isiklikku
---------

Kokljuškini esimene abikaasa oli eestlanna Ljubov Sepp. Nende tütar Elga Sepp (sündinud 1972) on töötanud Milanos modellina ja üles astunud mitmes muusikalises videoklipis. 2001. aastal abiellus Elga Sepp tuntud telesaatejuhi Vladimir Solovjoviga.

Kokljuškini teine abikaasa oli kirjanik Elga Zotnik. Nende poeg Jan Zlotnik (sündinud 1984) on kujunduskunstnik.
**Eesti erakondade kuuluvus rahvusvahelistesse organisatsioonidesse**

Rahvusvahelised organisatsioonid
--------------------------------

Liberaalid ja tsentristid
-------------------------

### Liberaalne Internatsionaal

* Eesti Reformierakond

### Euroopa Liberaalne, Demokraatlik ja Reformipartei (liitfraktsioon: Allianss Liberaalid ja Demokraadid)

* Eesti Reformierakond
* Eesti Keskerakond

### Rahvusvaheline Tsentristide Võrgustik

* Eesti Keskerakond

Konservatiivid ja kristlikud demokraadid
----------------------------------------

### Rahvusvaheline Demokraatlik Unioon

* Isamaaliit

### Kristlik Demokraatlik Internatsionaal

* Isamaaliit

### Euroopa Rahvapartei (liitfraktsioon: Euroopa Rahvapartei/Euroopa Demokraadid)

* Isamaaliit
* Ühendus Vabariigi Eest - Res Publica

Sotsiaaldemokraadid, sotsialistid ja tööerakonnad
-------------------------------------------------

### Sotsialistlik Internatsionaal

* Sotsiaaldemokraatlik Erakond

### Euroopa Sotsiaaldemokraatlik Partei

* Sotsiaaldemokraatlik Erakond

Agraarkonservatiivsed parteid
-----------------------------

### Liit Rahvusriikide Eest (Euroopa Parlamendi fraktsioon)

* Eestimaa Rahvaliit

Vasaksotsialistlikud ja eurokommunistlikud parteid
--------------------------------------------------

### Uus Euroopa Vasakfoorum

* Eestimaa Ühendatud Vasakpartei

### Euroopa Ühendatud Vasak (liitfraktsioon Euroopa Ühendatud Vasak/Põhjala Vasakrohelised)

* Eestimaa Ühendatud Vasakpartei

### Euroopa Vasakpartei

* Eestimaa Ühendatud Vasakpartei
**Eesti Koolinoorte Segakoor** (**EKNS**) oli Eesti noortekoor, mis asutati Eesti Segakooride Liidu initsiatiivil 1998. aastal. Aastal 2014 sai Eesti Koolinoorte Segakoorist Eesti Noorte Segakoor.

Eesti Koolinoorte Segakoor kogunes esimest korda 29. juulil 1998. aastal Puurmani suvelaagris. Kooris laulab poolsada noormeest ja neidu vanuses 15–23 aastat üle Eesti. Koori eesmärk on luua andekatele noortele lauljatele head tingimused klassikalise koorilaulu viljelemisel. Koorikonkursil "Tuljak – 1999" ja "Tuljak – 2001" võideti oma kategoorias I koht. Koorikonkursil "Tuljak 2007" saavutati A-kategoorias II koht (esikohta välja ei antud). Koor on saavutanud rahvusvahelise tunnustuse võites 1999. aasta sügisel rahvusvahelisel konkursil Itaalias Riva Del Gardas I koha ja kulddiplomi rahvalaulu kategoorias. Viimati võitis Eesti Koolinoorte Segakoor Grand Prix’ Barcelonas toimunud rahvusvahelisel koorifestivalil "Europe and its Songs 2007". Koori esimene CD salvestati koori 10. aastapäevaks 2008. aastal.

Koori peadirigent ja kunstiline juht on Taavi Esko ning dirigent Kadri Leppoja. Hääleseadja on Leelo Talvik. Liikumised koorile seab tantsuansambli Lee juhendaja Maido Saar. Kooriga on koostööd teinud veel Raul Talmar, Heli Jürgenson, Tõnno Piigli, Jüri-Ruut Kangur, Peeter Perens ja Eri Klas. Koor on esinenud paljudes Eestimaa paikades, sealhulgas III Eesti Külade Maapäeva üritustel Hiiumaal, Tallinnas, Niguliste kirikus, Tartus, Pauluse kirikus, Jaani kirikus ja Tartu Ülikooli aulas, Põltsamaa kirikus, Pärnus, Elisabeti kirikus jm. Koor on andnud ka 2005 aasta talvel koos Tartu Noortekooriga heategevuskontserdi Tartu Jaani kirikus. Kontserdi annetustest laekunud summa läks Tartu lastekodule Käopesa. Koor esitas 2007. aasta märtsis Eri Klasi dirigeerimisel koos Üle-Eestilise Noorte Sümfooniaorkestriga kontserdisarjas "Klassika koos Klasiga" Gabriel Fauré "Reekviemi".

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Eesti alaline esindus ÜRO juures** (inglise *Permanent Mission of Estonia to the UN*) on Eesti Vabariigi esindus Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures. Esindust juhib Eesti alaline esindaja ÜRO juures ning esindus asub New Yorgis Three Dag Hammarskjöld Plazas. Augustist 2022 on Eesti Vabariigi alaline esindaja ÜRO juures Rein Tammsaar. Esinduses töötavad praegu 10 töötajat: suursaadik, esinduse asejuht, nõunik, esinduse haldaja, sekretär ja 5 komitee spetsialisti.

Eesti sai Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni liikmeks 17. septembril 1991. Eesti esimene alaline esindaja ÜRO juures oli Ernst Jaakson. Eesti alalises esindus ÜRO juures on sõlmitud diplomaatilised suhted Eesti ning Tonga vahel ning esindus mängis suurt rolli Eesti tegevuse juhtimisel ÜRO Julgeolekunõukogus 2020-2021: Eesti juhtimisel korraldati Julgeolekunõukogu reaktsiooni COVID-19 kriisile, Valgevene rahutustele ja Ukraina teemadel.

Vaata ka
--------

* Eesti suursaadik ÜRO juures
* Eesti alaline esindus UNESCO juures
* Eesti alaline esindus Genfis ÜRO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide juures

Viited
------

1. ↑  "Eesti alaline esindus ÜRO juures". *Eesti Välisministeerium*. Vaadatud 06.10.2022.
2. ↑  Andres Einmann (13.03.2015). "Eesti sõlmis diplomaatilised suhted Tongaga". *Postimees*.
3. ↑  Endrik Raun (29.07.2020). "Endrik Raun: Eesti haaras ÜROs kriisiohjad". *Postimees*.
4. ↑  "Kiiev: Donbassi lahingus haavata saanud Ukraina sõdurite elu pole ohus". *ERR*. 19.02.2020.
5. ↑  "Eesti korraldab ÜRO Julgeolekunõukogus istungi Valgevene olukorra teemal". *Eesti alaline esindus ÜRO juures*. 07.10.2021.

Välislingid
-----------

* Eesti alaline esindus ÜRO juures koduleht
**Eesti Koostöö Kogu** (kirjutatud ka *Eesti Koostöökogu*; *Koostöö Kogu*; lühend **EKK** või **KK**) on Tallinnas Eesti Vabariigi Presidendi juures tegutsev institutsioon (sihtasutus), mis toimib koostöövõrgustikuna Eesti pikaajalisest arengust huvitatud valitsusväliste organisatsioonide vahel. Koostöö Kogu korraldab Eesti pikaajalist arengut mõjutavate teemade seiret ning töötab selle põhjal huvigruppe kaasates välja analüüse, ettepanekuid ja poliitikasoovitusi.

Koostöö Kogu on oma tegevuses erakonnapoliitiliselt sõltumatu. Koostöö Kogu mõjukatest arvamusliidritest koosnev nõukogu ja KK töötajad tegeleb järgmiste valdkondadega: rahvatervis, haridus, inimeste elukvaliteet ja tööjõud, rahvusvahelised suhted, riigipidamise korraldu ja avaliku sektori reform ning osalusdemokraatia edendamine (Rahvakogu, rahvaalgatusveeb). Lisaks kureerib Koostöö Kogu alates 2006. aastast inimaregu aruande väljaandmist.

EKK osaliste vahel on kokku lepitud kolmeks aastaks koostatud spetsiaalne harta, mis suunab osaliste tegevust.

EKK rajas 2007. aastal Vabariigi President.

2016 kuulub EKK-sse 77 osalist.

Koostöö Kogu Harta
------------------

Koostöö Kogu tegevus lähtub koostöövõrgustikku kuuluvate organisatsioonide poolt iga kolme aasta järel vastu võetavast strateegiast ehk hartast.

Harta 2018-2020: Demokraatia arendamine digiajastule kohaselt.

2014 sõlmitud harta kolm prioriteetset tegevusvaldkonda on järgmised: uuenev avalik haldus, hool demokraatia tervise eest ja sisuline sotsiaalpartnerlus.

Viited
------

1. 1 2 3 4   (vaadatud 03.08.2016)
2. ↑  SA Eesti Koostöö Kogu. "Harta 2018-2020".

Välislingid
-----------

* SA Eesti Koostöö Kogu koduleht
* Eesti Koostöö Kogu Vabariigi Presidendi kodulehel
Seladonglasuuri kasutamine.  
Keraamiline anum Hiinast Mingi dünastia ajast
**Seladon** ehk **seladonglasuur** (hiina: 青瓷; pinyin: qīngcí; jaapani: 青磁 *seiji*, korea: 청자 *cheongja*) on läbipaistev enamasti õrnroheline või helesinine keraamikaglasuur, mis pärineb Hiinast.

Seladonglasuur sulab temperatuuril 1250–1350 °C.

Seladonglasuuri kasutamine on iseloomulik Songi dünastiast (960–1279) pärit keraamilistel nõudel.

Roheka värvuse saavutamine
--------------------------

Seladonglasuuri värvus saadakse punase raud(III)oksiidi (Fe2O3) lisamisega glasuurile. Põletus toimub redutseerivas keskkonnas.

Raud(III)oksiidi sisaldusest sõltub glasuuri värvitoon. Vähese raud(III)oksiidi koguse puhul on glasuur heleroheline, suure raud(III)oksiidikoguse puhul (üle 2%) pruunikasroheline.

Koostis
-------

Seladonglasuur.  
Korea rahvusmuuseum
Vanimad seladonglasuurid koosnesid valdavalt kolmest põhikomponendist, milleks olid põldpagu (päevakivi), kriit ja savi. Tänapäeval on seladonglasuuride koostist tunduvalt mitmekesisemaks muudetud.

Glasuurile alumiiniumi-, baariumi- ja magneesiumiühendite lisamisega on võimalik saavutada hallikam värvitoon ning glasuuri parem katvus.

Vaata ka
--------

* Glasuur
* Hiina keraamika
* Seladoniroheline
**Petrit Çeku** (sündinud 2. juunil 1985) on Kosovo-Albaania klassikalise muusika kitarrist.

Elulugu
-------

Çeku, kes on sündinud Kosovos Prizrenis, sai kitarrimänguks inspiratsiooni isalt. Ta hakkas kitarri õppima kuueaastaselt. Üheksa-aastaselt läks Çeku Lorenc Antoni muusikakooli, kus õppis Luan Sapunxhiu käe all klassikalist kitarri mängima. Ta lõpetas kooli 17-aastaselt. 

2002. aastal kutsus Xhevdet Sahatxhija Çekut õppima Pavao Markovaci muusikakooli, mis asub Horvaatias Zagrebis. 2008. aastal lõpetas Petrit Zagrebi Muusikaakadeemia, kus ta oli õppinud prestiižika õpetaja Darko Petrinjaki klassis. Aastatel 2009– 2013 õppis ta Manuel Barruecoga Ameerika Ühendriikides Baltimore'is asuvas Peabody konservatooriumis. 

Çeku on esinenud paljudel Euroopas ja Ameerikas toimunud klassikalise muusika kontsertidel ning on olnud orkestri solist. Näiteks on Çeku teinud koostööd Baltimore'i sümfooniaorkestri, Tšehhi kammerfilharmoonikute, Peterburi Riikliku Ermitaaži orkestri ja Zagrebi Filharmoonikutega. Ta esineb regulaarselt ka Zagrebi solistidega ja muusikafestivalidel, nagu Next Generation Festival, Samobor Festival, Panama Guitar Festival, Moscow Guitar Virtuosi ja Priština Remusica Festival. Çeku on kitarritrio Elogio üks asutajaliikmetest.

Çeku töötab loomingulise karjääri kõrvalt Poola kitarriakadeemias õpetajana ning juhendab Young Masters Samobor Festivali backstage'is esinejaid. Çeku mängib Ross Gutmeieri tehtud kitarril.

Võidetud konkursid
------------------

* 2012 Parkening International Guitar Competition, Malibu, California
* 2012 JoAnn Falletta International Guitar Concerto Competition, Buffalo, New York, kategooria ''publiku lemmik''
* 2011 Allentown Symphony Schadt String Competition, Allentown, Pennsylvania
* 2011 Maurizio Biasini International Guitar Competition, Bologna, Itaalia
* 2008 Zagrebi Filharmoonikute auhind kategoorias ''aasta parim noor muusik''
* 2007 Michele Pittaluga International Classical Guitar Competition, Alessandria, Itaalia
* 2006 Printemps de la Guitare, Charleroi, Belgia
* 2005 Ferdo Livadic Competition, Samobor, Horvaatia, kategooria ''parim kontsertesitus''
* 2005 Ivo Vuljevic Best Young Musician of the Year auhind
* 2004 Andres Segovia International Competition for Young Guitarists, Velbert, Saksamaa
* 2004 Emilio Pujol Competition, Sassari provints, Itaalia
* 2003 All Croatia Competition, Dubrovnik, Horvaatia
* 2003 Anna Amalia Guitar Competition, Weimar, Saksamaa

Diskograafia
------------

Çeku esimene CD album ''Guitar Recital: Ceku, Petrit – Bach, J.S. / Rodrigo, J. / Asencio, V. / Regondi, G.'' ilmus 2008. aastal. Albumi väljaandjaks oli plaadifirma Naxos. Petriti ja Valter Dešpalji arranžeeritud Johann Sebastian Bachi tšellosüitide salvestised ilmusid 2016. aastal. Selle kogumikalbumi andis välja Hispaania plaadifirma Eudora.

Viited
------

1. ↑  "Elogio ametlik veebilehekülg". Vaadatud 29.05.2019.

Välislingid
-----------

* Petrit Çeku Facebookis
* Petrit Çeku diskograafia (Allmusic)
183-R Komar klassi raketikaater raketi väljatulistamise ajal
Nõukogude Liidu 205 klassi raketikaater
Saksamaa Gepard klassi raketikaater
**Raketikaater** on väike kiirekäiguline sõjalaev (sõjandusotstarbeline kaater või nn kiirkaater), mille põhirelvastuseks on laev-laev tüüpi raketid.

Kasutusala ja üldiseloomustus
-----------------------------

Raketikaatreid kasutatakse tavaliselt rannikulähedasel merel väikeste gruppidena kaitse- ja julgestusülesannete täitmisel. Tänu oma võrdlemisi madalale siluetile, mis raskendab varast avastamist radaritega või vaatluse teel, suurele tippkiirusele ja tugevale relvastusele, on raketikaater ohtlik vastane igale pealveelaevale. Samas on raketikaatrite valmistamine ja ülalpidamine suurtest rakette kandvatest sõjalaevadest (fregatt, hävitaja) odavam. Raketikaatrite autonoomsus on tagasihoidlik, piirdudes 1–2 nädalaga. Seepärast tagatakse raketikaatrite allüksusi pikematel sõitudel või operatsioonidel toetuslaevalt.

Tehniline kirjeldus
-------------------

Raketikaatri põhirelvastuseks on laev-laev raketid, mida võib olla pardal reeglina 2–8. Lisaks rakettidele on tavaliselt lähienesekaitserelvadeks kahurid või kuulipildujad. Tulejuhtimiseks on raketikaatril radarisüsteem. Raketikaatrid võivad olla võimelised veeskama meremiine või heitma süvaveepomme. Samuti võib neil olla hüdrofon allveelaevade otsimiseks. Raketikaatril on võimsad peamasinad ja 2–4 sõukruvi, mis annavad tippkiiruseks 35–45 sõlme. Ökonoomne käik on samas ~ 15 sõlme ringis. Meeskonna suurus sõltub peamiselt relvastuse arvukusest ja on tavaliselt 25–40.

Ajalugu
-------

Raketikaatrite eelkäijaiks võib lugeda torpeedokaatreid, mis võeti laialt kasutusele juba 1. maailmasõja ajal. 

Torpeedorelvastuse tähtsuse vähenemisega ja koos rakettrelvastuse arenguga tõusis külma sõja ajal päevakorda raketikaatrite arendamine. Esimene seeriatootmisse läinud raketikaater oli 1959. aastal Nõukogude Liidus torpeedokaatri baasil valmistatud 183-R Komar klassi raketikaater. See oli ka esimene lahingus osalenud ja raketiga vastase laeva uputanud raketikaater. 

Tänapäeval on raketikaatrid paljude riikide relvastuses. Oluliseks on peetud nende õhukaitse- ja muu enesekaitsevõime tõstmist. Investeeritud on laevakerede radarinähtamatutesse tehnoloogiatesse, mis teevad uued kaatrid väga kalliks, kuid mitte kallimaks, kui samu tehnoloogiaid kasutades ehitatud suured sõjalaevad. 

Valmistatud on ka kaatreid, millel on korraga nii torpeedo- kui raketivõime, kuid neid loetakse pigem raketikaatriteks.

Vaata ka
--------

* Torpeedokaater
* Patrullkaater
* Korvett

| * v
* r
Tänapäevased sõjalaevade liigid |
| --- |
| Lahinguotstarbelised avamerelaevad | 
Lennukikandja - Ristleja - Hävitaja - Fregatt |  |
| Lahinguotstarbelised rannikulaevad | 
Korvett - Raketikaater - Lahingukaater |
| Allveelaevad | 
Raketiallveelaev - Ründeallveelaev |
| Lahingutoetuslaevad | 
Dessantlaev - Miinijahtija - Miinitraaler - Miiniveeskaja - Kaugjuhitavate miinilaevade juhtlaev - Luurelaev - Staabilaev |
| Veeala valve ja julgeoleku laevad | 
Valvelaev - Valvekaater |
| Abilaevad | 
Toetuslaev - Remondilaev - Hospidallaev - Transpordilaev - Päästelaev - Tuukrilaev - Puksiir - Õppelaev |
Jaapani sõdur raketiheitjaga Tüüp 91 Kai MANPAD
**Raketiheitja** on laskeseade, mis lennutab välja edasiliikumiseks jõuallikana reaktiivmootorit (rakettmootorit) kasutavaid rakette või reaktiivmürske. 

Raketiheitjad on osa raketisüsteemidest, tänapäevaste raketisüsteemide kaliiber on enamasti vahemikus 68-122 mm. Tavaliselt paigutatakse raketisüsteemid kassettidesse (raketikassetid), suuremaid rakette lastakse ka üksikult. Raketikonteineritesse on võimalik paigutada ka eri tüüpi rakette.

Raketid võivad olla juhitavad, isesihituvad või juhitamatud, need võivad olla maa-õhk, õhk-maa, maa-maa või õhk-õhk tüüpi raketid.

Mittejuhitavad raketisüsteemid on alamõjutusega relvasüsteemid ning raketi lennutrajektoor sõltub laskeseadme suunast lasu hetkel ning mittejuhitav rakett ei ole lennu ajal enam korrigeeritav. Mittejuhitavatel raketisüsteemidel on lai valik eri tüüpi lõhkepäid: soomustläbivad, kildfugassid, valgustus- ja suitsulaengutega, ka REL-segajatega jt. Mittejuhitav rakett on suure tulejõuga ja odav, kuid puudusteks on mitte väga suur tabamistäpsus ja lühike ebaefektiivne laskekaugus. Näiteks Hydra 70, 80 mm rakett S-8, 122 mm S-13.

Juhitavad raketisüsteemid jagunevad juhitavuse järgi: Infrapunakiirgusele isesihituvateks, radarikiirgusele isesihituvateks, kaabeljuhitavateks, TV-juhitavateks, laserjuhitavateks, radarjuhitavateks juhitavateks rakettideks. Otstarbe järgi jagunevad juhitavad raketisüsteemid: õhk-õhk tüüpi, õhk-maa tüüpi, maa-õhk tüüpi, tankitõrje-, laevade-, radarivastasteks raketisüsteemideks, tiibrakettideks. 

Sageli mõeldakse raketiheitja all neid kaasaskantavaid raketilaskeseadeldisi, mille kasutamisega tuleb toime üksainus inimene.

Raketiheitjaid kasutatakse tavaliselt peamiselt vaenlase soomustehnika ja lennuväe hävitamiseks.

Galerii
-------

* 9K38 Igla-S  laskeseadeldised koos raketiga9K38 Igla-S laskeseadeldised koos raketiga
* Ameerika Ühendriikide sõjaväe mitmelasuline raketiheitjaAmeerika Ühendriikide sõjaväe mitmelasuline raketiheitja
* Raketiheitja MATADORRaketiheitja MATADOR
* Kahe raketigondliga (mahutavad 32 mittejuhitavat raketti kumbki) ründelennuk Suhhoi Su-20Kahe raketigondliga (mahutavad 32 mittejuhitavat raketti kumbki) ründelennuk Suhhoi Su-20

Raketiheitjaid
--------------



---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

#
-

* 56-G-660 RPG-2
* 6G12 RPG-18 Muha
* 6G18 RPG-22 Neto
* 6G20 RPG-29 Vampir
* 6G30 RPG-32 Barkas
* 6G9 RPG-16 Udar/Grom
* 7P27 RPG-26 Aglen
* 7P30 RPG-27 Tavolga
* 7P46 RMG Zanos
* 7P53 RPG-30 Krjuk

A
-

* AT-4
* Alcotán-100
* APILAS
* Armbrust

B
-

* B-8V20 80 mm

F
-

* FHJ84
* FT5

L
-

* LAW-80
* LRAC

M
-

* M141
* M20 Super Bazooka
* M202 Flash
* M72 LAW
* M9 Bazooka (M1, M1A1, M9, M9A1)
* Matador
* Miniman

N
-

* NLAW

R
-

* RBR M80 Zolja
* RBR M90 Stršljen
* RPG-75
* RŠG-1 Tavolga-1
* RŠG-2

S
-

* SARPAC

Vaata ka
--------

* Mitmelasuline raketiheitja: Ameerika Ühendriigid - M142 HIMARS, M270 MLRS; Ukraina - Burevi; Venemaa - BM-21 Grad, BM-27 Uragan,BM-30 Smertš, 9A52-4 Tornado, TOS-1 Buratino
* granaadiheitja

Viited
------
**Ari Þorgilsson** (vanaislandi Ari inn fróði Þorgilsson) ka **Ari Thorgilsson** (1067 või 1068 – 9. november 1148) oli Islandi ajaloolane ja preester (**Ari Õpetatu**, **Ari Kirjatark**, vms).

Ari elust on teada väga vähe. Tema isa Þorgils suri, kui Ari oli laps, ja Ari kasvas üles Haukadalris, kus tema õpetajaks oli piiskop Ísleifri poeg Teitr. Ari sai väga hea hariduse, muuhulgas õppis ta ladina keelt, teoloogiat ja ajalugu. Ta jäi Haukadalri 21-aastaseks saamiseni. Arvatavasti kolis ta seejärel tagasi Snæfellsnesi Lääne-Islandil, kus oli elanud tema isa. Ari oli pühitsetud preestriks. Ta oli abielus ja tal oli poeg, kellest sai samuti preester. Ari poja lapselaps oli abielus Snorri Sturlusoni vennaga. Ari suri 1148. aastal 80 või 81 aasta vanuses.

Ari on kirjutanud ühe olulisema Islandi varasemat ajalugu kirjeldava teose, Íslendingabók ("Islandlaste raamat"). Allikad räägivad alati "Ari raamatutest", nii et arvatavasti ei olnud "Islandlaste raamat" tema ainus teos. Võimalik, et Ari osales ka Islandi koloniseerimist kirjeldava "Maa asustamise raamatu" (Landnámabók) koostamisel. Ari oli esimene Islandi ajaloolane, kes kirjutas islandi, mitte ladina keeles.

Arile viidatakse Islandi ajalooteostes kui suurele autoriteedile ja tema andmeid peetakse siiamaani küllaltki usaldusväärseteks. Ta viitas oma allikatele ja suhtus materjali kriitiliselt. 

Ari oli juba oma eluajal väga lugupeetud mees. Tema sõprade hulka kuulusid oma aja kõige haritumad islandlased, sealhulgas ametis olevad piiskopid ja ajaloolane Sæmundr Õpetatu.

Välislingid
-----------

* Finnur Jónsson: Ares Liv og forfattervirksomhed
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | USA |
|  |
| Hõbe | 1988 | Pool-raskekaal |

**Roy Levesta Jones** (sündinud 16. jaanuaril 1969 Pensacolas Escambia maakonnas Floridas) on USA ja Venemaa poksija, laulja, näitleja, poksi-, filmi- ja muusikategelane ning poksikommentaator.

Jones sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Si-Hun Parkile (Lõuna-Korea) kohtunike väga vaieldava otsusega 3:2. 
Hiljem on mitmed asjaosalised tunnistanud, et see otsus oli viga ning lõunakorealased mõjutasid asjaosalisi tegema sellist otsust, kuid ROK pole seni seda otsust veel muutnud. Ometi sai Jones nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.

Jones on poksinud alates maist 1989 elukutselisena. Ta on 12. detsembri 2015 seisuga osalenud kokku 71 kohtumisel ning on võitnud neist 62 (neist 45 nokaudiga) ja kaotanud 9 (neist 5 nokaudiga). Ta on olnud elukutseliste mitme kaalukategooria ja poksiorganisatsiooni maailmameister.

Vene presidendi ukaas Roy Jonesile Vene kodakondsuse andmise kohta

Vene kodakondsus
----------------

Jones külastas augustis 2015 Krimmi, kohtus Sevastopolis Venemaa presidendi Vladimir Putiniga ning palus abi Vene kodakondsuse saamisel. 12. septembril 2015 ta saigi Vene kodakondsuse.

Viited
------

1. ↑  24. suveolümpiamängude poksivõistlus. Seoul 1988. Tulemused inglise keeles
2. ↑  [*Путин пообщался с американским боксером Роем Джонсом*. - 19. augusti 2015 spordiuudised Interfax.ru kodulehel. Vene keeles]

Välislingid
-----------

* Roy Jones saidil BoxRec
* Roy Jones lehel *Internet Movie Database*. Inglise keeles
**Suomen kuningaskunta  
Konungariket Finland  
 Soome Kuningriik**| 

|  |  |
| --- | --- |
| Soome lipp**Soome lipp** | Soome vapp**Soome vapp** |

 |
| Riigikeeled | soome ja rootsi |
| Pealinn | Helsingi |
| Kuningas | Kaarle Fredrik |
| Riigihoidja | Pehr Evind Svinhufvud, Carl Gustaf Emil Mannerheim |
| Iseseisvus | 9. oktoober 1918 |
| Rahaühik | Soome mark |
| Riigihümn | Maamme (Vårt land) |

Soome kuningale mõeldud kroon. Kasutamata, hoiul Kemi vääriskivigaleriis.
**Soome Kuningriik** (soome *Suomen kuningaskunta*, rootsi *Konungariket Finland*) oli riik Põhja-Euroopas Rootsi ja Nõukogude Venemaa vahel 9. oktoobrist 14. detsembrini 1918. Piirnes idas Nõukogude Venemaaga, läänes Rootsi (586 km piiri) ja põhjas Norraga.

Soome parlament valis 8. oktoobril 1918 kuningaks Hessen-Kasseli maakrahvi Friedrich Wilhelmi poja Friedrich Karli, kes oli abielus Saksa keiser Wilhelm II õe Margarethega. Valimisdokumentides nimetatakse teda soomepäraselt Fredrik Kaarleks. Ajalehtedes ja kirjanduses on kuningat nimetatud ka Väinö I-ks, kuid see on pärit Olli pseudonüümi all esinenud Väinö Nuorteva följetonist kaasaegses ajalehes. 

Kuninga valimise korraldas parlament Soome suurvürstiriigi valitsemise aluseks olnud Rootsi 1772. aasta põhiseaduse paragrahvi 38 järgi, mille kohaselt peab riigipäev pärast valitsejasoo väljasuremist uue kuninga valima. Siiski polnud 1772. aasta põhiseaduse kehtivuse kohta 1918. aasta sügisel Soomes üksmeelt: 1917. aastal – enne kodusõda – kuulutati Soome iseseisvaks vabariigina, monarhistlikud vaated said Soome poliitikute hulgas populaarseks pärast kodusõda. Vabariiklased, nende hulgas kõik sotsiaaldemokraadid, boikoteerisid kuninga valimist.

Kui Saksamaa oli Esimeses maailmasõjas lüüa saanud, loobus Friedrich Karl 16. detsembril 1918 kuninga tiitlist ja pretensioonidest troonile. Soome ainus valitud kuningas jäi kroonimata ega jõudnud Soome pinnale.

Soome kuningriik ei jäänud kuigi kauaks kestma, kuna see oli seotud riigi Saksa-meelse välispoliitikaga. Saksa suuna lõpu üks märk Soome poliitikas oli kindral Carl Gustaf Emil Mannerheimi valimine riigihoidjaks 12. detsembril 1918, kui eduskund riigihoidja Pehr Evind Svinhufvudi tagasiastumispalve rahuldas.

Riigihoidja Mannerheim kinnitas 17. juulil 1919 Soome uue, vabariikliku põhiseaduse, mille eduskund oli võtnud vastu 21. juunil 1919.

Vaata ka
--------

* Soome Demokraatlik Vabariik
* Soome Vabariik
Soome Rahvusteater
Soome Rahvusteater aastal 1920
**Soome Rahvusteater** (soome keeles *Suomen Kansallisteatteri*) on teater Helsingis, Soome vanim soomekeelne kutseline teater.

Teater asub Helsingi kesklinnas Rautatientori kõrval aadressil Läntinen Teatterikuja 1.

Soome Rahvusteatrile pandi algus 1872. aastal Poris, 1875. aastast asub teater Helsingis. Algul ehk aastail 1872–1902 kandis teater nime **Suomalainen teatteri**.

Teatri praegune hoone valmis 1902. aastal Onni Tarjanne projekti järgi. 1939. aastast on teatri ees Aleksis Kivi mälestussammas (skulptor Wäinö Aaltonen).

Teatril on neli saali: suur saal (885 kohta), väike saal (avatud 1954, 309 kohta), Willensauna (avatud 1976, 152 kohta) ja Omapohja (avatud 1987, 78 kohta). Omapohjas ei ole kohad nummerdatud.

Teatris mänginud oluliste Soome näitlejate seas on Ida Aalberg, Arthur ja Selma Lundahl, Jalmari ja Joel Rinne, Uuno Laakso, Ella Eronen, Tarmo Manni, Tauno Palo, Pentti Siimes ja Esko Salminen.

Teatrijuhid
-----------

* Kaarlo Bergbom 1872–1906 ja Emilie Bergbom 1872–1917
* Jalmari Hahl 1905–1907
* Adolf Lindfors 1907–1914
* Jalmari Lahdensuo 1914–1917
* Eino Kalima 1917–1950
* Arvi Kivimaa 1950–1974
* Kai Savola 1974–1991
* Maria-Liisa Nevala 1992–2010
* Mika Myllyaho 2010–

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti entsüklopeedia 8. köide

Välislingid
-----------

* Soome Rahvusteatri koduleht soome ja inglise keeles
***Fédération Sportive Féminine Internationale*** ('Rahvusvaheline Naiste Spordi Föderatsioon'; lühend **FSFI**) oli aastatel 1921–1936 naiste spordi juhtiv rahvusvaheline organisatsioon. 

Selle asutasid 31. oktoobril 1922 Suurbritannia, Prantsusmaa, Itaalia, Tšehhoslovakkia ja USA esindajad. Organisatsiooni eesmärk oli eeskätt naiste kergejõustiku tunnustamine. 

Organisatsiooni tegevuse tähtsamad tulemused olid naiste maailmamängude korraldamine ning naiste kergejõustiku maailmarekordite registreerimine. 

FSFI president oli Alice Milliat Prantsusmaalt. 

FSFI survel lubati naistel osaleda 1928. aasta suveolümpiamängude kergejõustikuvõistlustel, kuid FSFI nõudmine korraldada naiste võistlused kümnel võistlusalal jäi täitmata. Sellepärast korraldas FSFI olümpiamängudega konkureerivad maailmamängud ka 1930 ja 1934. 

Aastal 1936 saadeti FSFI ROK-i survel laiali. 

FSFI tegevuses osales 30 maad:

* 1921. aastast Prantsusmaa, Suurbritannia, Itaalia, Tšehhoslovakkia, USA
* 1922. aastast Šveits
* 1924. aastast Belgia, Jugoslaavia, Kanada, Leedu
* 1925. aastast Läti, Rootsi
* 1926. aastast Saksamaa, Jaapan, Luksemburg, Austria, Poola
* 1928. aastast Argentina, Eesti, Kreeka, Holland, Rumeenia, Lõuna-Aafrika Vabariik
* 1930. aastast Austraalia, Uus-Meremaa, Palestiina, Poola, Ungari
* 1936. aastast Iirimaa, Norra, Rodeesia
**Soome Rahva Demokraatlik Liit** (soome keeles: **Suomen Kansan Demokraattinen Liitto**, lühend **SKDL**, rootsi keeles: **Demokratiska Förbundet för Finlands Folk**, tegutses 1944–1990) oli vasakpoolne katusorganisatsioon, mis osales mitmes valitsuskabinetis ja oli kaks korda (1946–1948 ja 1958–1962) Eduskunna suurim fraktsioon.

SKDL asutati Jätkusõja järel kommunistlike, sotsialistide ja muude vasakpoolsete jõudude liiduna, kuid Soome Kommunistliku Partei (SKP) liikmetel oli SKDLis alati juhtiv positsioon. Alguses tugevat positsiooni omanud vasaksotsialistid jäid SKDLis peagi väikeseks vähemuseks, kuigi näiteks liidu esimehed olid sotsialistid. Liidu esialgne eesmärk oli ühendada kõik kommunistlikud, sotsialistlikud ja liberaalkodanlikud jõud kommunistliku partei juhtimise alla.

SKDL osales Paasikivi II valitsuses, Paasikivi III valitsuses, Pekkala valitsuses, Paasio I valitsuses, Koivisto I valitsuses, Karjalaineni II valitsuses, Miettuneni II valitsuses, Sorsa II valitsuses, Koivisto II valitsuses ja Sorsa III valitsuses, ehk siis oli valitsuse liige 1944–1948, 1966–1970, 1970–1971, 1975–1976 ja 1977–1982.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. oktoober 2013. Vaadatud 15. augustil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Kalevi Haikara: Isänmaan vasen laita (Otava 1975), s. 22–23, 260–261.
T2-horisont
**Turbahorisont** ehk **T-horisont** ehk **At-horisont** on orgaaniline mullahorisont, mis on tekkinud maapinnal alaliselt liigniisketes tingimustes turvast moodustavate taimede jäänustest. Vesi ja happeline keskkond pidurdavad selle lagunemist.

**T-horisont** on tüsedusega üle 10 cm ja sisaldab üle 50% orgaanilist ainet. Sõltuvalt lagunemisastmest jaguneb:

* T1 – halvasti lagunenud turbaga horisont;
* T2 – keskmiselt lagunenud turbaga horisont;
* T3 – hästi lagunenud turbaga horisont.

**At-horisont** on toorhuumuslik horisont, milles liigniiskites tingimustes tekkinud orgaaniline aine ei ole mineraalosaga liitunud. Tavaliselt sisaldab 7…35% orgaanilist ainet.

Turbahorisondiga muldade profiili alumine osa on tavaliselt tugevasti gleistunud.

Turbahorisont on iseloomulik turvasmuldadele, turvastunud muldadele, soomuldadele ja soostunud muldadele.

Viited
------

1. 1 2 3  "Indrek Tamm. Mullateadus. Kolmas loeng" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 21. oktoober 2013. Vaadatud 30. detsembril 2015.