**"Ja, vi elsker dette landet"** 'Jah, me armastame seda maad' on Norra riigihümn. See on faktiliselt kasutusel ainsa riigihümnina, kuigi staatust riigihümnina pole seadusandlikult sätestatud. 

Viisi kirjutas Rikard Nordraak 1864 ning sõnad Bjørnstjerne Bjørnson. Nordraak oli Bjørnsoni nõbu ja kirjutas sõnad paljudele tema luuletustele. Laulu algne pealkiri oli "Norsk Fædrelandssang" ("Norra isamaalaul") ning Bjørnson kirjutas selle 1859 Hopi talus Bergeni lähedal. Laul oli pühendatud "Tema Majesteedile Norra kuningale Carlile". Esimest korda avaldati see ajalehes Aftenbladet, mille kaastoimetaja Bjørnson tollal oli.

Mõnevõrra muudetud kujul Nordraaki meloodiale kohandatuna lauldi seda esmaettekandes põhiseaduse 50. aastapäeva puhul 17. mail 1864 kas Eidsvollis või Christianias (praegu Oslo) kuningalossi ees. Lõplik variant, mida praegu lauldakse, pärineb aastast 1869. Laul sai kiiresti populaarseks ja võeti koolilugemikesse. Seda hakati laulma 17. mai lasterongkäikudel.

Kõiki salme tavaliselt ei laulda. Iga salmi kaht viimast rida korratakse.

Sõnad ja tõlge
--------------

**Ja, vi elsker dette landet!**

Ja, vi elsker dette landet,   
 
som det stiger frem,   

furet, værbitt over vannet,   

med de tusen hjem.   

Elsker, elsker det og tenker   

På vår far og mor   

Og den saganatt som senker   

drømmer på vår jord.   

  

Dette landet Harald berget   

med sin kjemperad,   

dette landet Håkon verget   
 
medens Øyvind kvad;   

Olav på det landet malte   
 
korset med sitt blod,   

fra dets høye Sverre talte   

Roma midt imot.   

  

Bønder sine økser brynte   

hvor en hær dro frem,   

Tordenskiold langs kysten lynte,   

så den lystes hjem.   

Kvinner selv stod opp og strede   

som de vare menn;   

andre kunne bare grede,   

men det kom igjen!   

  

Visstnok var vi ikke mange,   

men vi strakk dog til,   

da vi prøvdes noen gange,   

og det stod på spill;   

ti vi heller landet brente   

enn det kom til fall;   

husker bare hva som hendte   

ned på Fredrikshald!   

  

Hårde tider har vi døyet,   

ble til sist forstøtt;   

men i verste nød blåøyet   

frihet ble oss født.   

Det gav faderkraft å bære   

hungersnød og krig,   

det gav døden selv sin ære -   

og det gav forlik.   

  

Fienden sitt våpen kastet,   

opp visiret for,   

vi med undren mot ham hastet,   

ti han var vår bror.   

Drevne frem på stand av skammen   

gikk vi søderpå;   

nu vi står tre brødre sammen,   

og skal sådan stå!   

  

Norske mann i hus og hytte,   

takk din store Gud!   

Landet ville han beskytte,   

skjønt det mørkt så ut.   

Alt hva fedrene har kjempet,   

mødrene har grett,   

har den Herre stille lempet   

så vi vant vår rett.   

  

Ja, vi elsker dette landet,   

som det stiger frem,   

furet, værbitt over vannet,   

med de tusen hjem.   

Og som fedres kamp har hevet   

det av nød og seir,   

også vi, når det blir krevet,   

for dets fred slår leir.   


**Jah, me armastame seda maad!**

Jah, me armastame seda maad,  

mis kerkib  

kortsulise ja tuultest parkununa vee kohal  

tuhande koduga.  

Armastame, armastame seda ja mõtleme  

oma isale ja emale  

ja saagade ööle, mis saadab  

unenägusid meie maa peale.  

ja saagade ööle, mis saadab,  

saadab unenägusid meie maa peale.  

Selle maa päästis Harald  

oma vägilaste reaga,  

seda maad kaitses Håkon,  

kui Øyvind laulis;  

Olav maalis selle maa peale  

risti oma verega,  

selle kõrguselt rääkis Sverre  

Rooma vastu.  

Talupoegade härjad ammusid,  
 
kust vägi läks läbi,   

välgud sähvisid piki randa,  

nii et kodus läks valgeks.   

Naisedki tõusid üles ja võitlesid  
 
nagu tõelised mehed;  

teised oskasid ainult meelt heita,  
 
aga nad tulid jälle!  

  

Meid ei olnud küll palju,  

aga me võitlesime ometi edasi,  

kui meid mitu korda proovile pandi  

ja palju oli mängus;   

sest me oleks ennem maa maha põletanud  
 
kui saagiks andnud;  

tuletame meelde kas või ainult seda, mis  
 
juhtus all Fredrikshaldis!  

  

Raskeid aegu oleme kannatanud,  

lõpuks meid mõisteti;  

Aga suurimas hädas usaldavalt  

vabadus meile sündis.  

See andis isajõudu, et taluda  

näljahäda ja sõda,   

See andis surmale endale au –  

ja see andis andestuse.  

  

Vaenlane heitis relvad käest,  

avas visiiri,  

meie ruttasime talle imestusega vastu,  

sest ta oli meie vend.  

Häbist vabaks saanutena  

läksime lõuna poole;  

nüüd me seisame, kolm venda koos,  
 
ja jääme nõnda!  

  

Norra mees majas ja hütis,  

täna oma suurt Jumalat!  

Maad tahtis ta kaitsta,  

kuigi see nägi sünge välja.  

Kõik, mis isad on võidelnud,  

emad on nutnud,  

on Issand tasa korda ajanud,  

nii et me võitsime oma õiguse.  

  

Jah, me armastame seda maad,  

mis kerkib   

kortsulise ja tuultest parkununa vee kohal  
 
tuhande koduga.  

Ja nagu isade võitlus on tõstnud  

selle hädast võidule,  

nii ka meie, kui on tarvis,  

lööme selle rahu eest leerid üles.

Välislingid
-----------

* Deklamatsioon
* Noodid
* Noodid
* Nordraaki meeskoorilaulu käsikiri