recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jérémy Mathieu** (prantsuse hääldus: [ʒeʁemi matjø]; sündinud 29. oktoobril 1983 Luxeuil-les-Bains's) on endine Prantsusmaa jalgpallur (keskkaitsja või vasakkaitsja).

Aastatel 2014–2017 mängis Mathieu Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona, kellega tuli kaks korda Hispaania meistriks ja võitis kolm korda karika. Samuti võitis ta klubiga 2014–15 Meistrite Liiga. Karjääri viimastel aastatel mängis ta Portugali kõrgliiga klubis Sporting CP.

Klubikarjäär
------------

### Algusaastad

Karjääri alguses mängis Mathieu Prantsusmaa kõrgliiga klubides Sochaux ja Toulouse. 

Prantsusmaa kõrgliigas veetis ta kokku seitse hooaega.

### Valencia

2009. aastal siirdus Mathieu Hispaania liiga klubisse Valencia. 

Ta veetis Valencia mängijana La Ligas viis hooaega, enne kui liitus Barcelonaga 2014. aastal. 

### Barcelona

2014. aastal siirdus Mathieu teise Hispaania kõrgliiga klubisse Barcelona.

Ta võitis debüüthooajal nii La Liga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga. 

Järgmisel hooajal aitas ta Barcelonal tulla taas Hispaania meistriks ja võita karika.

2016–17 hooajal tuli ta klubiga Hispaania karika võitjaks, kui Barcelona alistas finaalis Alavési 3:1.

### Sporting CP

7. juulil 2017 liitus Jérémy Mathieu Portugali kõrgliiga klubiga Sporting CP. Hooajal 2018–2019 valiti ta Portugali kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2020. aasta juunis lõpetas ta vigastuse tõttu karjääri.

Koondisekarjäär
---------------

Mathieu tegi debüüdi Prantsusmaa jalgpallikoondises 11. novembril 2011 USA vastu. 

2016. aastal sai ta koondisekutse Euroopa meistrivõistlusteks, aga pidi sellest viimasel hetkel vigastuse tõttu loobuma. Ta asendati koondises Samuel Umtitiga.

Sama aasta septembris teatas Mathieu koondisekarjääri lõpetamisest, et keskenduda mängimisele Barcelonas.

Saavutused
----------

### Klubid

Sochaux
* Coupe de la Ligue: 2003–04

Barcelona
* La Liga: 2014–15, 2015–16
* Copa del Rey: 2014–15, 2015–16, 2016–17
* Hispaania superkarikas: 2016
* UEFA Meistrite Liiga: 2014–15
* Euroopa superkarikas: 2015
* Jalgpalliklubide maailmameistrivõistlused: 2015

Sporting CP
* Taça de Portugal: 2018–19
* Taça da Liga: 2018, 2019

Viited
------

1. ↑  "Jeremy Mathieu". *FC Barcelona*. Vaadatud 15. oktoober 2016.
2. ↑  "Mathieu". *Transfermarkt*. Vaadatud 6. september 2017.
3. ↑  "Iniesta ja Messi võitsid Barcelona mängijatena 30. trofee". *DELFI*. 28. mai 2017. Vaadatud 28.05.2017.
4. ↑  "Comunicado Sporting Clube de Portugal - Futebol, SAD". *Sporting CP*. 1. juuli 2017. Vaadatud 11. august 2017.
5. ↑  "L'ancien défenseur des Bleus Jérémy Mathieu met un terme à sa carrière". L’Équipe. 24.6.2020. Vaadatud 5.7.2020

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jérémy Mathieu** |
**Servoajam** ehk servomehhanism (inglise keeles *servomechanism*; ladina keeles *servus* ori) on 
servojuhtimise seade, mis muudab etteandesignaalidega määratud viisil käitatava mehhanismi või selle osa asendit või kiirust. Servoajami iseloomulik erinevus harilikust programmjuhitavast ajamist on selles, et juhitava objekti asendi ja kiiruse reguleerimine toimub tagasiside- ehk veakorrektsioonisignaalide abil. 

Servoajami põhiosad on servomootor ja servovõimendi.

Servomootor on ajami täiturseade, mis muudab käitatavate mehhanismide olekut, muundades välise toiteallika energiat reguleerorgani pöörd- või kulgliikumise energiaks.
Tagasisidestus võimaldab sooritada asendi- ja kiirusemuutusi väga kiiresti ja täpselt. Selleks peab mootoril olema väike inerts, täpne peatumine ja kindel püsimine seisuasendis. Neid tingimusi rahuldab kõige paremini samm-mootor. Kasutatakse ka mitte-elektrilisi (pneumaatilisi ja hüdraulilisi) mootoreid.

Servovõimendi (servomuundur) reguleerib mootori toitevoolu nii, nagu programmeeritav kontroller ette annab.

Vaata ka
--------

* Servojuhtimine

Viited
------

1. ↑   Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus, 1981
2. ↑  ENE 8. köide, 1995
3. ↑  Täiturid
Rakvere Kolmainu kirik
**Rakvere Kolmainu kirik** ehk **Rakvere Mihkli kirik** on kirik Rakveres Pika tänava ääres.

Pika tänav ja Rakvere Kolmainu kirik
See rajati 15. sajandi alguses Rakvere ordulinnuse lähedale.

Rakvere Kolmainu kirikut kasutab EELK Rakvere Kolmainu kogudus. Aastatel 1835–1939 tegutses seal ka Rakvere saksa kogudus.

Kiriku kellatornis mängib kariljon Arvo Pärdi spetsiaalselt Rakvere Kolmainu kiriku keskpäevase kellamängu jaoks kirjutatud umbes minutipikkust teost.

Rakvere Kolmainu kirik aastaarvudes
-----------------------------------

1400 – kivikiriku ehitus on seiskus müürimeister Simoni lahkumise tõttu, 1427 – müürimeister Andreas lõpetas kivikiriku ehituse (aastaks 1430?).

1559 – Vene väed lammutasid Liivi sõjaga seoses muuhulgas ka kiriku, et kindlustada linnust, 1604 – Poola vägede lahkumisel purustati kirik ja see jäi varemetesse, 1605 – rootslaste vallutuste järel rajati kiriku lähedusse surnuaiale puukirik, kivikirik on varemetes 

1643 – nimetati Rakvere kirik Mihkli kirikuks, 1647 – surnuaial valmis uus, suurem puukirik, 1684 – alustati kivikiriku taastamist seniste varemete kohal

1691 – kivikirik valmis taastatud kujul, 1698 – kivikirik pühitseti Kolmainu nimele

1703 ja 1704 – hävisid Põhjasõja lahingutes tornikiiver, torni puust vahelaed ja katus, 1730 – kirik sai uuesti taastatud

1755 – valmis kiriku tornikiiver, 1798 – esimesed andmed orelist

1836 – torni paigaldati ajanäitajast kell, 1852 – ehitati uus, praegune tornikiiver, 1853 – kirikusse ehitati külgväärid (1892 kahekordseks), 1892 – suurendati kiriku aknaid, säilinud nõnda tänaseni

1918 – kirik sai elektrivalguse, 19.12.1918 – 11.01.1919 kirik muudeti Eesti Töörahva Kommuuni poolt rahvamajaks, 1922 – kirikusse seati sisse ahjuküte, 1925 - pühitseti praegune, vendade Kriisade ehitatud orel

1957 – restaureeriti kantsel ja altar ning kiriku sisemus saab praeguse värvilahenduse.

Vaata ka
--------

* Rakvere Kolmainu koguduse vaimulikud

Pildid
------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Arvo Pärt kuulas Rakvere kellamängu üle Virumaa Teataja, 4. november 2014. (Vaadatud 19.05.2016)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rakvere Kolmainu kirik** |

* Rakvere Kolmainu kirik
* Kolmainu kirik Rakvere kodulehel
* Rakvere kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes

Rakvere kirik
Rakvere kihelkond

**Kirik**: Rakvere  

**Mõisad**: Arkna mõis | Kaarli mõis | Karitsa mõis | Karivärava mõis | Katku mõis | Kloodi mõis | Kohala mõis | Korjodi mõis | Kullaaru mõis | Laanemõisa mõis | Lepna mõis | Mädapea mõis | Nurme mõis | Piira mõis | Rakvere kirikumõis | Rakvere mõis | Roodevälja mõis | Sämi-Silla mõis | Sõmeru mõis | Tobia mõis | Toomla mõis | Ubja mõis | Uhtna mõis
Guðmundsson 2018. aasta MM-il
**Jóhann Berg Guðmundsson** (sündinud 27. oktoobril 1990 Reykjavíkis) on Islandi jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Premier League'i klubis Burnley ja Islandi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodumaal Breiðablikis, kuid mängis noorena ka Chelsea ja Fulhami noortemeeskondades.

2009. aasta jaanuaris sõlmis ta viieaastase lepingu Hollandi kõrgliiga klubiga AZ Alkmaar. Hollandi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2010–11 ning ta mängis Hollandi liigas kokku neli hooaega. 2014. aasta juulis siirdus Guðmundsson Inglismaale, mängides kaks hooaega sealse esiliiga klubis Charlton Athletic.

2016. aasta juulis liitus ta äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Burnleyga.

Debüüdi Islandi jalgpallikoondises tegi Guðmundsson 2008. aasta augustis sõprusmängus Aserbaidžaani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. novembril 2012 sõprusmängus Andorra vastu. 6. septembril 2013 tegi ta MM-i valikmängus Šveitsi vastu kübaratriki. Mäng lõppes viigiga 4:4. Guðmundsson kuulus Islandi koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

 Jóhann Berg Guðmundsson – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Islandi koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Halldórsson
* 2 Sævarsson
* 3 Hauksson
* 4 Hermannsson
* 5 Ingason
* 6 R. Sigurðsson
* 7 Guðmundsson
* 8 B. Bjarnason
* 9 Sigþórsson
* 10 G. Sigurðsson
* 11 Finnbogason
* 12 Kristinsson
* 13 Jónsson
* 14 Árnason
* 15 Böðvarsson
* 16 Sigurjónsson
* 17 Gunnarsson (c)
* 18 T. Bjarnason
* 19 Magnússon
* 20 Hallfreðsson
* 21 Traustason
* 22 Guðjohnsen
* 23 Skúlason
* Treener: Lagerbäck & Hallgrímsson

 | Island |

| * v
* r
Islandi koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Halldórsson
* 2 Sævarsson
* 3 Friðjónsson
* 4 A. Guðmundsson
* 5 Ingason
* 6 R. Sigurðsson
* 7 J. Guðmundsson
* 8 Bjarnason
* 9 Sigurðarson
* 10 G. Sigurðsson
* 11 Finnbogason
* 12 Schram
* 13 Rúnarsson
* 14 Árnason
* 15 Eyjólfsson
* 16 O. Skúlason
* 17 Gunnarsson (c)
* 18 Magnusson
* 19 Gíslason
* 20 Hallfreðsson
* 21 Traustason
* 22 Böðvarsson
* 23 A. Skúlason
* Treener: Hallgrímsson

 | Island |
**Astijärve Maarja kirik** on luteri kirik Lätis Valmiera vallas Asti järve kaldal. See on Astijärve kihelkonnakirik. 

Hoone on arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all.

Arvatakse, et esimene kirik rajati Astijärvele juba aastal 1224, nõnda on tegemist Läti alade ühe vanima kirikuga. Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas on mainitud, et kui Johann I von Lunen suri, olid kirikud ehitatud Volmarisse, Astijärvele, Võnnusse ja Trikātasse. Algne kirik asus Asti ordulinnuse juures.

Aastal 1281 andis toonane ordumeister korralduse moodustada Astijärvel kihelkond. Esimesed kirjalikud teated sealse kihelkonnakohta pärinevad siiski alles aastast 1434. Vana kirik põles maha aastal 1654.

Aastal 1669 algasid ettevalmistused uue kiriku ehitamiseks. Hoone võeti kasutusele aastal 1683, kuigi valmis lõplikult kaks aastat hiljem. Ka kantsli sai kirik alles aastal 1684. Aastal 1805 remonditi kirikutorni.

Aastast 1817 oli sealse koguduse õpetaja Wilhelm Friedrich Parrot. Aastal 1863 tabas torni välk ja see põles maha, uus torn valmis aastal 1866.

Aastal 1966 sulgesid nõukogude võimud sealse koguduse ja kirik muudeti kontserdisaaliks. Sealne altarimaal hävitati, rikuti ka suur osa kiriku sisustusest. Hoonet asuti taastama aastal 1981, seejärel allutati kirik Rundāle muuseumile kui religioossete maalide osakond.

Sealne kogudus taastati aastal 1988 Atmoda käigus. Kirik tagastati kogudusele aastal 1992. Aastal 2007 valmis kiriku tarbeks maalitud vana altarimaali koopia.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Caune A. Ose I. Latvijas viduslaiku mūra baznīcas. 12. gs. beigas – 16. gs. sākums. Enciklopēdija. Rīga: Latvijas vēstures institūta apgāds, 2010. – 441. lk
3. ↑  Materialen zur Kirchengechichte, E. H. von Busch lk. 527
4. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 3324. sleja.
5. ↑  "Burtnieku evaņģēliski luteriskā baznīca un mācītājmuiža". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. september 2018. Vaadatud 3. septembril 2018.
6. ↑  zudusilatvija.lv
7. ↑   Jānis Zilgalvis. Burtnieki Rectory - a symbol of the cultural-historical environment unaltered through time

Välislingid
-----------

 Astijärve kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Astijärve kirik
Astijärve kihelkond

**Kirik**: Astijärve kirik  

**Mõisad**: Astijärve kirikumõis | Astijärve mõis | Baloži mõis | Briede mõis | Dūre mõis | Ēķini mõis | Jaunburtnieki mõis | Labrenči mõis | Lizdēni mõis | Luteri mõis | Rantsna mõis | Rūte mõis | Sauļi mõis | Seķi mõis | Svenne mõis | Zvārte mõis
Edela-Kaukaasia Demokraatliku vabariigi lipp
**Edela-Kaukaasia Demokraatlik Vabariik** (ka **Karsi Vabariik**, **Edela-Kaukaasia Türgi Vabariik** või **Edela-Kaukaasia Ajutine Rahvuslik Valitsus**; tänapäeva türgi keeles *Güneybatı Kafkas Geçici Milli Hükûmeti*, Osmani türgi keeles *Cenub-ı Garbi Kafkas Hükûmet-i Muvakkate-i Milliyesi*, aseri keeles *Cənub-Qərbi Qafqaz Cümhuriyyəti*) oli lühiealine ning nimeliselt sõltumatu ajutine valitsus, mis tegutses Fakhr al-Din Pirioghlu juhtimisel Karsis 1. detsembrist 1918 kuni 19. aprillini 1919.

Edela-Kaukaasia Demokraatlik Vabariik loodi pärast Mudrose vaherahu, mis lõpetas Esimese maailmasõja Lähis-Idas. Mõne ajaloolase väitel oli EKDV Osmanite impeeriumi nukuvalitsus. Valitsust juhtis Cihangirzade İbrahim Bey, Türgi sõjaväelane, kellest sai 1921–1927 Karsi linnapea.

EKDV territoorium pidi hõlmama peamiselt moslemitega asutatud alad Karsis ja Bathumis, osa Jerevani piirkonnast ning Akhaltsikhe ja Akhalkalaki piirkonnad Thbilisi provintsis. Paktikas piirdus EKDV võim Karsi provintsiga. See tegutses kõrvuti Briti kindralkuberneri valitsusega, mis seati ametisse Antandi sissetungi ajal Taga-Kaukaasiasse. Suurbritannia volinik admiral Somerset Arthur Gough-Calthorpe saatis EKDV laiali. Üksteist valitsusliiget saadeti aastaks välja Maltale.

Viited
------

1. ↑  Erik Jan Zürcher, *The Unionist factor: the rôle of the Committee of Union and Progress in the Turkish national movement, 1905–1926*, Brill, 1984, ISBN 9789004072626, p. 90.
2. ↑  Mustafa Budak, *İdealden Gerçeğe: Misâk-ı Millî'den Lozan'a Dış Politika*, Küre Yayınları, ISBN 975-6614-05-6, pp. 31–32.
3. ↑  Caucasian Knot (Moscow-based news agency)
Prem Tinsulanonda 2010. aastal
**Prem Tinsulanonda** (tai keeles เปรม ติณสูลานนท์; 26. august 1920 – 26. mai 2019) oli Tai poliitik ja sõjaväelane. 13. oktoobrist kuni 1. detsembrini 2016 oli ta Tai regent (ajutine riigipea). 1980–1988 oli ta Tai peaminister ning 1998. aastast oli ta Tai Riiginõukogu esimees.

Prem Tinsulanonda sündis Songkhla provintsis Lõuna-Tais, kus ta isa oli vanglaülem. 1941. aastal astus ta sõjaväeakadeemiasse ning tegi hiljem edukat sõjalist karjääri. 1959. aastal sai temast põhiseaduse koostamise komitee liige. 1968–1972 oli ta senaator ning 1972–1973 parlamendi liige. 1976. aastal sai ta peaministri nõuandva kogu liikmeks ning 1977–1978 oli ta asesiseminister. 1977–1978 ja 1979–1986 oli ta kaitseministri ametis. 

1980. aasta märtsis sai Prem Tinsulanonda peaministriks, kelleks ta jäi kuni 1988. aasta aprillini. Peaministrina pidas ta edukaid läbirääkimisi kommunistlike mässulistega ning andis neile amnestia, mille tulemuseks oli kommunistide mõju vähenemine üliõpilaste seas. Tema ametiajal toimus kaks sõjaväelise riigipöörde katset (1981 ja 1985) ning 1982. aastal püüti peaministrit vähemalt neli korda tappa. 

1988. aastal loobus Prem Tinsulanonda peaministriametist, kuid jäi ka järgnevatel aastatel Tai poliitikas mõjukaks, kuna temast sai Tai riiginõukogu liige. 1998. aastal sai temast riiginõukogu esimees. 2001. aastal rajas ta omanimelise rahvusvahelise kooli.

2000. aastatel oli Prem Tinsulanonda üks peaminister Thaksin Shinawatra ägedamaid kriitikuid ning on arvatud, et tema tegevus viis suures osas ka peaministri kukutamiseni 2006. aastal.

Kui Tai kuningas Bhumibol Adulyadej 2016. aasta 13. oktoobril suri, siis teatas tema poeg kroonprints Maha Vajiralongkorn, et pole veel valmis kuningatroonile asuma, ning seetõttu sai Prem Tinsulanondast kui riiginõukogu juhist kuni kuninga ametisseastumiseni 1. detsembril kuningriigi regent.

Viited
------

1. ↑  "Prem Tinsulanonda lühibiograafia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. august 2016. Vaadatud 16. oktoobril 2016.
2. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht (inglise keeles)
* Taid hakkab ajutiselt valitsema 96-aastane regent, Postimees, 15. oktoober 2016.
* Profile: Thai regent Prem Tinsulanonda, BBC 15. oktoober 2016.
**Großenkneten** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Oldenburgi kreisis.

Valla pindala on 176,17 km². 31. detsembril 2017 elas seal 15 530 inimest.

Großenkneten on pindalalt üks suuremaid valdu Saksamaal ning asub Hunte ja Lethe jõe vahel, Wildeshauser Geesti maastikul. Paik, kuhu kuuluvad Huntloseni, Ahlhorni ja Großenkneteni küla, on ikka veel peamiselt põllumajanduslik, kuid on saamas üha enam populaarseks elupaigaks Oldenburgi pendeldajatele.

Ajalugu
-------

1933. aastal liideti Großenkneteniga Huntloseni vald, mis andis sellele praeguse ulatuse.

Aastatel 1952–1957 tegutses Karl Poggensee ja tema DAFRA ühing (Hermann-Oberth-Gesellschafti eelkäija) väikeses eksperimentaalsete rakettide käivituskohas Hespenbuschi talu lähedal. 1957. aastal viidi käivituskoht Cuxhavenisse, kuna paik Großenknetenis jäi liiga väikeseks.

Huvipaigad
----------

Erilisteks puhkusekohtadeks on mitmed eelajaloolised hauad ja Ahlhorni kalastusjärved. Algselt ehitatud 1880. aastatel kalakasvanduseks, mis kasutas Lethe jõe vett, on need 1993. aastast looduskaitseala. 2 km² veest umbes 1,2 km² kasutatakse ikka veel kalakasvatuseks.

Viited
------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Välislingid
-----------

* www.grossenkneten.de


Oldenburgi kreisi vallad

* Beckeln
* Colnrade
* Dötlingen
* Dünsen
* Ganderkesee
* Groß Ippener
* Großenkneten
* Harpstedt
* Hatten
* Hude
* Kirchseelte
* Prinzhöfte
* Wardenburg
* Wildeshausen
* Winkelsett
Nina – haistmise meeleelund
Inimese haistmine. 1 – haistmissibul, 2 – mitraalrakud, 3 – luu, 4 – ninaõõne haistmisepiteel, 5 – haistmisglomerulus, 6 – haistmisretseptorneuronid
**Haistmine** ehk **haistmismeel** (inglise keeles *olfaction)* on organismide võime spetsiaalse haistmiselundi või selleks kohastunud haisterakkude abil tajuda ja eristada keskkonnas (õhus ja/või vees) levivaid keemiliste ühendite segusid ehk lõhnu. 

Selgroogsetel loomadel (sealhulgas inimesel) paikneb haistmiselund koos vastavate retseptorrakkudega (haistmisretseptorneuronitega) ninaõõne haistmisepiteelis. 

Selgrootutel paiknevad haistmise retseptorrakud enamasti vastavates haistmisorganites (lülijalgsetel antennides) või kehas hajusalt. Imetajatel detekteerivad haistmisretseptorrakud haistmisstiimuleid läbi OR perekonda kuuluvate G-valguga seotud retseptorvalkude. 

Haistmisretseptorgeene on loomadel tavaliselt sadu, kusjuures üks haistmisretseptorrakk ekspresseerib enamasti ainult ühte kindlat tüüpi haistmisretseptorgeeni. 

Lõhnakontsentratsioonide tajumise võime on loomariigis sõltuvalt taksonoomilisest kuuluvusest väga varieeruv. Suhteliselt väga hea haistmismeelega loomi nimetatakse makrosmaatikuteks. Nende hulka kuuluvad paljud kiskjalised (sealhulgas koer), sõralised jmt. Suhteliselt halvema haistmismeelega loomi nimetatakse mikrosmaatikuteks. Nende hulka kuulub näiteks enamik linde; ka inimese haistmistaju on loomariigi keskmisega võrreldes nõrk.

Vaata ka
--------

* Maitsmine
* Jakobsoni elund

Viited
------

1. ↑  DeMaria, S. Ngai, J. (2010). "The Cell Biology of Smell". J Cell Biol. 2010 Nov 1;191(3):443-52. doi: 10.1083/jcb.201008163.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Haistmine** |
**Hain Kinks** (20. oktoober 1941 Põltsamaa – 26. juuni 2015 Tallinn) oli eesti suusataja ja suusatreener.

Ta lõpetas aastal 1960 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1964 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ta hakkas sportima Tartu 1. Keskkoolis õpetaja Endel Arandi innustusel. Suusatreeninguid alustas ta aastal 1957 Tartu Laste ja Noorte Spordikoolis, teda juhendasid treenerid Herbert Abel, Hans Gross, Boriss Bõstrov, Juri Tšarkovski ja Odd Skildheim. Ta võitis aastal 1968 Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 4 x 10 km teatesõidus hõbemedali (ja samal aastal maratonis neljanda koha) ning aastal 1970 Nõukogude Liidu ametiühingute meistrivõistlustel 50 km sõidus hõbemedali. Lisaks võitis ta aastal 1969 Tartu maratoni. Eesti NSV meistrivõistlustel sai ta aastatel 1960–1974 2 kuldmedalit, 7 hõbemedalit ja 11 pronksmedalit.

Ta töötas aastatel 1965–1976 spordiühingus Kalev instruktorina, aastatel 1977–1992 oli ta Kõrgema Spordimeisterlikkuse Kooli ja ühtlasi Eesti NSV ja Eesti koondise (meessuusatajate) vanemtreener, aastatel 1992–1993 Eesti meessuusatajate koondise treener ja aastatel 1994–2006 koondise konsultant. Osales Eesti koondise treenerina aastal 1992 Albertville'i olümpiamängudel. Tema õpilased olid Arne Sirel, Uno Leist, Mati Albert, Urmas Välbe, Jaanus Teppan, Elmo Kassin, Andrus Veerpalu, Raul Olle. Ta tegutses Suusaspordiföderatsiooni presiidiumis ja tegi kaastööd Spordilehele.

Tunnustus
---------

* 1964 – NSV Liidu meistersportlane

Isiklikku
---------

Tema vend on suusataja ja suusatreener Tõnu Kinks.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Ede Peebo** (30. mai 1934 Tartu – 8. juuni 2021) oli eesti kunstnik ja raamatugraafik.

Peebo õppis Tartu 2. Keskkoolis, mille lõpetas kiitusega 1953. aastal. Pärast esimest semestrit katkestas ta ülikooliõpingud bioloogia erialal Tartu Riiklikus Ülikoolis ning astus 1964. aastal Tartu Kunstikooli.

1964. aasta suvel võeti ta vastu Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti graafika erialale, mille ta lõpetas 1960. aastal. Ede Peebo diplomitööks oli linoollõikes teostatud raamat "Vanapagana sepapada", mis põhines Matthias Johann Eiseni poolt kirja pandud eesti rahva ennemuistsel jutustusel. Peebo töötas mõnda aega paberivabrikus ja hiljem ajakirja Kultuur ja Elu ning ajalehe Säde toimetustes. Ede Peebo oli Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 1964. Eesti Kujundusgraafikute Liitu kuulus ta alates selle asutamise algusaastast 1993. 1973. aastal jäi Ede Peebo vabakutseliseks ja pühendus täiel määral loometööle.

Ede Peebo illustreeritud raamatute hulgas on Rudyard Kiplingi "Elevandilaps", muinasjuturaamatud "Altai muinasjutte" ja "Tadžiki muinasjutte" sarjast Saja rahva lood, aafrika muinasjutt "Kuidas loomad endale sabad said", Erika Esopi "Naerulind", vendade Grimmide "Hunt ja seitse kitsetalle", Leida Tigase "Vanaema maja", Kalju Kanguri "Tiritamme tõrud" ja palju muud. Lisaks raamatutele võttis Ede Peebo pidevalt osa kujundusgraafikute liidu ja Lastekirjanduse Keskuse korraldatud illustratsiooninäitustest, sh Tallinna Illustratsioonitriennaalidest, esinedes just selleks puhuks tehtud suuremõõtmeliste teostega, mis hiljem on olnud eksponeeritud näitustel mujal Eestis ja ka paljudes välisriikides. Tema viimaseks tööks jäi osalemine libahunditeemalisel näitusel "Jookseb koos huntidega" 2018. aastal.

Viited
------

1. ↑  Suri raamatukunstnik Ede Peebo, ERR, 11. juuni 2021
**Dapingi lade** on ordoviitsiumi ladestu keskordoviitsiumi ladestiku vanem globaalne ja kohati ka regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkas esimesena eristama Rahvusvaheline Stratigraafiakomisjon aastal 2005. Lade on nime saanud Dapingi küla järgi Hiinas. Lademe alumist piiri määratleb märgib konodont *Baltoniodus triangularis* '​e esmakordne ilmumine Huanghuachangi piirpaljandis Yichangi linna lähistel Hubeis, lademe ülempiiri märgib graptoliit *Undulograptus austrodentatus* '​e esmakordne ilmumine Huangnitangi piirpaljandis Changshani linna lähistel Zhejiangis.

Dapingi lademe all lamab Flo lade ja sellel lasub Darriwili lade. Lademe vanus on 471,8...468,1 miljonit aastat. Eestis vastab sellele Volhovi lade.

Suurbritannia regionaalses stratigraafias vastavad Dapingi lademele Fenni lade ja Whitlandi lade (mõlemad osaliselt), Põhja-Ameerikas Rangeri lade. Austraalias vastavad sellele Castlemaini lade ja Yapeeni lade, Siberis Kimai lade, Vahemere ja Põhja-Gondwana piirkonnas Arenigi lademe ülemine osa. Hiina regionaalne stratigraafiline skeem kasutab nimetust Dapingi lade.

Viited
------

1. ↑  Stratigraafia terminoloogia
2. ↑  GSSP Table - Paleozoic Era
3. ↑  "Ordoviitsiumi stratigraafia Rahvusvahelise stratigraafiakomisjoni Ordoviitsiumi alamkomisjoni lehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2020. Vaadatud 13. detsembril 2018.

Ordoviitsiumi globaalsed lademed

Tremadoci  **·** 
Flo **·** 
Dapingi **·** 
Darriwili **·** 
Sandby **·** 
Katy **·** 
Hirnanti  

vanemad lademed  nooremad lademed
**Yozgati provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Kesk-Türgis. Provintsi keskus on Yozgat.

Haldusjaotus
------------

* Akdağmadeni ringkond
* Aydıncıki ringkond
* Boğazlıyani ringkond
* Çandıri ringkond
* Çayıralani ringkond
* Çekereki ringkond
* Kadışehri ringkond
* Saraykenti ringkond
* Sarıkaya ringkond
* Sorguni ringkond
* Şefaatli ringkond
* Yenifakılı ringkond
* Yerköy ringkond
* Yozgati ringkond

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Yozgati provintsi koduleht (türgi keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat
Kaljaastja ja kapp
**Astja** (ka **astjas**, **asten**, lõunaeesti murdes *tiin*) on harilikult kolme madala jalaga silinderjas või ülespoole kitsenev ja kaanega kaetav puunõu. 

Astjas hoiti liha, silku, hapukapsast, jahu, kurke jt toiduaineid. 

**Kaljaastjal** (ka taariastja, lõunaeesti murdes *taaritõrike*) oli põhjas puupulgaga (*naga*) suletav auk ning põhja lähedal külje peal kalja puidust väljalaskekraan (ehk *haan*).

Põhja-Eestis ja Saaremaal sõtkuti *leivaastjas*, mis võeti 19. sajandi lõpul leivaküna asemel kasutusele, leivatainast. Leivaastjas hoiti pidevalt juuretiseks väikest tainakakukest.

Viited
------

1. ↑  EE 12. köide, 2003: 27.
2. ↑  TEA entsüklopeedia (e-väljaanne:  (vaadatud 29.03.2013))
3. ↑  Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009.  (vaadatud 29.03.2013)
4. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 22
5. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 13
Yousaf Raza Gillani  
*19. mail 2008*
**Yousaf Raza Gillani** (sündinud 9. juunil 1952 Karachis) on Pakistani poliitik, aastatel 2008–2012 Pakistani peaminister.

Ta omandas kõrghariduse ajakirjanduse alal Pandžabi Ülikoolist.

Gillani on alates 1988. aastast Zulfikar Ali Bhutto asutatud Pakistani Rahvapartei liige ja alates 1998. aastast ühtlasi selle partei aseesimees.

Ta kuulus ministrina Pakistani valitsusse ka aastatel 1985–1986 ja 1988–1990. Aastatel 1993–1997 oli Gillani Pakistani parlamendi alamkoja esimees.

25. märtsil 2008 sai Gillanist Pakistani peaminister.

19. juunil 2012 otsustas Pakistani ülemkohus, et kuna Gillani on jätnud täitmata kohtu korraldused alustada korruptsioonijuurdlust president Asif Ali Zardari vastu ja pole esitanud apellatsiooni selle eest langetatud varasema süüdimõistva otsuse peale, on ta diskvalifitseerinud ennast peaministri ametist. Kohus tühistas Gillani volitused valitsusjuhina tagasiulatuvalt 26. aprillist 2012. Samal päeval langetas riiklik keskvalimiskomisjon ülemkohtu otsusele tuginedes samasuguse otsuse ka tema parlamendiliikme staatuse osas.

Tunnustus
---------

* 2010 – Vabariigi orden (Türgi)
**Jarmila Kratochvílová** Helifaili info kuula i (sündinud 26. jaanuaril 1951 Golčův Jeníkovis) on endise Tšehhoslovakkia kergejõustiklane (200, 400 ja 800 meetri jooksja). 

Olümpiamängude (1980) hõbemedali võitja, kahekordne maailmameister (1983) ja kehtiva 800 m jooksu maailmarekordi (1.53,28) valdaja.

Aastatel 1981 ja 1983 valiti ta Tšehhoslovakkia aasta sportlaseks.

Saavutused
----------

### Olümpiamängudel

1980 hõbemedal 400 m jooksus **49,46**

### Maailmameistrivõistlustel

1983 **maailmameister** 400 m jooksus **47,99 MR** ja 800 m jooksus **1.54,68** ning hõbemedal 4x400 m teatejooksus **3.20,32**

### Euroopa meistrivõistlustel

1982 hõbemedal 400 m jooksus **48,85** ja 4x400 m teatejooksus **3.22,17**

#### Euroopa sisemeistrivõistlustel

1979 hõbemedal 400 m jooksus **51,81**
  
1981 **Euroopa sisemeister** 400 m jooksus **50,07**
  
1982 **Euroopa sisemeister** 400 m jooksus **49,59**
  
1983 **Euroopa sisemeister** 400 m jooksus **49,69**
  
1984 **Euroopa sisemeister** 200 m jooksus **23,02**

### Maailmarekordid

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m jooks | **47,99** | 10. august 1983  |  Helsingi  |
| 800 m jooks | **1.53,28** | 26. juuli 1983 |  München  |

Välislingid
-----------

* Jarmila Kratochvílová Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes

Pilte Jarmila Kratochvílovást

* Pilt BBC lehel
* Pilt 2
* Pilt 3

| * v
* r
Naiste 400 m jooksu maailmameistrid |
| --- |
| 
1983: Jarmila Kratochvílová • 1987: Olga Brõzgina • 1991: Marie-José Pérec • 1993: Jearl Miles Clark • 1995: Marie-José Pérec • 1997: Cathy Freeman • 1999: Cathy Freeman • 2001: Amy Mbacké Thiam • 2003: Ana Guevara • 2005: Tonique Williams-Darling • 2007: Christine Ohuruogu • 2009: Sanya Richards • 2011: Amantle Montsho • 2013: Christine Ohuruogu • 2015: Allyson Felix • 2017: Phyllis Francis • 2019: Salwa Eid Naser • 2022: Shaunae Miller-Uibo |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Hõbe** | 2019 |  |
| Juunioride maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2013 |  |

**Youssouf Sabaly** (sündinud 5. märtsil 1993 Le Chesnays) on Prantsusmaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib parem- või vasakkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis ja Senegali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Paris Saint-Germainis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta 2013. aastal Evianis, kuhu ta oli läinud Paris Saint-Germainist laenule. Aastatel 2015–2016 mängis ta laenul Nantes'is. Seejärel suundus ta laenule Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Bordeaux' Girondins, kellega sõlmis 2017. aastal püsiva lepingu.

2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu Real Betisega.

Sabaly mängis Prantsusmaa noortekoondistes ja tuli 2013. aastal juunioride maailmameistriks. Senegali jalgpallikoondises debüteeris ta 10. novembril 2017 MM-i valikmängus Lõuna-Aafrika Vabariigi vastu. Ta on kuulunud Senegali koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel valiti Sabaly turniiri sümboolsesse koosseisu.

| * v
* r
Senegali koondis  –  2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Diallo
* 2 Mbengue
* 3 Koulibaly
* 4 Kara
* 5 Gueye
* 6 Sané
* 7 Sow
* 8 Kouyaté (c)
* 9 Diouf
* 10 Mané
* 11 N'Doye
* 12 Sabaly
* 13 A. N'Diaye
* 14 Konaté
* 15 Sakho
* 16 K. N'Diaye
* 17 Badou
* 18 Sarr
* 19 Niang
* 20 Keita
* 21 Gassama
* 22 Wagué
* 23 Gomis
* Treener: Cissé

 | Senegal |

| * v
* r
Senegali koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 S. Dieng
* 2 F. Mendy
* 3 Koulibaly (c)
* 4 P. Cissé
* 5 I. Gueye
* 6 N. Mendy
* 7 Jackson
* 8 Kouyaté
* 9 Dia
* 10 N'Diaye
* 11 Ciss
* 12 Ballo-Touré
* 13 Ndiaye
* 14 Jakobs
* 15 Diatta
* 16 É. Mendy
* 17 P. Sarr
* 18 I. Sarr
* 19 Diédhiou
* 20 B. Dieng
* 21 Sabaly
* 22 Diallo
* 23 Gomis
* 24 Name
* 25 Loum
* 26 P. Gueye
* Treener: Cissé

 | Senegal |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Viljandi komtuurist, samanimelise Liivi ordumeistri kohta vaata: Wolter von Plettenberg, teiste samanimeliste kohta: Wolter von Plettenberg (täpsustus)* |

---

**Wolter von Plettenberg** noorem (*Wolter von Plettenberg der jüngere*; surnud augustis 1518) oli ordukäsknik Vana-Liivimaal, maameister Wolter von Plettenbergi noorem vend. Tõenäoliselt sündis ta juba siis, kui Wolter vanem oli Liivimaale lahkunud.

Plettenberg nooremast on teada, et ta asus arvatavasti 15. sajandi lõpu poole Liivimaale, võimalik, et samal ajal kui tema vend Johann. 1505. aasta paiku sai temast Dünaburgi (Daugavpilsi), 1512. aastal aga Viljandi komtuur, seega üks olulisimaid mehi ordus. 

Tema venna Johanni poeg kandis samuti nime Wolter.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 677 (lk 513–514).

Välislingid
-----------

* Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Johann Vincke von Overberg** | **Dünaburgi komtuur**1502–1510 | Järgnev**Heinrich Plater** |
| Eelnev**Wennemar von Dellwig** | **Viljandi komtuur**1510–1518 | Järgnev**Rupert de Grave**



 |
**Pisaranääre** (ladina keeles *glandula lacrimalis*) on paljude imetajate ja roomajate peas paiknev paariline nääre.

Pisaranäärmete funktsiooniks on pisaravedeliku eritamine. See aitab ära hoida silma kuivuse ja kaitseb silma bakterite (jt võõrkehade) eest.

Pisaranäärmete areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia, ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Roomajatel
----------

### Madudel

Pisaranäärmete esinemine madudel on lõpuni vaidlemata. Enamiku uurijate arvates on madudel pisaranäärme asemel Harderi nääre ja üksikute uurijate arvates on madudel, nagu paljudel teistelgi roomajatel nii Harderi näärmed kui ka pisaranäärmed.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Inimestel asub pisaranääre silmakoopa ülemis-külgmises nurgas ja on pisaraaparaadi osa.

#### Patoloogia

Pisaranäärmetega seostatakse inimestel selliseid haiguslikke seisundeid nagu pisaranäärmeatroofia, pisaranäärmepõletik, dakrüops, kuiva silma sündroom, pisaranäärmetsüst jt.

Vaata ka
--------

* Harderi nääre

Viited
------

1. 1 2  "Meditsiinisõnastik" 587:2004.
2. ↑  Douglas R. Mader,*Reptile Medicine and Surgery, Saunders Elsevier*, 2006, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 27.01.2014) (*inglise keeles*)
**Vootele Vaska** (21. märts 1930 Tallinn – 8. oktoober 2021) oli eesti filosoof.

Ta õppis Tallinnas Riiklikus Inglise Kolledžis, pärast 1940. aastat Narva maanteel asunud Tallinna Õpetajate Seminari algkoolis. 

Vaska siirdus pagulusse 1944. aasta septembris 14-aastaselt koos ema, isa, venna Lauri ja õe Jutaga. Pärast Eestist lahkumist õppis Saksamaal Göttingenis eesti gümnaasiumis ja astus seejärel Bonni ülikooli. 

1951. aastal siirdus Vaska New Yorgi Columbia ülikooli filosoofiat õppima, seejärel sai ta stipendiumi Baldwin-Wallace'i kolledžisse Ameerika Ühendriikides Ohio osariigis, mille lõpetas filosoofia erialal. Magistritöö "Nihilismi mõiste Nietzschel" kaitses ta juba Columbia Ülikooli juures. 

1954. aastal teenis sõjaväes ja oli aasta aega Koreas. Tänu sõjaväeteenistuses olemisele sai stipendiumi, täiendas end magistritöö kirjutamise järel Saksamaal Münchenis, Freiburgis, Baselis. 

1964. aastal omandas doktorikraadi Columbia Ülikoolis, kaitstes väitekirja teemal "Olemise mõiste Teichmülleri filosoofias". (Gustav Teichmüller oli 19. sajandil Tartu ülikoolis õpetanud filosoofiaprofessor).

V. Vaska töötas 31 aastat Pennsylvania osariigi Waynesburgi ülikoolis filosoofia õppejõuna.

Ta oli mõjutatud Heideggeri, Jaspersi jpt filosoofiast.

V. Vaska naasis Eestisse pärast 1995. aastat.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Akadeemiliselt kuulus V. Vaska EYS Veljestosse.

Vootele Vaska on asutanud Tartu Ülikooli Sihtasutuse juures Eesti ainsa vaid filosoofiaüliõpilastele mõeldud Gustav Teichmülleri stipendiumi.

Tunnustus
---------

* 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Vootele Vaska isa Jakob Vaska oli Vabadusristi kavaler ja Omakaitse ülem Virumaal Teise maailmasõja ajal; keemik Lauri Vaska oli Vootele Vaska vanem vend.

Välislingid
-----------

* Doktoriväitekiri "The Concept of Being in the Philosophy of Teichmüller" Columbia Ülikooli kodulehel
* Andres Langemets, "Filosoofi kojutulek" – Luup, 5. oktoober 1998, nr 20, lk 36–39
* Maris Balbat, Tulin Eestisse nagu koju, Elukiri, 20. august 2011
Õunapirukas
Pirukas
**Pirukas** on peenestatud ja maitsestatud täidisega pagaritoode.

Ajaloost
--------

Pirukad, mille valmistamine oli Ida-Euroopas väga levinud, polnud eesti talurahva hulgas 19. sajandil veel kuigi tuntud. Pirukad, kui parem toit, olid tarvitusel Eesti idaosas, aga maa lääneosas ja saartel vähetuntud. 

Pirukataigen tehti valdavalt rukkijahust. Kõige levinumad olid mitmesugused kalapirukad nii värskest kui soolakalast. Kalad pandi pirukasse harilikult tervelt. Rohkem valmistati soolaräime- ehk silgupirukaid, Peipsi ja Võrtsjärve ümbruses ka kiisa-, särje-, latika- ja ahvenapirukaid. Lihapirukaid küpsetati vähem, täidiseks soolatud sealiha- või singitükk. Tuntud olid ka kapsa- ja- kaalikapirukad, eriti Põhja-Eestis.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Pirukas** |

* Karjala pirukas
* Lihapirukas
* Pelmeen
* Pitsa
* Struudel
* Kook

Viited
------

1. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (2. trükk). 2000. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 209
1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal
**Martna vald** oli vald Läänemaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Martna külas.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
--------------------------------------------------------------------------------------

9. Martna vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Martna valla maa-alast, välja arvatud Haeska küla piirkond ja Martna valla talude senise Kirbla valla piires asuvate heinamaatükkide maa-alad Kasari jõe ääres; b) senise Lähtru valla maa-alast,välja arvatud Kaasiku küla piirkond ja osa Lähtru metsandiku maa-alast; c) senise Võnnu valla Jõessa küla piirkonnast.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
--------------------------------------------------

1945 septembris moodustati Martna vallas Kirna külanõukogu keskusega Kirna külas ja Rannamõisa külanõukogu keskusega Rannamõisa külas. 1950. aastal Martna vald likvideeriti ja selle alad arvati Haapsalu rajooni koosseisu.

Vaata ka
--------

* Martna kihelkond

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
**Pisarakanalike** (ladina keeles *canaliculus lacrimalis*) on paljude loomade peas silmade juures paiknev paariline kanal.

Pisarakanalikeste kaudu liigub pisaravedelik pisarakotti ja edasi ninaõõnde. 

Pisarakanalikeste areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Roomajatel
----------

Enamikul roomajatel on pisarakanalikesed. 

### Madudel

Madudel esineb pisarakanalikeste anatoomias varieeruvusi, nii suubuvad Harderi näärmed harilikul nastikul otse pisarakanalikestesse, kuid osadel madudel suubuvad harunenud väiksemad pisarakanalikesed silmakilbisetagusesse ruumi ja seejärel suubuvad ühte pisarakanalikesse.

#### Patoloogia

Pisarakanalikese sulgumise korral koguneb vesivedelik silmakilbise ja sarvkesta vahele. Vedelik võib tihti sisaldada baktereid jm, mis võivad põhjustada silmade ja suu haiguslikke seisundeid, seega tuleks vedelik eemaldada.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Inimestel on kanalikesed pisaraelundkonna osa. 

Inimestel on pisarakanalikesed üsna lühikesed, umbes 1 cm pikkused kanalikesed, mis paiknevad kummagi silmalau ääres. Pisarakanalikesed saavad alguse kummastki pisaratäpist ja suubuvad pisarakotti.

Viited
------

1. 1 2  "Meditsiinisõnastik" 587:2004.
2. ↑  Douglas R. Mader,Reptile Medicine and Surgery, Saunders Elsevier, 2006, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 27.01.2014) (*inglise keeles*)
3. ↑  Leanne C Alworth, Sonia M Hernandez, ja Stephen J Divers, Laboratory Reptile Surgery: Principles and Techniques, J Am Assoc Lab Anim Sci. 2011 January; 50(1): 11–26, Published online 2011, January, PMCID: PMC3035398, Veebiversioon (Vaadatud 27.01.2014),  (*inglise keeles*)
**Pisarasüsteem** ehk **pisaraaparaat** ehk **pisaraelundkond** (ladina keeles *apparatus lacrimalis*) on paljude loomade silma abielund, süsteem, mis koosneb pisaranäärmetest ja pisarateedest. 

Pisaraaparaadi areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Pisaraelundkonna funktsiooniks on pisaravedeliku tootmine ja ninaõõnde toimetamine.

Pisarad niisutavad silmamuna ja aitavad eemaldada konjunktiivkotti sattunud tolmu, võõrkehi, mikroobe.

Inimese pisarasüsteem
---------------------

Pisaranääre paikneb silmakoopa ülemises külgmises nurgas ja avaneb 5–12 juhaga ülemise konjunktiivkoti külgmisse ossa. Pisaranääre eritab ööpäevas umbes 1 ml pisaravedelikku, mis sisaldab vähesel hulgal NaCl, valku ja lüsotsüümi, mis on bakteritsiidse toimega. 
Inimeste pisaraaparaati kuuluvad:

* pisaranäärmed – *glandula lacrimalis*
* pisaraviimajuhad – *ductuli excretorii glandula lacrimalis*
* pisarajärv – *lacus lacrimalis*
* pisarakanalike – *canaliculus lacrimalis*
* pisarakott – *saccus lacrimalis*
* pisaratäpp – *punctum lacrimale*
* nina-pisarajuha – *ductus nasolacrimalis*.

Viited
------

1. ↑  Meeli Roosalu. *Inimese anatoomia*, Kirjastus Koolibri, lk 234,2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
2. ↑  "Meditsiinisõnastik" 586:2004.

Välislingid
-----------

* *Terminologia Anatomica*. A15.2.07.056 Apparatus lacrimalis. Pisaraaparaat
Kräftingi suguvõsa aadlivapp
**Kräfting** oli Geldernist pärit Saaremaa aadlisuguvõsa.

Ajalugu
-------

Suguvõsaliin algab XVII sajandil elanud Dietrich Kraeftingiga. Tema poeg Clas Kräfting (maeti 1652) elas Tallinnas. Viimase poeg Rootsi ooberstleitnant Clas Kräfting (1624−1680) tõsteti 1668. aastal Rootsi aadliseisusse, kuid rüütelkonda teda ei introdutseeritud. Ta naitus Jürgen Friedrich von Creutzi lesega ja omandas abielu kaudu Mõntu mõisa, mis jäi tema järeltulijate valdusse XIX sajandi keskpaigani. Heinrich Anton von Kräfting (1750−1815) võeti 1786. aastal Kuressaare aadliraamatusse ja pärast matriklite taastamist 1797. aastal Saaremaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kustus meesliinis 1846. aastal.

Suguvõsa liikmeid
-----------------

* Clas von Kräfting (1624−1680), ooberstleitnant, Mõntu mõisnik
* Heinrich Anton von Kräfting (1750−1815), Kaunispe mõisnik

Kräftingite mõisavaldused
-------------------------

* Saaremaa:
	+ Kaunispe (*Kaunispäh*) (1786−1842), Koltse (*Koltz*) (1754−1842), Mõntu (*Mento*) (1673−1842)

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Oesel. Tartu: Osaühing „Ilutrükk", 1935, lk 517 .

Kirjandus
---------

* *Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel)*. 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 338.
* *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften*. Teil: Oesel. Tartu: Osaühing „Ilutrükk", 1935. Lk 517-518 .
Primakovi-nimelise Venemaa TA Maailmamajanduse ja Rahvusvaheliste Suhete Instituudi logo
**Primakovi-nimeline Venemaa Teaduste Akadeemia Maailmamajanduse ja Rahvusvaheliste Suhete Instituut** (vene keeles *Институт мировой экономики и международных отношений имени Е. М. Примакова Российской академии наук*) on Venemaal Moskvas asuv Venemaa Teaduste Akadeemia teadusuurimisinstituut. 

Instituudi tegevus on suunatud tänapäeva maailmapoliitika ja maailmamajanduse arengu peamiste suundumuste uurimisele.

Instituut loodi 1956. aastal. Loetakse aastatel 1924–1947 eksisteerinud NSV Liidu Teaduste Akadeemia Maailmamajanduse ja Maailmapoliitika Instituudi (likvideeriti 1947. aastal ÜK(b)P Keskkomitee Poliitbüroo otsuse alusel) õigusjärglaseks.

Instituudi direktori ametis on olnud teiste seas Aleksandr Jakovlev (1983–1985) ja Jevgeni Primakov (1985–1989). Alates 2017. aastast juhib instituuti Fjodor Voitolovski.

Instituudi direktor on Aleksandr Dõnkin.

Majandusgeograaf Aleksei Kuznetsov töötas aastatel 2013–2019 instituudi asedirektorina.

Välislingid
-----------

* Primakovi-nimeline Venemaa Teaduste Akadeemia Maailmamajanduse ja Rahvusvaheliste Suhete Instituut – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Instituudi koduleht

Viited
------

1. ↑  Roonemaa, Holger (27. aprill 2023). "Avalikustame töös oleva Venemaa operatsiooni. Läänemere hirmujuttude abil luuakse uut mõjuvõrgustikku". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 27. aprillil 2023.
Prillsõlg Itaaliast, 8.–7. sajandist eKr
Rauaaegne prillsõlg, leid Prozori asulast Horvaatias)
**Prillsõlg** on rõivaste kinnitamiseks kasutatud, reeglina pronksist valmistatud sõlg (fiibula), mille otsi kaunistavad kaks kettakujulist spiraalset ehiselementi. Kettad meenutavad prilliklaase ja sõlg sarnaneb kujult prillidega.

Kirjeldus
---------

Reeglina koosneb prillsõlg ühest pikast traaditükist, mis on rullitud kokku kaheks suureks spiraaliks ja nende spiraalide vahel on traat lipsukujuliselt kaheks kaareks keeratud. Traadi otsad, mis mõlemad väljuvad ehisspiraalide keskpunktist, on ühes otsas kujundatud sõlenõelaks, teine haagiks, mille taha sõlenõel kinnitudes sulgub.

Ajalugu
-------

Prillsõlgede kandmine Euroopas jääb nooremasse pronksiaega ja vanemasse rauaaega 9.–6. sajandil eKr, eriti iseloomulikud on need Hallstatti kultuuri ajaperioodile. Esimesi nendetaolisi kinniseid seostatakse Kesk-Euroopas 13.-11. sajandil eKr valitsenud urniväljade kultuuriga, Kreekas kanti prillsõlgi paariviisi rõivaste õlakinnitustena alates 11. sajandist eKr. Seda tüüpi sõled olid pika aja jooksul laialt levinud, nende leiukohti on kõikjal Kesk-Euroopas, Skandinaaviast ja Poolast kuni Itaalia ja Kreekani.

### Baltimaades

Läti läänerannikult Staldzenest Ventspilsi lähedalt leiti 2001. aastal pärast sügistormi rannaliivast u 6 kg Skandinaaviaga seostatud pronksehteid ja nende katkeid, nende hulgas ka mitu prillsõlge.

Eestist pärit arheoloogilises materjalis prillsõlge ei leidu.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Andrejs Vasks. Latvia as Part of a Sphere of Contacts in the Bronze Age. – Archaeologia Baltica, 13. Klaipėda: Klaipėda University Press, 2010
4. ↑

Välislingid
-----------

* Brillenfibel. – Mittelalter Wiki
**Kliķi mõis** (saksa keeles *Kusemannshof*, ka *Kliechenhof*, *Marthahof* ja *die lebendige See*, läti keeles *Kliķu muiža*) oli rüütlimõis, hiljem Vana-Salatsi kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Salatsi kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäevase haldusjaotuse kohaselt Limbaži piirkonda Salatsi valda.

Ajalugu
-------

Mõis kuulus algselt Puikule mõisale. Aastal 1670 müüsid sealsed Vana-Salatsi mõisa omanikud Werner ja Dietrich Diepenbrockid mõisa 600 taalri eest. Aastal 1698 müüsid Dietrich ja Werneri lesk sealse mõisa sama hinnaga Martin Schlüterile. Selle lesk müüs mõisa aastal 1720 koos oma kasupoja ja uue abikaasaga mõisa Johann Wilhelm Paufflerile (suri 1737), kellelt mõisa omandas omakorda Werner von Diepenbrocki tütar, sel ajal von Dannenstern.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal (koos Vana-Salatsi mõisaga) 12 ja 1/8 adramaad, sellele allus 419 mees- ja 513 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus koos Vana-Salatsi ja Uue-Salatsi mõisaga 22 ja 3/4 adramaad. Hiljem arvestati mõisa pindala ikka koos Vana-Salatsi mõisaga. Aastal 1688 oli mõisate suurus 13 ja 1/2 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 8 ja 1/2, aastal 1757 aga 14 ja 1/2. Aastal 1823 oli mõisate suurus 12 ja 1/2 adramaad. Aastal 1836 oli mõisatel adramaid 12 ja 1/20, aastal 1881 aga 22 ja 15/60, lisaks viisteist adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 175
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 247.
3. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 174
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 208.

Salatsi kirik.
Salatsi kihelkond

**Kirik**: Salatsi kirik  

**Mõisad**: Salatsi kirikumõis | Heinaste mõis | Ķirbiži mõis | Kliķi mõis | Zonepe mõis | Uue-Salatsi mõis | Vana-Salatsi mõis | Vīskalni mõis