recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mussoonparaskliima kliimadiagramm (Vladivostok, Venemaa)
**Mussoonparaskliima** ehk **parasvöötme mussoonkliima** on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi paraskliima alamtüüp, mis kujuneb paraskliimavöötmes mandrite (eelkõige Euraasia) idarannikul.

Parasvöötme mussoonide põhjapiir kulgeb Sahhalini põhjaosas; peale Sahhalini on need levinud ka Primorje krais, Hiina kirdeosas ja Jaapani põhjaosas.

Talvel mõjutab selle piirkonna kliimat Aasia antitsüklon ja seal toimub külma õhu ülekanne Ida-Siberist. Sellepärast on talvel vähene pilvisus, ilm on kuiv ja pakaseline ning sademete hulk väga väike.

Suvel on Aasia idaosas ülekaalus tsüklonid, mille tõttu sajab rohkesti. Näiteks Habarovskis (48,5° N, 135,0° E) on jaanuari keskmine õhutemperatuur –22 °С, juuli keskmine õhutemperatuur +21 °С ja aasta keskmine sademete hulk 569 mm, kusjuures talvepoolaastal (oktoobrist märtsini) sajab vaid 99 mm.

Atlandi ookeani rannikul Kanadas ja Newfoundlandi saarel on mussoonide mõju väiksem või puudub üldse. Nii talv kui ka suvi on soojem. Näiteks Halifaxis (44,6° N, 63,6° W) on jaanuari keskmine õhutemperatuur –4 °С, juuli ja augusti keskmine õhutemperatuur +18 °С ja aasta keskmine sademete hulk 1386 mm, kusjuures sajab aasta jooksul ühtlaselt.
Antarktika krill (*Euphausia superba*)
**Tavaline hiilgevähk** ehk **antarktika krill** (*Euphausia superba*) on sugukonda *Euphausiidae* kuuluv vähilaadne, kes elab Antarktika merevetes – Lõuna-Jäämeres. 

Antarktika krill on Antarktika ökosüsteemi võtmeliik. Biomassi seisukohalt arvatakse see liik olevat maakera kõige kogukam (kogubiomass umbes 500 miljonit tonni).

Antarktika krillid elavad suurtes parvedes, mille asustustihedused küünivad 10 000–30 000 isendini m3 kohta. 

Nad toituvad peamiselt väikestest fütoplankteritest. 

Nende pikkus on kuni 6 cm, kehamass kuni 2 g ja eluiga kuni 6 aastat.

Viited
------

1. 1 2 3  Stephen Nicol & Yoshinari Endo (1997). *Krill Fisheries of the World*. Fisheries Technical Paper 367. ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon. ISBN 92-5-104012-5.
2. ↑  William M. Hamner, Peggy P. Hamner, Steven W. Strand & Ronald W. Gilmer (1983). "Behavior of Antarctic krill, *Euphausia superba*: chemoreception, feeding, schooling and molting". *Science*. **220** (4595): 433–435. Bibcode:1983Sci...220..433H. DOI:10.1126/science.220.4595.433. PMID 17831417.`{{cite journal}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
**Merileid Saava** (eesnime rööpkuju: **Merilaid**, sündinud 10. septembril 1941 Ahja vallas Tartumaal) on Eesti arstiteadlane ja toitlustusteadlane.

Elulugu
-------

Merileid Saava on talupidaja tütar ja Astrid Saava õde.

Lõpetas 1959 Tartu 2. Keskkooli, 1965 TÜ arstiteaduskonna, 1967–70 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi (EKMI) aspirant, meditsiinikandidaat (1971, TÜ), väitekiri "Содержание липидов в сыворотке крови у некоторых групп населения Эстонской ССР". Oli 1965–67 EKMI biokeemia laboris ordinatuuris, 1967 ja 1970 sama labori nooremteadur, 1974–81 vanemteadur, 1981–84 profülaktilise kardioloogia osakonna vanemteadur, 1984–86 Kardioloogia Teadusliku Uurimise Instituudi kardioloogia osakonna vanemteadur, 1986–2007 toitumise ja ainevahetuse uurimise osakonna juhataja, 1991–97 ka teadussekretär.

Teadustöö
---------

Uurimusi toitumisest ja ainevahetusest ning nendega seostuvaist terviseprobleemidest ja nende ennetamisest. Olnud ENSV Tervishoiuministeeriumi laste-peadietoloog, Eesti Teaduste Akadeemia toitumisprobleemide teadusnõukogu ja Sotsiaalministeeriumi toitumissoovituste nõukogu liige, Üleliidulise Gerontoloogia ja Geriaatria Seltsi, Eesti Biokeemia Seltsi, Eesti Hügienistide Seltsi jm liige; Toitumisteaduse Seltsi juhatuse liige. Eesti Vabariigi teaduspreemia 1996 (kollektiivis). Üle 160 teadustrükise, üle 80 aimeartikli.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Kolesteriini-ainevahetusest Eesti NSV elanikel (kaasautor E. Vagane). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1966) 3
* О состоянии жирового обмена некоторых групп населения Эстонской ССР. // Актуальные вопросы внутренней медицины. Тлн, 1970
* Eakate inimeste ainevahetus ja toitumine (kaasautor). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1977) 1
* Обмен веществ и питание детей раннего возраста в доме ребенка (kaasautorid E. Vagane, M. Niit). // Вопр. пит. (1987) 3
* Südame isheemiatõve ja ateroskleroosi riskifaktorid Tallinna elanikel (kaasautor). // Eesti Arst (1990) 2
* Tallinlaste südame- ja veresoonkonnahaiguste riskitegurid sajandivahetusel (kaasautor). // Eesti Arst (2002) 3
* Rohkem tähelepanu toitumisele (kaasautor). // Eesti Arst (2006) 5.

Kirjandus
---------

* EKMI, 36.

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013  *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Madalpääsfiltri sageduskarakteristiku näide
**Sageduskarakteristik** on lineaarsete objektide ja süsteemide (näiteks elektriahelate) dünaamiliste omaduste iseloomustamiseks kasutatav karakteristik, mis näitab ülekandeteguri sõltuvust objekti või süsteemi läbiva signaali sagedusest *f* või ringsagedusest *ω*.

Elektriahela sageduskarakteristik väljendab väljundsignaali sõltuvust sagedusest. Lineaarses süsteemis on väljundsignaalil sama sagedus mis sisendsignaalil, väljundsignaali amplituud aga sõltub sagedusest. Amplituudi-sageduse karakteristiku kõrval kirjeldab elektriahelat ka faasi-sageduse karakterisristik.

Sageduskarakteristikuid esitatakse enamasti logaritmilises skaalas Ülekandetegur (vertikaalteljel) on siis harilikult detsibellides.

Väga ulatuslikku kasutamist leiavad sageduskarakteristikud audioelektroonikas (helitehnikas), raadiotehnikas ja automaatikas (süsteemitehnikas), kuid eri kujudes veel mitmel alal, nagu audioloogias, sonograafias ja mujal.

Vaata ka
--------

* Sageduskoste
Venemaa president Vladimir Putin kinnitab Muslim Magomajevi rinnale Austuse ordeni (26. detsember 2002)
Muslim Magomajevi portree 2012. aasta Aserbaidžaani postmargil
**Muslim Magomajev** (aseri *Müslüm Maqomayev*, 17. august 1942 Bakuu, Aserbaidžaani NSV – 25. oktoober 2008 Moskva, Venemaa) oli aserbaidžaani ooperi- ja estraadilaulja (bariton).

Muslim Magomajev saavutas laialdase tuntuse kogu Nõukogude Liidus pärast Aserbaidžaani kunstifestivali Moskvas 1962. aastal. 
1963. aastast töötas ta solistina Aserbaidžaani Ahhundovi-nimelises ooperi- ja balletiteatris, aastail 1964–1965 stažeeris La Scalas (Itaalia). 
1969. aastal võitis Cannes'is (Prantsusmaa) "Kuldse plaadi" auhinna.

Samas tegeles Magomajev ka kergemuusikaga. 1969. aastal võitis ta esikoha Sopoti rahvusvahelisel estraadifestivalil. Aastail 1975–1989 juhtis endaloodud Aserbaidžaani riiklikku estraadi- ja sümfooniaorkestrit. Magomajev on kirjutanud üle 20 laulu ja filmimuusikat.

Magomajev oli abielus (1974) vene ooperilaulja Tamara Sinjavskajaga. Esimesest abielust Ofeliaga (1960) on tal tütar Marina (elab oma perega USA-s).
Viimastel aastatel elas Magomajev alaliselt Moskvas.

Muslim Magomajev maeti Bakuus Austuse alleele (*Fəxri Xiyaban*) – kalmistule, kuhu on maetud ka teisi Aserbaidžaani riigi-, ühiskonna- ja kultuuritegelasi, kaasa arvatud ta vanaisa, tuntud aserbaidžaani helilooja ja dirigent Abdul Muslim Magomajev.

Magomajev valdas vene keelt paremini kui aserbaidžaani keelt; laulis aga aserbaidžaani keeles veatult.

Plaadid
-------

Magomajevi lauludega on välja antud 16 CD-d ja 45 vinüülplaati.

Tunnustus
---------

* Aserbaidžaani NSV rahvakunstnik (1971)
* Tööpunalipu orden (1971)
* NSV Liidu rahvakunstnik (1973)
* Rahvaste Sõpruse orden (1980)
* Austuse orden (2002)
* Lomonossovi orden (2004)
* Peeter Suure nimeline rahvuslik auhind (Национальная премия имени Петра Великого) (2005)

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Muslim Magomajev** |

* Magomajevi ametlik koduleht
* МУСЛИМ. Magomajevi loomingule pühendatud ajakiri
* Magomajevi laulude videoklipid
* Magomajevi surmateade (Interfax)
Saha kabel
**Saha kabel** asub Harju maakonnas Jõelähtme vallas Saha külas. Kirikliku pärimuse alusel püstitati siiani püsiv kivikabel samal ajal kui Pirita klooster ja Kanuti gildi maja Tallinnas. Kabelikoht on märgitud ka Taani hindamisraamatus 1241. 

Pärimuse järgi püstitati kabel taanlase Nicol Tuwe poolt merehädast pääsemise eest seal varem asunud tamme asemele. 

Kabeli kaitsepühak on Püha Nikolaus.

Saha kabelit omab ja haldab Jõelähtme vallavalitsus. Kabeli uksed on pidevalt avatud, ürituste korraldamisel palutakse tegevus kooskõlastada pöördudes kirjalikult vallavalitsuse poole.

Pilte
-----

* Saha kabel septembris 2013Saha kabel septembris 2013
* Saha kabel 2007. aastalSaha kabel 2007. aastal
* Saha kabeli interjöörSaha kabeli interjöör
* Saha kabeli akenSaha kabeli aken
* Ristid kabeliaiasRistid kabeliaias
* Saha kabeliaedSaha kabeliaed
* Rõngasrist kabeliaiasRõngasrist kabeliaias

Kirjandus
---------

* *Jõelähtme kirik ja kogudus 18. sajandi esimesel poolel. Pastor Heinrich Christopher Wrede ja tema ametijärglaste kroonikamärkmeid*. Tallinn, 2006, lk 317–319 (allikas)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Saha kabel** |

* Saha kabel kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
*
Svealandi alad Rootsis
**Svealand** on Rootsi ajalooline tähtsaim piirkond. See asub Rootsi lõunaosa keskel, põhja jääb Norrland ja lõunasse Götaland. Tihedad metsad, Tiveden, Tylöskog ja Kolmården lahutasid Svealandi Götalandist. Ajalooliselt kutsuti selle piirkonna asukaid *svearideks*.

Svealand koosneb pealinna alast Mälardalenist idas, Roslagenist loodes, endisest Bergslageni piirkonnast keskel ning Dalarnast ja Värmlandist läänes.

Rootsi nimi rootsi keeles, *Svea rike* (tänapäevane kirjapilt *Sverige*) tähendas esialgu vaid Svealandi.

Maakonnad
---------

Svealandis asub kuus maakonda:

* Dalarna maakond
* Närke maakond
* Södermanlandi maakond
* Upplandi maakond
* Värmlandi maakond
* Västmanlandi maakond

Rootsi ajaloolised piirkonnad ja maakonnad

**Götaland - Norrland - Svealand**   
 Ångermanland - Blekinge - Bohuslän - Dalarna - Dalsland - Gästrikland - Halland - Hälsingland - Härjedalen - Jämtland - Lapimaa - Medelpad - Norrbotten - Närke - Ojamaa - Skåne - Småland - Sörmland - Uppland - Värmland - Västerbotten - Västergötland - Västmanland - Öland - Östergötland
Merili Metsvahi raamatu "Sõsara sõrmeluud" esitlusel 12.12.2018
**Merili Metsvahi** (sündinud 24. juulil 1973) on eesti folklorist.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli eesti ja võrdleva rahvaluule erialal, 2000. aastal sai samal erialal magistrikraadi. Metsvahi on õppinud ka Loránd Eötvösi Ülikoolis Budapestis, Göttingeni ülikoolis ja Helsingi Ülikoolis. 2007. aastal sai ta doktorikraadi tööga "Indiviid, mälu ja loovus: Ksenia Müürsepa mõttemaailm folkloristi pilgu läbi". Tema juhendaja oli Ülo Valk.

Metsvahi töötab Tartu Ülikooli kultuuriteaduste instituudi eesti ja võrdleva rahvaluule kaasprofessorina.

Ta on International Society for Folk Narrative Research'i ja Akadeemilise Rahvaluule Seltsi liige ning Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsi asutajaliige.

Metsvahi on uurinud imemuinasjutu tüüpi "Naine libahundiks" ja esimese öö õiguse müüdi levimist Eestis ning on seisukohal, et esimese öö õigust Eestis ei olnud. Ta on andnud välja muinasjutukogumikke ja koostanud õppekirjandust.

Teoseid
-------

* "Regivärsist netinaljadeni. Sissejuhatus rahvaluulesse", koostanud Merili Metsvahi ja Ülo Valk. Koolibri 2005.
* "Folkloristlikud välitööd", koostanud Merili Metsvahi. Tartu Ülikooli Kirjastus 2017.
* "Sõsara sõrmeluud. Naised Eesti muinasjuttudes", koostanud Merili Metsvahi. Hunt 2018.

Tunnustus
---------

* 2006 – Eesti teaduse populariseerimise auhind
* 2015 – ajakirja Keel ja Kirjandus aastapreemia
* 2017 – Vabariigi Presidendi Kultuurirahastu rahvaluule kogumispreemia
* 2018 – Tartu Ülikooli aumärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  Merili Metsvahi ETIS
2. ↑  "Esimese öö õiguse stereotüübi leviku eellugu. Mõisnike ja talutüdrukute suhetest regilaulus ning valgustusajastu saksa kirjameeste teostes." Keel ja Kirjandus, 7, 2018, lk 521–540.
3. ↑  Merili Metsvahi: esimese öö õigus on täielik väljamõeldis, Linnaleht
4. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Välislingid
-----------

* "Merili Metsvahi koondas Eesti muinasjutud raamatukaante vahele" ERR kultuur, 11. detsember 2018
* Venna ja õe abielu tagajärjel tekkinud järve muistend, Keel ja Kirjandus, 8-9, 2015, lk 573–588.
**Svea Otsmaa** (aastani 1956 **Svea Palis**; sündinud 18. oktoobril 1932 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Svea Otsmaa on teenistujate tütar ja Vello Otsmaa abikaasa.

Lõpetas 1950 Tallinna 7. Keskkooli, 1956 TPI ehitusinsenerina, 1965 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi (MI) aspirantuuri, majanduskandidaat (1967, Eesti TA), väitekiri "Monteeritavate ehituskonstruktsioonide unifitseerimise majanduslik efektiivsus ja optimaalne tase". Oli 1959–62 ja 1965–68 MI teadur, 1968–71 TPI vanemõpetaja, 1971–94 ehitustootluse instituudi ehitusökonoomika ja juhtimise õppetooli dotsent.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: ehituse ja ehitusmaterjalide tööstuse ökonoomika, sh monteeritavate raudbetoondetailide ja konstruktsioonide unifitseerimine. Üle 40 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Matemaatiliste meetodite rakendamine ehitusökonoomikas I. Tallinn, 1973
* Matemaatiliste meetodite rakendamine ehitusökonoomikas II. Tallinn, 1978
* Matemaatiliste meetodite rakendamine ehitusökonoomikas III. Tallinn, 1983
* Ehitusökonoomika küsimusi (kaasautor). Tallinn, 1996
* Ettevõtte ökonoomika probleeme (kaasautor) Tallinn, 1999

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Svea Otsmaa Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Mõru aktiniidia** ehk jaapani aktiniidia on õistaim aktiniidia perekonnast.

Levik
-----

Mõru aktiniidia on südajast ja teravahambulisest aktiniidiast lõunapoolsema päritoluga. Looduslik leviala on Jaapanis.

Kirjeldus
---------

Taime kõrgus on kuni 5 m. Taim väänleb ja hargneb võrreldes südaja ja teravahambulise aktiniidiaga vähem. Võrseid katavad pikliku kujuga tähnid. Mõru aktiniidia lehed on enamasti ovaalsed, sümmeetrilised, sirge lehealusega, terava tipuga, saagja või peenehambulise leheservaga. Taimeleht on 10–15 cm pikkune.

Mõru aktiniidia õied
Õis on suur, koosnedes viiest kroon- ja tupplehest. Emasõitel on suur sigimik, seda ümbritsevad steriilsed tolmukad. Isasõies on kollased tolmukapead, mis asetsevad 2–3 kaupa. Õitsemise aeg on juunis kuni juulis. Saak valmib enamasti septembris. Marjade mass varieerub vahemikus 0,5–3 g. Maitse sarnaneb keedetud porgandi omaga, millele on peale raputatud punast pipart, kuid võib leiduda ka parema maitsega vorme.

Kasvunõuded
-----------

Mõru aktiniidia on valgusenõudlik liik. Kasvatamist võiks proovida Saaremaal või mõnel väikesaarel, kus leidub tuulekaitset ning niiskust ja kerget kõdumulda.

Viited
------

1. 1 2 3  Robert Piir (2008). *Vähetuntud marjad aias*. Tallinn: Maalehe raamat.
**Jaysh Anşār as-Sunnah** (ka **Ansar al-Sunna**; araabia keeles جيش أنصار السنه 'Sunna Kaitsjate Armee',) on islamistlik relvastatud rühmitus Iraagis, mis on alates 2003. aastast võidelnud Iraagi okupatsioonivõimude vastu ning Iraagi ajutise valitsuse ja Iraagi üleminekuvalitsuse vastu. 

**Sunna Kaitsjate Armee** rühmitus tegutses Iraagi põhja- ja keskosas. Sellesse kuulus Iraagi kurdi ja araabia sunniidi päritolu ning tõenäoliselt ka võõramaalastest võitlejaid. Rühmitusel on tihedad sidemed enne invasiooni Halabjah' lähedal mägedes baseerunud kurdi islami organisatsiooniga Anşār al-Islām. USA ametnike arvates rajati rühmitus septembris 2003 islamistlike sisside katusorganisatsioonina, mille tuumiku moodustasid endised Anşār al-Islāmi liikmed. Samast ajast (20. september) pärineb rühmituse esimene sõnum, mis teatab selle olemasolust. Rühmituse eesmärgiks on kuulutatud okupatsioonijõudude väljatõrjumine Iraagist ning seejärel islamiriigi rajamine. Rühmituse juht on Abu Abdullah al-Hassan bin Mahmoud, kes arvatakse olevat Anşār al-Islāmi ühe tähtsa võitleja vend.

**Sunna Kaitsjate Armee** võitles Iraagi sõjas ebaefektiivselt koalitsioonivägede vastu ning paistis silma tsiviilelanikkonna massilise tapmisega (enesetapu-autopommid). Kui šiiitide sissirakukesed olid suhteliselt efektiivsed ning põhjustasid koalitsioonivägedele märkimisväärseid kaotusi, jäi Sunna Kaitsjate Armee sõjaline edu pea olematuks.
**Võrduseks** nimetatakse matemaatikas valemit, mis väidab, et kahe avaldise, näiteks *a* ja *b*, väärtused on võrdsed. Tähistatakse *a*=*b*.

Ainult arve sisaldavat võrdust nimetatakse arvvõrduseks. Tundmatut suurust sisaldav võrdus on võrrand.  Võrdus ei pea ilmtingimata olema tõene; ka ilmselgelt vale võrdus (näiteks *1=2*) on ikkagi võrdus. Tõest arvvõrdust või muutujate kõikide väärtuste korral tõeseks osutuvat võrdust nimetatakse samasuseks.

Näited
------

Lihtsaid võrdusi:

{\displaystyle 1+2=3}
{\displaystyle a+b=c}
Võrdused võivad sisaldada mistahes matemaatilisi funktsioone, tehteid jne.

{\displaystyle \cos ^{2}(\theta )+\sin ^{2}(\theta )=1}
Kui *x* ja *y* on reaalarvud, siis kehtib alati võrdus ehk samasus:

{\displaystyle (x+y)^{2}=x^{2}+2xy+y^{2}}.

Võrduse omadused
----------------

Võrduse mõlema poolega sama matemaatilise tehte tegemisel saadakse ühest tõesest võrdusest teine tõene võrdus. Võrduse põhiomadusteks loetakese järgmist kolme omadust:

* Võrduse pooli võib vahetada.
* Võrduse mõlema poolega võib liita ühe ja sama arvu või avaldise. Selle omaduse alusel saab võrduses olevaid liidetavaid viia võrduse ühelt poolelt teisele, muutes nende märgid tagurpidiseks.
* Võrduse mõlemat poolt võib korrutada või jagada ühe ja sama nullist erineva arvuga.

Võrduse omadustest tulenevad ka võrrandi omadused.

Vaata ka
--------

* ekvivalents
* samasus
* seos
* kommutatiivsus
* mittevõrdus
* assotsiatiivsus
* distributiivsus
* võrrand
* võrratus

Viited
------

1. ↑   Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (Valgus 1982)
2. ↑  "Võrdus". *Matemaatika põhivara, matemaatika.edu.ee*. Vaadatud 19. veebruar 2022.
3. ↑  "Võrduse omadused". *Matemaatika põhivara, matemaatika.edu.ee*. Vaadatud 19. veebruar 2022.
**Jayne Brook** (sünninimi **Jane Anderson**; sündinud 16. septembril 1960 USA Illinoisi osariigis) on Ameerika näitleja.

Elukäik
-------

Jayne Anderson sündis Nortbukis Illinoisi osariigis ja lõpetas Duke University 1982. aastal. 

Näitlejana debüteeris ta 1987. aastal pisirolliga filmis "Superman 4: võitlus rahu eest". Tema tuntuim seriaaliroll oli doktor Diana Grade telesarjas "Chicago Hope", kus ta mängis aastatel 1995–1999. Mänginud ka telesarjades "Sireenid" (1993) ja "John Doe" (2002–2003) ning episoodilistes rollides sellistes sarjades nagu "Grey anatoomia" , "NCIS" , "Castle", "Erapraksis". Tema seni tuntuimad filmirollid pärinevad filmidest "Gattaca", "Kindergarten Cop", "Don't Tell Mom The Babysitter's Dead" ja "Clean Slate".

Filmirollid
-----------

* + 1987 – *Superman IV: The Quest for Peace*
	+ 1990 – *Kindergarten Cop*
	+ 1991 – *Don’t Tell Mom the Babysitter’s Dead*
	+ 1992 – *Doing Time on Maple Drive*
	+ 1993 – *Sirens*
	+ 1994 – *Clean Slate*
	+ 1995 – *Bye Bye Love*
	+ 1995 – *The Four Diamonds*
	+ 1996 – *Ed*
	+ 1996 – *Last Dance*
	+ 1997 – *Gattaca*
	+ 1998 – *Into My Heart*
	+ 1995–1999 – *Chicago Hope*
	+ 1999–2000 – *Sports Night*
	+ 2000 – *My Mother, the Spy*
	+ 2000–2002 – *The District*
	+ 2002–2003 – *John Doe*
	+ 2006 – *Boston Legal*
	+ 2008 – *Private Practice*
	+ 2008–2011 – *Brothers & Sisters*
**Võrgulina** on sõlmkoeline hõre kangas, mida kooti lõngast, niidist või nöörist. Eestis osati võrgulina kududa juba kiviajal.

Ajaloost
--------

Võrgulina valmistati 19. sajandi lõpuni enamasti kodus kedratud linasest lõngast. Selle kudumisel kasutati võrguharki, kaladit, uid, raskusvihti. Võrgulinast valmistati põhiliselt kalapüüniseid: kalavõrke, nootasid, kahvu, rüsasid, jämedamast nöörist ka märsse, hülge- ja hundivõrke jm. Kasutati mitut sõlmimisviisi: harilik sõlm, täielik umbsõlm, ristsõlm, silmussõlm, vene sõlm. Võrgusilmade suuruse mõõtmiseks kasutati näpuotsi, seetõttu nimetati võrku kahe-, kolme-, nelja- jne sõrmeliseks.

Kuna puuvillane võrgulina oli märksa paremate püügiomadustega kui linane, hakati 19. sajandi lõpus neid kuduma ostetud puuvillniidist. Hiljem osteti juba vabrikus kootud puuvillast võrgulina.

Tänapäev
--------

Tänapäeval on võrgulina põhiliselt valmistatud monokiudmaterjalist ehk võrgulina moodustavad niidid koosnevad vaid ühest monokiust. Kiu läbimõõt on suurem kui 0,1 mm. Suurema silmaga nakkevõrkude valmistamisel kasutatakse jäikusomaduste parandamiseks ka üksikutest monokiududest kokkukeerutatud niite.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 350

Välislingid
-----------

* Nakkepüünised
**Jałova Püha Anna kirik** (valgevene keeles *Царква Сьвятой Ганны*) on kirik Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Vialikaje Siało külanõukogus Jałovas.

Kirikut kasutavad õigeusklikud, see on kaitse all olev ehitismälestis. Kirik on tänapäeval kasutuses; see on kogu aeg kuulunud Šarašova kihelkonda.

Kirikuhoone
-----------

Jałova Püha Anna kirik on männipuust (prussidest) ehitatud puitkirik, mis on rahvaliku puitarhitektuuri näitena riikliku kaitse all. Hoone lõpeb kolmnurkse apsiidiga. Kirikut ehib nelinurkne kahekorruseline torn. Hoone sissekäigu juures asub veranda.

Ajalugu
-------

Kirik ehitati XIX sajandil kohalikule kalmistule. Kirik on pühitsetud Annale. 

1961. aastal konfiskeerisid Bresti oblasti ametivõimud kiriku. Hoone tagastati kogudusele 2006. aastal. Jumalateenistused toimuvad kirikus Püha Anna nimepäeval, lihavõttepühade kolmandal päeval ja jõulude ajal.

Pilte
-----

* Vaade kirikule apsiidi pooltVaade kirikule apsiidi poolt
* Kiriku sisevaadeKiriku sisevaade

Viited
------

1. ↑  Кулагин А. Н. Церковь // Свод памятников истории и культуры Белоруссии. Брестская область. — Мн.: БелСЭ, 1990. — Lk. 377.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jałova Püha Anna kirik** |

* Fotod kiriku kohta
* Kiriku koduleht
Jay leping esimene lehekülg
**Jay leping** sõlmiti 19. novembril 1794 Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia vahel. See lahendas Ameerika iseseisvussõja lõpetanud Pariisi rahulepinguga lahendamata jäänud küsimused ning võimaldas USA ja Suurbritannia vahel kümme aastat rahulikku kaubandust.

Lepingu tingimused kavandas peamiselt USA rahandusminister Alexander Hamilton, keda toetasid peamine läbirääkija John Jay ja president George Washington. Lepinguga saavutas Ameerika peamised eesmärgid, milleks oli muu hulgas Briti vägede lahkumine iseseisvussõjaeelsetest kindlustistest. Mõlemad osapooled nõustusid sõjaaegsete võlgade ja Ameerika Ühendriikide–Kanada riigipiiri küsimuste arutamise üle anda vahekohtule.

Pärast ägedat debatti ratifitseeris USA Senat lepingu 1795. aasta juunis. Esindajatekoja vastuseisu tõttu jõustus leping alles 29. veebruaril 1796.

Viited
------

1. ↑  James Stuart Olson ja Robert Shadle (1991). *Historical Dictionary of European Imperialism*. Lk. 332. Greenwood Publishing Group. ISBN 0-313-26257-8.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: kasutab parameetrit autorid (link) CS1 hooldus: teised (link)
**Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakond** on aastatel 1990–1998 Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi juures tegutsenud muusikalist keskeriharidust andev õppeasutus.

Ajalugu
-------

Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi Muusikaosakond loodi Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi juurde 1990. aastal eesmärgiga pakkuda Pärnu ja selle ümbruskonna noortele võimalus omandada muusikalist keskeriharidust. Kooli tegevus lõpetati 1998. aasta kevadel.

1998–1999 jätkus kooli sisuline tegevus Pärnu Ooperi ja Balleti Sihtasutuse juures tegutsenud Pärnu Sütevaka Muusikakoolina ning seejärel Georg Otsa nimelise Muusikakooli Pärnu filiaalina kuni viimase tegevuse lõppemiseni 2003. aasta kevadel.

Õpetajad
--------

Dilbar Baibikova – Silvi Baradinskas – Kristiina Birk – René Eespere – Eve Endoja – Helen Erastus – Tiit Erm – Tatjana Günter – Ludmilla Issakova – Svea Juckum – Johannes Jürisson – Anne Kann – Küllike Kivi – Dmitri Kogan – Aita Kriik – Eveli Kõrre – Tiiu Künnapas – Maarja Laak – Rein Laos – Tiit Laur – Loit Lepalaan – Irina Ljubõhh – Leelo Luur – Irina Matveus – Silvia Mellik – Anu Mänd – Aarne Männik – Reet Nurming – Tiina Palmer – Kai Parmas – Maimu Parts – Endel Priilinn – Peeter Prints – Herbert Pulk – Mati Põdra – Mall Pöial – Tatjana Rahmanina – Malle Raid – Artur Raidmets – Anne Rajaste – Eve-Riina Rannik – Pirgit Rea – Tõnu Rein – Anneli Rondo – Els Roode- Valdur Roots – Merike Saaremets – Ene Saava – Arvi Sommer – Heli Sommer – Venda Tammann – Helju Tauk – Eva Taul – Urve Tauts-Raudmäe – Toivo Traks – Vivian Traks – Helvi Treiblut – Ilmar Tõnisson – Maris Uffert – Mati Uffert – Eva Uibo – Külli Vabrit – Maris Valk-Falk – Tarmo Vallist – Maire Varma – Toomas Velmet – Urmas Vulp – Jaan Õun – Mikk Üleoja

Õpilased
--------

### I lend 1994

Katrin Allik- Kadi Kais – Küllike Kivi – Maarja Laak – Marge Lille – Juulia Motšalova – Marina Paštšenko – Ingrid Raat – Diana Sjomgina

### II lend 1995

Liana Hatšatrjan – Riina Kallas – Kadri Killing – Reine Niin

### III lend 1996

Marika Sarapuu – Lelde Jalakas – Eve-Riina Rannik – Reelika Raadik – Elo Kalda – Anne Liivrand – Veiko Rea

### IV lend 1997

Leonora Järvet – Kai Hanson

### V lend 1998

Irina Fedotova – Maria Zarubina – Margarita Swarczewska – Varvara Jerilova – Liina Palu – Kristina Madissoon – Kelly Roosmaa – Ene Mihkelsoo

### Koolis on õppinud veel

Indrek Kalbus – Margrit Kits – Kairi Kiviselg – Leino Lume – Ene Mihkelsoo – Indrek Palu – Ave Randviir – Raer Saar – Külli Tomingas – Andres Toomsalu – Kaire Vilgats – Mirje Mändla – Ülle Petrovitš – Madis Priilinn
Anton Šipulin 2010. aastal Kontiolahtis
**Anton Vladimirovitš Šipulin** (Антон Владимирович Шипулин; sündinud 21. augustil 1987 Tjumenis) on Venemaa laskesuusataja. 

Šipulin tegeleb laskesuusatamisega oma õe Anastassija eeskujul 2002. aastast.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris kuulus ta 4×7,5 km teatesõidus pronksmedali võitnud ja 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotši olümpiavõitjaks tulnud Venemaa koondisse.

23. jaanuaril 2018 tegi ROK otsuse, et Šipulinit ei lubata võistlema 2018. aasta taliolümpiamängudele Pyeongchangi.

23. jaanuaril 2018 hakkas Šipulin Vladimir Putini usaldusisikuks 2018. aasta Venemaa presidendivalimistel.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2010 Kanada Vancouveris
	+ pronksmedal 4×7,5 km teatesõidus
* 2014 Venemaa Sotšis
	+ **olümpiavõitja** 4×7,5 km teatesõidus

Tunnustus
---------

* 2010 – Venemaa teeneline meistersportlane

Välislingid
-----------

* Anton Šipulin IBU kodulehel
* Anton Šipulin Venemaa laskesuusatamise föderatsiooni kodulehel
* Anton Šipulin biathlon.com kodulehel
* Pilte Anton Šipulinist
**Küte** on eluruumide ja esemete temperatuuri tõstmine kõrgemale ümbritseva keskkonna temperatuurist ja hoidmine sellel tasemel. Külma kliimaga aladel tuleb kütta elamuid, kontoreid, koole, lasteaedu, tootmis-, loomapidamis-, kasvuhooneid jms. Kütmiseks kasutatakse erinevaid küttesüsteeme ja soojusallikaid.

Küttesüsteemid
--------------

Küttesüsteemid võivad olla:

* keskküte (kaug-, lokaalküte)
* kohtküte (ahi-, põrand-, kiirgus, elekterküte)

**Kesk­küttesüsteemis** köetakse ühest soojusallikast, katlamajast kas paljusid hooneid, siis on tegemist **kaugküttega**, või katel kütab ühe hoone ruume siis on räägitakse **lokaalküttest**. Soojuskandja liigist sõltuvalt võivad keskküttesüsteemid olla aur-, vesi- või õhkküttesüsteemid. Aurkütet kasutatakse peamiselt tööstushoonetes, kui tehnoloogilises protsessis on vaja auru kasutada. Aur on siin üle 100 °C temperauuriga ja küttekeha ning aurutorustik peab olema ohutuse tagamiseks inimeste puutepiirkonnast väljaspool, seda on raske tagada eluruumides. See-eest on aga aurkütte torustik väiksema läbimõõduga ja radiaatorid väiksema pinnaga võrreldes vesiküttega. Elamutes ja ühiskondlikes hoonetes on kasutusel peamiselt vesiküte. Soojuskandja (vee) liikumisviisist lähtuvalt on loomuliku või sundringlusega (tsirkulatsiooniga) küttesüsteeme. .

Ruumis saadakse soojusenergia küttetekehalt (radiaator, konvektor, kalorifeer), mille ülesandeks on soojuse ülekandmine soojuskandjalt ruumi õhku. Soojus kandub ruumi kiirguse, konvektsiooni ja soojusjuhtivuse teel. Mida siledam on küttekeha, seda enam annab ta soojust ruumi kiirguse teel, kuid seda väiksem on ta kogupind. Küttekehale esitatakse peale tehniliste nõuete ka esteetilisi, hügieeni- ja majanduslikke nõudeid. Küttekeha pinnatemperatuur ei või olla üle 80…90 °C.

Konvektorid annavad üle 75% soojusest konvektsiooni teel ja radiaatorid anna­vad üle 25% kiirguse teel. Üldjuhul võivad küttekehad olla toruküttekehad, ribi­torud ja eluruumides ning ärihoonetes kasutamiseks plaat- või ribiradiaatorid. Keskküttesüsteemis reguleeritakse küttevõimsust hoone kogu süsteemis soojussõlmes vastavalt välisõhu temperatuurile ja iga küttekeha võimsust eraldi termostaatventiiliga ruumi temperatuuri järgi. Soojuskandja temperatuuri reguleerimist nimetatakse kvalitatiivseks reguleerimiseks ja soojuskandja hulga reguleerimist kvantitatiiv­seks reguleerimiseks.

**Kohtküte** on selline ruumide kütmisviis, kus kütteseade asub köetavas ruumis. Kohtkütte soojusallikaks (kütteseadmeks) võib olla:

* ahi,
* kamin,
* soemüür,
* leso,
* gaasi- või elektrikalorifeer,
* elektriradiaator (-konvektor),
* gaasi või elektri soojaõhupuhur,
* gaasi või elektri infrapunakiirgur,
* elektriga köetav põrand.

Mõni neist loetletud kütteseadmetest on kasutatav ka keskkütte korral, näiteks kalorifeer, konvektor, radiaator, põrandküte, kui soojuskandjaks on küttevesi.

Viited
------

1. ↑  Küte, Eesti entsüklopeedia, 5. kd, Tallinn: Kirjastus, Valgus, 1990, lk 341.
2. 1 2  Tenisberg, V. Küte ja ventilatsioon. Valgus. Tallinn, 1979, lk 360.
Anton de Bary
**Heinrich Anton de Bary** (26. jaanuar 1831 Frankfurt – 19. jaanuar 1888 Strasbourg) oli saksa kirurg, botaanik, mikrobioloog ja mükoloogia rajaja.

De Bary sündis arst August Theodor de Bary (1802–1873) ja tema naise Emilie (sündinud Meyer) kümnelapselises peres. Isa julgustas teda liituma loodushuviliste rühmaga, kes ümbruskonna looduse põhjal herbaariume koostas. Hiljem õhutas de Bary huvi looduse vastu Senckenbergi loodusemuuseumi kuraator Georg Fresenius, kes ühtlasi õpetas botaanikat Senckenbergi instituudis. De Bary aitas Freseniust vetikate ja seente mikroskoopilise uurimise osas.

1848. aastal lõpetas de Bary Frankfurdi gümnaasiumi ja hakkas Heidelbergi ülikoolis meditsiini õppima. Õpinguid jätkas ta Marburgi ülikoolis ja 1850 Berliini Humboldti ülikoolis. Ülikoolis keskendus ta mitte loomsele, vaid taimsele elule. Ta lõpetas ülikooli 1853, kaitstes väitekirja "De plantarum generatione sexuali" ("Taimede sugulisest paljunemisest"). Samal aastal avaldas ta raamatu seentest, mis põhjustavad taimedel rooste- ja nõgihaigust.

Pärast lõpetamist töötas de Bary Frankfurdis arstina, aga mitte kaua. Ta läks Tübingeni, sai eradotsendiks ja töötas sealse ülikooli õppejõu Hugo von Mohli assistendina. 1855 sai ta Freiburgi ülikooli botaanikaõppejõuks, kui tema eelkäija sellel ametikohal Carl Wilhelm von Nägeli sai Müncheni ülikooli botaanikaprofessoriks. De Bary rajas Freiburgis kõige moodsama botaanikalabori.

1867 sai de Bary Halle ülikooli botaanikaprofessoriks. Sellel ametikohal varem töötanud Diederich Franz Leonhard von Schlechtendal oli eelmisel aastal surnud. Schlechtendal oli koos von Mohliga asutanud esimese botaanikaajakirja Botanische Zeitung. De Bary sai selle kaastoimetajaks ja hiljem (von Mohl suri 1872) ainsaks toimetajaks.

Pärast Prantsuse-Preisi sõda määrati de Bary 1872. aastal Strasbourgi ülikooli botaanikaprofessoriks ja ühtlasi valiti ta ülikooli esimeseks rektoriks Saksamaale kuulumise ajal. Rektorina rajas ta ülikooli botaanikaaia.

Anton de Bary abiellus 1861. aastal Antonie Einertiga. Nad said neli last.

Ta avastas seente heterotroofse toitumise ja sugulise paljunemise ning lõi esimese seente fülogeneetilise süsteemi. Ta avastas, et samblikud koosnevad seentest ja vetikatest. Selle tähistamiseks võttis ta kasutusele sõna "sümbioos" (oma 1879 Strasbourgis ilmunud monograafias "Die Erscheinung der Symbios"). 

Anton de Bary oli Peterburi Teaduste Akadeemia välisliige.

Mitme ülikooli õppejõuna mitmekümne aasta jooksul oli de Baryl palju üliõpilasi. Kõige tuntumad nendest on Venemaa mullateadlane Sergei Vinogradski, krüptogaamsete taimede uurijast ameerika teadlane William Gilson Farlow ja prantsuse seeneteadlane Pierre-Marie-Alexis Millardet.

Vaata ka
--------

* Albert Frank

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Anton de Bary** |
**Pärnu Saksa Tehnoloogiakool** on erakutseõppeasutus Pärnus aadressil Jalaka tänav 8. Kool tegutseb 2001. aastast ja see on Saksamaa Liitvabariigi sihtasutuse Stiftung Bildung und Handwerk tütarorganisatsioon Eestis. Kool on spetsialiseerunud tehnilikavaldkondadele, koolitades elektrikuid, IT-spetsialiste, raamatupidajaid, kinnisvaramaaklereid.

Ajalugu
-------

2. juulil 1999 sõlmisid Pärnu linnavalitsuse haridusosakonna asejuhataja, hilisem projektijuht ja direktor Indrek Alekõrs ja Saksamaa Liitvabariigi Königs Wusterhauseni Tehnoloogia- ja Kutsehariduskeskuse juhataja dr Rainer Straube koostöölepingu. Eesmärk oli koostöö Eestimaa ja Saksamaa vahel kutsehariduse valdkonnas. Leping sätestas võimaluse luua saksa õppeasutus Eestis. Järgnev kontseptuaalne töö kestis kuni novembrini 2000. Sellel perioodil loodi põhimõttelised kokkulepped Haridusministeeriumi ja Pärnu linnavalitsusega. Kool avati 1. septembril 2001.

Alates 2016. aastast korraldab kool töökohapõhist õpet, mis tihendab sidemeid ettevõtetega Eestis ja Saksamaal. Selles õppevormis õpitakse kolmandik õppeajast koolis ja kaks kolmandikku töökohal.

Viited
------

1. 1 2 3  Ajalugu. Pärnu Saksa Tehnoloogiakooli veebisait.

Välislingid
-----------

* Pärnu Saksa Tehnoloogiakooli veebisait
Sea Vixen ruleerimas
Paremat kätt liikuval lennukil on ruleerimisel alati eesõigus
**Ruleerimine** on lennuki omal jõul liikumine maapinnal, näiteks terminalist stardirajale või vastupidi (lennuki hoovõtmist startimisel ja pidurdamist pärast maandumist ei loeta ruleerimiseks). Lennukid ruleerivad tavaliselt lennuvälja vastavalt märgistatud ruleerimisradadel.

Liikumine
---------

Lennukid ruleerivad tavaliselt oma mootorite tõmbe/tõukejõu abil. Mõne lennukitüübiga, näiteks C-17 Globemaster III, on võimalik ka tagurdada, enamik lennukeid vajab tagurpidi liikumiseks siiski puksiiri abi.

Turvalisus
----------

Ruleerimisel liiguvad lennukid reeglina aeglaselt, sest nii on võimalik vajadusel kiiresti peatuda. Ka rajalt välja sõitmisel on võimalike rehvikahjustuse oht sel juhul väiksem. Ruleerimiskiirused on tavaliselt 9 kuni 37 km/h (5 - 20 sõlme). 

Mootori suure tõmbe/tõukejõu kasutamine on terminali lähedal keelatud, et vältida tugeva gaasijoa tekitatud kahjustusi.

Vaata ka
--------

* Ruleerimisrada
**Pärnu Vastastikune Krediit-Ühisus**, alates 1920. aastast **Pärnu Pank** oli aastatel 1906–1940 (1944) tegutsenud krediidiasutus.

Pärnu Vastastikune Krediit-Ühisus
---------------------------------

Pärnu Vastastikuse Krediit-Ühisuse põhikirja registreeris Venemaa keisririigi rahandusminister 29. oktoobril 1907. aastal. Krediit-Ühisuse asutajaliikmeid oli 35, peamiselt kaupmehed, töösturid, ametnikud. Krediidiühistu esimesse juhatusse kuulusid reeder ja majaomanik August Klein, advokaat Jaan Leesment ja loomaarst Johan Pajo, nõukogusse metsakaupmees Johan Linde, tööstur Mihkel Pullerits, arst Ernst Tumma, postiametnik-ühistegelane Hendrik Mäggi ja kooliõpetaja Johan Kõpp.

Krediit-Ühisus alustas tegevust 1. juulil 1908 Rüütli tänav 47 panga liikme August Kleini üüritud ruumides. 1912. aastal uuendati krediidiühisuse põhikirja ja koliti Endla seltsi uude teatrimaja hoonesse, mille ehitust oli krediit-ühisus toetanud madala protsendiga laenu, üüri ettemaksmise ja rahalise annetusega.

Krediidiühisuse esimene asjaajaja-raamatupidaja oli Juhan Kukk, temale järgnes Heinrich Voldemar Väljamäe.

Vabadussõja ajal võttis Pärnu Vastastikune Krediit-Ühisus osa riigilaenu realiseerimisest ja andis laenu nii Pärnu linna- kui Pärnu maavalitsusele.

8. veebruaril 1920 muudeti vastastikune krediidiühisus, AS Pärnu Pangaks.

Pärnu Pank
----------

Pärnu Pangal oli korrespondendid kõigis kodumaa linnades ja tähtsamates alevites, ka suuremates linnades väljamaal. Pank võttis raha hoiule jooksvale arvele ja tähtaja pääle ja maksis ajakohast kõrgendatud %. Andis laenu mitmesugusel kujul ja kindlustusel. Ostis ja müüs välisvaluutat rahas ja tšekkides. Ostis kulda ja hõbedat. Toimetas kõiksuguseid pangaoperatsioone sise- ja väljamaal. Üüris välja hoiulaekaid.

Panga juhatusse kuulusid esimees Jaak Jakobson, Pärnu linnaarst dr Jaan Kukk ja juhatuse liige ning asjaajaja-direktor Juhan Järv. 1924. aastal kuulusid AS Pärnu Panga nõukogusse: dr Ernst Tumma (esimees), Anton Teetsov, Mihkel Kangro, Georg Tannebaum, Hans Kukk ja Anton Nõmm.

AS Pärnu Pank oma tegevuse 1931. aasta veebruaris, panga suuraktsionäride tahtel anti AS Pärnu Pank Tallinna Krediit Panga alla ja muudeti Tallinna Krediit Panga Pärnu osakonnaks.

Viited
------

1. ↑  Olaf Esna, Pärnu Vastastikune Krediit-Ühisus ehk põhja lastud AS Pärnu Pank, parnu.postimees.ee, 14. aprill 2012
2. ↑  Olaf Esna, Pärnu Vastastikune Krediit-Ühisus ehk põhja lastud AS Pärnu Pank (2.), parnu.postimees.ee, 20. aprill 2012
**Endel Mändma** (22. september 1929 Kenni, Pärnumaa – 29. jaanuar 1985 Tallinn) oli eesti metsandustegelane.

1948. aastal lõpetas Vändra Keskkooli. 1953. aastal lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamelioratsiooni eriala. 

1953. aastast töötas Pärnu Metsamajandi insenerina, lühikest aega Tõstamaal turbainsenerina, 1955–1957 oli Surju metsaülem, 1957–1958 Suure-Jaani Metsamajandi peametsaülem, 1958–1959 töötas Kuremaa Metsamajandustehnikumis, 1959–1966 oli Läänemaa Metsamajandi direktor. 1966. aastast surmani oli Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumis ministri asetäitja (minister Heino Tederi asetäitja).

Ta oli ka Metsatööstuse ja Metsamajanduse Teaduslik-Tehnilise Ühingu esimees (1982–1985) ja Eesti NSV Jahimeeste Seltsi Tallinna Jahindusklubi esimees.

Ta oli mängufilmide "Kõrboja peremees", "Jõulud Vigalas", "Nukitsamees", "Corrida", "Nipernaadi" ja "Hundiseaduse aegu" filmigruppide looduskaitse konsultant.

Endel Mändma on maetud Tallinna Metsakalmistule.

1985. aasta mais avati tema sünnikohas Eidapere lähedal Kenni külas mälestuskivi.

Tunnustus
---------

* 1979 Eesti NSV teeneline metsakasvataja

Viited
------

1. ↑  Vändra Gümnaasium. Vilistlased. 1948, XXI lend
2. ↑  Feliks Nõmmsalu. Endel Mändma (nekroloog). Eesti Loodus, märts 1985
3. ↑  "Eesti Metsaselts. Ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuli 2015. Vaadatud 13. juulil 2015.
4. ↑  Eesti Filmi Andmebaas. Endel Mändma
5. ↑  Kalmistute register HAUDI

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Mändma, Endel – Eesti NSV metsamajanduse ja looduskaitse ministri asetäitja (fotograaf Oskar Juhani, ajaleht Õhtuleht), 1969
* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Endise Eesti NSV looduskaitse ja metsamajanduse ministri asetäitja Endel Mändma mälestuskivi tema sünnikohas Eidapere lähedal avavad Eesti NSV metsamajanduse ja looduskaitse minister Heino Teder ja Rapla Metsamajandi direktor Evald Rõigas (paremal). Ajaleht Ühistöö, 13.05.1985
* Lembitu Twerdianski. Pärandkultuur maastikus. Lk. 22 foto: mälestuskivi metsamees Endel Mändmale
Jumalaema Kaasani Ikooni kirik Võritsas
Võritsa karskusseltsi hoone
**Võritsa** on alev Venemaal Leningradi oblastis Gattšina rajoonis, Võritsa valla keskus.

Alevi pindala on 50 km² ja sellega on ta üks oblasti suurimaid asulaid. 1. jaanuaril 2019 oli asulas 12187 elanikku.

Võritsa asub 60 km Peterburist lõunas ja 20 km Gattšinast kagus Oredeži jõe ülemjooksul.

Alevis asub lisaks Võritsa raudteejaamale Mihhailovka raudteepeatus. Eksisteerib veel asulasisene raudtee, mis algab Võritsa raudteejaamast. Selle ääres on kolm raudteepeatust, mida nimetatakse vastavalt 1. 2. ja 3. platvormiks.

Alevit läbib maantee, mida mööda saab sõita lääne poole Siverskisse ja Kikerinosse ning ida poole Tosnosse ja Šapkisse.

Ajalugu
-------

Võritsat on esmamainitud Novgorodi Vadja viiendiku maksuraamatus 1499/1500. aastal. Sel ajal elasid selles piirkonnas soomeugrilased ja asula nimi tuleb sõnast "võru".

Võritsas ja selle ümbruskonnas elasid ajalooliselt ingerlased. Enamik kohanimesid on ingeri päritolu. Ingerlased venestusid selles piirkonnas lõplikult 20. sajandi alguses.

1914 valmis Võritsas Jumalaema Kaasani Ikooni kirik, mille arhitektid olid Mihhail Krassovski ja Vladimir Alõškov. Lisaks on Võritsas Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse nimeline kirik ning Võritski Vaga Serafimi kellatorn.

1904 jõudis Võritsasse Peterburi–Dno raudtee (selle ots on Peterburis Vitebski vaksalis) ja sinna hakati ehitama suvemaju. 27. novembril 1938 nimetati asula aleviks. Alevi saamiseks liideti Võritsa ja Novopetrovskoje küla ning Knjažeskaja Dolina, Bori, Zaretšje ja Posjoloki asundus.

Võritsas töötavad metalltoodete tehas, Võritski katsemehaanikatehas, saeveski ja õmblusvabrik "Uzor".

Võritsas on karskusliikumine väga tugeval järjel.

Vaatamisväärsused
-----------------

Alevis on palju Peterburi elanike suvilaid. Suvel kasvab Võritsa elanike arv mitmekordseks. Alevis suvitanute hulgas on kirjanik Vitali Bianki, kelle teoseid on eesti keeleski avaldatud.

Võritsas on säilinud 20. sajandi alguse suvilaid ja vürst Wittgensteini jahimaja.

Võritsas on sündinud vene ulmekirjanik Ivan Jefremov. Seal on temanimeline raamatukogu ja muuseum ning raamatukogu lähedal on tema mälestusmärk.

Võritsas elas õigeusu pühak Võritsa Serafim alates oma haigestumisest 1930 kuni surmani 1949. Ta on Võritsasse maetud ja tema haud on palverändude sihtkoht.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
2. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10.03.2020. Vaadatud 30.12.2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* 
*
**Endel Karell** (hüüdnimed "Kurul", "Luftmarssal"; 1922 – 27. veebruar 1949 Kodesma punker, Ertsma raba, Halinga vald, Pärnumaa) oli Eesti vabadusvõitleja, metsavendade organisatsiooni Relvastatud Võitluse Liit staabiülem.

Elulugu
-------

Endel Karell lõpetas 1941. aastal Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi, Endel Redlichi klassivend. Põgenes 1944. aasta sügisel koos Redlichiga Nõukogude mobilisatsiooni eest metsa. Legaliseerus 1945. aasta lõpul koos Redlichiga lubadusega teha Nõukogude julgeolekuasutustega koostööd, kuid põgenes koos Redlichiga uuesti metsa. Rajas koos Redlichi ja teiste Velise valla metsavendadega Relvastud Võitluse Liidu (RVL) – relvastatud vastupanuorganisatsiooni Nõukogude võimule, kuuludes selle juhtkonda. Nimetati RVLi "staabiülemaks". 27. veebruaril 1949 korraldasid 15 Nõukogude julgeolekutöötajat koos 350 sisevägede sõduriga rünnaku RVLi staabipunkrile Ertsma rabas. Puhkenud lahingus langes Endel Karell koos kaheksa teise RVLi staabi liikmega. Tema matmiskoht on teadmata.

Viited
------

1. ↑  "Pärnu Poeglaste Gümnaasium läbi aegade" toimetanud Leo Koobas (Toronto, 1985), lk. 243
2. ↑  Aino Lepp "Vabaduse hinnaks on elu" (Tartu: Hotpress Kirjastus, 2008), lk. 360–362
3. ↑  Mart Laar "Metsavennad. Relvastatud vastupanu Eestis Teise maailmasõja järel" (Tallinn: Read, 2013), lk. 263–264; Aino Lepp "Vabaduse hinnaks on elu" lk. 415–416
**Teadvustamatus** ehk **mitteteadvus** (ka *ebateadvus*, *irdteadvus*; saksa keeles *das Unbewusste*, varem ekslikult tõlgitud *alateadvuseks*) on teadvuse ja psüühika osa, millele isiku minal pole teadvustatud ligipääsu. Teadvustamatus on Sigmund Freudi järgi inimpsüühika osa, mille sisu pole võimalik antud hetkel tahtepingutusega teadvusesse tuua.

Freudi järgi koosneb teadvustamatus kõikidest psüühikasisudest, mida teadvusesse ei lasta. Eriti kuuluvad sinna lapselikud tung-soovid.

Hiljem tõi Freud psüühikamudeli, mis räägib teadvusest, eelteadvusest ja teadvustamatusest, kõrval käibele teooria, mille järgi psüühika instantsideks on Miski (Es), Mina (*Ich*) ja Ülimina (*Über-Ich*). Selle mudeli järgi on teadvustamatus enam-vähem sama mis Miski, kuid võib sisaldada ka Mina ja Ülimina teatud piirkondi.

Carl Gustav Jung võttis kasutusele kollektiivse alateadvuse mõiste. Igal inimesel on lisaks isiklikule ka kollektiivne alateadvus, mis sisaldab inimsoo minevikust pärit kogemuste jälgi ja mis on meil kõigil enam-vähem ühesugune. Selles leidub hulk emotsionaalse värvinguga mõttevorme, arhetüüpe.

Vaata ka
--------

* Eelteadvus
* Psühhoanalüüs
* Kollektiivne alateadvus

Viited
------

1. ↑  Leho Lamus. *Mõtlemise mõistevõrk*, lk 333.
S-valk
**S-valk** ehk **proteiin S** (inglise keeles *protein S*) on paljudel selgroogsete loomade endoteeli, mis katab vere- ja lümfisoonte sisekesta ning südame sisepinda, poolt sünteesitav K-vitamiiniga seotud plasma-glükoproteiin, mis toimib proteiin C (koagulatsioonifaktor XIV) kofaktorina ja osaleb vere hüübimisprotsessides.

Inimestel kodeerib S-valku *PROS1*-geen. 

Inimestel seostatakse S-valguga mitmeid kas pärilikke või omandatud haiguslikke seisundeid, mida nimetatakse S-valgu vaeguseks (S-valgu puudulikkus) ja neid seostatakse ka K-vitamiini vaegusega. S-valgu vaegusele on iseloomulik trombooside (veeniummistuste) teke keha eri piirkondades.

S-valgu avastasid 1979. aastal Seattle'i teadlased ja selle linna järgi on valk ka nimetuse saanud.

Viited
------

1. ↑  John E Godwin, MD, MS; Chief Editor: Emmanuel C Besa, MD, Protein S Deficiency, veebiversioon (vaadatud 27.09.2014) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portaal Meditsiin***  |

* Ale Lundwall, William Dackowski, Edward Cohen, Marilee Shaffer, Anna Mahr, Bjorn Dahlback, Johan Stenflo ja Robert Wydro, Isolation and sequence of the cDNA for human protein regulator of blood coagulation, Proc. Nail. Acad. Sci. USA, 83. väljaanne, lk 6716–6720, september 1986, Biochemistry, veebiversioon (vaadatud 27.09.2014) (*inglise keeles*)
* PubMedi otsing
**Christian Wilhelm Walter Wulff** (sündinud 19. juunil 1959 Osnabrückis) on Saksamaa poliitik, 30. juunist 2010 kuni 17. veebruarini 2012 oli ta Saksamaa liidupresident.

Wulff õppis Osnabrücki ülikoolis ning on hariduselt jurist.

Christian Wulff kuulub Kristlik-Demokraatlikku Liitu. Aastatel 2003–2010 oli ta Alam-Saksi liidumaa valitsusjuht.

30. juunil 2010 valiti Christian Wulff Saksamaa liidupresidendiks.

2011. aasta lõpul tuli ilmsiks, et Wulff oli Alam-Saksi liidumaa valitsusjuhina võtnud madala intressiga majalaenu BW Bankist segastel asjaoludel. Prokuratuur ei leidnud siiski kriminaalseid asjaolusid ja lõpetas uurimise. 2012. aasta algul selgus lisaks, et Wulff püüdis takistada temast kõneleva artikli avaldamist tabloidlehes Bild. Selleks võttis ta kontakti lehe peatoimetaja, kirjastuse Springer juhi ja enamusosanikuga, ähvardades kirjastusega suhted katkestada. Skandaalide tõttu tõstatasid Saksa ajalehed küsimuse Wulffi tagasiastumisest. 17. veebruaril 2012 astus Wulff tagasi, kuna eelmisel päeval esitas riigiprokuratuur parlamendile taotluse temalt puutumatuse äravõtmiseks.

Isiklikku
---------

Wulff oli esimene roomakatoliiklasest Saksamaa president, samuti oli ta ametisse valimisel 51-aastaselt noorim Saksamaa president. 

2006. aastal lahutas Wulff oma pikaajalisest abikaasast Christianest ning abiellus endast 15 aastat noorema Bettina Körneriga.  Tal on kaks last, eelmisest abielust poeg Linus ja praegusest tütar Annalena.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Kadri Veermäe "Surve Saksa presidendile aina kasvab" Postimees, 4. jaanuar 2012, lk 9
2. ↑  "Saksamaa president astus tagasi" ERR, 17.02.2012

Kirjandus
---------

* Kadri Veermäe "Surve Saksa presidendile aina kasvab" Postimees, 4. jaanuar 2012, lk 9

Välislingid
-----------

* Saksa president mattub skandaalidesse, Postimees, 20. detsember 2011

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Horst Köhler** | **Saksamaa president**2010–2012 | Järgnev**Joachim Gauck** |