recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Talačyn** on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Talačyni rajooni ja Talačyni külanõukogu halduskeskus. Poola keeles *Tołoczyn*. Asub Druci jõe kaldal. Linna läbib Moskva-Minski raudteeliin.

Linna nime päritolu kohta on mitu versiooni. Esimese kohaselt tuleneb nimi sõnast "talgud", mis on valgevene keeles *талака*. Teise variandi kohaselt tuleneb nimi sõnast *толочея*, mis tähendab kohalikus murdes laata. 

Linnas asub kolm keskkooli. Talačynis on kultuurimaja ja neli raamatukogu. Tegutseb harrastuslik filmistuudio *Летапіс*. Linnas ilmub ajaleht «Наша Талачыншчына». 

Tööstusettevõtetest on linnas toiduainetetööstus ja kergetööstus. Töödeldakse lina. 

Linnas asub koduloomuuseum. Vaatamisväärsusteks on vanalinn, katoliku kirik XIX sajandist ja klooster praegu õigeusu koguduse käes oleva kirikuga aastast 1793.

Ajalugu
-------

Linna on esimest korda mainitud aastal 1433 kui Drucki vürstiriigi aladel asuvat ja Drucki vürstide valduses olevat linna. XVI sajandi keskel oli Talačyn kaupmeestest elanikega alev, kus igal aastal toimus kolm laata. Asula kuulus toona Drutski-Talatšinskitele. XVI sajandi lõpus omandasid Talačyni Sapiehad, seejärel aga Sanguszkod. Aastal 1604 lasi Lew Sapieha rajada linna katoliku kiriku, kooli ja haigemaja. Aastail 1654–1667 kestnud sõjas rüüstasid Venemaa väed asula.

Aastal 1769 finantseerisid Sanguszkod kloostri ehitamist, kuigi see valmis lõplikult tunduvalt hiljem. Aastal 1772 läks linna idapoolne osa Vene impeeriumi koosseisu, hakates kandma nime *Стары Талачын*, sellal kui Rzeczpospolita poolele jääv osa sai nimeks *Новы Талачын*. Aastal 1782 andis tsaar Talačynile linnaõigused, ent aasta hiljem võttis ta need taas ära. Aastal 1793 hõivas Venemaa taas suure tüki Poola alasid ja mõlemad Talačynid olid nüüd Vene impeeriumi koosseisus.

Aastal 1812 külastas linna oma Venemaa sõjakäigul Napoleon I. Aastal 1859 rajati linna terasetootmine. Järgmisel aastakümnel tabasid ümbruskonda küüditamised, kui rahvuslikult meelestatud elanikkond saadeti Valgevene aladelt välja ja asemele toodi venelastest talupoegi. Aastal 1881 hakati asulas tootma tärklist. 1924. aastal liideti Talačyn Valgevene NSV-ga, aastal 1938 ühendati eri pooled Talačyni aleviks. Teises maailmasõjas hukkus linnas ja selle ümbruses 9521 inimest. Asulast sai ametlikult linn aastal 1955.

Pilte
-----

* Talačyni katoliku kirikTalačyni katoliku kirik
* Talačyni õigeusu kirikTalačyni õigeusu kirik

Talačyni elanikke
-----------------

* Mihail Savicki – Valgevene kunstnik
* Valer Anisenka – Valgevene näitleja
* Ljavon Barazna – Valgevene kunstnik ja folklorist.
* Andrei Usov – Vene tankist
* Irving Berlin – Ameerika helilooja
* Israel Kaplan – Iisraeli pedagoog

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Talačyn
* Rajoonileht
* Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
* Talačyn YouTube'is
* Talačyn YouTube'is
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Leedu linnast; küla kohta Cīrava vallas vaata artiklit Akmene* |

---

**Akmenė** (Helifaili info leedu i) on linn Leedus Šiauliai maakonnas Akmenė rajoonis. Akmenė valla halduskeskus. Linn asub Dabikinė jõe kaldal. Akmenėst 12 km edelas asub Naujoji Akmenė ('Uus Akmenė') linn, vallas asuvad külad Akmenė I, Akmenė II ja Akmenė III. 

Linnas on raamatukogu ja gümnaasium. Vaatamisväärsuseks on sealne uusgooti stiilis katoliku kirik (valmis aastal 1912).

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Akmenė elanikest leedulasi 96,91%, venelasi 1,04%, mustlasi 0,85%, lätlasi 0,46% ja teiste rahvaste esindajaid 0,73%.

Akmenė kirik

Ajalugu
-------

Kęsgailadele kuuluvat mõisa on esmamainitud 1511. aastal. Asula sai reaalselt alguse aastal 1531, mil kuningas Zygmunt I selle juurde Dabikinė nime kandva alevi rajas. Aastast 1561 on teada, et selle juurees asus ka kirik. 

Linnaõigused sai aastal 1592. Aastal 1596 sai asulast kohaliku kihelkonna keskus. Hakati koguma raha uue kiriku rajamiseks, linn sai ka kihelkonnakooli. Linn kandis Dabikinė nime kuni XVII sajandini.

Aastal 1705 rüüstasid linna rootsi väed, aastail 1710–1711 laastas linna katk. Aastal 1754 oli linnal õigus pidada neli korda aastas laata.

Aastal 1941 sai Akmenėst Leedu esimese kolhoosi keskus. Aastast 2012 kuulub Akmenė vabamajanduspiirkonda.

Tuntud elanikke
---------------

* Liudvikas Jakavičius – Leedu teatritegelane ja raamatusmugeldaja
* Ona Šimaitė – Leedu raamatukoguhoidja
* Juozas Miltinis – Leedu teatritegelane
* Romas Jarockis – Leedu arheoloog
* Saulius Stripeika – Leedu poliitik
* Aidas Preikšaitis – Leedu jalgpallur
* Nerijus Radžius – Leedu jalgpallur

Viited
------

1. ↑  Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 14. aprillil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Akmenė – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Linn Poola geograafilises sõnastikus (*poola keeles*)
* Linn portaalis vietoves.Lt
Žodzina (poola keeles *Żodzino*) on linn Valgevenes Minski oblastis Smalavičy rajooni territooriumil. Linn asub Plisa jõe ääres, 42 kilomeetri kaugusel riigi pealinnast Minskist. Linna läbib Orša ja Minski vaheline raudtee.

Ajalugu
-------

Asula asutas aastal 1643 Bogusław Radziwiłł, selle esimene nimi oli *Багуслаў Поле*. Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda kuuluv asula kandis aastaks 1688 nime *Жодзіна Слабада*. Poola teisel jagamisel 1793. aastal liideti Venemaaga. Aastal 1871 ehitati läbi Žodzina raudtee.

1919. aastal hakkas Žodzina kuuluma Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1958 ühendati Žodzina asula, lähedalasuvad Zarečča ja Krušynki küla ning soojuselektrijaama ja teehooldusmasinate tehase töölisasulad Žodzina aleviks. Samal ajal asutati sinna autotehas. Aastal 1963 sai Žodzinast linn.

Haridus
-------

Žodzino linnas on 8 keskkooli ja 2 gümnaasiumit, muusikakool ja kunstikool. Lisaks on seal polütehnikum ja kutseharidust andev lütseum. Linnas on kaks Valgevene Teaduste Akadeemia õppekeskust, ühes tegeldakse loomakasvatuse, teises maaharimise ja sordiaretusega.

Majandus
--------

Žodzina linnas on elektroenergeetika, metallitöötlemise, puidutöötlemise, ehitusmaterjalide valmistamisega tegelevad ettevõtted, lisaks veel kergetööstus ja toiduainete tööstus. Žodzinas on soojuselektrijaam. Antakse välja ajalehte Жодзінскія навіны. Suurimaks ettevõtteks on Valgevene autotehas BelAZ, kus valmistatakse veoautosid.

Tuntud elanikke
---------------

* Aleś Arkuš – Valgevene luuletaja
* Ihar Laščenia – Valgevene diplomaat

Välislingid
-----------

 Žodzina – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Žodzina Valgevene fotoentsüklopeedias
* Fotod linnast
* Linnavalitsuse koduleht (*vene keeles*)
* Žodina YouTube'is

| * v
* r
Minski oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Barysaŭ rajoon • Bierazino rajoon • Červieńi rajoon • Dziaržynski rajoon • Kapyli rajoon • Klecki rajoon • Krupki rajoon • Łahojski rajoon • Lubańi rajoon • Maładziečna rajoon • Minski rajoon • Miadziełi rajoon • Niasviži rajoon • Puchavičy rajoon • Salihorski rajoon • Słucki rajoon • Smalavičy rajoon • Staryja Darohi rajoon • Stoŭbcy rajoon • Uzda rajoon • Vałožyni rajoon • Vilejka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Žodzina |
**Olperer** on 3476 m kõrge mägi Zillertali Alpides Austria Tirooli liidumaal. See on peamine tipp Tuxi harjal (*Tuxer Kamm*) ja seda ületatakse suviti sageli, kui ronijad Olpereri hütist Geraeri hütti liiguvad. Sellele roniti esmakordselt 10. septembril 1867 piki kaguharja (*Südostgrat*) Paul Grohmanni, Georg Sameri ja Gainer Jackli poolt. Selle põhjaküljel on *Gefrorene-Wand-Kees* (ka *Tuxer Ferner*) liustikul suusapiirkond Hintertuxi liustik.

Vaade *Gefrorenen Wandspitzenilt*

Paiknemine
----------

Olperer oma püramiidse tipuplokiga on silmatorkava välimusega. Selle tagajärjel ja selle lähedal asuvate tippude geograafilise tähtsuse tõttu on tipp populaarne vaatepunkt. See asub linnulennult Schlegeisspeicheri tammist u. 4 km loodes ja Hintertuxist 7 km lõunas. Selle naabrid asuvad põhjas ja *Wildlahnerschartega* (3220 m) eraldatud Großer Kaserer (3266 m), kagus piki Fußsteini (3381 m) harja ning kirdes *Großes Riepenkeesi* liustikuga eraldatud kahetipuline Gefrorene-Wand-Spitzen, mille lõunapoolne tipp asub kõrgusel 3270 m.

* Vaade loodest. Paremal FußsteinVaade loodest. Paremal Fußstein
* Olperer ja Fußstein. Vaade Wildlahnertalist Schmirni juuresOlperer ja Fußstein. Vaade Wildlahnertalist Schmirni juures
* Olpereri lõunakülgOlpereri lõunakülg
**Oskar Rudolf Jüriväli** (aastani 1937 Jürgenfeldt; 29. november 1884 Väätsa, Järvamaa – 22. mai 1955 Pilistvere, Viljandimaa) oli Eesti pedagoog, poliitik ja omavalitsusametnik.

Elulugu
-------

Ta oli pärit kooliõpetaja Jaan Jürgenfelti perekonnast. Varane lapsepõlv möödus Atla külas Juuru kihelkonnas Harjumaal, kuhu isa oli ostnud Mardi talukoha. Oskar õppis aastatel 1893–1896 Juuru-Atla vallakoolis, 1896–1898 Juuru kihelkonnakoolis, 1898–1900 E. Niklaseni erakoolis Tallinnas ja 1900–1903 Tallinna linnakoolis. Sooritas kooliõpetaja kutseeksami Paides ja oli aastatel 1903–1913 Kurtna vallakooli õpetaja. 1913. aastast oli renditalu pidaja ja kaupmees. 

1914–1917 võttis osa I maailmasõjast. 1918–1924 Harju maavalitsuse ametnik, hiljem toitlus-, põllumajandus- ja teedeosakonna juhataja. Hiljem Harju maavolikogu maakorralduse nõukogu liige. Aastatel 1921-1923 oli Riigikogu I koosseisu liige, kandideeris Harjumaal Eesti Tööerakonna nimekirjas ja kuulus Omavalitsuse komisjoni, eelarvekomisjoni ning tolliseadustiku läbivaatamise erikomisjoni. 

Järgnevalt oli talupidaja Atla külas Juuru vallas Harjumaal. Võttis osa seltsitegevusest, kuulus Juuru Haridusseltsi, oli Juuru Tarvitajate Ühisuse ja Eesti Sordiparanduse Seltsi liige. Juhtis esimehena aastatel 1927–1928 Juuru Ühispanga nõukogu, seejärel oli juhatuse liige ja asjaajaja. Tegi kaastööd ajalehtedele, peamiselt tõlked. Suri 1955. aastal Pilistveres ja on maetud Juuru kalmistule.

Isiklikku
---------

Ta oli 1905. aastast abielus Hulda Marie Sophie Köhleriga (1883), kolm last Emil, (1905–1992) Thekla (1907–1989) ja Helmut Jüriväli (1912–1990).

Viited
------

1. ↑  EELK Juuru. Personaalraamat VI (1906-1925). - EAA.1211.1.153, lk. 31. ()
2. ↑  Piret Viljamaa (2019). *I Riigikogu liikmed* (PDF). Tallinn: Eesti Rahvusraamatukogu. Lk 82.
3. ↑  "Oskar Rudolph Jüriväli". *Geni.com*. Vaadatud 25.10.2020.

Välislingid
-----------

* Juurupildid.ee: Juuru Haridusseltsi 20. aastapäev 1928
* Juurupildid.ee: Juuru Ühispanga juhatus ja nõukogu 1928
* Juuru Ühispank 25 – Ühistegelised Uudised, nr. 21, 24 mai 1935.
Ellmaueri peatus
Püha Antoniuse kabel, vaade orule ja Pendlingile
Tunnel Kaisertalis, ülemine tunnelivärav
Hinterbärenbad
**Kaisertal** (varem *Sparchental*) on silmatorkav mägiorg Zahmeri ja Wilder Kaiseri mäeahelike vahel Austria Kaiseri mägedes Tiroolis. Kuristikus (*Sparchenklamm*) oru põhjas voolab oja Kaiserbach (*Sparchenbach*), mis suubub Kufsteinist põhjas Inni. Seal asuvad mitmed looduskaunid isoleeritud talud (näiteks *Pfandlhof* ja *Veitenhof*). Populaarne kalendripilt on Püha Antoniuse kabel (*Antoniuskapelle*) Kaisertali jalgteel oru keskosas.

Kaisertal asub Kaiseri mägede looduskaitsealal (loodud 1963. aastal) ja 1. juunini 2008 pääses sinna ainult jalgsi. Kõige sagedamini kasutatav lähenemismarsruut kulgeb Eichelwangist (Ebbs) u. 280 sammu *Kaiseraufstiegil* orgu. Kaisertal oli viimane asustatud org Austrias ilma maanteeühenduseta. Kaisertali põllumeeste autod ja mootorrattad lennutati sisse kas kopteriga või veeti tükkidena üle *Kaiseraufstiegi*. Aastaid arutati Kaisertalile juurdepääsu parandamise üle. Ettepanekute hulka kuulus kaldtõstuk (*Schrägaufzug*) või olemasoleva köistee (*Materialseilbahn*) täiustatud vorm Kufsteinist.

Esimene labidalõige tee ehitamiseks Ebbsist läbi u. 800 m pika tunneli Kaisertali toimus 19. mail 2006. Looduskaitse huvides pidid seda teed kasutama ainult elanikud, ettevõtted ja alarmsõidukid (turvatud tõkete ja võtmetega). Tee ehitamises leppisid Ebbsi küla ja Kufsteini linn (Kaisertali suurim maaomanik) kokku alles pärast aastaid kestnud läbirääkimisi. Pikka aega oli Kufstein looduskaitselistel põhjustel tee vastu Kaisertalis ja oli pakkunud sealsete elanike jaoks olemasoleva köisraudtee uuendamist, et sinna saaks sõidukeid transportida. Ebbsi küla lükkas selle tagasi.

10. märtsil 2007 tungis tunnel Kaisertali. Tunneli ja tee arendus viidi lõpule 2007. aasta sügisel; siis alustati orus kanalisatsiooniga. 31. mail 2008 avati tunnel ametlikult liiklusele.

Huviväärsused
-------------

* Tischofi koobas
* Klaushütte ja Haupttrift-Klause (vaata ka: Kaiserbach)
Jaapanlased Halhõn goli jõge ületamas
**Halhõn goli lahing** oli 11. mail 1939. aastal alanud vahejuhtum Mongoolia ja Mandžuuria piiril Halhõn goli jõe juures. 

Kuna kogu piirkond oli kaardistamata, puudus üheselt määratletud piirijoon. Jaapan teatas, et kes Mandžuuria piiri rikub, see rikub Jaapani piiri ja Nõukogude Liit teatas, kes Mongooliat ähvardab, see ähvardab Nõukogude Liitu. 

11. mail 1939 oli üks umbes 80-meheline Mongoolia piirivalve grupp Halha jõe lähistel, valis omale ööpaika ja hobustele söödapaika. Neile sattus peale Mandžuuria piirivalvegrupp ja peletas nad tagasi üle Halha jõe. 14. mail kohtusid grupid samas kohas, aga seekord sunniti mandžuurlased põgenema.

Halha jõe ääres oli Jaapani kontingent juuliks kasvanud terveks armeegrupiks. Venelased olid ehitanud 7 silda üle Halha ja kaitsesid sillapäid suurtükiväe, tankide ja automaatrelvadega hästi varustatud jalaväega. Juuli lõpul katsus Jaapani 6. armeegrupi ülem, kindral Michitarō Komatsubara ületada Halha jõge pontoonsillaga ja tungida kõrgendikule venelaste tagalas. See õnnestus, aga varustuse järelvedu polnud võimalik ja vene väed lõid jaapanlased pärast mõne-päevast võitlust tagasi idakaldale. Stalin määras Nõukogude Liidu üksuste juhatajaks Georgi Žukovi. Kuuajalise ettevalmistusega määras Žukov pealetungi alguseks 20. augusti. Nõukogude Liidu parimad eliitväeosad, tankiüksused ja lendurid, kaasa arvatud Hispaania kodusõja kogemustega lendurässad, koguti Mongooliasse.

Jaapanlaste poolel osales lahingus 80 000 meest, 135 tanki ja 450 lennukit. Žukov pani neile vastu 35 jalaväediviisi, 20 ratsaväeeskadroni, 500 suurtükki, 500 tanki ja 600 lennukit. 31. augustil oli terve Jaapani 6. väliarmee sisse piiratud ja peaaegu hävitatud. Üle 50 000 jaapanlase sai surma või langes vangi. Kuigi see oli Jaapani sõjaväe kõigi aegade suurim kaotus, jäi see Läänes suuresti märkamata, kuna samal ajal oli tähelepanu keskpunktis Poola ründamine ja Teise maailmasõja algus.
Saksa kirjanike teoste virna kujutav skulptuur Berliinis
Vene kirjanikku Anton Tšehhovit kujutav Venemaa margiplokk 2010. aastast
**Kirjanik** on isik, kes kirjutab ilukirjandust ehk belletristikat. Ehkki teistes keeltes võidakse sarnaseid sõnu kasutada ka isikute kohta, kes kirjutavad tarbekirjandust, publitsistikat või muid tekste (nt inglise *writer*), ei kutsuta neid eesti keeles kirjanikeks. Neid hõlmab lähedase tähendusega termin "literaat", samuti vanapärane "kirjamees".

Kirjaniku mõiste
----------------

Kirjanik ei pea kirjutama tingimata proosat. Kuigi tavaliselt nimetatakse eesti keeles luule kirjutajaid luuletajateks ja draama kirjutajaid näitekirjanikeks (või draamakirjanikeks), kuuluvad nemadki kirjanike hulka. Kirjanikku, kes kirjutab proosat, nimetatakse proosakirjanikuks ehk prosaistiks.

Kuigi ilukirjandus on kunstiliik nagu ka filmikunst, teater, muusika või arhitektuur, ei nimetata kirjanikke eesti keeles enamasti kunstnikeks (neid on küll vahel nimetatud sõnakunstnikeks, kuigi tavaliselt peetakse sõnakunstnikeks etlejaid ehk deklamaatoreid).

Ehkki sõna "kirjanik" esineb ka sellistes liitsõnades nagu "ajakirjanik" ja "reklaamikirjanik", ei peeta ajakirjanikke ega "reklaamikirjanikke" kirjanikeks.

Kirjanik kui elukutse
---------------------

Traditsiooniliselt eristatakse kutselisi ja harrastuskirjanikke. Piir nende vahel on hägus. Kutselise kirjaniku ligikaudsed tunnused on kuulumine kirjanike kutseühendusse ja elatumine tööst kirjanikuna, ent on tunnustatud kirjanikke, kes ei kuulu kirjandusorganisatsioonidesse. Ka on Eestis raamatuturu väiksuse tõttu vähe neid, kes ainuüksi ilukirjandusega elatist suudaks teenida.

Eesti suurim ja tuntuim kirjanike kutseühendus on Eesti Kirjanike Liit, kuhu kuuluvad ka kirjanduskriitikud ja tõlkijad. On teisi organisatsioone, mis püüavad pakkuda sellele alternatiivi, näiteks Sõltumatu Ametiühing Kirjanike Kodu. Noortekirjanikke koondab Eesti Noortekirjanduse Ühing, kuhu on oodatud ka teised noortekirjanduse huvilised. Mõnes riigis toimivad kutseorganisatsioonid ametiühingutena ning vahendavad oma liikmetele riiklikku tervisekindlustust; Eesti Kirjanike Liit seda ei tee. Kirjanikke koondas ka 1871–1893 Tartus tegutsenud Eesti Kirjameeste Selts.

Rahvusvahelised kirjanike organisatsioonid, näiteks PEN-klubi, ei piirdu tihti kirjanikega eesti mõistes, vaid hõlmavad ka tarbekirjanduse ja publitsistika autoreid. Samuti leidub Nobeli kirjandusauhinna laureaate, kelle teoste hulka ei kuulu ilukirjandus – nii pälvis Winston Churchill 1953. aastal Nobeli auhinna "oma meisterlike ajalooliste ja biograafiliste kirjelduste ning suurepärase kõnekunsti eest inimlike väärtuste kaitsel".

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kirjanik** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kirjanik** |

* ajakirjanik
* kirjutaja
* looduskirjanik
* teaduskirjanik
* stsenarist
**Charles Ormond Eames** (1907–1978) ja **Bernice Alexandra "Ray" Kaiser Eames** (1912–1988) olid Ameerika Ühendriikide disainerid ja visionäärid. 

**Charles Eames** asutas oma eduka arhitektuuribüroo 1930. aastal. **Ray Kaiser** ja Charles Eames tutvusid 1941. aastal. Nad abiellusid samal aastal ja neist sai rahvusvaheliselt tuntud loominguline tandem. 

Charles Eames oli arhitektiharidusega, abikaasa Ray oli õppinud maalikunsti, mõlemal oli tehnoloogiahuvi. Loominguline tegevus hõlmas filme; kuraatori, teadlase, leiutaja ja tarbegraafiku tööd, mänguasjade ja näituste kujundusi. Tuntuimad on toolid – nii painutatud vineerist, klaaskiust kui ka kokkukeevitatud traadist. Disaintooted olid tehnoloogiliselt eesrindlikud ja praeguseni kuulsad ning on saanud 20. sajandi klassikaks.

Viited
------

1. ↑  Katrin Kask. Visionäärid ning disaini hälli kiigutajad Charles ja Ray Eames. Eesti Ekspress, 8. märts. 2007 (vaadatud 20.12.2017)
2. ↑  Disainerid. Charles Eames. smartfurniture.com (vaadatud 20.12.2017)
3. ↑  Katrin Kask. Visionäärid ning disaini hälli kiigutajad Charles ja Ray Eames. Eesti Ekspress, 8. märts. 2007 (vaadatud 20.12.2017)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Charles ja Ray Eames** |

* Eames. Ametlik koduleht.
* Powers of Ten. Lühifilm mateeriast. Algpunktist piknikupaigas liigutakse 10-kordsete mõõtkavahüpetega makro- ja mikrokosmosesse.
* Eames Lounge Chair Assembly. Lühifilm ühe tuntuima tooli kokkupanekust.
**Berliini konverents** oli 15. novembrist 1884 kuni 26. veebruarini 1885 Berliinis toimunud Euroopa koloniaalriikide konverents. 

Konverents kutsuti kokku selleks, et lahendada koloniaalküsimusi Aafrikas ning see kindlate reeglite järgi Euroopa suurriikide vahel jagada. Kongressil osales 14 riiki, nende hulgas 13 Euroopa riiki (Austria-Ungari, Belgia, Saksamaa, Suurbritannia, Taani, Hispaania, Itaalia, Holland, Portugal, Venemaa, Prantsusmaa ja Rootsi). USA osales vaatlejana. Osalema ei kutsutud ühtki Aafrika esindajat.

Konverentsi päevakorras oli:

1. Kongo nõguKongo jõe nõgu]] jaotamine
2. Laevanduse ja kaubanduse korraldamine Nigeri jõel
3. Edasiste Aafrika koloniaalvallutuste printsiipide kehtestamine

Konverentsil fikseeriti:

1. Põhimõte, et Aafrika kuulub eurooplaste ülemvõimu alla
2. Põhimõte, et kellele kuulub rannik, see võib hõivata ka selle ranniku tagamaad vastavalt oma jõule ja võimalustele
3. Põhimõte, et piirid fikseeritakse vallutajate omavaheliste kokkulepetega
4. Koloniaalvalduse loob "efektiivne okupeerimine" ja sellest avalik teatamine.

Konverents ei alustanud Aafrika jagamist ega viinud seda lõpule, vaid pani paika reeglid juba alanud protsessi jätkamiseks. Kolooniate piirivaidlused lahendati rahumeelselt. Konverents lõpetas võidujooksu Aafrikale (*Scramble for Africa*).
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Biķernieki kihelkonna mõisast; Daugavgrīva kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Dreiliņi mõis (Daugavgrīva kihelkond) ja Katriņa kihelkonnas mõisa kohta Dreiliņi mõis (Katriņa kihelkond).* |

---

Dreiliņi mõis 1905. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Rigaschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1905)
**Dreiliņi mõis** (saksa keeles *Dreylingsbusch*, ka *Dreilingshof*, läti keeles *Dreiliņu muiža*, ka *Dreiliņmuiža*) oli Riia linnamõis Liivimaal Riia kreisis Biķernieki kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Riia linnas Šķirotava asumis; selle peahoone asus Slāvu iela ja Krustpils iela ristmiku juures.

Ajalugu
-------

Mõisa asukohas peatusid Riia piiramisel Boriss Šeremetevi väed, ka kirjutati Riia kapitulatsioonile alla just seal. Juba toona asus seal hoonekompleks, mis pani hiljem aluse aastal 1799 Mazā Jumpravmuiža mõisast eraldatud Dreiliņi mõisale. Mõisa rajasid suvemõisana XVII sajandil Dreilingid.

Mõisa järgi on nime saanud Riia linna Dreiliņi asum. Ehkki mõisa peahoone asus Šķirotavas, asus suur osa selle maadest Dreiliņi aladel.

Pärast Läti iseseisvumist asusid vanas mõisas Riia linna aedniku Jāņis Zlaugotņis-Cukursi aed ja linnale kuulunud aed. Tänapäevaks ei ole mõisa hoonetest midagi säilinud.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (*läti keeles*)

Biķernieki kirik
Biķernieki kihelkond

**Kirik**: Biķernieki kirik  

**Mõisad**: Dreiliņi mõis
**Pribislaw I** (15. veebruari ja 3. juuni 1224 vahel – pärast 12. veebruari 1275) oli Parchim-Richenbergi isand aastatel 1238-1256.

Ta oli Mecklenburgi vürsti Heinrich Borwin II noorim poeg. Kui tema isa suri, jaotasid Pribislaw ja tema kolm venda Mecklenburgi; Pribislaw sai Parchim-Richbergi isandkonna. Kuna ta oli veel alaealine, toimis tema vend Johann I 1238. aastani tema eestkostjana ja ta sirgus Johann I õukonnas.

1238. aastal jõudis ta täisikka ja kolis Parchimi lossi. Tema isandkonda kuulusid Parchimi (sealhulgas Brenz ja Rosengarten) ja Ture valdused, Plau, Goldbergi, Sternbergi ja Richenbergi (Langen Brützi lähedal Warnowi jõe ääres) foogtkonnad. Varsti sattus ta piiritülisse Schwerini krahviga, kes sundis teda loobuma Brenzist ja Neustadt-Glewest.

Pärast seda vaenust suutis ta stabiliseerida oma territooriumi majanduse, asutades Goldbergi ja Sternbergi linnad ning stimuleerides juute asuma elama Parchimi. 1248. aastal andis ta linnaõigused Goldbergile ja Sternbergile. 1240. aastal asutas ta Elde läänekaldale *Parchimer Neustadti*. 1246. aastal tõi ta Parchimi frantsisklaste ordu liikmed. 1248. aastal kolis ta oma residentsi äsjaehitatud Richenbergi lossi Warnowi jõe ääres Kritzowi küla lähedal.

Pribislaw sattus kaks korda tülli Schwerini piiskopi Rudolf I-ga, korra kümnise maksmise pärast ja korra, kui Rudolf ehitas lossi liiga piiri lähedale, Bützowisse. Pribislaw tundis end lossist ohustatuna. Ta põletas selle maha ja võttis Rudolfi vangi ning sulges ta Richenberg lossi vangikongi. Ta nõudis tagasihoidlikku lunaraha, mille piiskopkond varsti maksis. Rudolf vabastati ja kasutas siis Pribislawi kukutamiseks kõiki võimalusi. Pribislaw kuulutati lindpriiks ja heideti kirikust välja. 1255. aastal võeti Pribislaw vangi ja anti Rudolfile üle. Temalt võeti võim ja tema territoorium jaotati tema vendade ja tema õemehe Schwerini krahvi vahel. Pribislaw läks Pommerisse maapakku, kus ta sai hüvitiseks Białogardi isandkonna. Kui Rudolf 1262. aastal suri, lootis Pribislaw, et saab valdused tagasi, kuid tema vennad keeldusid sellest.

1270. aastal loobus Pribislaw oma nõudmistest Parchim-Richenbergile ja läks tagasi Białogardi, kus ta pärast 12. veebruari 1275 suri.

Abielud ja lapsed
-----------------

Pribislaw oli kaks korda abielus. Tema esimene naine oli Richard von Friesacki tütar; tema teine naine oli tõenäoliselt Pommeri hertsogi Barnim I tütar. Ta sai tütre ja poja, Pribislaw II, kes oli Białogardi isand aastatel 1270-1316.
**Oguusi keeled** on Turgi keelkonna alamharu, mida kõneleb ligikaudu 108 miljonit inimest. Kolm suurima kõnelejate arvuga keelt on türgi, aserbaidžaani ja türkmeeni, mis kokku moodustavad rohkem kui 95% kõnelejatest.

Karahaniidide õpetlane Mahmud al-Kašgari, kes elas 11. sajandil, väitis, et oguusi keel oli türgi keeltest kõige lihtsam.

Rootsi turkoloog ja keeleteadlane Lars Johanson märgib, et oguusi keeled moodustavad turgi keelkonnas selgelt eristatava ja tihedalt seotud bloki, kuna oguusi keelte kõnelejate kultuuriline ja poliitiline ajalugu on neid tihedamalt sidunud kuni tänapäevani.

Terminoloogia
-------------

Mõistet "oguusi" kasutatakse turgi keelte edelaharu kohta. See on viide oguusidele, kes rändasid 8. sajandil Altai mägedest Kesk-Aasiasse ning laienesid eraldi hõimudena Lähis-Itta ja Balkanile.

Klassifikatsioon
----------------

Praeguräägitavad oguusi keeled on nende tunnuste ja geograafia põhjal liigitatud kolme kategooriasse: lääne, ida ja lõuna.

* **salaari**
	+ **salaari**
* **lääne**
	+ **türgi**
	+ **aserbaidžaani**
	+ **gagauusi**
	+ **balkanigagauusi**
	+ osmanitürgi †
	+ vana-anatooliatürgi †
	+ petšeneegi †
* **ida**
	+ **türkmeeni**
	+ **horasanitürgi**
* **lõuna**
	+ **kaškai**
	+ **šaharmahalitürgi**

Veel kaks keelt, krimmitatari ja urumi, on kõptšaki keeled, kuid oguusi keeled on neid tugevasti mõjutanud.

Väljasurnud petšeneegi keel oli tõenäoliselt oguusi keel, kuid kuna see on halvasti dokumenteeritud, on seda raske oguusi keelerühmas edasi liigitada; seetõttu jäetakse see tavaliselt klassifikatsioonist välja.

Vaata ka
--------

* Oguusid
* Turgi keeled
* Turgi rahvad
**Ainehulk** on füüsikaline suurus, mis iseloomustab aine kogust osakeste arvu järgi. Ainehulga tähis on {\displaystyle n} ja mõõtühik mool (mol).

Ainehulk on üks seitsmest Rahvusvahelise suuruste süsteemi põhiühikust ja vastavalt mool üks seitsmest SI-süsteemi põhiühikust.

Ainehulk 1 mool ({\displaystyle n}= 1 mol) sisaldab Avogadro arvuga ({\displaystyle N\_{\mathrm {A} }=6{,}022\;140\;76\cdot 10^{23}\ }) kindlaks määratud arvu osakesi.

Arvutamine
----------

### Massi järgi

Et leida ainehulka {\displaystyle n} (moolides) massi järgi, tuleb vaadeldava ainekoguse 
mass {\displaystyle m} jagada molaarmassiga{\displaystyle M}:

{\displaystyle n={\frac {m}{M}}}.
**Näide**. **Vee** (H2O) molaarmass on 16 + 2 = 18 g mooli kohta. Siis näiteks 90 grammile vastab ainehulk 

{\displaystyle n={\frac {90\;\mathrm {g} }{\mathrm {18\;{g \over mol}} }}=5\;\mathrm {mol} }.
### Ruumala järgi

Ideaalgaasi 1 mool võtab normaaltingimustel enda alla mahu (ruumala) {\displaystyle V\_{\mathrm {m} }=22,41} l/mol (liitrit mooli kohta). Seda mahtu nimetatakse molaarruumalaks.

Et leida ainehulka (moolides) ruumala järgi, tuleb aine ruumala {\displaystyle V} jagada molaarruumalaga {\displaystyle V\_{\mathrm {m} }}:

{\displaystyle n={\frac {V}{V\_{\mathrm {m} }}}}.
**Näide**. Arvutame, mitu mooli vastab 5 liitrile (= 5 dm3) hapnikule:

{\displaystyle n={V \over {V\_{\mathrm {m} }}}={{5\,\mathrm {dm} ^{3}} \over {22{,}41\,{\mathrm {\mathrm {dm} ^{3} \over mol} }}}=0{,}22\;\mathrm {mol} }.
### Osakeste arvu järgi

Et leida ainehulka (moolides) osakeste (molekulide, aatomite) etteantud arvu järgi, tuleb aine osakeste (molekulide, aatomite) arv N jagada Avogadro arvuga:

{\displaystyle n={\frac {N}{N\_{\mathrm {A} }}}}.
**Näide**. Antud on osakeste arv {\displaystyle N=10^{25}}. Sellele vastab moolide arv

{\displaystyle n={\frac {10^{25}}{6{,}022\cdot 10^{23}\;\mathrm {mol} ^{-1}}}=16{,}606\;\mathrm {mol} }.

Vaata ka
--------

* Füüsikaliste suuruste loend
**Edmundo Paguaga Irías** (15. juuni 1923 Ocotal – 1. juuli 2008 Ocotal) oli Nicaragua poliitik, koos liberaalide Roberto Martínez Lacayo ja Alfonso Lovo Cordero ga kolmanda Nicaragua valitseva hunta (*Junta Nacional de Gobierno*) liige aastail 1973–1974. 

Taoline triumviraat oli võimul, tagamaks Anastasio Somoza Debayle võimulejäämist, kuna põhiseadus ei lubanud tal vahetult teise ametiaja järel uuesti kandideerida.

Poliitiline tegevus
-------------------

Edmundo Paguaga Irías oli poliitilistelt vaadetelt konservatiiv. 1960. aastatel sai temast parlamendi liige.

Aastal 1972 oli Anastasio Somoza Debayle ees probleem: tema teine ametiaeg oli lõppemas, kuid põhiseadus ei lubanud tal uuesti kandideerida. Nii andis ta võimu ametlikult üle kolmest mehest huntale, kuigi sisuliselt jäi ta võimule edasi. Võimu üle andes seadis Somoza tingimuseks, et triumviraat koostab uue põhiseaduse, mis jõustub aastast 1974 (ehk siis valimiste aastast).

23. detsembril 1972 purustas maavärin Nicaragua pealinna Managua ja võim läks eriolukorra tingimustes üle rahvuskaardile, mille juhiks oli Anastasio Somoza. Taoline võimukaotus rikkus konservatiive esindanud Fernando Agüero meelest pakti põhimõtteid ja ta astus ametist tagasi. Edmundo Paguaga Irías asus tema asemele. Taolised manöövrid viisid sisuliselt selleni, et konservatiivide partei kujunes Somoza käepikenduseks. Edmundo Paguaga Irías kandideeris valimistel, kus 748 985 häält sai Anastasio Somoza (kokku anti 815 758 häält). 1. detsembril 1974 sai Somoza taas presidendiks.

Viited
------

1. ↑  Nicaragua worldstatesmen.org
2. ↑  Clemente Guido Martínez: *Historia del poder ejecutivo de Nicaragua,* 1527–2007. Lea Grupo Editorial, 2007, ISBN 978-99924-77-07-6, lk. 146; 197.
3. ↑  Hazel Smith: Nicaragua: self-determination and survival. London, Pluto Press, 1993
4. ↑  Michael Krennerich: *Wahlen und Antiregimekriege in Zentralamerika. Eine vergleichende Studie.* Leske und Budrich, Opladen 1996, ISBN 3-8100-1706-X, Lk. 198.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Alfonso Lovo Cordero, Roberto Martínez Lacayo, Fernando Agüero (Triumviraat)** | **Triumviraat**1. märts 1973 – 1. detsember 1974 | Järgnev**Anastasio Somoza Debayle** |
**Biosüsi** on puusüsi, mis saadakse biomassi pürolüüsil hapnikuvaeses keskkonnas. Seda kasutatakse peamiselt mulla kvaliteedi parandamiseks.

International Biochar Initiative defineerib selle kui "tahke materjal, mis on saadud biomassi termokeemilise protsessi kaudu hapnikuvaeses keskkonnas.

Biosüsi on stabiilne, süsinikurikas ning võimeline säilima mulla sees tuhandeid aastaid.

Biosöe stabiilsus seisneb süsinikdioksiidi kogumisest ja säilitamisest, s.t süsiniku kogumine biosöe vormis.

Biosöe kasutamine Namiibias

Tootmine
--------

Biosöe valmistamiseks on spetsiifilised temperatuurid, ooteaeg ja kuumutamisaeg. Nende parameetritega saab toota kas biosütt või energiat. Tüüpiliselt saadakse pürolüüsi toimel 60% bio-õli, 20% sünteetilist gaasi ja 20% biosütt. Madalama temperatuuriga on pürolüüsi toimel saadud kuni 35% rohkem biosütt. Biosöe tegemisel kasutatakse 15% energiat sellest, mida pürolüüsi toimel saadakse. Biosütt on võimalik toota peaaegu kõikidest bioloogilist päritolu materjalidest. Levinumad toorained on puit, põhk, hein, sõnnik ja reoveesete, kuid ka mitmed tööstusjäätmed. Lähteaine keemilistel ja struktuursetel omadustel on oluline mõju biosöe vastavatele omadustele. Näiteks on puidust toodetud biosüsi võrreldes sõnnikust ja reoveesettest toodetud söega poorsem ning seetõttu suurema eripinna ja veehoiuvõimega.

### Biosöe protsessi saadused

| Protsessi nimetus | Bioõli % | Biosüsi % | Sünteetiline gaas % |
| --- | --- | --- | --- |
| Kiire pürolüüs | 72 | 12 | 13 |
| Aeglane pürolüüs | 30 | 35 | 35 |
| Gaasistamine | 5 | 10 | 85 |

Kasutamine
----------

Biosöe kasutamine põllumajanduslikel eesmärkidel on täna rohkem levinud troopilises kliimas, kus tänu sellele on võimalik saada olulist saagilisa. Erinevates riikides on see tegevus doteeritav ja  talunikele makstakse biosöe mulda viimise eest eraldi tasu. Näiteks toimitakse tänapäeval nii Austrias. Biosöe kasutamisest saadav tulu on mitmepoolne: biosöe mulda viimine tasakaalustab läbi süsiniku mulda talletamise CO2 emissiooni, muldade süsinikusisaldus suureneb ja toitainete sidumise võime paraneb, põllumajandustootjad saavad lisasissetuleku ning CO2 kvoodi ostmiseks kuluv raha jääb riiki alles.

Viited
------

1. ↑  International Biochar Initiative (november 2015). "Standardized Product Definition and Product Testing Guidelines for Biochar That Is Used in Soil". *docs.google.com*. Vaadatud 05.06.2022.
2. ↑  Geoffrey Lean (7. detsember 2008). "Ancient skills 'could reverse global warming'". *independent.co.uk*. Originaali arhiivikoopia seisuga 13.09.2011. Vaadatud 05.06.2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: robot: algne URL-i olek teadmata (link)
3. ↑  Henn Raave (september 2014). "Biosüsi". *pikk.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18.01.2022. Vaadatud 05.06.2022.
4. ↑  Henn Raave (september 2014). "Tabel biosüsi protsessi saadustest". *pikk.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18.01.2022. Vaadatud 05.06.2022.
5. ↑  Henn Raave (september 2014). "Biosüsi kasutamine". *pikk.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18.01.2022. Vaadatud 05.06.2022.
**Eetri üldvalem.**
**Eetrid** on orgaanilised ühendid, mille molekulis on hapnikuaatomi kaudu teineteisega seotud kaks alküülrühma või ka muud asendusrühma, välja arvatud funktsionaalrühmad.

Üldvalem: **R´–O–R´´** (R´ ja R´´ on ühe- või erisugused alküül-, alkenüül-, arüül- või harvem ka muud rühmad).

Nomenklatuur
------------

Eetrite nimetused tuletatakse vastavalt süstemaatilisele nomenklatuurile. Eetrite nimetamisel loetletakse hapnikuaatomiga seotud rühmad tähestikulises järjekorras ja lisatakse lõppu liide "-eeter". Kui mõlemad keskse hapnikuaatomiga seotud rühmad on võrdsed (näiteks mõlemad on etüülrühmad), siis ei kasutata uute reeglite kohaselt enam eesliidet "di-": näiteks mitte "dietüüleeter", vaid lihtsalt "etüüleeter".

Keerukamate struktuuride ja alati mõne põhirühma olemasolu korral loetaks põhirühma sisaldav molekuli osa tüviühendiks ning sellele eelneb eesliide "alkoksü-".

Tsüklilistest eetritest nimetatakse kolmeliikmelist tsüklit oksiraaniks ehk epoksiidiks ja kasutatakse liiteid -oksiraan, epoksü- või -oksiid.
Neljalülilist küllastunud ahelaga tsüklilist eetrit nimetatakse oksetaaniks ja viielülilist tetrahüdrofuraaniks.

Näiteid:

* CH3CH2OCH2CH3 – eeter ehk dietüüleeter
* CH3CH2OCH2CH2CH3 – etüülpropüüleeter
* CH3CH2CH2CH2OCH3 – butüülmetüüleeter
* CH3OCH2Cl – klorometüülmetüüleeter
* C6H5OCH3 – metoksübenseen ehk anisool
* O(CH2)4 – tetrahüdrofuraan

Füüsikalised omadused
---------------------

Eetrid on omapärase lõhnaga vedelikud, välja arvatud dimetüüleeter ja metüületüüleeter, mis on toatemperatuuril gaasid. Eetrid on väga lenduvad. Vees lahustuvad nad vähe või üldse mitte, kuna ei sisalda hüdroksüülrühma vesinikke, mis saaks osaleda vesiniksidemetes.

Kasutusalad
-----------

Eetrid on heaks lahustiks orgaanilistele ühenditele. Neid kasutatakse ka viimaste sünteesis, parfümeerias ja meditsiinis. Eetreid kasutatakse veel lõhna- ja soojuskandjatena ning bensiinkatalüsaatori lisandina.

Keemilised omadused
-------------------

Eetrid on keemiliselt püsivamad ja väiksema keemilise aktiivsusega kui alkoholid. Eetrid oksüdeeruvad kergesti hapnikuga seotud süsiniku juuresolekul, mille tulemuseks on peroksiidid. Need on äärmiselt plahvatusohtlikud ained.

Saamine
-------

Eetreid saadakse alkohole ja fenoole oksüdeerides. Lihtsaim saamisviis on alkoholaadi ja alküülhalogeniidi reaktsioon:

* CH3CH2ONa + CH3CH2CH2Br = CH3CH2OCH2CH2CH3 + NaBr

Tekib etüülpropüüleeter ja naatriumbromiid. Veel saab eetreid näiteks lühikese ja hargnemata ahelaga alkoholi kuumutamisel, lisades katalüsaatoriks juurde veidi hapet:

* 2CH3CH2OH + H2SO4 = CH3CH2OCH2CH3 + H2O + H2SO4

Ohutus
------

Eetritega ümberkäimisel tuleb eriti ettevaatlik olla, sest pikemaajalisemal seismisel moodustuvad pudelis või muus anumas peroksiiditaolised ained, mis võivad näiteks destilleerimisel plahvatada.

Dietüüleeter on väga lenduv vedelik, millel on ebameeldivad kõrvaltoimed. Selle aur on mürgine. Et see on õhust raskem, võib see allapoole koguneda ja hapnikuga reageerides plahvatada.

Vaata ka
--------

* Krooneetrid
**Kalmari lään** on 1. järgu haldusüksus Rootsi lõunaosas.

Kalmari lään piirneb Kronobergi, Jönköpingi, Blekinge ja Östergötlandi lääniga ning idas Läänemerega. Läände üle mere jääb Ojamaa lään. 

Lääni volikogu kannab nime *Landstinget i Kalmar län*. 

Lään jaguneb kaheks provintsiks: Smålandiks ja Ölandiks.

Lään loodi haldusüksusena 1634. Kuni 1672. aastani oli ta ühendatud Kronobergi lääniga. Aastatel 1680–1683 kuulus Kalmari lääni Blekinge mereväebaasi rajamise tõttu Karlskronasse.

Pindalalt on ta 9. lään Rootsis, hõlmates 2,7% Rootsi pindalast; rahvaarvult 17. kohal.

Läänis on hästi arenenud maanteede, raudteede ja õhuteede võrgustik.

Lääni vallad

Haldus
------

Läänis on 12 valda:

* Borgholmi vald
* Emmaboda vald
* Hultsfredi vald
* Högsby vald
* Kalmari vald
* Mönsteråsi vald
* Mörbylånga vald
* Nybro vald
* Oskarshamni vald
* Torsåsi vald
* Vimmerby vald
* Västerviki vald

Kalmari lääni juhib Kalmari maavanem, kelle residents on Kalmaris. Maavanem juhatab Kalmari lääni haldusnõukogu.

Lääni haldusnõukogu valiti viimati 17. detsembril 2006 ja selle liikmete arv suurenes eelmise, 2002 valitud koosseisuga võrreldes 64 liikmelt 68-le. Rootsi Sotsiaaldemokraatlik Tööpartei saavutas 28 kohta (+2), Mõõdukas Koalitsioonipartei 13 (+4), Keskpartei 9 (=), Kristlikud Demokraadid 7 (-2), Vasakpartei 4 (-1), Liberaalne Rahvapartei 4 (-1) ja Roheline Partei 2 kohta (+2).

Alates 1997 teevad lääni vallad ja lääni haldusnõukogu koostööd Kalmari lääni piirkondlikus nõukogus, mis on kaudselt poliitilise kontrolli all. Piirkondlik nõukogu esindab valdade huve piirkonna arengu teemadel, kooskõlastab infrastruktuuride plaanid, kõrghariduse ja üldkultuuri alased teemad ning haldab mitmesuguseid valitsuse ja Euroopa Liidu fondide rahaeraldisi.

Vapp
----

Kalmari lään sai ametlikult vapi 1944. aastal. Enne seda kasutas lään Smålandi ja Olandi vappi. Kalmari lääni vapp on saadud Smålandi ja Olandi vapi ühendamisel.

Viited
------

1. ↑  Q121588352

Välislingid
-----------

* Kalmari lääni valitsus
* Kalmari lääni volikogu
* Kalmari Ülikool

Rootsi lipp
Rootsi läänid

Blekinge **·** 
Dalarna **·** 
Gävleborg **·** 
Halland **·** 
Jämtland **·** 
Jönköping **·** 
Kalmar **·** 
Kronoberg **·** 
Norrbotten **·** 
Ojamaa **·** 
Skåne **·** 
Stockholm **·** 
Södermanland **·** 
Uppsala **·** 
Värmland **·** 
Västerbotten **·** 
Västernorrland **·** 
Västmanland **·** 
Västra Götaland **·** 
Örebro **·** 
Östergötland
Minski loomaaed
**Čyžoŭka** (vene keeles *Tšižovka*, transkribeerituna **Tšõžovka**) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Zavodski rajooni territooriumil Čyžoŭka veehoidla kaldal. Linnaosa läbivad bussid ja trollid. 

Haridust annavad viis keskkooli ja gümnaasium, lisaks asub seal Minski kõrgem lennunduskolledž. Linnaosas on kino ja kaks raamatukogu. Čyžoŭka koosneb seitsmest mikrorajoonist, Čyžoŭka veehoidla kaldal asub 33,4 ha suurune park, seal asub ka linnaosa põhjaosas Minski loomaaed.

Ajalugu
-------

Linnaosa kohal asus varem Čyžoŭka küla, mis liideti Minskiga aastal 1967. Küla hooned lammutati ja nende asemele rajati Čyžoŭka viies mikrorajoon. Ehitustöid oli seal alustatud juba aastal 1964. Peamiselt rajati sinna korterelamuid; tegemist on ühe esimese Minskisse kavandatud magalarajooniga. Erandiks on seitsmes mikrorajoon, kuhu ehitati individuaalelamud. Linnaosa rajati minski suurtehaste - traktoritehase, autotehase ja mootoritehase tööliste tarbeks. Algselt oli see üks Minski kuritegelikumaid piirkondi.

Viited
------

1. ↑  Минск : энциклопедический справочник, 1983, lk. 439

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tšõžovka**
 |
**Osvald Michelson** (17. juuli 1908, Peterburi kubermang, Venemaa Keisririik — 1971, Tallinn, Eesti) oli 1937. aasta augustist 1940. aasta septembrini Leningradi oblasti Volossovo rajooni Veresti mittetäieliku keskkooli ja täiskasvanute keskkooli direktor, 1941. aasta juunist 1946. aasta oktoobrini sõjaväelane Nõukogude armees, 1946. aasta oktoobrist 1948. aasta augustini Läänemaa TSN (Töörahva Saadikute Nõukogu) täitevkomitee esimees, 1951. aasta augustist 1957. aasta jaanuarini teenistuja erinevatel juhtivatel ametikohtadel (Eesti NSV Ministrite Nõukogus, Pärnu oblasti täitevkomitees, ühes Eesti NSV ministeeriumis ja Väike-Maarjas), aastatel 1957-1971 restorani "Tallinn-Balti" direktor.

Rahvuselt oli eestlane.

Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige alates 1944. aasta jaanuarist.

Pere
----

Oli abielus. Tema naine oli Klavdia Michelson, kellega oli tal kaks poega: Arkadi Michelson (sündinud 11.08.1945), kes oli Tallinna Meditsiinikooli direktor aastatel 1982-1995, ja Rihard Mihelson.

Galerii
-------

Suures Isamaasõjas langenute ausamba avamine Haapsalus 07.11.1947. Kõneleb maakonna täitevkomitee esimees O. Michelson. HM \_ 2586:1 Ff 994, Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid SA,

Viited
------

1. ↑  Tallinna Tervishoiu Kõrgkool. Ajalugu & Rektorid (vaadatud 12.04.2020)

Rahvusarhiiv, ERAF.246.50.594
**Holsti mõis** (*Holsta muiža*) oli suvemõis Lätis Riia linnas Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus Dunte ja Dambja tänava ristumiskohas aadressil Dambja iela 3. Saksa keeles *Holsts Höfchen*, ka *Holstenhof*.

Holsti mõisa rajas XVIII sajandil Riia Mustpeade vennaskonna vanem Johann Holst. Poissmehest kaupmees veetis suved mõisas, lisaks temale elasid seal veel aednik ja viis teenrit. Kaupmees pärandas oma varandusest 22 000 taalrit oma kaugetele sugulastele, 99 000 taalrit aga heategevuseks, eriti orbudest aadlilastele hariduse andmiseks.

Holsti mõisa omandas ettevõtja J. T. Pyhlau. 1824. aastal pani ta mõisas tööle puuvilla töötlemise ettevõtte. XIX sajandi teisel poolel kuulus mõis lätlasest kalurile Indrikis Udersile. 

Holsti mõisa hooned on tänapäevaks hävinud. 1970. aastal rajati mõisa peahoone asemele Dambja tänava pikendus; pole täpselt teada, kas hooned hävisid ehitustööde käigus või olid need juba varem lagunenud.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil (*läti keeles*)
Kurasoŭščyna kirik
**Kurasoŭščyna** (vene keeles *Kurassovštšina*, transkribeerituna **Kurassovštšõna**) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Kastryčnicki rajooni territooriumil. Linnaosa ühendavad ülejäänud linnaga bussid, trollid ja elektrirongid; linnaosa lääneosas asub Kurasoŭščyna raudteepeatus. Haridust annavad neli keskkooli ja gümnaasium. Linnaosa moodustavad kolm mikrorajooni ja ettevõtte Integral tootmishooned.

Ajalugu
-------

Linnaosa territooriumil asusid varem mitmed külad ja huutorid. Linnaosa on saanud nime samanimeliselt külalt (esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1580), mis arvati Minski koosseisu osaliselt aastal 1924, osaliselt aga aastal 1956. Küla kuulus Łošyca mõisale. XIX sajandil rajati sinna suvemõis Valge villa, mille peahoone ja külalistemaja on ainsad vana küla hooned, mis tänapäevani säilinud on.

Tänapäevast linnaosa hakati rajama 1967. aastal.

Viited
------

1. ↑  История Курасовщины
2. ↑  Сацукевіч І. І. Вёскі, што ўвайшлі ў склад Мінска. lk. 4

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kurassovštšõna**
 |
**Pastende** on küla (*lielciems*) Lätis Talsi piirkonnas, Ģibuļi valla halduskeskus. Asula asub merepinnast 54 m kõrgusel Stende jõe vasakul kaldal, piirkonna keskusest Talsist 5 ja Riiast 117 km kaugusel.

Asulat mainitakse esimest korda 1288 (Postenden). Nüüdisaegne asula on endisaegse Pastende mõisa keskus. Aastal 1938 kujunes Pastende Läti armee sõjaväelinnakuks. Teise maailmasõja ajal muutsid sakslased sealse sõjaväelinnaku koonduslaagriks. 1944. aasta oktoobrist 1945. aasta maini asus külas (nii koolimajas kui ka mõisa häärberis) saksa vägede laatsaret. Aastast 1945 oli küla Pastende valla suurim asula.

Külas on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Kultuurimaja rajati külla aastal 1979 «Draudzība» kolhoosi tarbeks. Järgmisel aastal muudeti Pastende valla (algselt külanõukogu) halduskeskuseks. 

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Pastende mõisakompleks (sealhulgas häärber koos selle vapibareljeefi säilmetega, teenijate maja ja mõisavalitseja maja).

Mõisa pargis kasvavad looduskaitsealustest puudest haab ümbermõõduga 5.75 meetrit, hobukastan ümbermõõduga 3.1 meetrit, pärn ümbermõõduga 4.8 meetrit, Vecdārznieki vaher ümbermõõduga 3.7 meetrit ja tammed ümbermõõtudega 5.85, 6.72, 4.32 ning 4.27 meetrit.

Aastal 2015 oli Pastendes 319 elanikku, aastal 2017 oli elanikke 678, aastal 2020 aga 672.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 18.04 2020
2. ↑
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Ģibuļi valla asulad |
| --- |
| 
Aizupes **·**  Arkliņi **·**  *Dravnieki* **·**  Gaviļnieki **·**  Ģibuļi **·**  Iliņi **·**  Jaunzemes **·**  Kaleši **·**  Kaļķciems **·**  Kāņciems **·**  Kraujas **·**  Kurši **·**  Līči **·**  Mordanga **·**  **Pastende** **·**  Ruņķi **·**  Spāre **·**  Talsciems **·**  Turkmuiža |
**Töövõimetoetus -** Alates 01.01.2017 hindab ainult töötukassa. Hinnatakse 3 astet: \*Töövõimeline, \*Osaline töövõime, \*Puuduv töövõime. Töövõimetoetust makstakse inimesele, kelle töövõime on osaline või puuduv. Selle eelduseks on töövõime hindamine, mida saab samuti taotleda töötukassas. Toetuse suurus oleneb sellest, kas töövõime on hinnatud puuduvaks või osaliseks. Töövimetoetus hakkab vähenema kui saab 90kordse päevamäära sissetulekut lisaks. 

Alates 1. aprillist 2023 on töövõimetoetuse päevamäär 18,60 eurot, millest ühe kalendripäeva toetus on:

* osalise töövõime korral 57% kehtivast päevamäärast (10,602 eurot päevas, keskmiselt 318,06 eurot kuus);
* puuduva töövõime korral 100% kehtivast päevamäärast (18,60 eurot päevas, keskmiselt 558 eurot kuus).

Töövõimetoetuse oletatava suuruse saate arvutada sotsiaalministeeriumi loodud töövõimetoetuse kalkulaatoriga.

Töövõimetoetust maksab töötukassa eelmise kalendrikuu eest jooksva kalendrikuu 10. kuupäevaks. ()

Töövõimetoetuse Seadus **§ 13 alusel:** Kui osalise või puuduva töövõimega isiku sissetulek töövõimetoetuse maksmise kuule eelnenud kalendrikuul ületab 90-kordset kehtivat päevamäära, arvutatakse toetuse suurus ümber, vähendades tema toetust töövõimetoetuse maksmise kuu eest summa võrra, mis on pool tema sissetuleku ja 90-kordse päevamäära vahest. ()

Tegemist on riigi poolse toetus tööandjale ja töötajale.

**Töövõimetuspension vs töövõimetoetus. TÖÖVÕIMEREFORM 01.07.2016a**

**Töövõimetuspension -** Enne 01.07.2016 kaks astet: \*Täielik töövõimetus (100%)\* Osaline töövõimetus (10-90%) Aluseks arstliku töövõimetuse ekspertiisi otsus. Õigustatud subjektid ehk raha saajad olid 26a-vanaduspensioniiga, muutusid töövõimetuspensionärideks.

Toetuse saamise tingimused
--------------------------

Töövõimetoetuse määramise eeldus on töövõime hindamine. Kui töötukassa on hinnanud teie töövõime osaliseks või puuduvaks, on teil õigus saada töövõimetoetust ja teile on tagatud ravikindlustus.

Kui teie töövõime on hinnatud osaliseks, peate töövõimetoetuse saamiseks täitma vähemalt ühte järgnevalt loetletud tingimust ehk te peate:

* töötama
* otsima tööd ehk olema registreeritud töötu ja täitma aktiivsusnõudeid
* õppima – omandama põhi-, kesk-, kutse- või kõrgharidust
* kasvatama vähemalt ühte alla kolmeaastast last
* hooldama abivajavat raske või sügava puudega pereliiget või puudega isikut
* saama loomeliidult määratud loometoetust
* olema paigutatud nõusolekuta hoolekandeasutusse saama ööpäevaringset erihooldusteenust
* viibima ambulatoorsel või statsionaarsel ravil (sh võõrutusravil) või kandma seaduses sätestatud asenduskaristust või mõjutusvahendit
* viibima aja-, asendus- või reservteenistuses.

Kui teie töövõime on hinnatud puuduvaks, siis te töövõimetoetuse saamiseks eelnimetatud aktiivsustingimusi täitma ei pea. ()