recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Boriss Rotenberg (2018)
**Boriss Romanovitš Rotenberg** (*Борис Романович Ротенберг*) (sündinud 3. jaanuaril 1957 Leningradis) on Venemaa ärimees, miljardär ning Venemaa presidendi Vladimir Putini lähedane sõber ja usaldusalune. 

Arkadi Rotenbergi noorem vend.

Elukäik ja tegevus
------------------

Kasvas üles Leningradis, isa oli telefonivabriku asedirektor. 1968.a. alustas Venemaa tuntuima judotreeneri Anatoli Rahlini juures sambo- ja judotreenigutega, samas rühmas, kus tema vend Arkadi ja Vladimir Putin. Meistersportlane judos (1974) ja sambos (1980), mitmekordne NSV Liidu noortemeister. 1978 lõpetas Leningradi Lesgafti-nimelise Riikliku Kehakultuuri Ülikooli ja õpetas võitluskunste Leningradi miilitsakoolis. 1992-1998 töötas judotreenerina Soomes ning asutas siis koos abikaasaga ettevõtte Anirina Oy, mis tarnis Soome kaupa Gazpromi tütarettevõttele.

2001 asutas koos oma venna Arkadiga SMP panga. Aastast 2001 võitlusspordiseltsi "Otetšestvo" ("Isamaa") peadirektor. Aastatel 2003-2004 oli ta noorem partner ettevõttes Gaztaged, mille kaudu osteti torusid Gazpromile. Ettevõtte käive oli umbes miljard USA dollarit. 2005. aastal nimetas Hermitage Capital Managementi korporatiivuuringute direktor Vadim Kleiner oma aruandes mitut vahendajat, kes said Gazpromilt arusaamatut kasu, eelkõige nimetati Gaztagedi vahendajaks Gazpromi torutöödel. 2008. aastal omandas koos vennaga 10% osaluse Novorossiiski kaubasadamas, ostis Gazpromilt välja viis ehitusettevõtet (Volgogaz, Lenspetsstroigaz, Spetsgazremstroi, Volgogradneftemaš ja Krasnodargazstroi), luues suurettevõtte "Stroygazmontazh". Alates oktoobrist 2010 on vennad Rotenbergid omandanud 100 % Venemaa suurima soojusenergiaettevõtte "Mosenergo" aktsiatest. Osales kahekümnes 2014.a. Sotši taliolümpiamängude ehitusprojektis rohkem, kui 5 miljardi euro eest.

Jaanuarist 2018 Venemaa suurima gaasipuurimisettevõtte "Gazprom burenije" vähemusaktsionär.

Omab lisaks Venemaa kodakondsusele ka 2003. aastast Soome kodakondsust.

Sanktsioonid
------------

20. märtsil 2014 kehtestas USA talle seoses Venemaa Krimmi annekteerimise toetamisega viisa- ja majandussanktsioonid.

Viited
------

1. ↑  Если враг оказался друг, www.kommersant.ru, 23.07.2005
2. ↑  Борис Ротенберг, www.forbes.ru
3. ↑  "Путин. Итоги. 10 лет: независимый экспертный доклад". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. aprill 2022. Vaadatud 2. veebruaril 2021.
4. ↑  Роман Шлейнов, Новая Газета, № 68 от 29 июня 2009 года.
5. ↑  Ротенберги приобрели долю в подрядчике «РусГидро» // Газета «РБК daily» от 25.07.2012
6. ↑  "Газпром бурение" назвало реальных владельцев: двое Ротенбергов и Замятин, www.newsru.com, 13 января 2018
7. ↑  Kaksi Putinin kaveria haki Suomen kansalaisuutta samana vuonna – supolta ei pyydetty lausuntoa kummastakaan, ja molemmat saivat passin, yle.fi, 03.02.2023
8. ↑  Suomalaisoligarkkien "karu" pakotearki: valtavia tilauksia Venäjän valtiolta, www.is.fi, 11.12.2014
9. ↑  Treasury Sanctions Russian Officials, Members Of The Russian Leadership’s Inner Circle, And An Entity For Involvement In The Situation In Ukraine, www.treasury.gov, March 20, 2014
Branisłaŭ Taraškievič
**Branisłaŭ Taraškievič** (valgevene kirillitsas Браніслаў Адамавіч Тарашкевіч, poola keeles Bronisław Taraszkiewicz; 20. jaanuar 1892 Mačiuliškės, Vilniuse kubermang (tänapäeval Leedu) – 29. november 1938 Minsk) oli valgevene ühiskonnategelane, keeleteadlane, tõlkija ja publitsist.

Branisłaŭ Taraškievič oli pärit talupoja perekonnast. 1911. aastal lõpetas ta Vilnos gümnaasiumi ja 1916. aastal Peterburi Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna keeleteaduse erialal. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta samas vene keele ja kirjanduse kateedris. Alates 1918. aasta sügisest elas ta Valgevenes ja Leedus.

1918. aastal avaldas ta Vilniuses "Valgevene keele grammatika koolidele" ("Беларуская граматыка для школ"), millest anti hiljem välja kuus kordustrükki. Sellel raamatul põhineb valgevene klassikaline ortograafia ehk nn taraškievica, mis oli Valgevene NSV-s kasutusel kuni 1933. aastani. Tänapäeval kasutavad taraškievicat välismaal elavad valgevenelased ja osalt ka rahvuslikult meelestatud inimesed Valgevenes. 

Ta oli üks Valgevene Rahvuskomitee ja Üle-Valgevenemaalise Kongressi organisaatoreid. Ta oli ka mitmel olulisel ametikohal lühikest aega eksisteerinud Valgevene Rahvavabariigis.

Aastatel 1918–1923 oli ta üks Valgevene Sotsiaaldemokraatliku Partei juhte. 1922. aastal valiti ta Poola Seimi liikmeks. Ta osales Lääne-Valgevenes mitmete vasakpoolsete valgevene organisatsioonide tegevuses, 1925. aasta detsembris astus Lääne-Valgevene Kommunistlikku Parteisse. 1927. aastal mõisteti Taraškievič 12 aastaks vangi, kuid 1930. aastal ta vabastati. 1931. aastal vahistati ta uuesti ja mõisteti 8 aastaks sunnitööle.

6. septembril 1933 vahetati Branisłaŭ Taraškievič Nõukogude-Poola piiril Francišak Alachnoviči vastu. Seejärel töötas ta Moskvas Rahvusvahelises Agraarinstituudis Poola ja Baltikumi osakonna juhatajana. Arreteeriti 6. mail 1937, mõisteti surma 5. jaanuaril 1938 ja lasti maha sama aasta novembri lõpus.

1957. aastal rehabiliteeriti Taraškievič postuumselt.

Viited
------

1. ↑  Бронислав Адамович Тарашкевич Центральная научная библиотека имени Якуба Коласа Национальной академии наук Беларуси
2. ↑  125 лет назад родился Бронислав Тарашкевич. Жизнь и смерть гения Belsat, 20. jaanuar 2017
3. ↑  Какая жизнь была в Белорусской ССР Sensum, 8. märts 2018
4. ↑  Taraškievič Branisłaŭ slounik.org
5. ↑  Академик ТАРАШКЕВИЧ Бронислав Адамович Национальная академия наук Беларуси
6. ↑  Основные даты жизни и деятельности Б.А. Тарашкевича
7. ↑  Бронислав Тарашкевич и Франтишек Олехнович Краткая история Беларуси за последнюю 1000 лет
8. ↑  Тарашкевичи («100 знаменитых фамилий Беларуси») Юридическая консультация в Беларуси
9. ↑  74 года назад был расстрелян автор первой белорусской грамматики Бронислав Тарашкевич Наша Ніва, 29. november 2012
**Karl Reits** (1. juuli 1885 Tallinn – juuli 1941 Siimusti) oli 20. sajandi Eesti tuntumaid sõnaprohveteid.

Talle on omistatud ennustust Eesti riigi hukkumisest, kuna inimesed olevat usu kaotanud. 

Ta oli Ilmarise tehases treial ja pärines jõukast uskliku kaupmehe perekonnast. 23. juulil 1929 kell 5 hommikul sai ta esimese jumaliku ilmutuse: "Kui teie näete Jeruusalemma sõjaväest ümberpiiratuna, siis rutake mägede peale, sest tema ärakaotamine on ligi." 30. juulil 1930 sai ta teise ilmutuse. Taevalik hääl ütles talle: "Kirjuta oma töökapi uksele – armuaeg lõpeb!". Kolmas ilmutus tuli 3. augustil 1931 kell 8 hommikul Ilmutusraamatu sõnadega: "Jumala nuhtlused on tulemas rahvale, sest rahvas on kuri." Seejärel hakkas Karl Reits kuulutama armu-evangeeliumi – algul kirikutes, pärast sealt väljaheitmist turul. Teda karistati korduvalt arestiga loata koosoleku pidamise eest avalikus kohas ja liiklemise takistamise eest.

Karl Reits tapeti läti kommunistide poolt. Ta on maetud Jõgevamaale Otti talu kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Mees taevatulega. Esmaspäev, 16. oktoober 1933, nr. 42, lk. 4

Kirjandus
---------

* Mees taevatulega. Esmaspäev, 16. oktoober 1933, nr. 42, lk. 4.
* "Prohvet" tuisus. Uus Eesti, 22. detsember 1937, nr. 348, lk. 7.
* Andres Kirjamägi. "Prohvet Karl Reits ja Eesti saatus", Rakvere Nelipüha Kogudus 2004, ISBN 9949107121
**Cambridge'i viisik** (ingl *Cambridge Five*) oli Nõukogude luure poolt 1930. aastatel Suurbritannia elitaarse Cambridge'i ülikooli õppurite seast värvatud agentide võrgustik, mis edastas NSV Liidule poliitilist ja sõjalist informatsiooni teise maailmasõja ja külma sõja ajal, kuni 1950. aastate alguseni.

Viisiku liikmed olid 

* Kim Philby (koodnimi Stanley),
* Donald Duart Maclean (koodnimi Homeros),
* Guy Burgess (koodnimi Hicks),
* Anthony Blunt (koodnimi Johnson) ja
* John Cairncross (koodnimi Liszt).

Kuna Cairncrossi osalemine võrgustikus sai laiemalt teatavaks alles 1990. aastatel, on spioonirühmitust nimetatud ka **Cambridge'i nelikuks**. Kolm viisiku liiget (Kim Philby, Guy Burgess ja Donald Duart Maclean) põgenesid hiljem NSV Liitu.

Taust ja värbamine
------------------

Viiest agendist neli kuulus inglise kõrgklassi ning ainult üks neist, John Cairncross, oli pärit lihtrahva seast. 1930. aastail olid NSV Liidu ja Kominterni tehtud propaganda tulemusena Suurbritannia ülikoolides materiaalselt kindlustatud noorte hulgas suhteliselt laialt levinud sotsialistlikud ideed, mille üle toimusid poolavalikud arutlused klubides ja noorte kogunemistel. Kasutades inglise vanema põlvkonna kommunistliku liikumise pooldajate (Arthur Winn) antud vihjeid värbamiseks sobilike isikute kohta (kuni 25 noort) õnnestus Nõukogude illegaalse luurevõrgustiku luureagentidel (Arnold Deutsch) kaasata ideoloogilisel pinnal (poolehoid Nõukogude Liidus ehitatavale heaoluriigile) ja arvatavasti ka seksuaalse sättumuse põhjal (homo- ja biseksuaalsus) teadaolevalt vähemalt need viis võimekat üliõpilast (mõningatel andmetel rohkemgi), kes peagi tõusid Suurbritannia luure- või välisteenistuses kaalukatele ametikohtadele, mis võimaldasid neil edastada konfidentsiaalset sõjalist ja poliitilist teavet NSV Liidule ligi 20 aasta jooksul.

John Cairncrossi (1913–1995) tegevus
------------------------------------

Cairncrossil, kes töötas 1940. aastatel Suurbritannias ministriabina ja pärast luureametis SIS, oli juurdepääs mitmesugustele tuumauuringuid ja -tehnoloogiat käsitlevatele dokumentidele ja aruannetele. 1943. aastal autasustas NSV Liit teda Punalipu ordeniga. Cairncross jõudis paljastamata pensionile minna ja kolis elama Prantsusmaale. Tema tegevus paljastati tagantjärele, kuid kohtu alla ta ei läinudki – väidetavalt vastutasuks avameelse ja kõikehõlmava ülestunnistuse eest.

Vaata ka
--------

* Cedric Belfrage
* Melitta Norwood
* George Blake

Viited
------

1. ↑  "Encyclopaedia Britannica". 25.01.2019.
2. ↑  Раскрыто имя КГБ-шника, вербовавшего агентов в Оксфорде[*alaline kõdulink*]
3. ↑  КТО ВЫ, ДОКТОР ДОЙЧ?[*alaline kõdulink*],
4. ↑  Cedric Belfrage — ‘sixth man’ Soviet spy who hid in plain sight, Financial Times, August 21, 2015

Välislingid
-----------

* Friday 23 October 2015, The National Archives, File release: Cold War Cambridge spies Burgess and Maclean, nationalarchives.gov.uk
* Оксфордский агент
**Hans von Aken** oli Eesti müürseppmeister ja kujur. 

Hans von Aken osales aastatel 1585–1592 Toompea linnuse ehitamises, esialgu tavalise kujuri ja kiviraidurina. Pärast senise ehitusmeistri Antonius Poliensis'i lahkumist 1585. aastal, asus Hans von Aken 1588. aastal Toompea linnuse ehitust juhtima.  1594. aastat pärineb tema valmistatud Rootsi õuemarssali Olof Ryningi hauamonument, mis asub Tallinna Toomkirikus. 1598. aastal osales Aken Oleviste kiriku tornikiivri parandustöödel järelevaatajana. 1599. aastal sai Hans von Akenist Tallinna kodanik ning 1601. aastal ta kas lahkus Tallinnast või suri.

Viited
------

1. ↑  O. Liiv. *Ajalooline ajakiri N°1* , Tartu, K.JÜ. „Loodus", 1940.(lk 1-14)
2. ↑  Kultuurimälestiste register. "1330 O. Ryningi hauamonument, H. v. Aken, 1594 (dolomiit)" (eesti keel). Vaadatud 20.03.2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. ↑  Mart-Ivo Eller. *Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon*, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996. (lk 20)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 2013. aastani eksisteerinud vallast, varema valla kohta vaata artiklit Kõrgesaare vald.* |

---

Endine Kõrgessaare vallamaja
**Kõrgessaare vald** oli vald Hiiu maakonnas. Vald moodustati 10. septembril 1992.

1992–1993 kandis vald nime *Lauka vald*. 28. juunil 1993 muudeti nimi Kõrgessaare vallaks.

2013. aasta oktoobris ühines vald Kärdla linnaga Hiiu vallaks. Samal ajal olid Hiiumaal ka Emmaste, Käina ja Pühalepa vald.

Asustus
-------

Kõrgessaare vallas oli üks alevik (Kõrgessaare) ja 58 küla:

Heigi, Heiste, Heistesoo, Hirmuste, Hüti, Isabella, Jõeranna, Jõesuu, Kalana, Kaleste, Kanapeeksi, Kauste, Kidaste, Kiduspe, Kiivera, Kodeste, Koidma, Kopa, Kurisu, Kõpu, Laasi, Lauka, Lehtma, Leigri, Lilbi, Luidja, Malvaste, Mangu, Mardihansu, Meelste, Metsaküla, Mudaste, Mägipe, Napi, Nõmme, Ogandi, Ojaküla, Otste, Palli, Paope, Pihla, Poama, Puski, Reigi, Risti, Rootsi, Sigala, Suurepsi, Suureranna, Sülluste, Tahkuna, Tammistu, Tiharu, Viita, Viitasoo, Vilima, Villamaa, Ülendi.

Vaata ka
--------

* Kaibaldi nõmm
* Hiiu vald

Viited
------

1. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 1.04.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 6.06.2021.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
4. 1 2  Kõrgessaare vald. Ajalugu (vaadatud 21.06.2020)
5. ↑  KNAB (vaadatud 23.01.2018)
6. ↑  Siseministeerium Tekib seitse tugevat valda. 2013

Välislingid
-----------

* Kõrgessaare valla koduleht
* "Vaesunud Kõrgessaare vald kaalub ühinemist Kärdlaga" Maaleht, 5. veebruar 2013
Vladimir Kramnik, 2005
**Vladimir Borissovitš Kramnik** (vene keeles Владимир Борисович Крамник; sündinud 25. juunil 1975) on Venemaa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1991). Ta oli klassikalise male maailmameister aastatel 2000–2006 ja üldtunnustatud maailmameister aastatel 2006 ja 2007. Maleolümpialt on tal kolm meeskondlikku kuldmedalit ja kolm individuaaltaseme kuldmedalit.

Elukäik
-------

Kramnik sündis 1975. aastal Musta mere ääres Tuapse linnas. Kramnik õppis malet mängima Mihhail Botvinniku asutatud malekoolis. Tema esimene läbimurre rahvusvahelisel areenil sündis 1992. aastal, kui ta võitis Venemaa koondise reservmängijana 30. maleolümpial kuldmedali. Tema skooriks oli kaheksa võitu, üks viik ja mitte ühtegi kaotust. Tol ajal polnud Kramnikul veel isegi rahvusvahelise meistri nimetust, kuid tema valikut koondisse toetas Garri Kasparov.

1996. aastal sai temast FIDE reitingutabeli liider. Tema ELO reiting oli Kasparovi omaga võrdne (2775), kuid kuna ta mängis arvestusperioodil rohkem mänge, sai temast tabeli liider. Ta püsis tabeli tipus kuus kuud, mis oli ühtlasi ainuke periood aastatel 1986–2006, mil Kasparov polnud tabeli liider. Ühtlasi sai Kramnikust sellega oma aja noorim tabeliliider, kuid tema saavutuse ületas 2010. aastal Magnus Carlsen.

Temast sai oma aja teine maletaja pärast Kasparovit, kes suutis ületada reitingu 2800. 2013. aasta juuni seisuga on vaid kuus mängijat suutnud 2800 piiri ületada (Garri Kasparov, Vladimir Kramnik, Viswanathan Anand, Levon Aronjan, Veselin Topalov ja Magnus Carlsen.

2006. aasta oktoobris võitis Kramnik klassikalise male ja FIDE maailmameistritiitlite ühendamise järel peetud maailmameistrivõistlustel FIDE maailmameistrit Veselin Topalovi ja temast sai esimene maailmameister, kes oli korraga nii FIDE kui ka PCA maailmameister.

2007. aastal kaotas ta oma tiitli Viswanathan Anandile, kes 2007. aasta meistrivõistlused võitis. 

2008. aastal üritas Kramnik revanši võtta, kuid kaotas taas.

Matš Deep Fritziga
------------------

2006. aastal mängis Kramnik Saksamaal Bonnis kuuemängulise seeria maleprogrammi Deep Fritz vastu. Kramnik kaotas tulemusega 2-4, kogudes 2 kaotust ja 4 viiki. Kramnik teenis mängude eest 500 000 eurot ja oleks saanud veel 500 000, kui ta oleks maleprogrammi suutnud võita. Tegu oli Deep Fritzi 10. versiooniga. 
Esimese mängu suutis Kramnik 47 käigu järel viigistada. Teine mäng, mis peeti kaks päeva hiljem, lõppes Kramniku kaotusega, kusjuures Kramnik kaotas maailmameistrile erakordsel viisil, kui ta ei näinud tema käigule järgnenud matistavat käiku. Tema viga tolles mängus on Susan Polgar nimetatud ka "sajandi veaks". Kolmas, neljas ja viies mäng lõppesid viigiga. Viimases mängus suutis valgete malenditega mängiv Deep Fritz maailmameistri taas alistada ja võitis seeria.
**Ado Truupõld** (sündinud 13. november 1932 Tartus) on eesti arstiteadlane.

1951. aastal lõpetas ta Rakvere 1. Keskkooli.

1957. aastal lõpetas ta I. Pavlovi nimelise Leningradi I Meditsiiniinstituudi. 

1966. aastal kaitses Leningradis NSVL Meditsiiniteaduste Akadeemia Eksperimentaalmeditsiini Instituudis meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Регенераторные процессы в корковом веществе надпочечников при острой лучевой болезни". 1971. aastal anti talle meditsiiniteaduste doktori kraad Tartu Riiklikus Ülikoolis kaitstud väitekirja "Физиологическая и репаративная регенерация коры надпочечников: (экспериментально-гистологическое исследование)" eest.

Aastatel 1965–1974 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli meditsiini kesklaboratooriumi teadurina, 1974. aastast oli ta TRÜ patoloogilise anatoomia ja kohtuarstiteaduse kateedri juhataja. 1998. aastast on ta Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna emeriitprofessor.

Aastatel 1975–1980 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseisu saadik.

Ta on rahvusvaheline meister kirimales.

Tunnustus
---------

1998 Tartu Ülikooli suur medal

Viited
------

1. ↑  "Rakvere Gümnaasiumi vilistlased". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. oktoober 2019. Vaadatud 15. oktoobril 2019.
2. ↑  E-kataloog ESTER. Труупыльд, Адо. Регенераторные процессы в корковом веществе надпочечников при острой лучевой болезни: автореферат кандидата медицинских наук. Ленинград: Академия медицинских наук СССР, Институт экспериментальной медицины, 1966
3. ↑  Eesti Nõukogude Entsüklopeedia, 8. köide. Tallinn: Valgus, 1976
4. ↑  "Tartu Ülikool. Meditsiiniteaduste valdkonna emeriitprofessorid". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. oktoober 2019. Vaadatud 15. oktoobril 2019.
5. ↑  Ülikool tänas teenekaid töötajaid. Postimees, 13. veebruar 1998
6. ↑  Ado Johani p. Truupõld, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 181
7. ↑  Eesti Male Toetusühing. Ado Truupõld 80
8. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 4.12.2022.
**Armeenia rubla** (armeenia keeles ռուբլի, vene keeles *рубль*) oli aastatel 1919–1923 Esimese Armeenia Vabariigi ja Armeenia Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi iseseisev valuuta. See asendas esimese Taga-Kaukaasia rubla ja asendati teise Taga-Kaukaasia rublaga pärast seda, kui Armeenia sai Taga-Kaukaasia SFNV osaks. Rubla alajaotisi ei emiteeritud ja valuuta eksisteeris ainult pangatähtedena.

Pangatähed
----------

Armeenia Esimene Vabariik andis välja ajutised tšekid nimiväärtustes 5, 10, 25, 50, 100, 250, 500, 1000, 5000 ja 10 000 rubla.  Enamik oli üsna kehvasti trükitud peamiselt venekeelse tekstiga. Siiski trükkis Ühendkuningriigis Waterlow and Sons Ltd kolme pangatähte nimiväärtusega 50, 100 ja 250 rubla. Pangatähed kujundasid kunstnikud Arshak Fetvadjian ja Hakob Kojoyan. Neid tähti kaunistavad armeenia-, prantsuse- ja venekeelsed tekstid.

Armeenia NSV andis välja nimiväärtusi vahemikus 5000, 10 000, 25 000, 100 000, 500 000, 1 000 000 ja 5 000 000 rubla. Nendel tähtedel olid armeenia- ja venekeelsed tekstid koos kommunistlike loosungitega erinevates keeltes rahatähe tagaküljel.

Armeenias väljaantud pangatähed| կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> |
|  | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> |
| **5 rubla 1919** | **50 rubla 1919** | **250 rubla 1919** | **500 rubla 1919** | **1000 rubla 1919** | **5000 rubla 1919** | **10 000 rubla 1919** |

Suurbritannias väljaantud pangatähed| կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> |
| կենտրոն</img> | կենտրոն</img> | կենտրոն</img> |
| **50 rubla 1920 (päris)** | **100 rubla 1920 (päris)** | **250 rubla 1920 (päris)** |

Vaata ka
--------

* Armeenia dramm

Viited
------

1. ↑  Linzmayer, Owen (2013). "Armenia". *The Banknote Book*. San Francisco, CA: www.BanknoteNews.com.
**Tre Raadio** on Eesti raadiojaam. Tre Raadio stuudiod asuvad Raplas, Pärnus, Paides ja Tallinnas. 

Tre Raadio toodab levipiirkondade kohalikku elu kajastavat ja täiskasvanud kuulajale suunatud raadioprogrammi. Ligi poole Tre Raadio programmide muusikavalikust moodustavad Eesti lood. 

Tre Raadio FM sagedused: Raplas ja Raplamaal 91,3 MHz, Pärnus ja Pärnumaal 92,7 MHz, Paides, Türil ja Järvamaal 101,0 MHz, Tallinnas ja Harjumaal 105,8 MHz, Rakverel ja Lääne-Virumaal 97,0 MHz, Haapsalus ja Läänemaal 94,2 MHz, Tartus ja Tartumaal 92,9 MHz, Põltsamaal ja Jõgevamaal 90,9 MHz, Kärdlas ja Hiiumaal 87,8 MHz, Kuressaares ja Saaremaal 89,6 MHz. Saateid saab kuulata ka Tre Raadio kodulehelt.

Raadiojaama tegevjuht on Raplas Tre Raadio käivitanud Siim Pohlak.

Ajalugu
-------

Tre Raadio alustas tegevust **raadio.tre.ee** nime all internetis leviva raadiojaamana pidude ja ürituste korraldamisele keskendunud Tre.ee kõrvaltegevusena 2007. aastal. Algul mängiti eetris peamiselt Tre DJ-de valitud tantsumuusikat ning õhtusel ajal oli eetris soovisaade, mis on iga nädal eetris olnud alates 2008. aasta algusest.

2010. aasta oktoobris alustati esimese FM sagedusloa saamise järel tegevust Raplamaal, ametliku nimetusega Tre Raadio. Programmi lisandusid kohalikku elu kajastavad saated ja uudised. Tantsumuusika osakaal hakkas järk-järgult kahanema pophittide kasuks. Tre Raadios tegutses Rapla sageduse esimestel aastatel ka tuntud diskor ja raadiosaatejuht Märt Rannamäe.

2014. aasta mais laienes Tre Raadio Pärnusse, jätkates tegevust Pärnus sagedusel 92,7 MHz varem eetris olnud kohaliku raadiojaama Päikeseraadio tegevuse lõppemise järel. 

2016. aasta algusest toodab Tre Raadio raadioprogrammi ka Järvamaal, seni Kuma Raadio nime kandnud regionaalse raadiojaama nimeks sai Kesk-Eesti Tre Raadio.

2016. aasta jaanuaris omandas Tre Raadio Tallinnas, Pärnus, Tartus ja Lõuna-Eestis leviva raadiojaama Ring FM.

Alates 17. novembrist 2019 on Tre raadio Tallinnas eetris sagedusel 105,8 MHz.

Sagedused
---------

* Tallinn 105,8 MHz & DAB+
* Tartu 92,9 MHz
* Tartu 104,7 MHz (Ring FM)
* Pärnu 92,7 MHz
* Rapla 91,3 MHz
* Paide 101,0 MHz & DAB+
* Jõgeva 104,7 MHz (Ring FM)
* Viljandi 101,7 MHz (Ring FM)
* Rakvere 97,0 MHz & DAB+
* Võru 101,7 MHz (Ring FM)
* Põlva 101,7 MHz (Ring FM)
* Haapsalu 94,2 MHz
* Valga 96,6 MHz (Ruut FM)
* Jõgeva DAB+
* Kärdla 87,8 MHz
* Kuressaare 89,6 MHz

Vaata ka
--------

* Eesti raadiojaamade loend
* Noortefoorum

Välislingid
-----------

* Tre Raadio koduleht
20 000-drammine rahatäht
**Armeenia dramm** (ISO-4217 kood **AMD**, armeenia keeles Դրամ) on Armeenia rahaühik. See jaguneb 100 lumaks.

Armeenia drammi sümbol on դր.

Armeenia dramm käibis juba aastail 1199–1375, kui vermiti sellenimelisi hõbemünte.

Armeenia iseseisvus rahvahääletuse tagajärjel, mis toimus 21. septembril 1991. Armeenia Keskpank moodustati 27. märtsil 1993, kuid riigis käibis endiselt Nõukogude rubla. Armeenia dramm võeti kasutusele 22. novembril 1993 kursiga 1 dramm = 200 rubla.

Kasutuselevõtmise ajal oli drammi kurss 1 USA dollar = 14,5 drammi. Hiljem on see kõvasti langenud: 2. augusti 2010 seisuga oli kurss 1 euro = 485,92 drammi.

1993 tulid kasutusele rahatähed nimiväärtusega 10, 25, 50, 100, 200 ja 500 drammi. Hiljem võeti kasutusele 1000-, 5000-, 10 000-, 20 000- ja 50 000-drammised rahatähed. Väiksema vääringuga rahatähed asendati müntidega. 2009. aastal võeti kasutusele 100 000-drammine rahatäht.

Aastatel 1993–1995 välja antud rahatähtedel oli kujutatud armeenia kultuuris olulisi ehitisi ja Ararati mäge. Need rahatähed muutusid 2005. aastal kehtetuks. Tänapäevaste rahatähtede kujundus pärineb 1998. aastast; seal on kujutatud armeenia kultuuritegelasi.

Dramm ei ole seotud ühegi teise rahaühikuga.

Vaata ka
--------

* Armeenia rubla

Välislingid
-----------

* Armeenia dramm - pangatähtede galerii (saksa) (inglise)
**Adolf Päss** (16. veebruar 1908 Peterburi – 2. veebruar 1981 Tallinn) oli eesti poliitik (Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu liige ja Eestimaa Kommunistliku Partei Valgamaa Komitee II ja I sekretär).

Adolf Päss sündis 1908. aastal Peterburis, pere kolis Valka 1920. aastate algul. Õpingute ajal Valgas osales A. Päss pahempoolse suunitlusega õpilasringis (kus ka Bernard Kangro, Artur Vallner jt). Lõpetas 1929. aastal Valga Poeglaste Gümnaasiumi.

1930. aastatel oli A. Päss tööline ja vasakradikaalne töölisliikumise tegelane Tallinnas. 

1940. aastal, pärast juunipööret valiti ta 56. valimisringkonnast II Riigivolikogu, hilisema nimega Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu.

Aastatel 1940–1941 määrati ta EKP Valgamaa Komitee esmalt II ja seejärel I sekretäriks, 1945. aastal oli ta EK(b)P Harjumaa Komitee I sekretär.

Hiljem tegutses A. Päss parteitööl, aastatel 1956–1960 oli ta Partei Ajaloo Instituudi direktor ja seejärel Tallinna Polütehnilise Instituudi NLKP ajaloo õppejõud.

Teosed
------

* Adolf Päss. *Partei võitlus meie maa sotsialistliku industrialiseerimise eest*:loengukonspekt; Tallinna Polütehniline Instituut, NLKP ajaloo kateeder, 1974

Välislingid
-----------

* Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK, Päss, Adolf

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johannes Oinas** | **EK(b)P Valgamaa Komitee I sekretär**1941 | Järgnev**Richard Kurvits** |
Antratsiithallist bengalinist naistejakk (*paletot*) umbes 1880. aastatest
**Bengalin** on keskmise paksusega kuni raske tihe labases siduses kootud kangas, mille lõim on traditsiooniliselt tiheda asetusega siidist ja kude jämedamalt kedratud puuvillasest lõngast. Nimi tuleneb sellest, et originaalkangas oli pärit Indiast Bengalist. Tänapäeval toodetakse sarnast kangast sama nime all igasugustest kiududest, lisatakse ka elastaani.

1930. aastate eesti moesõnavaras esineb nimetus kirjakujuga "bengaliin". Nimetus "bengaliin" sisaldub ka 2012. aastal raamatuna ilmunud „Võõrsõnade leksikonis" ja selle operatiivselt täiendatavas veebiversioonis, kus sõna tähendus on "ripskoes poolsiidriie".

Omadused
--------

Kangas on tihe ja keskmise paksusega kuni raske, meenutab popliini; ta pind on horisontaalsuunas kergelt ribiline ja katsudes tundub ta seepärast tugevamana kui ta tegelikult on. Võimalik kanga koostis on traditsiooniline siid/puuvill, aga tänapäeval ka siid/vill või eelmiste segud polüesterkiu, nailoni, atsetaatkiu või viskoosiga.

Kangale on selle ribilisuse pärast raske trükkida või maalida. Pikisuunas bengalinist lõigatud lindid sarnanevad ripspaelaga (*grosgrain ribbon*).

Ajaloost
--------

Bengalin oli moes 1880. ja 1890. aastatel, eriti laste- ja naisteriietes; selle eeliseks loeti asjaolu, et ta nägi välja nagu siidkangas, kuid siidi kulus kanga tootmiseks poole vähem ja riie oli selle võrra odavam.

Kangas minetas oma populaarsuse, kui moodi läksid täiesti siledapinnalised rõivamaterjalid. Bengaliniga sarnanevad pikee, diagonaalsarž ja villa-siidisegukangas *surah*.

Viited
------

1. ↑  A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016
2. ↑  "Bengaline. - Fabric for Cosplayers". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. mai 2023. Vaadatud 16. novembril 2020.
3. ↑  Moenädalaringvaadet. - Päewaleht, 9. mai 1937
4. ↑  "Bengaline. - Fabric for Cosplayers". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. mai 2023. Vaadatud 16. novembril 2020.
5. ↑  Bengaline silk. - fabricreference.com[*alaline kõdulink*]
6. ↑  Bengaline silk. - fabricreference.com[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Bengaline. - Fabric for Cosplayers
* Bengaline silk. - fabricreference.com
Carl Hermann von Brevern
**Carl Hermann von Brevern** (22. oktoober 1704 Riia – 21. oktoober 1744 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane, Välisasjade kolleegiumi asepresident, diplomaat (salanõunik) ja Venemaa Teaduste Akadeemia president, Vene keisrinna Jelizaveta Petrovna konverentsminister.

Brevernide suguvõsavapp

Elulugu
-------

Carl Hermann von Brevern oli pärit Liivimaalt Riiast Brevernite suguvõsast. Brevernid tõsteti 1694. aastal Rootsi kuninga poolt aadliseisusse ning olid kantud Eestimaa rüütelkonna Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1745. aastal), Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1747. aastal) ja Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1833. aastal).

Carl Hermann von Brevern alustas teenistust Venemaa keisririigi välisteenistuses 1726. aastal Venemaa keisririigi saatkonnas Rootsis, misjärel töötas Venemaa Välisasjade kolleegiumis.

Aastatel 1731–1734 töötas Carl Hermann von Brevern Venemaa Välisasjade kolleegiumi sekretärina ning reisis töölähetustena Viini, Dresdenisse ja Berliini.

1735. aastal nimetati ta ametisse valitsuskabinetti, kus töötas koos Heinrich Johann Friedrich Ostermanni ja Ernst Johann Bironiga.

24. aprillil 1740 nimetati Carl Hermann von Brevern Peterburi Teaduste Akadeemia presidendiks, kellena ta tegutses kuni 15. aprillini 1741. 

Carl Hermann von Brevern toetas Ernst Johann Bironi katses saada Venemaa valitsejaks regendina, pärast keisrinna Anna Ivanovna surma, kuid pärast viimase aresti Burchard Christoph von Münnichi poolt ja pagendamist kaotas von Brevern oma mõju õukonnas. 

Pärast uue keisrinna Jelizaveta Petrovna troonilesaamist, saavutas uuesti mõjuvõimu ning määrati keisrinna konverentsministriks.

1742. aastast teostas von Brevern asepresidendina koos kantsleri ja Välisasjade kolleegiumi presidendi krahv Aleksei Bestužev-Rjuminiga Venemaa keisririigi Välisasjade kolleegiumi juhtimist. Carl Hermann von Brevern allkirjastas 1741. aastal Austria pärilussõja ajal lepingud Inglismaaga ja 1743. aastal Preisimaaga Venemaa keisririigi nimelt.

Keisririigi välisasjade kolleegiumi asepresidendina osales ta 18. sajandi keskpaiga õukonnaintriigides, erinevate välisriikidega koostööd eelistatavate poliitiliste huvigruppide vahel, von Brevern kuulus koos A. Bestužev-Rjuminiga "Austria-Inglise parteisse" keisririigi õukonnas. von Breverni osalusel saavutati keisrinna Jelizaveta Petrovna õukonnas asunud Prantsusmaa saadiku Jacques-Joachim Trotti de La Chétardie, kes esindas "Prantsuse-Preisi parteid" väljasaatmine Venemaalt, mis nõrgendas nende lobitööd Prantsusmaa ja Preisimaa kuningriigi kasuks Venemaa õukonnas.

Carl Hermann von Brevern suri 1744. aastal 40-aastaselt.

Autasud
-------

* Püha Aleksandr Nevski orden

Välislingid
-----------

* Бреверн Карл Германович
* Карл фон Бреверн (1704–1742), Президенты Академии наук
**Eva Luigas** (sündinud 26. novembril 1964 Tallinnas) on eesti näitejuhi abi, administraator, müügiosakonna juhataja ja aiandushuviline. 

Lõpetas 1983 Tallinna 46. Keskkooli, õppis Tallinna Pedagoogilises Instituudis, lõpetas Tallinna Ehituskooli mööbli restauraatorina ja 2010 Räpina Aianduskooli maastikuehituse erialal.

Töötas 1983–88 Nukuteatris vanemadministraatorina, 1988–94 näitejuhi abina, 1995–2001 peaadministraatorina, 2001–02 müügiosakonna juhatajana. Õmmelnud kostüüme lavastustele (Vladimir Tarassovi "Elutarkus või elukartus", Marius Lätte "Legend printsessi sõrmusest", mõlemad 1998), tegutsenud etenduse juhina. Töötanud piletimüügi alal Draamateatris, Birgitta Festivalil ja mujal.

Töötanud aianduskeskuse Hansaplant hooajataimede osakonna juhatajana ning ajakirja Tervis Pluss tegevtoimetajana, Eesti Naine aia- ja sisustustoimetajana ja aastast 2013 Aed peatoimetajana. Avaldanud aiandusteemalisi raamatuid.

Isiklikku
---------

Ema õpetaja, õppejõud ja ajakirjanik Urve Buschmann, õde Signe Kivi, vanaisa Richard Viidalepp.

Viited
------

1. ↑  Sissekanne Teatriliidu veebis
**Andu Rämmer** on eesti psühholoog ja sotsioloog. 

Tema esimesed uurimused puudutavad muutusi sotsiaalses tunnetuses. Hiljem on ta põhjalikumalt uurinud väärtuste ja üldlevinud arusaamade kujunemist, innovatiivsete ideede levikut ja uute tehnoloogiate omaksvõttu avalikkuses. Suure osa tema teadustegevusest moodustavad noorsoouuringud – lisaks haridus- ja tööväärtustele ka noorsootöö problemaatika. Lisaks on ta õpetanud ainekursusi Tartu Ülikoolis, Tallinna Ülikoolis ja Tallinna Tehnikaülikoolis sotsiaalpsühholoogiast, avalikust arvamusest, mitmekultuurilistest ühiskondadest ja uurimismeetoditest. Oma psühholoogiat ja sotsioloogiat ühendavas teadustegevuses on ta lähtunud enamasti sotsiaalsete representatsioonide teooriast. Viimasel ajal on ta uurinud väärtuste kujunemist. Tema doktoritöö teema oli "Sotsiaalse tunnetuse muutused Eesti siirdeühiskonna kontekstis".

Viited
------

1. ↑  , Sotsiaalse tunnetuse muutused Eesti siirdeühiskonna kontekstis.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Andu Rämmer** |

* Andu Rämmer Eesti Teadusinfosüsteemis
**JT-60SA** on Jaapani teadusreaktor ja oluline termotuumalõhustumise uuringute projekt. Reaktor on Jaapani ja Euroopa Liidu koostöö tulemus, mis on osa laiemast ITERi (rahvusvaheline katsetermotuumareaktor) programmist. ITERi eesmärk on uurida termotuumaenergia kui puhta ja säästva energiaallika tehnilist teostatavust. Üleminek JT-60SA-le algas 2013. aastal eesmärgiga lõimida arenenumad tehnoloogiad ja uurimisvõimalused. See reaktor on osa Jaapani pikaajalisest visioonist võtta termotuumaenergeetika alastes teadusuuringutes juhtroll ja anda otsustav panus ülemaailmsesse termotuumalõhustumise projekti.

JT-60SA on tokamaki reaktor, seade, mis kasutab kuuma plasma genereerimiseks ja säilitamiseks magnetvälju. Selle keskmes on rõngakujuline kamber, milles tugevad magnetväljad püüavad ja stabiliseerivad plasmat. Reaktori eripära on selle tohutu suurus ja võime genereerida ja kontrollida plasmasid äärmiselt kõrgetel temperatuuridel ja rõhkudel. Termotuumareaktor peaks tootma soojust kuni 200 miljonit kraadi Celsiuse järgi. Umbes sada sekundit põleb kuni 135 kuupmeetrit plasmat kuumemaks kui päike "sõõriku" kujulises põlemiskambris.

Reaktor on varustatud uusimate tehnoloogiatega, sealhulgas nioobiumtinast valmistatud magnetrullidega, mis võivad tekitada äärmiselt tugevaid magnetvälju. Sellel on ka täiustatud diagnostika- ja kontrollisüsteemid, mis võimaldavad plasma täpset jälgimist ja kontrolli. Need tehnoloogiad on üliolulised, et luua ja säilitada tingimused tõhusaks termotuumalõhustumiseks.

JT-60SA peamine eesmärk on parandada termotuumaplasmade tootmise ja säilitamise alaseid teadmisi ja tehnoloogiaid. Eelkõige annab reaktor andmeid, mis on olulised ITERi ja tulevaste termotuumaelektrijaamade ehitamiseks ja käitamiseks. See aitab vastata olulistele küsimustele plasmafüüsika kohta ja leida lahendusi termotuumaenergia arendamise tehnilistele väljakutsetele.
**Riia Mootorimuuseum** (läti keeles *Rīgas motormuzejs*) on suurim vanasõidukite muuseum Baltimaades, asukohaga Läti, Riia.  Muuseum on riiklik, olles transpordiministeeriumi valduses. Muuseumis on ka kohvik ja spordiklubi.

Muuseum loodi aastal 1989 aastal Läti antiikauto klubi (AAK) initsiatiivil. Maja ehitati Latgyprogorstroy arhitekti Viktors Valgums disaini järgi. Alates 1992 aastas on muuseum riiklik.

Üks silmapaistvamaid väljapanekuid muuseumis on 1938 aasta Auto Union Tüüp D koopia. Auto originaali päästis hävitamisest Läti auntiikauto klubi president Viktors Kulbergs. Peale läbirääkimisi Audi AG aastal 1995 vahetati auto Crostwaite & Gardiner and Roach toodetud koopia vastu. Originaal on nüüd Audi muuseumis Ingolastadis.

* 1938 Auto Union racing car Tüüp D, koopia1938 Auto Union racing car Tüüp D, koopia
* Ford Köln Y (1933)Ford Köln Y (1933)
* Lätis ehitatud Ford-Vairogs V8 "De Luxe" (1938)Lätis ehitatud Ford-Vairogs V8 "De Luxe" (1938)
* Horch 830BL (1935)Horch 830BL (1935)
* Harley-Davidson mudel WL (1947)Harley-Davidson mudel WL (1947)
* Moskvitš 400-420Moskvitš 400-420
* Moskvitš 401-424EMoskvitš 401-424E
* Packard Super Eight 1502 (1937)Packard Super Eight 1502 (1937)
* Lätis ehitatud RAF-2907Lätis ehitatud RAF-2907
* Hansa G 12/36 Renntorpedo (1914)Hansa G 12/36 Renntorpedo (1914)
* ZIL-112 Sports (1961)ZIL-112 Sports (1961)

Viited
------

1. ↑  Varey, Mike (2003). *1000 Historic Automobile Sites*. Elderberry Press, Inc. Lk 409. ISBN 1-930859-50-3.
2. ↑  "Auto Union Type". *seriouswheels.com*.
**Mõisnik** on isik, kellele kuulub lääni- või omandiõiguse alusel mõis või kes rendib mõisa – suurt haldusüksust ja põllumajanduslikku tootmisüksust, mille hulka traditsiooniliselt on kuulunud isemajandavad talud. Tavaliselt maksavad talupidajad mõisnikule makse rendi, teopäevade või muude koormiste kujul.

Sõna *mõisnik* kasutatakse eesti keeles tavaliselt endise Venemaa Keisririigi Euroopa-osa (sealhulgas eriti just tänapäeva Eesti ja Läti alade) varasemast minevikust rääkides, harvem ka Skandinaavia, Saksamaa, Prantsusmaa või Lõuna-Euroopa ajaloo kontekstis. Ehkki mõisateks nimetatakse ka endiseid riigimõisu, ei kutsuta nende haldajaid või omanikke reeglina mõisnikeks. 

Mõisnike elu kirjeldab oluline osa 18.-20. sajandi baltisaksa ja vene kirjandusest (nt Nikolai Gogol, Ivan Turgenev, Anton Tšehhov). Samal ajal keskenduti eesti kirjanduses mõisnike igapäevaelule harva, kirjeldades neid pigem talupoegade vaatepunktist ja seetõttu sageli negatiivselt.

Mõisnikud Eesti ajaloos
-----------------------

Praeguste Eesti alade majandus tugines mõisateks organiseeritud põllumajandusele pikka aega, ligikaudu 13.–15. sajandist 20. sajandi alguseni. Seepärast oli mõisnikel kui ühel elanikkonna väiksemal osal (ühiskonnaklassil) suhteliselt suur poliitiline mõjujõud. 

Mõisnikud kuulusid tavaliselt alamaadli hulka. Eestimaa ja Liivimaa mõisnikud pidasid ennast reeglina sakslasteks ja rääkisid emakeelena enamasti saksa keelt (enne 17. sajandit rohkem alamsaksa keelt); harvem võis nende seas leida keelelt ja päritolult rootslasi, taanlasi, eestlasi, liivlasi, venelasi jt (viimaseid rohkem pärast Põhjasõda 1700-1721).

Tavaliselt elasid mõisnikud suvel mõisas ja talvel linnas. Seepärast keskendus ajale sügisest kevadeni ka seltskondlik ja poliitiline tegevus, näiteks ballid ja rüütelkondade Maapäevade istungid.

Eesti aladel natsionaliseeris iseseisev riik mõisad Vabadussõja ajal, 1919. aastal, jättes mõisnikele vaid mõisasüdamed; konfiskeeritud mõisamaad jagati Vabadussõja järel eestlastest sõjaveteranidele, kes rajasid sinna hulganisti asundustalusid. Sellega võeti mõisnikelt kui ühiskonnagrupilt ära majanduslik baas. Mõisnike tähtsus sõdadevahelises Eesti Vabariigis oli eelkõige ajalooline ja kultuuriline. Enamik endistest mõisnikest lahkus Eestist *Umsiedlungi* ajal, müües mahajäänud varad suhteliselt odavalt.

Tänapäeval nimetatakse mõisnikeks ka isikuid, kellele kuulub vaid ajalooline mõisasüda ja kes sageli majandavad kunagisse mõisa rajatud ettevõtteid, näiteks hotelle, restorane ja spaasid.

Vaata ka
--------

* mõisavalitseja
**Kodade virvendus** (**AF**, **A-fib**), tuntud ka kui **kodade virvendusarütmia** (**KVA**), **kodade fibrilatsioon** ja **absoluutne arütmia**, on südame rütmihäire, mille puhul tõmbuvad südamekojad kokku kiiresti ja ebaregulaarselt.

Häire puhul ei suuda südametööd juhtiv siinussõlm väljasaadetavaid elektriimpulse ehk siinusrütmi koordineerida, mis paneb südamekojad korrapärase kokkutõmbumise asemel virvendama – kodade kokkutõmbed toimuvad ebaregulaarselt, ebaühtlase kiirusega ja omavahel kooskõlastamata. Osalt kanduvad korrapäratud elektriimpulsid üle ka südamevatsakestele, pannes needki ebaregulaarselt kokkutõmbuma ning muutes seekaudu pulsi ebaregulaarseks. Kui tavapäraselt lööb süda umbes 60–90 minutis, siis kodade virvendusarütmia ajal võib löömisrütm tõusta 140–180 või 150-300 korrani minutis. KVA avaldub lühiajaliste episoodide ehk paroksüsmidena või püsiva, kroonilise haigusena.

See on üks sagedasemaid südame rütmihäireid, kusjuures selle esinemissagedus elanikkonnas on jätkuvalt tõusev.

Häire põhiline riskitegur on kõrge vanus. Samas on oluliseks peetud ka elustiili (suitsetamine, alkoholism, ülekaalulisus, vähene füüsiline aktiivsus, stress) ning varasemaid kroonilisi haiguseid nagu kõrgvererõhktõbi, südame isheemiatõbi, südamepuudulikkus, diabeet, uneapnoe ja kilpnäärme talitushäired. Sümptomid võivad puududa, kuid häire ajal võib esineda südamepekslemine, valu rinnus, peapööritust või nõrkus.

Kodade virvendus ei ole iseenesest eluohtlik, kuid selle tüsistustena võivad tekkida insult ja südamepuudulikkus. Insuldi riski on KVA diagnoosiga inimestel hinnatud umbes viis korda kõrgemaks tavapärasest.

Vaata ka
--------

* Vatsakeste virvendus

Viited
------

1. 1 2 3 4  Remmel, Maali-Liina (dr) (12. oktoober 2016). "Kodade virvendusarütmia". *Virtuaalkliinik.ee*. Äripäev AS. Vaadatud 4. juuni 2023.
2. ↑  Zoni-Berisso, Massimo; Lercari, Fabrizio; Carazza, Tiziana; Domenicucci, Stefano (2014). "Epidemiology of atrial fibrillation: European perspective". *Clinical Epidemiology*. **6**: 213–220. DOI:10.2147/CLEP.S47385. PMC 4064952. PMID 24966695.
3. ↑  "Kodade virvendusarütmia". *Inimene.ee*. Magnum AS. Vaadatud 4. juuni 2023.
4. 1 2 3 4  "Kodade virvendusarütmia". Tartu Ülikooli Kliinikum. Vaadatud 4. juuni 2023.
5. ↑  Mesikepp, Arvo. "Südame rütmihäire". *Kliinik.ee*. Confido. Vaadatud 4. juuni 2023.
6. ↑  Munger, Thomas M.; Wu, Li-Qun; Shen, Win K. (2014). "Atrial fibrillation". *Journal of Biomedical Research*. **28** (1): 1–17. DOI:10.7555/JBR.28.20130191. PMC 3904170. PMID 24474959.
**Valeri Leontjev** (vene keeles Валерий Яковлевич Леонтьев; sündinud 19. märtsil 1949 Ust-Usas Komi ANSV-s) on mansi päritolu NSV Liidu ja Venemaa laulja.

Tunnustus
---------

* Leninliku komsomoli preemia laureaat (1985)
* Ukraina NSV teeneline kunstnik (1987)
* Vene Föderatsiooni rahvakunstnik (1996)
* Ordeni Teenete eest Isamaa ees 4. järk (2005)
* Peeter Suure ordeni 1. järk (2007)
* Lomonossovi orden (2007)
* Austuse orden (2009)
* Komi Vabariigi rahvakunstnik (2009)
* Sõpruse orden (2014)

Aastatel 1980–2001 oli Leontjev 13 aastat järjest (1980–1992; lisaks 1996 ja 1997) valitud NSV Liidu/ Venemaa aasta parimaks meessoost poplauljaks. Seda rekordit pole seni keegi suutnud purustada. 

Lisaks on ta saanud kaheksal korral preemia "Heli tee" («*Звуковая дорожка*»), sealhulgas kategoorias "Legend" («*Легенда*», 2009) ja viiel korral Venemaa riikliku preemia "Ovatsioon" («*Овация*»), sealhulgas kategoorias "Elav legend" («*Живая легенда*», 1998). 

Teda on tunnustatud ka auhindadega World Music Awards ja "Kuldne grammofon" («*Золотой Граммофон*»).

Viited
------

1. ↑  "МОЯ РОДИНА – ДОРОГА", – ГОВОРИТ ВАЛЕРИЙ ЛЕОНТЬЕВ – Segodnja, 20. märts 2004
2. ↑  Venemaa presidendi ukaas nr 366 (9. märts 1996)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht (*vene keeles*)
Labase siduse skeem:  

**punane** = lõimelõngad  
**valge** = koelõngad  
**must** = üks kirjakord
Labase sidusega linane kangas mikroskoobi all
**Sidus** ehk **kanga rakendus** on lõime- ja koelõngade põimumise kord tekstiilil (riidel, vaibal jms, trikookangal silmuste ühendamise viis), mis määrab tekstiili välimuse ja omadused.

Siduste liigid
--------------

Põhilised ehk algkangaste sidused on

* labane sidus (iga koelõng katab iga teist lõimelõnga ja vastupidi)
* toimne sidus (koelõng katab järjest mitut lõimelõnga ja vastupidi, kusjuures katmiskoht nihkub iga lõngaga edasi – kangale moodustuvad diagonaalsed jooned)
* atlass-sidus (lõimelõng katab mitut koelõnga või vastupidi ja põimumiskohad on paigutatud hajali)

Kõik tuletatud kangad kasutavad ja varieerivad neid põhisiduseid (näiteks rips ja kanvaa on tuletatud labasest sidusest, gabardiin ja murdtoimne kangas toimsest, damast atlass-sidusest jne)

Üldised seosed
--------------

Mida pikemad on lõngajooksud (üle mitme lõnga jookseb teisesuunaline lõng), seda pehmem, venivam ja drapeeritavam, st hea langevusega on kangas. Samas suurendavad pikad lõngajooksud kanga kuluvust. Lühimate lõngajooksudega on labane, pikimatega atlass-sidus.

Vaata ka
--------

* Kreppsidus

Viited
------

1. ↑  A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016
2. ↑
3. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
4. ↑  A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016

Välislingid
-----------

* Sissejuhatus sidustesse (IIDA – käsitööblogi ja kursused. Kangakudumise teooria materjal)
**Arnold Toome** (21. august 1919 Koosa, Vara vald, Tartumaa – 16. aprill 1985 Moskva) oli eesti majandus-, partei- ja riigitegelane.

Enne sõda õppis Tallinna Tehnikainstituudis elektrotehnikat. 1941. aastal mobiliseeriti Punaarmeesse, teenis Tatarstanis Zelenodolskis tööpataljonis, seejärel Eesti Laskurkorpuse 354. laskurpolgus. Lahingutes Velikije Luki all sai ta raskesti haavata.

1946. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse eriala. Hiljem lõpetas ka NSV Liidu Elektrijaamade Ministeeriumi Energeetika Akadeemia.

1940. aastal töötas ta konstruktorina tehases "Punane Krull". Pärast sõda töötas Eesti NSV Riiklikus Plaanikomisjonis vaneminspektorina, hiljem põlevkivi- ja keemiatööstuse osakonna juhatajana. Aastatel 1948–1961 töötas Eesti Energias.

Aastatel 1961–1971 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Plaanikomitee esimehe esimene asetäitja.

1971. aastast surmani oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu alaline esindaja Moskvas NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures.

Aastatel 1971–1985 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VIII, IX, X ja XI koosseisu saadik.

1951. aastast oli ta NLKP liige, hiljem EKP Keskkomitee liige.

Tunnustus
---------

* 1979 Eesti NSV teeneline ökonomist

Viited
------

1. ↑  Tallinna tehnikum – 70
2. ↑  Leo Õispuu (koostaja). Eestlased vene sõjaväes 1940–1945. Kolmas osa (Selmet–Üüde). Represseeritud isikute registrid, raamat 11. Tallinn, 2011
3. ↑  TTÜ lõpetajad 1918–2006
4. 1 2  Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis: biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat, 1981

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Toome, Arnold - Eesti NSV Ülemnõukogu kaheksanda koosseisu saadik (1971)
.NET-raamistiku komponendid
**.NET-raamistik** (*.NET Framework*) on Microsofti tarkvaraplatvorm. Selle hulka kuuluvad käituskeskkond Common Language Runtime (CLR), standardteek Base Class Library (BCL) ning erinevad lisateegid näiteks kasutajaliideste jaoks (WPF, WinForms), serverite jaoks (ASP.NET) ning hajusrakenduste jaoks (WCF).

Microsofti integreeritud arenduskeskkond .NET-raamistiku jaoks on Visual Studio.

Ajalugu
-------

Mitteametlikult algas .NET Frameworki väljatöötamine 1999. aastal. Ametlik teade uue tehnoloogia arendamise kohta toimus Microsofti pressikonverentsil 13. jaanuaril 2000. Microsofti .NET Frameworki esimene versioon avaldati ametlikult 13. veebruar 2002. Pärast esimese .NET Frameworki versiooni väljaandmist on tehtud veel üheksa uuendust. NET Frameworki lõplik versioon oli 4.8.

.NET Core on avatud lähtekoodiga platvormideülene raamistik (Windows, Mac, Linux), mida saab määratleda .NET Frameworki järglasena. See on .NET Frameworki kaasaegne analoog. Microsoft teatas .NET Core'i arendamisest 12. novembril 2014. .NET Core avaldati ametlikult 27. juunil 2016. Microsoft värskendas .NET Core'i ja andis välja selle uued versioonid kuni versioonini 3.1. Kuid 2020. aasta novembris tarniti .NET Core'i uusim versioon nimega .NET 5. "Core" eemaldati nimest ja versioon 4.0 jäeti vahele, et vältida segiajamist .NET Frameworkiga.

.NET 8 on järgmine suurem 2023. aasta novembris .NET-platvormi uuendus. Teabe kohaselt on dot NET 9 väljalaskmine kavandatud 2024. aasta novembrisse.

Vaata ka
--------

* AxCMS.net

1. ↑  "Download .NET Framework | Free official downloads". *Microsoft* (Ameerika inglise). Vaadatud 3. aprillil 2024.
2. ↑  ".NET Developer - What is .NET and what does .NET developer do?". *Chudovo* (inglise). 27. detsember 2022. Vaadatud 3. aprillil 2024.
3. ↑  ".NET and .NET Core official support policy". *Microsoft* (Ameerika inglise). Vaadatud 3. aprillil 2024.