recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kesäranta villa Meilahtis, 2013.
**Kesäranta** on Soome peaministri residents Helsingis Meilahtis. Kesäranta oli algselt arhitekt Frans Ludvig Caloniuse (1833–1903) suvevilla. Hoone valmis 1873 ning sai nimeks **Villa Bjälbo**. Hiljem sai see nimeks Kesäranta.

Ajalugu
-------

Arhitekt Frans Ludvig Calonius projekteeris ja ehitas oma suvevilla valmis 1873. aastal. See asetses väljaspool Helsingi linna piire Meilahtis, kuhu paljud jõukad helsinglased ehitasid oma suvekodud 19. sajandi lõpul. 1887. aastal läks Kesäranta Soome Panga laekuri Carl Robert Ignatiuse (1846–1904) omandusse. Uus omanik laskis teha põhjalikud ümberehitustööd ehitusmeister Elia Heikeli juhatusel ning nii lisati hoonele 20 meetri kõrgune torn ja veranda merepoolsel küljel. 
1904. aastal ostis valitsus maja Ignatiuselt ära ja see kohandati Soome kindralkuberneri ametikorteriks. Selle esimeseks elanikuks oli Nikolai Bobrikov, kes sai villas elada üsna lühikest aega, sest ta mõrvati juba samal suvel. Seejärel elasid majas N. Bobrikovi ametijärglased Ivan Obolenski, Nikolai Gerhard, Vladimir von Boeckmann ja Franz Albert Seyn. Pärast Soome kodusõda elas hoones Saksa Läänemere-divisjoni komandör Rüdiger von der Goltz ja hiljem riigihoidja Carl Gustaf Emil Mannerheim. 

Soome iseseisvumise järel on Kesäranta toiminud Soome peaministri ametikorterina ning nn valitsuse õhtukoolina. Viimane nimetus pärineb 1930. aastate lõpust, mil peaminister A. K. Cajander hakkas kutsuma ministreid oma residentsi, arutamaks järgmisel päeval Riiginõukogu plenaaristungitel käsitlemisele tulevaid küsimusi.

Kesäranta residentsis on elanud peaministrid Jyrki Katainen, Mari Kiviniemi, Paavo Lipponen, Esko Aho, Urho Kekkonen, Sanna Marin.

Arhitektuur
-----------

Algupärane F. L. Caloniuse projekteeritud suvevilla moodustab Kesäranta hoone põhiosa. C. R. Ignatius uuendas seda 19. sajandil ehitusmeistri E. Heikeli plaanide kohaselt, lisades hoonele 20 meetri kõrguse torni ja veranda merepoolsele küljele. Kui valitsus maja ära ostis, tehti arhitekt Johan Jacob Ahrenbergi projekti kohaselt juurdeehitis, kuhu sisustati köök; valmis ka merepoolne klaasveranda. 
1950. aastatel saneeris valitsus Kesäranta uutele ajanõuetele vastavaks. Ehitustööde käigus lammutati halvas seisukorras torn ning vana mööbel vahetati kaasaegse vastu välja. Aastatel 1981–1983 tehtud renoveerimistööde käigus püüti hoonele anda endisaegne väljanägemine. Vanu fotosid abiks võttes ehitati torn uuesti üles ning maja sisustati taas kindralkuberneriaegse mööbliga. Viimati leidsid suuremad remondi- ja renoveerimistööd aset aastatel 2003–2004.

Residentsi juurde kuuluvad 1950. aastatel ehitatud rannasaun ning majandushoone, vahimaja, lehtla, sadamakai ja tenniseväljak.

Praegu on Kesäranta Riiginõukogu otsuse kohaselt kultuuriajaloolise tähtsusega hoone.

Viited
------

1. ↑
2. ↑   Kesäranta odottaa tyhjillään. Ilta Sanomat, 21.9.2014
3. ↑   Kiviniemi muuttaa perheineen Kesärantaan. Keskisuomalainen, 21.9.2014
4. ↑   Pääministerin virka-asunnon korjaustyöt valmistuivat. Valtioneuvosto Tiedotteet, 21.9.2014
5. ↑

Välislingid
-----------

* Kesäranta residents
Võru kool ja võru on pask

Hoone ajalugu
-------------

1784. aastal ostis riik parun Carl Ludwig von Mengdenilt Võru mõisa ning härrastemaja anti magistraadi ja kohtu käsutusse. 1792. aastal asutati härrastemajas saksakeelne linna segaalgkool. Pärast asehalduskorra likvideerimist 1797. aastal jäid härrastemajja kohtus, kool ja koolmeistri korter. 15. septembril 1804 avati aadressil Turu tänav 1 Võru 3-klassiline saksakeelne kreiskool.

Aasta hiljem läbis härrastemaja kapitaalremondi, maakonnakohus kolis uude asukohta ja maja jäi tervenisti kreiskooli kasutada. 1887. aastal muudeti kreiskool linnakooliks. 1913. aastal muudeti linnakool Aleksander I nimeliseks kõrgemaks poisslaste algkooliks, kus oli 4 klassi. Aastatel 1915–1917 tegutses kõrgema algkooliga samas majas sõja eest Võrru toodud Riia Aleksandri Gümnaasium. 1917. aasta sügisel olid nii kõrgem algkool kui ka Aleksandri gümnaasium Oktoobrirevolutsiooni tõttu sunnitud Võrust evakueeruma.

1920. aastal toodi Turu tänava majja linna II segaalgkool ja tegevust alustas ka Väimela põllutöökool. 1921. aasta jaanuaris alustas tegevust Võru Õpetajate Seminar, mille pidulik avaaktus peeti sama aasta 13. märtsil. Kuni 1922. aasta sügiseni töötaski Turu tänava majas korraga koos kolm kooli. 1922. aastal moodustati linna algkoolide õpilastest seminari harjutuskool, mis tegutses esialgu seminari majas. 1924. aastal alustas kool 6-klassilise algkoolina. 1. augustil 1930 suleti õpetajate seminar ja majja toodi üle Võru linna I algkool ehk Petersoni kool. Hiljem sai kool nimeks Võru I Põhikool. Harjutuskooli maja sai enda kasutusse Võru Tööstuskool. Sõjasündmustes maja põles.

1944. aastal taastati hoone veidi muudetud kujul. 1962–1965 rajati keskküte ja juurdeehitis. Võru I Põhikool kolis 2013/2014. õppeaasta lõpus hoonest välja ja juunis 2014 alustati ehitustöid riigigümnaasiumi rajamiseks. 31. augustil 2015 alustas ümberehitatud mõisa peahoones ja uues juurdeehitises tööd Võru Gümnaasium.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Võru mõisa härrastemaja. Võru Gümnaasiumi veebisait.

Välislingid
-----------

* Võru kreiskooli hoone kultuurimälestiste riiklikus registris
**Piibe Tammemäe** (sündinud 17. jaanuaril 1990) on eesti orienteeruja, õpetaja ja treener.

Õppis Hagudi Põhikoolis. 2008. aastal lõpetas Tallinna Nõmme Gümnaasiumi. 2012. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi eriala.

Aastatel 2012–2019 töötas ta Kajamaa Põhikoolis kehalise kasvatuse õpetajana.

2019.aasta sügisest töötab Audentese erakoolis ja tegutseb orienteerumistreenerina Audentese Spordiklubis.

2007. aastal tuli ta OK Orvand/NewBalance võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.

2008. ja 2009. aastal osales ta orienteerumisjooksu juunioride maailmameistrivõistlustel.

Aastatel 2009–2018 on ta Eesti meistrivõistlustelt orienteerumises erinevatel orienteerumisaladel võitnud 1 kulla (2009. aastal suusaorienteerumise sprindis), 6 hõbedat ja 13 pronksi.

2017. aasta rogaini maailmameistrivõistlustel Lätis Razna rahvuspargis sai ta koos Eleri Hirvega naiskondade arvestuses 4. koha. 2018. aasta rogaini Euroopa meistrivõistlustel Ukrainas Karpaatide mäestikus tuli ta naiskondade arvestuses koos Eleri Hirvega Euroopa meistriks. 2019. aasta rogaini MM-il Hispaanias Püreneede mäestikus võitis ta koos Eleri Hirvega naiskondade arvestuses hõbeda. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel 2020 Lätis Tukumsi lähedal ja 2021 Eestis Otepääl võitis ta naiskondade arvestuses kulla koos Hannula-Katrin Pandisega. Rogaini MM-idel 2022. aastal Tšehhis Paprsekis ja 2023. aastal USA-s Sierra Nevada mäestikus võitis ta koos Reeda Tuula-Fjodoroviga naiskondade arvestuses hõbeda.

2015. ja 2016. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel aerutamises meremaratoni distantsil kahesüstal koos Mariann Sulega naiskondade arvestuses hõbeda.

Tunnustus
---------

* 2009 Juuru valla spordipreemia

Isiklikku
---------

Tema vennad Timmo ja Lauri Tammemäe on samuti orienteerujad.

Viited
------

1. ↑  "Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuli 2018. Vaadatud 29. augustil 2018.
2. ↑  "Tartu Ülikooli lõpetanute nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 29. augustil 2018.
3. ↑  Jonatan Karjus. Õpetaja Piibe Tammemäe elab orienteerumisele. Õpetajate Leht, 23.02.2018
4. ↑  Eesti spordiregister
5. ↑  World of O. Athlete profile: Piibe Tammemäe
6. ↑  Piibe Tammemäe sporditulemused
7. ↑  Tunnustamine endises Juuru vallas
Vaade pargile Vaikse ja Kodu tänava ristilt. Pildil paistab pargi edelanurgas laste mänguväljak.  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 13. august 2011
**Kodu park** on park Tallinnas Kesklinna linnaosas Magasini, Vaikse, Kodu ja Tare tänava vahelisel alal Veerenni asumis. Selle suurus on ca 1 hektar. 

Kodu park (mis on kandnud ka Vaikse pargi nime) rajati 1930ndate aastate algul endisele heinamaale arvatavasti linnaaednik Hans Lepa algatusel. Park asetub ühte kaunimasse ja tervliklikumasse aedlinna Tallinnas. Kodu parki hakati endisele heinamaale rajama arvatavasti 1932. a linnaaedniku Hans Lepa algatusel. Regulaarse planeeringuga park asub 1920.−1930. aastatel väike­elamutega hoonestatud linnaosas, mis on üks kaunimaid ja terviklikumaid aedlinnu Tallinnas.

Pargi põhiplaan on ristkülikukujuline ning seda läbivad diagonaalsed jalutusteed. Teede ristumiskohas pargi keskel asub hekiga ümbritsetud väljak koos puhkepinkidega. Peamised puuliigid on jalakas, pärn ja vaher. Leidub ka hariliku pöögi punaseleheline kultivar - Purpurea.

Pargis ei ole kunagi olnud suuremahulisi rajatisi, küll aga asub pargis laste mänguväljak ning Ernst Kirs'i pargiskulptuur "Ema lapsega" (1965).

Viited
------

1. ↑  "Kodu park | Tallinn". *www.tallinn.ee*. Vaadatud 6. jaanuaril 2024.
2. ↑  "Ema lapsega | Tallinna linnaruumikunsti kaart". *kunstikaart.tallinn.ee*. Vaadatud 6. jaanuaril 2024.
Põlismets Valgesoos. Valgesoo maastikukaitseala
 Oandu loodusmets Lahemaa rahvuspargis
Alutaguse põlismets
**Püsimetsandus** on püsimetsa metsa valikraietega majandamise viis, kus:

1. kasvatatakse kasvukohale omaseid puuliike;
2. metsamaad üldjuhul ei kuivendata ega kasutata muid intensiivseid võtteid (nt väetamist või lausalist kündi);
3. hoitakse järjepidevalt kõrgmetsa ning raiumata jäetakse säilikpuud.

Saksa keeles on see mõiste *Dauerwald*, inglise keeles *continuous cover forest*. Tasub tähele panna, et nende võõrkeelsete terminite täpne definitsioon võib allikati siiski mõnevõrra varieeruda. 

Metsa saab edukalt majandada ka lageraiet tegemata. Kui majandada looduslähedaselt, kasvukohale omaste puuliikidega ning raiudes üksikuid puid või puudegruppe, on tegu püsimetsandusega. Püsimets sarnaneb mõneti põlismetsaga: puud on eri vanusega, leidub varjulisemaid ja päikselisemaid laike, mitmesuguseid puuliike ja säilikpuid. Metsa looduslikkust ei riku suured kuivenduskraavid ega väljaveoteed.

Valikraiega saab metsast võtta just täpselt sellist puitu, nagu parajasti tarvis on. Puidust korraga saadav tulu on küll väiksem kui lageraie puhul, ent see tulu pole ühekordne, vaid pidev. Lisaks on puidutulu ainult üks metsa hüvedest. Säherduse valikulise raie tegemine nõuab aga spetsiifilisemaid teadmisi kui kõigi puude raie.

Vaata ka
--------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * loodusmets
* mahemetsandus
* metsahool
* Metsahoolekogu
* Eesti säästva metsanduse standard
* loodusdirektiiv
 | * metsateadus
* maamajandus
* mahepõllumajandus
* elurikkus
* maa taluvuspiirid
* keskkonnamajandus
 | * tasakaalumajandus
* jätkusuutliku ühiskonna indeks
* säästva majandusliku heaolu indeks
* ökoloogiline ökonoomika
* keskkonnapoliitika
 |

Viited
------

1. ↑  Liina Remm, Liis Kuresoo, Mihkel Rünkla (2020). *Teejuht püsimetsandusse*. Tartu: Eestimaa Looduse Fond. Lk 11.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)

Kirjandus
---------

* Remm, Liina, Kuresoo, Liis ja Rünkla, Mihkel 2020. *Teejuht püsimetsandusse*. Eestimaa Looduse Fond.

Välislingid
-----------

* Püsimetsandus Eestimaa Looduse Fond
* "Teejuht püsimetsandusse". Võrguteavik. 2020 Eestimaa Looduse Fond
* Videoloengud "Kestlik metsa majandamine", "Kuidas majandada püsimetsa" jt Eestimaa Looduse Fond
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib õpetajast; advokaadi kohta vaata artiklit August Mölder (advokaat)* |

---

**August Mölder** (kuni 1935. aastani **August Möller**; 8. aprill 1887 Jõhvi, Virumaa – 13. märts 1971) oli eesti pedagoog ja koolijuht. 

Hariduse sai ta Rakvere linnakoolis ja Narva meesgümnaasiumis, kus lõpetas algkooliõpetaja kutsetunnistusega ka pedagoogilised kursused. 1919/1920. õppeaastal tegi ta läbi Tartu Ülikooli korraldatud keskkooli emakeeleõpetajate ettevalmistuskursused ja 1921. aastal sealsamas pedagoogilis-metoodilised kursused.

Töökäik
-------

* 1. september 1905 – 9. oktoober 1907 Mäetaguse 2-klassilise algkooli õpetaja;
* 10. oktoober 1907 – 9. oktoober 1917 Voka valla Toila 2-klassilise algkooli õpetaja ja juhataja;
* 10. oktoober 1917 – 31. august 1919 Jõhvi kõrgema algkooli juhataja;
* 1. september 1919 – 31. juuli 1922 Jõhvi reaalgümnaasiumi eesti keele õpetaja ja juhataja ajutine kohusetäitja;
* 1. august 1922 – 31. juuli 1925 töötas Tallinna Linna 28. algkooli õpetajana;
* 1. august 1925 – 31. juuli 1935 Tallinna 21. algkooli emakeeleõpetaja;
* 1. august 1935 – 31. august 1940 Tallinna 27.(20.) algkooli juhataja;
* 1. septembril 1940 viidi ta üle Tallinna Linna 26. Algkooli (Kevade 4) juhataja ajutiseks kohusetäitjaks.

Pärast Eesti okupeerimist Saksa vägede poolt toodi ta uuesti Tallinna 20. Algkooli juhatajaks (1. oktoober 1941 – 24. oktoober 1948). Lõplikult kõrvaldati ta koolist 1948. aasta sügisel. Umbes aasta juhtis ta veel puruks pommitatud koolimaja taastamist, pärast seda töötas kõrge eani Tallinna Pedagoogilises Instituudis tunniplaani koostajana ning praktilise eesti keele õpetajana.

Kõrvuti tööga algkoolides õpetas Mölder pidevalt kohakaaslasena gümnaasiumides eesti keelt (J. Kirsipuu Era Ühisgümnaasiumis 1922–1925, Tallinna Juudi Eraühisgümnaasiumis 1925–1938, Tallinna Juudi Erareaalkoolis 1935–1940). 

Korduvalt esines ta vabariiklikel õpetajate nõupidamistel (õpetajate ametialasest tööst rääkis ta 9. õpetajate kongressil 1929. aastal, ortograafiast 4. eesti keele Õpetajate kongressil 1931. aastal jne).

Isiklikku
---------

Tema isa oli Juhan Mölder.

August Mölder oli mitu korda abielus. Ta on maetud Pärnamäe kalmistule 17. märtsil 1971.

Välislingid
-----------

* Lembit Andresen "Õpetaja ja tema aeg" (PDF), *Haridus*, 11–12, 2006, lk 16

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Otto Reinock** | **Tallinna 27. Algkooli direktor**1935–1936 | Järgnev**kool vahetas nime** |
| Eelnev**puudub** | **Tallinna 20. Algkooli direktor**1936–1940 | Järgnev**Eduard Kull** |
| Eelnev**Eduard Kull** | **Tallinna 20. Algkooli direktor**1941–1945 | Järgnev**kool vahetas nime** |
| Eelnev**puudub** | **Tallinna 20. Keskkooli direktor**1945–1948 | Järgnev**Johannes Batša** |
**Pihali** (ka Pühali; 1241 *Pyol*, 1725 *Pühala*, 1871 *Pühhali*) on küla Rapla maakonnas Kohila vallas.

1977. aastal liideti Pihali külaga Adila-Krimmi, Anijala, Laisari ja Oru külad. Neist vanimad on Pihali ja Oru, mida on esmamainitud 1241. aastal kui Pyol ja Orgiol.

Pihali, Adila ja Hageri ümbrus on väga rikas muististe poolest. Rapla maakonna arheoloogiamälestistest asub üle 40% Kohila valla piirides ning pooled neist on nimetatud külade maadel. See viitab paikkonna põlisele ja tihedale asustusele.

Vaata ka
--------

* Pihali kraav
* Kernu–Kohila tee

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kohila valla vapp
Kohila valla asulad

**Alev:** Kohila  
 **Alevikud:** Aespa | Hageri | Prillimäe  

**Külad:** Aandu | Adila | Angerja | Hageri | Kadaka | Lohu | Loone | Lümandu | Masti | Mälivere | Pahkla | Pihali | Pukamäe | Põikma | Rabivere | Rootsi | Salutaguse | Sutlema | Urge | Vana-Aespa | Vilivere
**Konstantin Petrovitš Eggert** (*Константин Петрович Э́ггерт*, ka Konstantin Eggert; sündinud 22. mail 1964 Moskvas) on Venemaa ajakirjanik.

Elukäik ja tegevus
------------------

Sündis Moskvas, isa oli filmioperaator ja ema arst. Tema emapoolne vanaisa oli tuntud vene nõukogude näitleja ja režissöör Konstantin Eggert (1883–1955), kes pärines baltisaksa aadliperekonnast. Kuna vanemad lahutasid varsti pärast tema sündi, võttis ta ema perekonnanime. 

1987. aastal lõpetas Moskva Riikliku Ülikooli Aasia ja Aafrika Instituudi, kus õppides oli spetsialiseerunud araabia keelele ja Lähis-Ida ajaloole. 1987–1990 töötas tõlgina sõjalise missiooni juures Jeemeni Araabia Vabariigis. 1990–1992 Moskvas ilmuva ühiskondlik-poliitilise päevalehe Kurantõ korrespondent, 1992–1998 ajalehe Izvestija väliskorrespondent Lähis-Idas ja Balkanil. 1998. aastast töötas BBC-s, 2002–2009 BBC Moskva toimetuse juhataja. 2009–2010 USA naftakontserni ExxonMobil Venemaa osakonna avalike suhete ja valitsussuhete asepresident. 2010. aastal valiti ta Briti Vilistlasklubi presidendiks, mis loodi 1998. aastal Moskvas ja ühendas venemaalastest Suurbritannia haridusasutuste lõpetajaid "selleks, et suhelda ja aidata neil edasi õppida ja areneda." 2010. aastal sai temast sõltumatu analüütik ja konsultant. 2010–2015 Venemaa raadiojaama Kommersant FM poliitiline kommentaator ja saatejuht.

2016–2018 juhtis Venemaa valitsuskriitilises telekanalis Dožd Ameerika presidendivalimiste programmi "Ameerika mäed" ning saadet "Siin ja praegu". Saksamaa avalik-õiguslik välisringlevi Deutsche Welle Balti riikide korrespondent ja Venemaa asjade nädalakolumnist.

Londonis asuva Kuningliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi ehk Chatham House'i liige. 2008. aastal võttis Inglise kuninganna Elizabeth II ta Briti impeeriumi ordu liikmeks. 

Venemaa Juudi Kongressi ühiskondliku nõukogu liige. Tema kohta on öeldud "kõige juudilikum mittejuut" ja "et olla juudi rahva sõber, ei pea tingimata olema juut". Peab iseennast vene eurooplaseks.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. november 2020. Vaadatud 22. oktoobril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. aprill 2019. Vaadatud 22. oktoobril 2020.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Tartu Imetegija Nikolai kirik** oli õigeusu kirik keskaegses Tartus. Kiriku juures asus vaimulike elamu ja surnuaed. See oli üks kahest Tartu õigeusu kirikust ning kuulus Pihkva kaupmeestele.

Kirikut on mainitud Jaak Juske kogumikus "Lood unustatud Tartust" ja Meelis Friedenthali romaanis "Inglite keel".

Kirjeldus
---------

Kunstiajaloolane Voldemar Vaga on väitnud, et tegemist oli üsna väikese ristikujulise hoonega. Bartholomeus Wybersi revisjoniraamatu (1582–1656) ja nn Leedu meetrika 1616. aasta revisjoni andmetel asus Nikolai kirik Rüütli tänava idaküljel, mitte kaugel Laiast tänavast.

Ajaloost
--------

Pärimuse järgi teenis Tartu Nikolai kirikus preestrina hilisem Petseri kloostri asutaja Joona. Kirikut mainitakse Tartu raeprotokollides. Nikolai kirik kannatas 1525. aasta pildirüüste ajal, 1555. aastaks oli kirik korrastatud ja seest valgendatud. 1584. aastal olevat kirik kaetud seinamaalingutega. Poola ajal kasutasid kirikut jesuiidid, 1613. aastaks oli ehitis purustatud.

Kirjandus
---------

* Alttoa, K. "Vene ots" keskaegses Tartus. - Tartu - minevik, tänapäev. Tallinn 1985
* Hermann, U. Keskaegse Tartu topograafiast.- Ehitus ja arhitektuur 1974, nr. 1.

Viited
------

1. ↑  Püha Nikolai kiriku asukoht. - info.raad.tartu.ee
2. ↑  Tartu linn. - eestigiid.ee
3. ↑  Nikolai kirik (õigeusu, keskajal). - Tartu ilukirjanduses
4. ↑  V. Vaga. Lehekülgi Tartu ajaloost. Tartu, 1964
5. ↑  Püha Nikolai kiriku asukoht. - info.raad.tartu.ee
6. ↑  Püha Nikolai kiriku asukoht. - info.raad.tartu.ee
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Venemaa Leningradi oblasti külast; Minski linnaosa kohta vaata Kamaroŭka* |

---

**Komarovka** (vene *Комаровка*) on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis.

Ajalugu
-------

Küla Kljutški algne nimetus muudeti Kamarovkaks

Tartu rahu järgse Eesti-Venemaa piiri kokkuleppimisel sai küla Eesti ja Nõukogude Venemaa piirikülaks. Küla moodustas osa Eesti Ingerist ja kuulus Virumaa ja Vaivara kihelkonna Narva valda. 

Eesti vabariigi algusaastatel olid maakonnad jagatud kuni 1926. aastani lisaks valdadele ka kihelkondadeks, kuid ametliku jaotusena kirikukihelkondi seejärel enam ei eksisteerinud.

Eesti-NSV Liidu piirijoon
Komarovka Eesti-NSV Liidu piiril, Tallinna-Leningradi raudteel
Eesti-Venemaa piiripunkt Komarovka külas (1930)

Viited
------

1. ↑   ответственный=Сост. Кожевников В. Г. издание=Справочник место=СПб. издательство=Инкери год=2017
2. ↑  90-aastase proua Elviine Rubeni mälestused, Kuulutaja, 19. märts 2021, lk 2
**Konstantin Vladimirovitš Jarošenko** (*Константи́н Влади́мирович Яроше́нко*; sündis 13. oktoobril 1968 Rostov Doni ääres) on Venemaa lendur, kes osales diplomaatilises intsidendis Venemaa ja USA vahel. 28. mail 2010 arreteeriti ta Libeerias operatsiooni Relentless (inglise keeles "halastamatu") raames, süüdistatuna suurte kokaiinipartiide transportimise ettevalmistamises, viidi Ameerika Ühendriikidesse ja 7. septembril 2011 mõisteti 20 aastaks vangi. 27. aprillil 2022 vahetati USA kodaniku Trevor Reidi vastu ja anti Venemaale välja. 28. oktoobril 2022 nimetas Venemaa president Vladimir Putin ta Vene Föderatsiooni Avaliku Koja liikmeks.

Elulugu
-------

1991. aastal lõpetas Krasnokutski tsiviillennunduse lennukooli Saratovi oblastis, mille järel töötas An-32 kaaspiloodina Rostov Doni ääres helikopteritehases. Alates 1998. aastast on ta ühekordsete lepingute alusel tegelenud reisijate ja kauba lennutranspordiga Aafrika riikides, kus kasutatakse An-32 lennukeid. Ta on Rostov Doni ääres asuva lennundusettevõtte RostAvia omanik.

Vahistamine, diplomaatiline intsident ja kohus
----------------------------------------------

Jarošenko naise sõnul lendas ta 18. mail 2010 Libeeriasse uut lepingut läbi rääkima, varem polnud ta selles riigis käinud. Libeeria Vabariigi riikliku julgeolekuagentuuri (ANBRL) ohvitserid vahistasid 28. mail 2010 Jarošenko Libeeria pealinnas Monrovias, süüdistatuna suure kokaiinipartii transportimises. 30. mail 2010 andsid Libeeria ametivõimud ta USA justiitsministeeriumi Narkootikumidevastase Võitluse Ameti (DEA) töötajatele üle tuginedes USA New Southern District'i ringkonnakohtu vahistamismäärusele. 19. juulil saatis Venemaa saatkond Washingtonis USA välisministeeriumile noodi, milles juhib tähelepanu asjaolule, et diplomaatilisi teenistusi ei teavitatud õigeaegselt Vene piloodi kinnipidamisest. Vene diplomaadid väidavad, et 1963. aasta konsulaarsuhete Viini konventsiooni pole kunagi nii tõsiselt rikutud – esimest korda tabasid Ameerika luureagentuurid Venemaa kodaniku kolmandas riigis, et viia ta salaja USA-sse. 7. septembril 2011 mõistis USA New Yorgi osariigi lõunapiirkonna ringkonnakohus ta 20 aastaks vangi 4 tonni kokaiini smugeldamises USAsse.

27. aprillil 2022 vahetati Türgis ta varem süüdi mõistetud ja Venemaal karistust kandva USA kodaniku Trevor Reidi vastu.

Vene Föderatsiooni Avalik Koda
------------------------------

28. oktoobril 2022 nimetas Venemaa president Vladimir Putin ta Venemaa Avaliku Koja liikmeks. Koda korraldab riigiduuma lugemisel olevate ühiskondlikult oluliste seadusandlike projektide avalikke arutelusid.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Välislingid
-----------

* "Putin andis USA-s vangis olnud narkoärimehele tähtsa ametikoha" ERR, 28. oktoober 2022
Alabastrist tehtud kujuke Vana-Egiptuse kuningannast Ankhnesmerine II-st ja tema pojast Pepi II-st (22. või 23. sajand eKr)
**Alabaster** on kipsi peeneteraline massiivse tekstuuriga erim.

Alabaster on väga pehme. Tema kõvadus Mohsi skaalal on kõigest 1½–2, mistõttu teda saab küünegagi kriimustada.

Sõna "alabaster" tuleb ladina keele (*alabaster*) kaudu kreeka keelest (ἀλάβαστρος). Sinna on ta laenatud egiptuse keelest. Sõna algne päritolu on vaieldav. Vana-Egiptuses oli Alabastroni linn, kuid on võimalik, et nimetus pärineb egiptuse jumalannale Bastile pühendatud anumatest, mida nimetati *a-labaste*. Basti kujutati emalõvina ja nende anumate, mis sageli olid alabastrist valmistatud, kaanel oli tihti emalõvi kujutis.

Alabastri all on peetud silmas ka marmorit, kuid ilma täpsustuseta nimetus "alabaster" tähendab tänapäeval kindlasti kipsi.

Alabaster on enamasti valge ja kergelt läbikumav. Kuid kolmes kohas maailmas on leitud ka musta alabastri soon: üks neist on Itaalias, teine Hiinas ja kolmas Oklahomas.

Alabastrit kasutatakse ehiskivina mitmesuguste nikerdiste, kujude jms valmistamiseks. Läbi aegade on sellest valmistatud religioosse tähtsusega esemeid. Viimastel sajanditel on alabastrist tehtud siseruumides olevaid käsipuid. Välistingimustes ei saa alabastrist esemeid säilitada, sest ta on vees lahustuv.

Kui alabastri siledat poleeritud pinda pesta nõudepesuvedelikuga, siis kaotab alabaster suurema osa oma läbikumavusest ja särast, muutudes valgeks, karedaks ja tuhmiks.

Alabastri läbikumavust saab vähendada ja muuta ta läbipaistmatuks, väga marmori sarnaseks. Selleks tuleb alabastrist ese asetada vette ja kuumutada vett aegamööda peaaegu keemiseni. Seda tuleb teha väga hoolikalt, sest kui temperatuuri piisavalt ei reguleerita, muutub ese hoopis kriitvalgeks. Marmorjaks muutumise efekt on seotud osalise veetustamise ehk dehüdratiseerumisega.

Vaata ka
--------

* Seleniit
* Alabastervalge

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alabaster** |
Arthur Theate (2021)
**Arthur Nicolas R. Theate** (sündinud 25. mail 2000 Lièges) on Belgia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Rennes ja Belgia jalgpallikoondises.

Noorena kuulus ta mitmesse Belgia klubisse. Belgia kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2020/21 Oostende meeskonnas. Kohe esimesel hooajal moodustas ta Oostende meeskonnas keskkaitses koha koos Anton Tanghega. Hooajal 2021/22 oli Theate laenul Itaalia kõrgliigaklubis Bologna.

2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Rennes'iga.

Belgia jalgpallikoondises debüteeris Theate 16. novembril 2021 MM-i valikmängus Walesi vastu. Ta kuulus Belgia koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Arthur Theate est Rouge et Noir !". *STADE RENNAIS F.C.* (prantsuse). 29. juuli 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. oktoober 2022. Vaadatud 29. juulil 2022.

| * v
* r
Belgia koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Courtois
* 2 Alderweireld
* 3 Theate
* 4 Faes
* 5 Vertonghen
* 6 Witsel
* 7 De Bruyne
* 8 Tielemans
* 9 Lukaku
* 10 E. Hazard (c)
* 11 Carrasco
* 12 Mignolet
* 13 Casteels
* 14 Mertens
* 15 Meunier
* 16 T. Hazard
* 17 Trossard
* 18 Onana
* 19 Dendoncker
* 20 Vanaken
* 21 Castagne
* 22 De Ketelaere
* 23 Batshuayi
* 24 Openda
* 25 Doku
* 26 Debast
* Treener: Martínez

 | Belgia |
See artikkel See artikkel räägib usundite ja filosoofia mõistest.  Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Karma (täpsustus).

---

**Karma** ehk **tegu** (sanskriti keeles *karma*; paali keeles *kamma*; tiibeti keeles *las*; hiina keeles 業 *ye*; jaapani keeles *gō*) on India päritolu õpetustes üks alusmõisteid, teo ja tagajärje üleüldine seadus.

Iga keha, kõne või meelega tehtud tegu kannab vastavaid tagajärgi ehk teovilju. Tegu võib olla mõtteline, sõnaline või kehaline. Inimese teod määravad tema surmaeelse teadvusseisundi ja ühtlasi selle, kas järgmine "elu" on eelmisega võrreldes halvem või parem. 

Karma ei ole vältimatult või paratamatult saabuv sündmus, samuti ei ole karma samastatav 'saatuse' või 'karistusega' ega ole iseenesest halb ega hea.

Hinduism
--------

Hinduismis on karma seotud reinkarnatsiooniga: head teod eelmistes eludes toovad kaasa ümbersünni headesse oludesse ning halvad teod, vastupidi, halbadesse oludesse. See põhjuslikkus avaldub ka mõtetes, sõnades ja tegudes, mis on teisi ajendanud midagi tegema.

Budism
------

Budismis algab virgumistee oma olukorra hindamisest ja karma seaduse mõistmisest.

Tegu ehk karma on budismis seotud *sankhara* (sanskriti keeles *saṃskārā*, paali keeles *sankhārā*) mõistega kui tegude tegemisele sundiva komponendiga isiksuse viie koostisosa hulgas. 

Teo ja teovilja kontseptsioon tähendab üldiselt seda, et igal teol on tagajärg. Olenevalt tegudest on nende tagajärjed kas oskamatud ehk halvad või oskuslikud ehk head. Teovilja võib jagada kaheks: (1) teo vahetu tagajärg ja (2) harjumuse tekkimine, kalduvus sarnaseid tegusid uuesti teha. Inimene saab valida, milliseid tegusid ta teeb ja sellega oma teovilja ise määrata.

Parimate tegude hulka kuuluvad need, mis viivad vabanemisele. Budismi järgi on budad ja bodhisattvad vabanenud tegude ja teoviljade seadusest, kuna nad on jõudnud teadvuse kõrgeimasse seisundisse ning ei toimi enam teadvustamata tungide ajel, vaid üksnes kõikide olendite hüvangut taotleva teadvustatud kaastunde mõjul.

Džainism
--------

Džainismis mõistetakse tegu kui väga peent substantsi, mis tekib põhjuse ja tagajärje toimest ning määrib loomuldasa puhast hinge (sanskriti keeles *jīva*). Tegudest vabastab eneseohjeldamine (sanskriti keeles *saṃvara*), mis hõlmab üksinduses elamist, söögi ja muude kehavajaduste piiramist, mõtlust ja isetust.

Muid käsitlusi
--------------

Populaarses kirjanduses väljendatakse tegude ja teoviljade seadust ka laensõna 'karma' abil. Halb tegu, eeskätt selline, mis kahjustab teisi olendeid, toob kaasa halva tagajärje, hea tegu aga hea tagajärje.

Viited
------

1. ↑  Jeffrey Brodd. Word Religions. Saint Mary's Press, 2003. ISBN 978-0-88489-725-5.
2. ↑  Paramhans Swami Maheshwarananda. The hidden power in humans. Ibera Verlag, page 23. ISBN 3-85052-197-4
3. ↑  Bodhi Laama Erik Drew Jung
4. ↑  David R. Loy. *Raha, seks, sõda, karma*.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.*
Valga Vagunidepoo hooned
Pihkva–Riia raudtee depoo Valgas, 1890. aastad
**Valga depoo** on Valga raudteejaama juures paiknev vagunidepoo, mis kuulub ettevõttele Skinest Rail.

AS Valga Depoo ajalugu ulatub aastasse 1895, kui Valga linnas avati auruveduri depoo. Valga depoo territooriumil on erinevatel ajahetkedel paiknenud nii auruveduri depoo, külmutusvaguni depoo, kui ka vaguni remondidepoo.

1969. aastal loodud Valga külmvagunidepoo vagunipargis oli 1980. aasta seisuga 1100 külmvagunit. 
Terves Baltikumis ainulaadses külmvagunidepoos töötas sel ajal üle 1700 inimese, olles seeläbi linna suurim tööandja. 
1995. aastaks oli depoo töötajate arv langenud 700 inimeseni.
Ettevõte erastati koos vagunipargiga AS Kahale 1996. aastal.
Aastal 2000 depoo pankrotistus.

2005. aastal rajati depoo uue omaniku poolt keskkonnasõbralik vagunite hoolduskeskus.

Tänapäeval pakub AS Valga depoo peamiselt kaubavagunite remondi teenust. Ettevõte suudab remontida kuni 2000 vagunit aastas.
Firma pakub tööd ligi 70 inimesele.

Pilte
-----

* Valga depoo esineValga depoo esine
* Kaubavagunid Valga depoosKaubavagunid Valga depoos
* Valga jaam, vasakul depoohoonedValga jaam, vasakul depoohooned
* DepooDepoo
*

Viited
------

1. ↑  VALGA DEPOO; Koduleht
2. ↑  Valga sai alguse raudteest (15.12.1995)
3. ↑  Valga depoo ihkab kogu Eesti külmkaupade transiiti (27.11.1997)
4. ↑  Kohus kuulutas välja Valga Külmvagunite Depoo pankroti (30.03.2000)
5. ↑  Kohus arutab Valga Külmutusvagunite Depoo pankrotti (06.11.2000)
6. ↑  Valka rajati vagunite hoolduskeskus (04.09.2005)
7. ↑  Valga Depoo investeerib tsehhi uuendustöödesse 45 miljonit (17.04.2008)
8. ↑  Valga depoo sai päikesepaneelid (26.02.2019)
9. ↑  Depoo uus omanik lubab töö jätku (09.07.2014)
10. ↑  Valga Depoo loodab töömahtu kahekordistada (09.10.2020)

Välislingid
-----------

* YouTube'i video: Valga külmutusvagunite depoo 1997-1999
Nanseni pass
**Nanseni pass,** algselt ja ametlikult kodakondsuseta isiku pass, oli rahvusvaheliselt tunnustatud põgeniku isikut tõendav dokument, mida andsid Rahvasteliidu liikmesriigid välja aastatel 1922–1938. Nanseni nime sai pass selle idee algataja Fridtjof Nanseni järgi, kes oli Norra riigimees ja maadeuurija. Nanseni passi väljastas põgenikule riik, kus ta viibis, ja dokument kehtis korraga ühe aasta. Ükski riik ei lubanud dokumendi omanikul väljuda ja uuesti riiki tagasi tulla ilma vastava loata.

Ajalugu
-------

3.–5. juulil 1922 toimus Genfis Rahvasteliidu pagulaste ülemkomissari Fridtjof Nanseni kokku kutsutud konverents, kus avaldati toetust ideele luua pagulastele isikutunnistused, mida riigid tunnustaks. 20. juulil 1922 kiitis Rahvasteliidu Nõukogu ettepaneku heaks. Esimestena avaldasid isikutunnistuse loomisele heakskiitu Suurbritannia, Soome ja Prantsusmaa valitsused. Juulikuu jooksul sõlmis Nansen kokkuleppe 51 riigiga, kes hakkasid dokumenti tunnistama. 1942. aastaks tunnistati Nanseni passi kui kehtivat dokumenti 52 riigis. Kokku anti välja umbes 450 000 Nanseni passi.

Algselt anti Nanseni passe välja Venemaalt kodusõja järel pagenud inimestele. 1926. aastal laienes kokkulepe ka Armeenia põgenikele, kes pagesid endise Ottomani impeeriumi aladelt, kuna vastloodud Türgi riik neid ei kaitsenud.

Nanseni pass Eestis
-------------------

Esimese Eestis välja antud Nanseni passi sai 24. novembril 1923 Anatoli Pereslegin. Meessoost Eesti kodanikud olid varmad Nanseni passi taotlema, sest see dokument vabastas nad Eesti kaitseväes teenimise kohustusest. 1. jaanuaril 1937 elas Eestis 4383 Nanseni passi omanikku. Vastavalt Eesti poliitikale oli enamus vene pagulasi selleks ajaks Eesti kodakondsusse võetud, erinevalt riikide tolleaegsest praktikast.

Viited
------

1. ↑  James E. Hassel (1991). *Russian Refugees In France and the United States Between the World Wars*. Philadelphia: The American Philosophical Society. Lk 18.
2. ↑  League of Nations (05.07.1922). "Arrangement with respect to the issue of certificates of identity to Russian Refugees". Vaadatud 30.06.2018.
3. ↑  Nansen-pass, Store Norske Leksikon
4. ↑  League of Nations (12.05.1926). "Arrangement of 12 May 1926 relating to the Issue of Identity Certificates to Russian and Armenian Refugees" (PDF). Vaadatud 30.06.2018.
5. ↑  Nanseni kasulapsed Eestis. Rahvaleht, 17. mai 1930, nr. 58, lk. 4.
6. ↑  Pekka Erelt (16.11.2008). "Eestlase passid läbi aegade". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 29.06.2018.
7. ↑  Võõras mees eesti väravas. Esmaspäev, 16. jaanuar 1937, nr. 3, lk. 5
Kullervo Manner
**Kullervo Achilles Manner** (12. oktoober 1880 Kokemäki – 15. jaanuar 1939 Uhta, Komi ANSV) oli Soome ajakirjanik ja poliitik.

Kullervo Manner oli pärit kaplani ja kirikuõpetaja Gustaf Manneri perekonnast. Ta õppis Helsingi Ülikoolis kreeka-rooma filoloogiat.

1900–1906 töötas ta Porvoos ilmuva ajalehe Uusimaa toimetuses. 1906. aasta lõpus asutas ta ajalehe Työläinen, mille peatoimetaja ta oli 1909. aastani. 1910–1918 oli ta ajalehe Työmies ajakirjanik. Alates 1905. aastast oli ta Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei liige.

Alates 1. märtsist 1910 oli Manner Soome Eduskunna liige. 1917. aasta 4. aprillist kuni 31. oktoobrini oli ta Eduskunna esimees. Alates 1917. aasta juuni keskpaigast oli ta Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees.

28. jaanuaril 1918 nimetati Kullervo Manner Soome revolutsioonivalitsuse esimeheks (sisuliselt valitsusjuhiks). 1918. aasta aprillis oli punased sunnitud Helsingist taanduma. 10. aprillil 1918 nimetati Manner Viiburis diktaatoriks. 25. aprillil 1918 oli ta sunnitud koos punase Soome valitsusega Petrogradi põgenema.

1918. aasta augustis oli ta Nõukogude Venemaal üks Soome Kommunistliku Partei asutajatest. 1920–1930 oli ta Soome Kommunistliku Partei esimees ja 1930–1934 peasekretär.

Manner vahistati 1. juulil 1935. Nõukogude Liidu Ülemkohus mõistis talle 1935. aasta novembris kümme aastat vabaduskaotust. Ta suri 1939. aasta jaanuaris vangilaagris kopsutuberkuloosi.

Viited
------

1. ↑  Heikki-Tapio Nieminen.
 Muutama sana Kullervo Mannerin isästä Työväenliikkeen kirjasto
2. ↑  Papinpojasta sosiaalidemokraatiksi ja punaisen Suomen diktaattoriksi : Kullervo Manner radikalisoitui vähitellen Turun Sanomat, 26. juuni 2017
3. ↑  Manner, Kullervo (1880-1939) Kansallisbiografia
4. ↑  Kullervo Manner : Kansanedustajana 01.03.1910 - 25.09.1918 Eduskunta
5. ↑  Puoluekokoukset, puheenjohtajat ja puoluesihteerit 1899- Sosialidemokraatit
6. ↑  Manner, Kullervo itsenaisyys100.fi
7. ↑  Puolueen historia : SKP:N perustamien Suomen Kommunistinen Puolue
8. ↑  Elias Krohn. Kommunistiksi koston vuoksi Kansas Uutiset, 17. september 2017
9. ↑  Museotyön yllätyksiä : Kullervo Mannerin kohtalo paljastui Työväenliikkeen kirjasto
Maia Kivisaar
**Maia Kivisaar** (sündinud 2. juunil 1960) on eesti mikrobioloog ja geneetik.

Hariduskäik
-----------

Kivisaar lõpetas 1978. aastal Vändra Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. 

Ta kaitses 1992. aastal Tartu Ülikoolis doktoritööd molekulaarbioloogia erialal. Doktoritöö teema oli "Studies on phenol degradation genes of Pseudomonas sp. strain". 1994. aastal lõpetas Kivisaar EMBO lühiajalise järeldoktorantuuri Uppsala Ülikoolis.

Töökäik
-------

2008. aastast on Kivisaar Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna molekulaar- ja rakubioloogia instituudi geneetika õppetooli professor.

Ta on Tartu Ülikooli senati ja Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna nõukogu liige. Lisaks on ta ajakirjade "Applied and Environmental Microbiology" ja "Central European Journal of Biology" toimetaja.

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Bio- ja keskkonnateadused, geneetika, mikrobioloogia, bakterioloogia, viroloogia ja mükoloogia (stressivastus ja mutageneesimehhanismid bakterites).

Tunnustus
---------

* 1992 riiklik teaduspreemia kollektiivi liikmena. Kollektiivi juht Ain Heinaru. "Biodegradatsiooniplasmiidide molekulaar-geneetiline uurimine ja baktertüvede kasutamine praktikas"
* 2005 riiklik teaduspreemia uurimuste tsükli "Bakterigenoomi mutagenees-adaptatsioonimehhanism keskkonna stressi tingimustes" eest
* 2010 Tartu Ülikooli aumärk
* 2020 Tartu Ülikooli medal

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
2. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 6.12.2022.

Kirjandus
---------

* 2000 – "Kivisaar, Maia". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A – Ki. Tallinn 2000. Lk 660

Välislingid
-----------

* Maia Kivisaar Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Valla maastik
**Ķeipene vald** (läti keeles *Ķeipenes pagasts*) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Suntaži, Madliena, Laubere ja Taurupe vallaga, Sigulda piirkonna Mālpilsi vallaga ning Cēsise piirkonna Zaube vallaga.

Valla pindala on 87 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1038 inimest. Aastal 2022 oli elanikke 835. Valla keskuseks on Ķeipene küla. Vallavanem on Vilnis Sirsonis.

Loodus
------

Vallas asuvad järvedest Pečors pindalaga 102,6 ha ja Plauži järv pindalaga 95,6 ha. Suuremad jõed on Mazā Jugla ja selle lisajõgi Abze.

Looduskaitse all on Vatrāne allee, Ķeipene hiidtamm, Ķeipene park ja 11 nimetut põlispuud.

Ajalugu
-------

Aastal 1935 oli valla pindala 120 km². Aastal 1945 moodustati Ķeipene vallas Ķeipene ja Jaunķeipene külanõukogu. Vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1965 liideti Ķeipene külanõukoguga suurem osa likvideeritavast Kastrāne külanõukogust. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2009. aastal liideti vald Ogre piirkonnaga.

Kaitstavad mälestised
---------------------

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Saliņase muinaskalmed ehk Kalmeküngas ja Šķērstēni linnamägi ning Kirikumäe hiiepaik. Klētnieki muinaskalmed, Kalnagauriņi muinaskalmed ehk Kalmeküngas, ning Skubiņi keskaegne kalmistu on regionaalse kaitse all.

Asustus
-------

2011. aasta seisuga elas vallas 934 lätlast, 64 venelast, 5 valgevenelast, 16 ukrainlast, 6 poolakat ja 7 leedulast.

Valla külad:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Aliņkalns | skrajciems |  |
| Diedziņš | mazciems |  |
| **Ķeipene** | lielciems | 437 (2022) |
| Šķērsteni | mazciems |  |
| Vatrāne | mazciems |  |

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited
------

1. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.
2. ↑  Ogres novads, vaadatud 23.05 2021
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
4. ↑  Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
6. ↑  Ethnic composition of Latvia 2011
7. ↑  Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.

Välislingid
-----------

 Ķeipene vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Ogre piirkonna haldusüksused

* Birzgale vald
* Ikšķile linn
* Jumprava vald
* Ķegumsi linn
* Ķeipene vald
* Krape vald
* Laubere vald
* Lēdmane vald
* Lielvārde linn
* Lielvārde vald
* Madliena vald
* Mazozoli vald
* Meņģele vald
* Ogre linn
* Ogresgalsi vald
* Rembate vald
* Suntaži vald
* Taurupe vald
* Tīnūži vald
* Tome vald
**Uniqlo Co. Ltd.**, jaapani keeles 株式会社ユニクロ *Kabushiki-gaisha Yunikuro*) on Jaapani ettevõte, mis disainib, toodab ja müüb vabaajarõivaid. Algselt Jaapanis asutatud ettevõte levis 21. sajandil väljaspool Jaapanit ja kasvas kiiresti suureks rõivabrändiks, mis on võrreldav selliste ettevõtetega nagu H&M. 2023. aasta seisuga oli Uniqlol üle 2400 poe üle maailma.

Ajalugu
-------

Uniqlo pood Osakas
Uniqlo asutati 1949. aasta märtsis Yamaguchi osariigis Ubes ja on osa *Fast Retailing* Groupist, mida tollal tunti *Ogori Shori* nime all.

1984. aastal avati Hiroshimas unisex vabaajarõivaste pood nimega "Unique Clothing Warehouse", mida hiljem lühendati "Uniqloks".

Uniqlo avas oma esimese poe väljaspool Jaapanit Londonis 2001. aastal ja esimese poe Shanghais 2002. aastal. 2005. aastal avati esimene Ameerika Uniqlo New York.

Uniqlo annab praegu tööd enam kui 30 000 inimesele ja tal on esindused enam kui 25 riigis. Maailmas on üle 2400 poe, sealhulgas üle 800 Uniqlo poe Jaapanis (üle 100 ainuüksi Tokyos) ja üle 70 poe Euroopas, enamik neist Prantsusmaal (26) ja Ühendkuningriigis (17).

Logod
-----

* Endine Uniqlo logo (1998-2009)Endine Uniqlo logo (1998-2009)
* Uniqlo logo tähestikusUniqlo logo tähestikus
* Uniqlo logo jaapani keelesUniqlo logo jaapani keeles

Viited
------

1. ↑   "Group Outlets" (inglise). fastretailing.com.
2. ↑   "1949-2003 | FAST RETAILING CO. LTD" (inglise). fastretailing.com.
3. ↑   "Annual Report 2005" (PDF) (inglise). fastretailing.com.
4. ↑   "UNIQLO Business" (inglise). fastretailing.com.

Välislingid
-----------

* UNIQLO ametlik veebisait
Hiiu–Harku raudtee Astangul enne demonteerimist (2008)
**Hiiu – Harku karjääri raudtee** oli raudteeharu, mis algas Harku karjäärist, läbis Astangu, kulges Tihniku viadukti alt läbi ning oli ühenduses Tallinna–Keila raudteega Hiiu raudteepeatuse lähedal. Raudteelõik Tähetorni tänavast Hiiu jaamani paiknes kunagise Liiva–Vääna raudtee raudteetammil. Raudtee oli kuni 1990. aastani ühenduses ka Kopli kaubajaamaga.

Hiiu – Harku karjääri raudteeharu likvideeriti Tallinna üldplaneeringu soovituste järgi kaubavedude mahu vähenemise ja linna transpordiehituslike vajaduste tõttu.

Rööpad võeti üles aastatel 2007–2008.

Tänapäeval paikneb kunagise raudteeharu kõikidel Tallinna piiresse jäävatel lõikudel kergliiklustee. Lõik Järveotsa tee ja Astangu tänava ristmiku lähedal asuvast endisest raudtee hargnemiskohast kuni Tähetorni tänavani kannab nime Harkumetsa tee. Kunagisel Liiva–Vääna raudtee raudteetammil paiknenud lõik (Tähetorni tänavast kuni Hiiu jaamani) on osa Kitsarööpa tee nimelisest tänavast.

Viited
------

1. ↑  VANA FOTO ⟩ Tervistav rada Haabersti piiril – peegel meie harjumustest ja suhtumisest (16. märts 2020)
2. ↑  Tallinna üldplaneering. Tallinna Linnaplaneerimis Amet, 2000
3. ↑  "Vedur jäi Harku karjääri lõksu" ERR Uudised, 10. oktoober 2007
4. ↑  Urmas Seaver: "Tallinn müüs 130 000 krooni eest maha raudtee" Tallinna Postimees, 29. jaanuar 2009
5. ↑  Likvideeritud raudteed. automoto.ee

Pilte
-----

* Harku karjääri vedur TGM6 HiiulHarku karjääri vedur TGM6 Hiiul
* Raudtee HiiulRaudtee Hiiul
* Harku jaam ja veduridepooHarku jaam ja veduridepoo
* Raudtee ülesvõtt Mustamäe ja Õismäe vahel aastal 2008Raudtee ülesvõtt Mustamäe ja Õismäe vahel aastal 2008
* Endise raudtee suund Tihniku viadukti (Kadaka puiestee) allEndise raudtee suund Tihniku viadukti (Kadaka puiestee) all

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hiiu – Harku karjääri raudtee** |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Nõmme***  |

* Kadaka tee viadukti Hiiu poolne külg. Raudtee Õismäe-Hiiu. Fotoalbum (archived)
* YouTube-i video: Viimane rong Hiiu – Harku raudteel
**Arvid Eriksson Stålarm** (umbes 1549 Lindö – mai 1620 Gripsholmi loss) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane.

Arvid Stålarm sündis Lindö ja Grabbacka mõisniku, riiginõuniku Erik Arvidsson Stålarmi (suri 1566) ja Beata Nilsdotter Grabbe pojana. Tema isa õde Elin Arvidsdotter oli abielus Henrik Klasson Horniga.

Ta oli aastatel 1581–1582 asehaldur Ivangorodis ja 1583 Nyslotti läänis, 1592–1597 Narva asehaldur.

1595 osales ta palgasõdurite pealiku ja Narva asehaldurina Täyssinä rahu sõlmimisel.

Sigismundi ja hertsog Karli vahelise võimuvõitluse ajal määras Sigismund ta 1597 surnud Klas Eriksson Flemingi asemele Soome asehalduriks, kuid tagandati pärast Karl IX võimuletulekut ametist ja viibis aastaid vangis. Soome aadelkonna palvel vabastati ta 1602. aastal vangistusest ja määrati Liivimaal sõdivate väeüksuste ülemjuhatajaks.

1604. aastal toimunud Paide lahingu kaotuse pärast mõisteti ta süüdi ja talle määrati surmanuhtlus, mida aga täide ei viidud. Tema ülejäänud elu möödus vangistuses Gripsholmi lossis, kus ta 1620. aasta mais suri.

Perekond
--------

Arvid Stålarm abiellus 1579. aastal Elin Flemingiga (1553–1603), kes oli Herman Persson Flemingi (suri 1583) ja Gertrud Håkansdotter Handi tütar.

Viited
------

1. ↑  Arvid Eriksson Stålarm, Svenskt biografiskt lexikon
2. ↑  Skeppshövidsmän vid örlogsflottan under 1500-talet. (STÅLARM), ARVID ERIKSSON, till Lindö, ståthållare på Narva 11.6 1591-1597. BIOGRAFISKA ANTECKNINGAR AV Hjalmar Börjeson och Georg Hafström, UPPSALA 1949 ALMQVIST & WIKSELLS BOKTRYCKERI AB, lk 73
3. ↑  Treaty of Peace between Sweden and Russia, 1595

Kirjandus
---------

* Petrus Nordmann: Arvid Eriksson Stålarm. Biografisk studie. / Förhandlingar och uppsatser 19, (1905). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland 1906, lk.57–90

Välislingid
-----------

* Elulugu (1918), lk. 555–556 Nordisk familjebok (rootsi keeles)
* Elulugu (1906), lk. 557–558 Svenskt biografiskt handlexikon (rootsi keeles)
* Suomen kansallisbiografia (soome keeles)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**...** | **Narva asehaldur**1592–1597 | Järgnev**Samuel Nilsson** |
| Eelnev**Klas Eriksson Fleming** | **Soome asehaldur**1597–1599 | Järgnev**...** |
Dirigent Lilyan Kaiv orkestriproovis
**Lilyan Kaiv** (sündinud 17. juuni 1974 Tartus) on eesti koori- ja orkestridirigent.

Ta on lõpetanud Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli kooridirigeerimise erialal (õp Alo Ritsing) 1993. aastal ja Eesti Muusikaakadeemia prof. Toomas Kapteni klassis 1998. aastal. 2005. aastal lõpetas Kaiv Eesti Muusikaakadeemia sümfooniaorkestri dirigeerimise erialal (õp dots. Jüri Alperten). 

Lisaks on ta osalenud Neeme Järvi, Paavo Järvi, Eri Klasi, Neil Thomsoni, Jorma Panula, Alexander Dmitrijevi ja Vladimir Ponkini meistrikursustel. Saavutanud rahvusvahelistel konkurssidel kõrgeid kohti.

Alates 2000. aastast on Lilyan Kaiv Eller Sümfonieti dirigent ja 2009. aastast Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli kooridirigeerimisosakonna juhataja.

Tunnustus
---------

* 1996/1999 Gustav Ernesaksa nimeline stipendium

Viited
------

1. ↑  "Lilyan Kaiv - Koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. detsember 2022. Vaadatud 2. mail 2022.
2. ↑  "Heino Elleri nim. Tartu Muusikakool - Lilyan Kaiv". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 24. augustil 2015.
3. ↑  DELTA. Külaline: Lilyan Kaiv - ERR Digihoidla (2013)

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Tutvustus PL Muusikute toetusfondi lehel
* "Lilyan Kaiv võitis Riias rahvusvahelise koorijuhtide konkursi" EPL, 13. november 2000
* "Lilyan Kaiv Panula konkursil teine" Postimees, 4. detsember 2003
* Aigi Viira. Lilyan Kaiv: «Tahan juhatada ooperit.» Õhtuleht, 15. juuli 2006
* "Lilyan Kaiv edukas rahvusvahelisel konkursil" Ajakiri Muusika, 27. oktoober 2013
* Noorte stuudio. Eller Sümfoniett ja dirigent Lilyan Kaiv Klassikaraadio, 1. november 2017
**Rahvusparkide Teenistus** (*National Park Service*, **NPS**) on Ameerika Ühendriikide föderaalne asutus Siseministeeriumi alluvuses, mis haldab riigi kõiki rahvusparke, enamikku riiklikest mälestistest ja muid loodus-, ajaloo- ja puhkeobjekte. Kongress asutas Teenistuse 25. augustil 1916. NPS-i peakorter asub Washingtonis Siseministeeriumi peakorteris.

NPS annab tööd ligikaudu 20 000 inimesele 424 allüksuses, mille haldusalas on üle 34,3 miljoni hektari kõigis 50 osariigis, Columbia ringkonnas ja USA territooriumidel. 2019. aasta seisuga oli neil rohkem kui 279 000 vabatahtlikku. Agentuuri peamiseks ülesandeks on säilitada asutuse haldusalasse määratud kohtade ökoloogiline ja ajalooline terviklikkus, tehes need ühtlasi külastajatele juurdepääsetavaks.

Vaata ka
--------

* Ameerika Ühendriikide rahvusparkide loend

Viited
------

1. ↑  "America's Public Lands Explained". *U.S DOI*. Vaadatud 1. jaanuaril 2023.
2. ↑  "National Park Service Organic Act (1916)". *National Park Service*. Vaadatud 1. jaanuaril 2023.