recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gints Meija 2016. aastal Läti koondises
**Gints Meija** (sündinud 4. septembril 1987 Riias) on Läti jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Riia Dinamo ründajana paremäärel.

Läti kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2004–05.

Riia Dinamos on ta mänginud kõikidel hooaegadel alates hooajast 2008–09. Tema kõige resultatiivseim hooaeg on KHL-is olnud 2015–16, mil ta lõi viis väravat ja andis 11 väravasöötu. Hooajal 2014–15 lõi ta KHL-is üheksa väravat. Hooaja 2013–14 väljalangemismängudes lõi Meija kuue mänguga viis väravat, kuid Riia Dinamo kaotas Läänekonverentsi veerandfinaalis HK Donbassile mängudega 3:4.

Hooaja 2020–21 teises pooles mängija Meija Kesk-Euroopa jäähokiliiga klubis Linzi Black Wings.

Jäähoki maailmameistrivõistlustel osales Meija Läti jäähokikoondise koosseisus esmakordselt 2010. aastal. Maailmameistrivõistlustel on tal Läti koondisega parimaks tulemuseks veerandfinaali jõudmine 2018. aastal. Lisaks on ta kuulunud Läti koondisse 2010. ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Gints Meija hockeydb.com lehel
East Dunbartonshire'i künkad
**East Dunbartonshire** (tõlkes 'Ida-Dunbartonshire') on regioon Šotimaa keskosas.

Regioon moodustati 1996. aastal.

2017. aastal elas seal umbes 108 100 inimest.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **East Dunbartonshire** |

* 

Šotimaa omavalitsused

Aberdeen **·**  Aberdeenshire **·**  Angus **·**  Argyll and Bute **·**  Clackmannanshire **·**  Dumfries and Galloway **·**  Dundee **·**  East Ayrshire **·**  East Dunbartonshire **·**  East Lothian **·**  East Renfrewshire **·**  Edinburgh **·**  Falkirk **·**  Fife **·**  Glasgow **·**  Highland **·**  Inverclyde **·**  Midlothian **·**  Moray **·**  Na h-Eileanan Siar (Välis-Hebriidid) **·**  North Ayrshire **·**  North Lanarkshire **·**  Orkney saared **·**  Perth and Kinross **·**  Renfrewshire **·**  Scottish Borders **·**  Shetlandi saared **·**  South Ayrshire **·**  South Lanarkshire **·**  Stirling **·**  West Dunbartonshire **·**  West Lothian
**Sapipõiejuha** (ladina keeles *ductus cysticus*) on paljudel selgroogsetel (sh inimesel) sapipõiekaela kitsenemusest moodustuv juha, mis ühendab sapipõit ühissapijuhaga.

Sapipõiejuha areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Roomajatel
----------

### Madudel

Madudel on sapipõiejuha üsna pikk ja see transpordib sapi maksaväliste sapijuhade kaudu sapipõide hoiule, kuni see väljutatakse kaksteistsõrmikusse.

Imetajatel
----------

### Inimestel

Inimestel on sapipõiejuha sapipõiekaela jätkuks ja see on varieeruva suurusega 2 – 4 cm pikkune ja 3 mm laiune. Sapipõiejuha ühineb ühismaksajuhaga moodustades ühissapijuha.

Sapipõiejuha peal ja taga paikneb sapipõiearter (*arteria cystica*) ja taga sapipõieveen (*vena cystica*).

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 675:2004.
2. ↑  Elizabeth Aughey, Fredric L. Frye, *Comparative Veterinary Histology: with Clinical Correlates*, lk 128, 2001, Manson Publishing Ltd, ISBN 1 874545 66 9. Veebiversioon (vaadatud 25.11.2013) (*inglise keeles*)
3. ↑  Cystic duct, Veebiversioon (vaadatud 12.01.2014) (*inglise keeles*)
**Mare Rebas** (17. aprill 1941 Tallinn – 23. august 2013 Stockholm) oli eesti keele õpetaja, õpikute autor ja Rootsi Raadio saatejuht.

Mare Rebas lõpetas aastal 1959 Tallinna 4. Keskkooli ja aastal 1966 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna inglise filoloogia osakonna.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta saksa ja inglise keele õpetajana. Enne abiellumist Rootsi 1978. aastal – siis sai ta nimeks **Mare Aadli** – õpetas ta Tallinna Polütehnilises Instituudis inglise keelt.

Rootsis õppis Mare Rebas Uppsala Ülikoolis eesti keelt ning õpetas Stockholmi rootsi koolides eesti keelt kodukeelena. Ta töötas ka Stockholmi Eesti Koolis eesti keele õpetajana ning koostas koos kolleegi Edith Kotka-Nymaniga eesti keele õpikuid ja lugemikke.

1988. aastal alustas Rootsi Raadio eesti- ja lätikeelseid saateid. Mare Rebas töötas eestikeelsete saadete toimetuses aastail 1988–2006.

Teoseid
-------

* Mare Aadli, Edith Kotka-Nyman. Samm-sammult. Rootsi-Eesti õpperaamatufond, 1985; 2005
* Mare Aadli, Edith Kotka-Nyman. Samm-sammult edasi. Rootsi-Eesti Õpperaamatufond
* Mare Aadli, Edith Kotka-Nyman. Eesti kirjanduse radadel. Rootsi-Eesti Õpperaamatufond, 1987
* Silvia Airik-Priuhka. Est! est! est!. Tõlkinud Mare Rebas. Tallinn, 1998
* Helga Suits-Kangro. Kaarel, kas mäletad? Tõlkinud Mare Rebas. Tallinn, 2000

Viited
------

1. ↑  Mare Rebas in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 11. september 2013

Välislingid
-----------

* TLÜAR väliseesti isikud
**EasyJet** on Suurbritannia odavlennufirma, mille kodulennujaam on Londoni Lutoni lennujaam. See veab rohkem reisijaid, kui ükski teine Ühendkuningriigi lennufirma, opereerides 500 lennuliinil 118 sihtkohta Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Lääne-Aasias. 

EasyJet A319, Airport Amsterdam Schiphol
EasyJet on väga kiiresti arenenud oma asutamisest alates. Üheks põhjuseks võib pidada suurt turunõudlust odavate lennufirmade järgi. Aastal 2009 lennutas lennufirma 45,2 miljonit reisijat ja on suuruselt teine odavlennufirma Euroopas Ryanairi järel.

Ajalugu
-------

EasyJeti asutas 9. märtsil 1992 Stelios Haji-Ioannou. EasyJet alustas kahe liisitud Boeing 737-ga. Need teenindasid kahte liini: Lutonist Glasgow'sse ja Edinburghi.

Lennukipark
-----------

EasyJet on maailma suurim Airbus A319 operaator. 

Keskmine lennukite vanus on 3,4 aastat (2010. aasta mai seisuga). 


**EasyJeti lennukid**| Lennuk | Arv | Tellitud | Reisijaid | Märkmed |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A319-100 | 136 | 42 | 156 |  |
| Airbus A320-200 | 24 | 13 | 180 |  |
| Airbus A320neo | 0 | 130 | 186 |  |
| Airbus A321-200 | 4 | 0 | 210 | Lahkuvad teenistusest |
| Boeing 737-700 | 8 | 0 | 149 | Lahkuvad teenistusest |
| **Kokku** | **172** | **55** |  |

Sõidupileti lisatasud
---------------------

Boeing 737-300 maandumas Madridi Barajase lennujaamas
Airbus A319 õhkutõusul
EasyJetil on järgmised lisatasud:

* pagas internetis 172, *check-in*’is 344 kr üks ots
* eelisjärjekorras pardale 78 kr
* krediitkaardiga maksmise tasu 150 kr üks makse

Viited
------

1. ↑   välja otsitud 14.06.10

Suurbritannia
Suurbritannia lennufirmad

Air Southwest **·** 
Astraeus Airlines **·** 
Atlantic Airlines **·** 
Atlantic Express **·** 
Aurigny Air Services **·** 
BA CityFlyer **·** 
Blue Islands **·** 
BMI **·** 
Bmibaby **·** 
BMI Regional **·** 
Bond Aviation Group **·** 
Bristow Helicopters **·** 
British Airways **·** 
British International Helicopters **·** 
DHL Air UK **·** 
Eastern Airways **·** 
EasyJet **·** 
Flybe **·** 
Global Supply Systems **·** 
Isles of Scilly Skybus **·** 
Janes Aviation **·** 
Jet2.com **·** 
Loganair **·** 
Lydd Air **·** 
Manx2 **·** 
MK Airlines **·** 
Monarch Airlines **·** 
Norwegian Air UK **·** 
ScotAirways **·** 
Thomas Cook Airlines **·** 
Thomson Airways **·** 
Titan Airways **·** 
Virgin Atlantic
**Mare Rebane** (aastani 1965  **Mare Tamm**, sündinud 20. märtsil 1940 Sadala vallas Jõgevamaal) on eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Mare Rebane on talupidaja tütar.

Lõpetas 1958 Kuremaa loomakasvatustehnikumi ja 1965 EPA agronoomiateaduskonna põllumajandus- raamatupidaja-ökonomistina; magister (majandus) (1998, EPMÜ) monograafiate põhjal. Oli 1965–68 Jõgeva Põllumajandusliku Tootmise Valitsuse ökonomist, 1968–72 Tihemetsa Sovhoostehnikumi õpetaja, 1972–82 EPA teadusliku uurimistöö sektori vanem-ökonomist ja vanemteadur, 1982–1997 majandusteaduskonna assistent ja lektor, 1997–2006 EPMÜ majandusteaduskonna lektor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: finants-ja juhtimisraamatupidamise korraldamine põllumajandussektoris. 20 teadustrükist, koostanud õppevahendeid. Atesteeritud audiitor.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Raamatupidamise algkursus. Tallinn, 1996
* Raamatupidamine ettevõttes (kaasautor A.-E. Visberg). Tallinn, 1998
* Some problems that occur at the verification of the Assets. // TÜ Proc. conf. (1999)
* Impementation of Economic Control Matching the EU Requirements. // EPMÜ teaduskonv kogumik 2 (2001) 15
* Role of the State Audit Office of Estonia in Assessing the Activities of Local Governments. // EPMÜ teadustööde kogumi, 221 (2005).

Kirjandus
---------

* Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 70
* Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 124
* Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 102.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Isetühjenemine** on keemiliste vooluallikate puhul nendes sisalduva elektrihulga iseeneslik vähenemine aja jooksul, seda ka siis, kui neist voolu ei tarbita. Isetühjenemine võib sõltuvalt keemilise vooluallika liigist ja süsteemist toimuda erineva kiirusega. Selle omaduse arvestamine aitab valida seadmele sobiva toiteallika vastavalt kasutamise iseärasustele.

Üldist
------

Isetühjenemist põhjustavad kõrvalreaktsioonid ja sisemised lühised. Kõrvalreaktsioonid, mille peapõhjuseks on keemiliste ainete ebapuhtus, kulutavad vooluallika elektroodide elektrokeemiliselt aktiivset materjali. Siselühised leiavad aset, kui elemendi negatiivse ja positiivse elektroodi aktiivained satuvad vahetusse kokkupuutesse, põhjuseks harilikult ebatäiuslik või vigastusega separaator (elektroodide eraldaja).

Isetühjenemist mõjutab tugevasti ümbrustemperatuur: üldreeglina suurendab temperatuuri 10-kraadine tõus isetühjenemise kiirust kahekordselt.

Isetühjenemisest sõltub olulisel määral patarei säilimiskestus. Säilimiskestus ehk säilivus on ajavahemik, mille lõppedes toatemperatuuril säilitatud elemendil on alles veel näiteks 90% esialgsest mahutavusest. Säilimisaja lõpu kuu ja aasta on märgitud elemendile.

Patareide ja akude isetühjenemise võrdlus
-----------------------------------------

Akud isetühjenevad patareidest oluliselt kiiremini, seepärast on andmed patareidel aasta kohta ja akudel kuu kohta.

**Patareide isetühjenemine aastas temperatuuril 20 °C**

|  |  |
| --- | --- |
| Liitiumelement | 1‒2%
 |
| Tsinkõhkelement (avamata) | 3%
 |
| Leeliselement | 4%
 |
| Tsinksüsielement | 7‒10%
 |

**Akude isetühjenemine kuus temperatuuril 20 °C**

|  |  |
| --- | --- |
| Nikkelkaadmiumaku (NiCd-aku) | 15‒20%
 |
| Nikkel-metallhüdriidaku (NiMH-aku) | 20‒50%
 |
| LSD-NiMH-aku | kuue kuu jooksul kuni 10%, edasi 5% aastas
 |
| Liitiumioonaku | 2%
 |
| Liitiumpolümeeraku | 5%
 |
| Pliiaku | 5‒30%
 |

Kõige suurem on isetühjenemise kiirus NiCd- ja eriti NMH-akudel, mille odavamad eksemplarid võivad kuu jooksul kaotada kogu oma laengu (kuigi esialgne mahutavus ei pruugi olla kuigivõrd vähenenud). Neid on kõrvale tõrjumas täiustatud modifikatsioon LSD-NiMH-aku, mida võib isetühjenemise poolest võrrelda tavalise leeliselemendiga.
**Isiku tuvastamine** on protsess, mille käigus pädev avaõiguslik asutus (Eestis: Politsei- ja Piirivalveameti allasutused) veendub põhjalike järelpäringute tulemusel, et isik on see, kes ta väidab ennast olevat. 

Isikutuvastamise toiminguks kasutatakse nii neid, mis on ette nähtud isikusamasuse kontrollimisel, kui ka võimalusel isiku küsitlemist, arhiivi jms dokumentide põhjal ütluste kontrolli, biomeetriliste isikuandmete töölemist ja muid isikusamasuse tõsikindlaks veendumiseks vajalikke protseduure. 

Tavaliselt on isiku tuvastamise eesmärgiks kas isikut tõendava dokumendi väljastamine, oma isikulist identiteeti varjava isiku kindlaks tegemine või tuvastamata surnud isiku välja selgitamine. Selle protsessi alusel välja antud isikut tõendav dokument on hiljem riiklikes ja eraõiguslikes suhetes edasise isikusamasuse kontrollimise aluseks. Tihti ei osata mõisteid *isiku tuvastamine* ja *isikusamasuse kontrollimine* eristada ning neid samastatakse ekslikult.

Vaata ka
--------

* Elektrooniline isikutuvastamine

Välislingid
-----------

* Dokumendi taotleja isiku tuvastamise ja isikusamasuse kontrollimise kord, Riigi Teataja, Vastu võetud 10.07.2009 nr 25
**Isi Trapido** (27. september 1921 Tartu – 28. november 2003 Tallinn) oli eesti fotograaf ja korvpallur.

Ta lõpetas aastal 1941 Tartu Elektromehaanika Tehnikumi. 

Ta hakkas sportima Hugo Treffneri Gümnaasiumis õppides, tema lemmikspordialaks oli korvpall. Teise maailmasõja ajal oli ta Eesti Laskurkorpuse korvpallimeeskonna kapten.

Ta on töötanud Eesti Raadio informatsiooniosakonnas, ning fotograafina ajalehtede Noorte Hääl, Spordileht (1958–1977), Kodumaa, Harju Elu ja Meremees toimetustes. Ta on teinud kaastööd kodu- ja välismaistele raamatukirjastustele ja ajakirjadele. Ta oli aastast 1958 Ajakirjanike Liidu liige, olles selle fotosektsiooni esimees.

Isi Trapido suri 28. novembril 2003 Tallinnas ja ta maeti 20. detsembril Metsakalmistule, sporditegelaste kvartalisse. .

Isiklikku
---------

Ta oli aastast 1972 abielus kopsuarst Laine Trapidoga (neiuna Rettau), nende poeg Toomas Trapido on bioloog ja poliitik. Tema isa **Susman Trapido** mõrvati 1941 holokausti käigus Tartus.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik, Helmut Piirimäe ja Ilo Käbin. 2000. *Eesti arstid 1940–1960*. Lk. 1070.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
| Medalikohad |
| --- |
| Norra esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Kolmas koht | 1936 | Raskekaal |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Kolmas koht | 1937 | Raskekaal |

**Erling Nilsen** (30. detsember 1910 Moss – 22. aprill 1984 Moss) oli Norra poksija.

Nilsen sai raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Guillermo Lovellile (Argentina) ja võites kolmanda koha kohtumises Ferenc Nagy'i (Ungari).

Nilsen sai raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Olof Tandbergile (Rootsi) ja võites jälle kolmanda koha kohtumises Ferenc Nagy'i (Ungari).

Viited
------

1. ↑  11. suveolümpiamängude poksivõistlus. Berliin 1936. Tulemused inglise keeles
2. ↑  5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Erling Nilsen saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
**Elimäki** on endine vald Soomes Lõuna-Soome läänis Kymenlaakso maakonnas. Elimäki naabervallad olid Anjalankoski linn, Iitti, Kouvola linn, Kuusankoski linn, Lapinjärvi, Ruotsinpyhtää ja Valkeala. Vallas räägitakse soome keelt.

2009. aastal liideti Kouvola linn, Kuusankoski linn, Elimäki vald, Anjalankoski linn, Valkeala ja Jaala uueks omavalitsuseks - Kouvola linn.

Külad
-----

Haapala, Hongisto, Huitila, Hämeenkylä, Joensuu, Jokela, Kesola, Koria, Koskisto (Teutkoski), Kulhua, Lakiasuo, Löytty, Metsäuoti (Mettuoli), Metsäkulma, Mettälä, Moisio, Mommola, Mustila, Myllylä, Mäkiselkä, Naaranoja (Naara), Nappa, Nokkala, Peippola, Pitkäsilta, Porrassuo, Rahikkala, Ratula, Raussila, Soiniitty, Takamaa, Teuroinen, Villikkala, Vilppula, Värälä, Vähä-Moisio

Viited
------

1. ↑  Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot, vaadatud 15.02.2019.

| * v
* r
Kymenlaakso maakonna vallad |
| --- |
| 
Hamina linn **·**  Kotka linn **·**  Kouvola linn **·**  Miehikkälä vald **·**  Pyhtää vald **·**  Virolahti vald | Kymenlaakso vapp |
| 
***Endised omavalitsused*** |
| 
Anjala vald **·**  Anjalankoski linn **·**  Elimäki vald **·**  Haapasaari vald **·**  Jaala vald **·**  Karhula alev **·**  Kuusankoski linn **·**  Kymi vald **·**  Sippola vald **·**  Suursaare vald **·**  Tütarsaare vald **·**  Valkeala vald **·**  Vehkalahti vald |
**Lümanda Issanda Muutmise kirik** on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saaremaal Lümanda külas.

Ajaloost
--------

Saaremaal Kihelkonna luterlikus kihelkonnas siirdus 1848. aasta kevadeks õigeusku 304 inimest. Teiste Saaremaal õigeusku siirdunutega võrreldes oli see arv väikseim. Lümanda (algul Kihelkonna) õigeusu kogudus asutati 1847. aastal, hiljem eraldusid Tiirimetsa-Anseküla (1847), Mustjala (1848), Torgu (1849) ja Mõnnuste-Kärla (1851).

Arhitektuurist
--------------

Lümanda õigeusu kirik on paekiviseintega kella- ja haritorniga pikliku kujuga hoone. Kiriku kaks torni tähistavad õigeusu traditsioonis Kristuse kahte loomust - jumalikku ja inimlikku. Pühakoda valmis 1867. aastal ja selle pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin (Karelin) Issanda Muutmise auks sama aasta 6. augustil. Tänapäeval kasutab pühakoda Eesti Apostliku Õigeusu Kiriku Lümanda Issanda Muutmise kogudus.

Kirjandus
---------

* Jaanus Plaat. Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20. sajandil. Eesti Rahva Muuseum. Tartu, 2003; lk 136-140
* "Koguteos Saaremaa II köide", TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri. Tallinn, 2007, lk 924-926
* Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". Kuressaare, 1997. AS Terbo, Tallinn, 1997; lk 4-5; lk 69
* Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia, Tallinn, 2011; lk 428-433

Fotogalerii
-----------

* EAÕK Lümanda Issanda Muutmise kirikEAÕK Lümanda Issanda Muutmise kirik
* Lümanda kiriku tornLümanda kiriku torn
* Lümanda Issanda Muutmise kiriku sisevaade 2012 suvelLümanda Issanda Muutmise kiriku sisevaade 2012 suvel

Välislingid
-----------

* Lümanda Issanda Muutmise kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
* Lümanda Issandamuutmisei kogudus 160- ja kirik 140-aastane, Meie Maa, 2. august 2007
Elis Hallik
**Elis Hallik** (sündinud 22. aprillil 1986 Pärnus) on eesti helilooja.

Õpingud
-------

Elis Hallik alustas kompositsiooniõpinguid Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias 2008. aastal Helena Tulve juhendamisel, 2015. aastal sai magistrikraadi. Aastatel 2012–2013 õppis ta kompositsiooni Lyoni konservatooriumis Michele Tadini ja Robert Pascali juhendamisel. Ta on täiendanud end paljudel meistrikursustel (juhendajad Luca Antignani, Fabio Cifariello Ciardi, Luca Francesconi, Michelangelo Lupone, Yann Robin, Bernhard Gander, Tapio Tuomela, Jean Geoffroy, Klaus Lang).

Looming
-------

Elis Halliku muusika on kõlanud Austrias, Belgias, Saksamaal, Prantsusmaal, Lätis, Leedus, Ukrainas, Hispaanias, Iisraelis jm.

Tema teoseid on esitanud näiteks Ensemble Mosaik (dirigent Enno Poppe), Ensemble Musikfabrik (dirigent Clement Power), Prantsuse Raadio filharmooniaorkester (dirigent Pierre-André Valade), Eesti Riiklik Sümfooniaorkester (ERSO; dirigendid Olari Elts, Baldur Brönnimann), Sinfonietta Rīga (dirigent Erki Pehk), Tallinna Kammerorkester (dirigent Atvars Lakstīgala), ansambel U:, Tallinna Uue Muusika Ansambel, Marcus Weiss (saksofon) jt. Tema muusika on kõlanud festivalil "AFEKT", Berliinis, Peterburis festivalil "remusic.org", ISCMi festivalil World Music Days Tallinnas, IRCAMi "Manifeste" festivalil Pariisis, festivalil "CAFe" Budapestis (Ungari) jm.

Tunnustus
---------

* 2014 – Viini muusika- ja esituskunstide ülikooli rahvusvahelise heliloojate suveakadeemia (ISA) peapreemia teose eest
* 2017 – tema teos "To Become a Tree" valiti Rahvusvaheline heliloojate rostrumi 10 soovitatud teose hulka
* 2022 – stipendium "Ela ja sära"

Välislingid
-----------

* Elis Halliku koduleht
* Biograafia, loomingu ülevaade ja helinäited Eesti Muusika Infokeskuses
Atmosfääri ehitus
**Troposfäär** on atmosfääri alumine kiht, mis ulatub maapinnalt 8–18 km kõrgusele.

Troposfääri kohal olevat atmosfääri osa nimetatakse stratosfääriks, troposfääri ja stratosfääri vahel paikneb tropopaus.

Troposfäär sisaldab umbes nelja viiendikku kogu atmosfääri massist. Õhutemperatuur kõrgemale tõustes troposfääris üldiselt langeb. See ongi aluseks troposfääri ja stratosfääri eristamisele, sest stratosfääris õhutemperatuur kõrguse suurenedes kasvab. Õhutemperatuur langeb troposfääris keskmiselt 6,5 °C ühe kilomeetri kohta. Lokaalselt võib esineda ka temperatuuriinversioone – nähtus, mille korral õhutemperatuur kõrguse suurenedes tõuseb. Selline olukord võib esineda peamiselt maapinna lähedal.

Troposfäär sisaldab suures koguses veeauru ja kondenseerunud vett ehk pilvi. Kõik ilmastikunähtused toimuvad selles atmosfäärikihis.

Viited
------

1. ↑  McGraw-Hill Encyclopedia of Science & Technology (10. trükk). McGraw-Hill (2007). Köide 18 (SUR–TYP). Lk 660. ISBN 0071441433

| * v
* r
Maa atmosfäär |
| --- |
| 
Troposfäär  **·**  Stratosfäär  **·**  Mesosfäär  **·**  Termosfäär  **·**  Eksosfäär |  |
| 
Tropopaus  **·**  Stratopaus  **·**  Mesopaus  **·**  Termopaus  **·**  Eksobaas |
| 
Osoonikiht  **·**  Kármáni joon  **·**  Homosfäär  **·**  Turbopaus  **·**  Heterosfäär |
| 
Ionosfäär  **·**  D-kiht  **·**  Appletoni kiht  **·**  Kennelly-Heaviside'i kiht |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Deioni pojast Kephalosest; jutustaja kohta Platoni dialoogis "Parmenides" vaata artiklit Kephalos Klazomenaist* |

---

Nicolas Poussini maal "Cephalus ja Aurora"
**Kephalos** oli vanakreeka mütoloogias **Deioni** poeg ja tuultejumala Aiolose pojapoeg. Ta oli abielus Atika kuninga Erechtheuse tütre **Prokrisega**. Nad armastasid teineteist väga. 

Koidujumalannal Eosel oli paha komme ilusaid jahimehi röövida (vaata Tithonos ja Orion). Tema ohvrite hulka kuulus ka Kephalos, kui see vaid mõne nädala oli abielus olnud. Eos hoidis meest vangis ja püüdis teda tükk aega võrgutada, kuid too ei vastanud jumalanna tunnetele.

Kui Eos nägi, et suhtest asja ei saa, laskis ta mehel minna, kuid soovitas enne veenduda, kas ka Prokris on vahepeal sama truu olnud. Armukadedus ajas Kephalose hulluks, sest Prokris oli võrratult ilus naine. Ta muundas oma välimuse (arvatakse, et Eose abiga, sest muidu poleks muutus nii põhjalik olnud) ja läks koju, kus keegi teda ära ei tundnud, ehkki kõik ootasid. Tükk aega püüdis Kephalos edutult Prokrist võrgutada, rääkides, et mees on ta maha jätnud. Naine kostis alati, et kuulub Kephalosele: «Viibigu ta kus tahes, truuks temale ma jään.» Viimaks ühel päeval, kui Kephalos jälle Prokrist palvete, veenmise ja lubadustega ründas, lõi Prokrise usk kõikuma. Ta ei andnud küll järele, kuid ei andnud võrgutajale ka kindlat vastulööki. Sellest Kephalosele piisas. Ta paljastas end ja süüdistas naist truudusetuses.

Arusaadavalt oli naine ülimalt haavunud. Ta lahkus silmapilk kodunt ja läks üksi mägedesse elama. Kephalos taipas, milline tolvan ta oli olnud. Läks kaua aega, enne kui ta naise leida suutis. Kephalos palus alandlikult andestust.

Prokris ei suutnud mehele kohe andestada, kuid lõpuks tuli siiski mehe juurde tagasi. Nad elasid mitu aastat koos ja said poja Arkesiose, Odysseuse vanaisa.

Piero di Cosimo maal "Prokrise surm"
Prokris oli kinkinud mehele oda, mis kunagi märgist mööda ei lennanud. Kord, kui Kephalos jahile läks, hakkas omakorda Prokris meest truudusetuses kahtlustama ja hiilis salaja järele. Kephalos nägi midagi põõsastes liikumas, heitis kohe oda ja tabas oma naist südamesse.

Kephalost ja Eost on kujutatud Melose reljeefidel. 

Pärastpoole aitas Kephalos Amphitryoni sõjas tafide vastu ja sai autasuks Kefallenia (ühes versioonis Taphose) saare. Kefallenia on nimetatud Kephalose järgi.

Kõige põhjalikumalt on Kephalose ja Prokrise loo kirja pannud Ovidius "Metamorfooside" 7. köites.

Välislingid
-----------

* John Flaxmani skulptuur "Cephalus ja Aurora"
Troopiline kliimavööde
**Troopikavööde** ehk **troopiline kliimavööde** on üks Alissovi kliimaklassifikatsiooni põhikliimavöötmetest.

Troopikavööde paikneb lähisekvatoriaalsete ja lähistroopiliste vahekliimavöötmete vahel. Troopikavöötmes valitseb aasta läbi troopiline õhumass. Sellele kliimavöötmele on iseloomulik üsna kõrge õhutemperatuur ja enamasti väga väike sademete hulk. Aasta läbi valitseb kõrgrõhuala. Päike on aasta läbi väga kõrgel. Päikesekiirguse hulk on seetõttu suur (isegi suurem kui ekvatoriaalvöötmes).

Õhutemperatuur on suvel on umbes +30°...+40 °C, talvel madalam (+15°...+25 °C). Sademetehulk on alla 250 mm aastas. Võib esineda mitu sajuta aastat järjest. Valitsevad kõrbed ja poolkõrbed, inimasustus on hõre.

Sademete hulga järgi eristatakse kahte kliimatüüpi: mandriline troopiline kliima ja mereline troopiline kliima. Ookeanide piirkondades on sademete hulk üsna suur ja kliima sarnaneb ekvatoriaalkliimaga, kuid õhutemperatuuri kõigub rohkem.

Troopiline kliimavööde hõlmab Põhja-Ameerika lõunaosa, Lõuna-Ameerika keskosa (eeskätt rannikualad), Aafrika põhja- ja lõunaosa ning Austraalia keskosa, samuti merepinna mandrite vahel.

Kliimadiagramme
---------------

* Troopilise mandrilise kliima kliimadiagramm (Faya-Largeau, Tšaad)Troopilise mandrilise kliima kliimadiagramm (Faya-Largeau, Tšaad)
* Troopilise merelise kliima kliimadiagramm (Papeete, Prantsuse Polüneesia)Troopilise merelise kliima kliimadiagramm (Papeete, Prantsuse Polüneesia)

Vaata ka
--------

* Kliimavööde
* Troopika
**Anne Velli** (sünninimi **Anne Maisalu**, õieti **Anne Velli-Eenlo**, varem **Anne Sal-Saller**; sündinud 28. juunil 1946 Tallinnas) on eesti laulja.

Haridus
-------

Velli on lõpetanud Tallinna 39. Keskkooli ja on õppinud lapsena ka balletikoolis.
Ta lõpetas flöödi erialal aastal 1968 Tallinna Muusikakooli (õpetajaks Kaljo West) ja aastal 1979 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Elmar Peäske klassis).

Loominguline töö
----------------

Eesti Raadios esitas ta 7-aastaselt solistina lastelaulu „Mullu mina muidu karjas käisin".

Lauljakarjääri alustas Anne Velli aastal 1962 ansamblis Norma (Kustas Kikerpuu juhatusel), järgnesid aastatel 1966–1968 ansambel Collage ja 1969–1973 ansambel Laine. Ta oli populaarse telesaate "Horoskoop" solist 1969. aastal. Ta mängis flööti ja laulis aastatel 1968–1969 Eesti NSV Riikliku Filharmoonia orkestris Vana Toomas. Ansambliga Laine andis ta kontserte mitmel pool Nõukogude Liidus, Poolas, Tšehhoslovakkias, Bulgaarias ja Saksa DV-s. Eesti NSV Riikliku Filharmoonias töötas Anne Velli 1980. aastate lõpuni. 

Laule tema repertuaarist - "Sinine lina", "Kuu", "Veel on tore elada", "Vaikne öö", "Nukker kitarr", "Mina ise". 2003. aastal andis Velli välja CD "Sinine lina".

Ta on kirjutanud laste laulumängude raamatu "Laulud ja mängud" (2005), mälestusteraamatu "Türkiissinine" (2012) ja muinasjuturaamatu "Lahedad loomad" (2022).

Muu töö
-------

Anne Velli õpetas flööti aastatel 1993–1997 Maardu Muusikakoolis. Ta on töötanud ka kooliõpetajana, huvijuhina, Kultuuripalee metoodikuna ja osakonna juhatajana, tütarlaste ansambli "Diana" juhina, laulusolistina, tantsuõpetajana, kontsertmeistrina jne. Aastast 1991 esines ta lastele omanimelise näitetrupiga ja aastast 1998 monoetendustega. Ta lasteshow`de nagu "Metsapere lustakad lood", "Tere, tere üle mere", "Eeslike Eedu", "Oleme ikka sõbrad" jt. stsenaariumide ja laulude autor ning esitaja.

Isiklikku
---------

Tema eksabikaasa on Tõnu Sal-Saller, poeg on Hendrik Sal-Saller ja tütar Jana Arendi.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Muusikuna ei paku mulle kahe noodi ja kolme duuri peale tehtud ühepäeva laulud suurt midagi. Vaadatud 17.12.2022.
2. ↑  Sinine lina.
3. ↑  Anne Velli aastas on 531 päeva.

Kirjandus
---------

* *Eesti muusika biograafiline leksikon.* 2. köide: *N–Y.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 519.

Välislingid
-----------

* Naine nagu teater. Postimees, 4.aprill 2009.
* Anne Velli aastas on 531 päeva. Kodutohter, 8. november 2017.
* Lauljatar Anne Velli peab siirast esinemist ülitähtsaks ... Raadio Elmar.
Troopilise kliimaga piirkonnad Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi
Troopilise kliimaga piirkonnad Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi
**Troopiline kliima** on Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi kliimatüüp, mis on iseloomulik troopilisele kliimavöötmele. Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi on see troopilise vihmase kliima variandid: Af, Am ja Aw.

Kuna maismaa ja ookeanide kohal on atmosfääri seisund erinev, siis eristatakse Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi järgmisi alamliike:

* troopiline mandriline kliima
* troopiline ookeaniline kliima
* ookeaniliste antitsüklonite piirala idaosa kliima (климат восточной периферии океанических антициклонов)
* ookeaniliste antitsüklonite piirala lääneosa kliima (климат западной периферии океанических антициклонов)

Mussoonide mõjualas asuvates piirkondades eristatakse **troopilist mussoonkliimat** ehk lähisekvatoriaalset kliimat.

Troopilise mandrilise kliimaga piirkondades on ülekaalus laskuvad õhuvoolud ja selle tõttu on aastaringselt õhurõhk kõrge. Sellepärast on seal vähene pilvisus, sademete hulk on ka väike (alla 200 mm aastas). Aasta läbi valitsevad troopilised õhumassid, mis põhjustavad kõrget õhutemperatuuri. Seda põhjustab ka päikesekiirte suur langemisnurk, päike on pidevalt seniidis või väga kõrgel horisondi kohal. Kõrgete keskmiste õhutemperatuuride taustal (talvel üle +10 °C, suvel kuni +35 °C) on troopikas mitu soojusepoolust: lõunapoolkeral +53 °C Austraalias), ja põhjapoolkeral +57,8 °C (Liibüa kõrb).

Troopiline ookeaniline kliima sarnaneb ekvatoriaalse kliimaga, aga pilvisust on seal vähem ja puhuvad püsivad tuuled. Suvi on soe (+20...+27 °C), aga talv jahe (+10...+15 °C).

Vaata ka
--------

* Troopikavööde

Viited
------

1. ↑  Тропические климаты[*alaline kõdulink*]
**Troonist loobumine** ehk **abdikatsioon** on valitseva monarhi vabatahtlik või sunnitud lahtiütlemine monarhivõimust ning monarhitiitlist ja sellega kaasnevatest õigustest. Ka troonipretendent võib oma pretensioonist loobuda.

Troonist loobuda võib kas ainult enda, kõigi oma pärijate või pärast troonist loobumist sündida võivate pärijate eest.

Vana-Rooma
----------

Vana-Rooma keisritest loobus esimesena vabatahtlikult troonist Diocletianus 1. mail 305, kes tundis end valitsemiseks liiga nõrgana.

Viimane Lääne-Rooma keiser Romulus Augustulus sunniti troonist loobuma 4. septembril 476.

Paavstivõimust loobumine
------------------------

Vabatahtlikku loobumist paavsti tiitlist ja õigustest nimetatakse kanoonilise õiguse järgi *renuntiatio*.

Coelestinus V loobus võimust 13. detsembril 1294, et naasta erakuellu. 

Gregorius XII loobus võimust 4. juulil 1415, tehes lõpu Suurele Skismale. 

Pius XII määras, et kui Saksamaa võimud ta arreteerivad, tähendab see automaatselt paavstivõimust loobumist.

Vaata ka
--------

* Tagasiastumine
**Fiesole** (etruski keeles *Viesul*, *Viśl*, *Vipsul*) on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Toscana maakonna *città metropolitana di Firenze*'s. Fiesole sai linnaõigused vabariigi presidendi 2001. aasta 11. septembri dekreediga. Linn asub laugel mägisel maastikul Firenzest umbes 6 km kirde pool. Linna peetakse tihti Firenze jõukaimaks eeslinnaks, linnas on palju sajanditevanuseid villasid kallite kinnisvarahindadega.

Ajalugu
-------

Fiesole asutati tõenäoliselt 9. või 8. sajandil eKr. See oli olulise tähtsusega etruskide koloonia, millel tuli oma ülemvõimust loobuda alles Firenze asutamise järel 1. sajandil eKr. Linnas on säilinud ka etruskiaegsed müürijäänused.

Linnas on juba alates 14. sajandist olnud jõukate firenzelaste teised kodud, ühes nendest toimub ka Giovanni Boccaccio "Dekameroni" tegevus.

Vaatamisväärsused
-----------------

* San Romolo toomkirik (*Duomo*) Piazza Mino da Frisolel, mille ehitamist alustati 1028. Kiriku interjöör on romaani stiilis; sammastel on taaskasutatud Rooma kapiteele. Kiriku kõrval seisab massiivne kellatorn.
* Rooma amfiteatri varemed ja 4. sajandist eKr pärinevad ertuskide müürijäänused leiab toomkiriku taga olevast arheoloogilisest piirkonnast. Seal asub ka Museo Faesulanum, kus hoitakse mahukat pronksiaegset ehte- ja keraamikakogu.
* Sant'Alessandro kirik (9. sajandist)
* San Francesco klooster (14. sajandist)

* Theatrum FaesolanumTheatrum Faesolanum
* DuomoDuomo

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

* Fiesole linna koduleht itaalia keeles
*Turdus torquatus alpestris*
**Kaelusrästas** (*Turdus torquatus*) on linnuliik rästaslaste sugukonnast rästa perekonnast.

Levila
------

Kaelusrästas on pesitsusajal levinud Lääne-, Kesk- ja Lõuna-Euroopa mäestikes, Lapimaal, Kaukasuses ja Türkmenistanis. Ta on suuremas osas levilast rändlind. Talvitub Vahemere maades.

Kaelusrästas on Eestis haruldane läbirändaja, teda kohatakse peamiselt läänesaartel.

Välimus
-------

Üldpikkus 24–27 cm. Isaslind on must või tumehall, välja arvatud valge laik pugualal ja pruunikaskollane musta tipuga nokk. Tema tiivad on hõbedaläikelised. Emaslind ja noorlind on tuhmimad. Noorlinnu heledat pugulaiku on sügisel ja talvel raske eristada, see muutub selgeks kevadel seoses sulgede kulumisega.

Kesk- ja Lõuna-Euroopa alamliigil *alpestris* on heledad suleäärised laiemad ja silmatorkavamad.

Kaelusrästas on üsna pelglik lind, siiski istub ta musträstast meelsamini silmapaistval kohal puul või põõsal. Lend on sirgjooneline ja erineb tüüpilisest rästa lennust.

Laul koosneb mõnest nukrakõlalisest vilesilbist, millele mõnikord järgneb sädin. Häälitseb musträsta taoliselt naksutavalt.

Elupaik
-------

Pesitsusajal elab mägede okasmetsades, Lapimaal tundrutes, Briti saartel nõmmrabades.
Rändel peatub mitmesugusel avamaastikul.

Pesitsemine
-----------

Kaelusrästas pesitseb põhjas ühe korra, lõunas sageli kaks korda suve jooksul. Ta rajab oma poolkera kujulise pesa okaspuu või põõsa alla maapinnale. Pesamaterjaliks kasutab oksaraage, kõrsi, juuri ja sammalt. Kurnas on 3–6, tavaliselt neli muna, neid hauvad ja poegi toidavad mõlemad vanemad. Munad on sinirohelised, pruunide laigukestega. Pojad saavad suguküpseks ühe aastaga.

Toitumine
---------

Sööb putukaid, vihmausse ja teisi selgrootuid ning marju.

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2004). *Turdus torquatus*. *2006 IUCNi punane nimistu*. IUCN 2006. Vaadatud 12. mai 2006.

Välislingid
-----------

* Kaelusrästas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Mare Puhk** (sündinud 8. novembril 1938 Tartus) on eesti bioloog-kalakasvataja.

Elulugu
-------

Mare Puhk on teenistuja tütar.

Lõpetas 1956 Tartu 2. Keskkooli, 1961 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia osakonna, bioloogiakandidaat (1971, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI)), väitekiri "Karpkala Eesti NSV tiigimajandeis". Oli 1961–1969 ELVI nooremteadur, 1969–1972 sektorijuhataja, 1972–1990 kalakasvatuse osakonna ning Ilmatsalu kalakasvatuse katsejaama juhataja, 1990–1993 juhtivteadur ja katsejaama juhataja, 1993– OÜ Ilmatsalu Kala juhatuse esimees. Ühtlasi olnud Balti Tsonaalse Kalade Aretuskeskuse juhataja. Õpetanud Türi Sovhoostehnikumis kalakasvatust, juhendanud EPA ja TRÜ kalakasvatusala üliõpilasi.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: kalakasvatus, peamiselt biotehnika, aretus, kunstliku paljundamise tehnoloogia. Välja töötanud Eesti tiigimajandeis kasutusele võetud karpkalakasvatuse süsteemi, karpkala kunstliku taastootmise, söötmise ja täiendkalade kasvatamise tehnoloogia. Juhendanud ja korraldanud Ilmatsalu kalakasvatuskompleksi projekteerimist ja ehitamist. Üleliidulise Põllumajanduse Akadeemia tiigikalakasvatuse osakonna tegevliige (1976–1988), Eesti Kalakasvatajate Seltsi asutajaliige, 1992–1995 president; Eesti Riikliku Kalakapitali Nõukogu, Eesti Kalandusnõukogu jmt organisatsiooni liige. Eesti NSV teeneline kalakasvataja (1988). Üle 120 teaduspublikatsiooni.

Teoseid
-------

* Karpkala taastootmise kunstlik meetod ning selle kalamajanduslik tähtsus. // ELVI teadusliku tööde kogumik 40 (1976)
* Kalakasvatus (koostaja, toimetaja). Tallinn, 1976
* Karpkalade toitumisest, toitumisrütmidest ja nende tähtsusest söötmise organiseerimisel. // ELVI teadlaste soovitused tootmisele. Tallinn, 1983
* Karpkalatõugudest ja nende majanduslikest omadustest Eesti NSV-s. // Samas.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 14, 381
* Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut, 46.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Drew Shore** (sündinud 29. jaanuaril 1991 Denveris Colorado osariigis) on endine USA jäähokimängija (keskründaja).

2009. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i *draft* '​is 44. valikuna.

Aastatel 2009–2012 mängis ta kolm hooaega Denveri Ülikooli meeskonnas. Hooajal 2011-12 asus ta mängima American Hockey League'i (AHL) klubis San Antonio Rampage. NHL-is tegi ta Panthersi meeskonnas debüüdi 22. jaanuaril 2013 mängus Montreal Canadiensi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 12. veebruaril mängus Washington Capitalsi vastu. NHL-is on ta mänginud veel Calgary Flamesi (2015-16) ja Vancouver Canucksi meeskonnas (2016-17).

Hooajal 2016-17 mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis EHC Kloten. Hooaja 2016-17 lõpus mängis ta Canucksis ja naasis seejärel Šveitsi kõrgliigasse, liitudes ZSC Lionsiga. Hooajal 2017-18 tuli ta Lionsiga Šveitsi meistriks.

2018. aasta detsembris liitus ta KHL-i klubiga Kunluni Red Star. Järgmise hooaja eel siirdus ta Minski Dinamosse. Hooajal 2019–20 teises pooles mängis ta Nižni Novgorodi Torpedos.

2020. aasta oktoobris naasis Shore Põhja-Ameerikasse, sõlmides kaheaastase lepingu Carolina Hurricanesiga. Kuna Põhja-Ameerikas ei olnud liigad veel alanud, mängis ta 2020. aasta novembrist detsembrini lühikest aega laenul Slovakkia kõrgliiga klubis Trenčíni Dukla. 31. jaanuaril 2021 debüteeris ta Hurricanesi meeskonnas mängus Dallas Starsi vastu. Hurricanesi meeskonnas pääses ta NHL-is väljakule veel vaid kolmes mängus. 2021. aasta juunis teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.

Shore kuulus USA jäähokikoondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. 2009. aastal tuli ta USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks ja võitis 2011. aastal USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Välislingid
-----------

 Drew Shore – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Drew Shore KHL.ru lehel
* Drew Shore NHL.com lehel
* Drew Shore hockeydb.com lehel
**Eha Raend** (29. veebruar 1932 Tallinn – 21. mai 2007 Tartu) oli eesti nahakunstnik.

Elulugu
-------

Sündinud Tallinnas kunstniku perekonnas, lõpetas ta 1951. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Samal aastal alustas ta õpinguid Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1957. aastal nahakunsti erialal.

Tema esimeseks töökohaks oli Tallinna kunstitoodete kombinaat, kus ta oli aastatel 1958–1961 mustritegija. Aastast 1961 oli tema elu seotud peamiselt Tartuga, kus ta töötas aastani 1988 kunstnikuna kunstikombinaadis Ars.

Lisaks oli Eha Raend aastatel 1972–1976 Tartu Kunstikooli õpetaja. Aastatel 1990 ja 1991 juhendas ta sama kooli lõpetajate diplomitöid.

1967. aastast oli ta Eesti Kunstnike Liidu liige.

Looming
-------

Peamiselt valmistas Eha Raend vool- ja lõiketehnikas esemeid: märkmikke, karpe, kaasi, külalisraamatuid ja köiteid. Loomingu algaastatel iseloomustas tema teoseid ebasümmeetrilisus, oli märgata abstraktsionismi ja rahvakunsti mõjutusi. 1970. aastatest domineerisid Raendi loomingus rohkem loodusteemad. See tingis sümmeetrilisemate vormide ja maalilisema ornamendi kasutuselevõtu.

Tema esimene isikunäitus toimus 1979. aastal Tartu Kunstnike Majas. 

Eha Raendi tuntumate teoste hulka kuuluvad:

* Antoine de Saint-Exupéry "Inimeste maa" nahkköide (1967)
* Astmelised karbid (1975)
* Johann Wolfgang von Goethe "Fausti" nahkköide (1983)
* Marie Underi luuletuste kogu nahkköide (1991)
**Mare Vint** (neiuna **Mare Mänd**; 15. september 1942 Tallinn – 10. mai 2020) oli eesti graafik. 

Oma loomingus kujutas Vint enamasti „ideaalmaastikku", püüdes tabada looduse ja inimkätega loodu kooskõla.

Elulugu
-------

Andres Tolts, Mare Vint ja Anatoli Strahhov 1994. aastal  
Foto: Jaan Künnap
Ta lõpetas aastal 1961 Tallinna 9. Keskkooli. Aastatel 1962–1967 õppis ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, lõpetas selle klaasikunstnikuna.

Aastatel 1967–1969 töötas ta Tallinna 46. Keskkoolis kunstiõpetajana, seejärel vabakunstnikuna. Ta oli aastast 1973 Eesti Kunstnike Liidu liige.

Mare Vint viljeles tuši- ja pliiatsijoonistust, aastast 1972 valdavalt litotehnikat. Mare Vindi 1960. aastate teise poole ja 1970. aastate alguse loomingus kerkis tugevalt esile laad, mida iseloomustas joonistuste mustvalge kontrast, milles värv kui essents on tinglikum ja pigem markeeriv. Kunstniku 1980.–1990. aastate pildiruum kujutas sageli aedu, parke ja linnu. Motiivid on edasi antud kohati filigraanse joone, täpikeste, rütmide ja vaba pinna mängu abil.

Tunnustus
---------

* 1985 Jaan Jenseni raamatugraafika aastapreemia (õnnitluspostkaardid)
* 2001 Kristjan Raua preemia (näitus "Pooltoonid" Tallinna Kunstihoone galeriis)
* 2015 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2019 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali elutööpreemia (Poole sajandi pikkuse isikupäraselt minimalistliku graafikaloomingu eest, mis on tõukunud pildiruumi ideaalse tasakaalu otsinguist ja ümbritsevale ruumilisele kaosele vastandamisest. Mõjukate Eesti naisgraafikute põlvkonda kuuluv kunstnik, kelle looduse ja inimese poolt loodu vahelise täiuslikkuse esteetiline kujutamine on ühteaegu jätkuvalt veenev ja tabamatu ning ületanud elegantselt põlvkondlikud ajalised piirid.)

Isiklikku
---------

Ta oli aastatel 1967–1976 abielus Tõnis Vindiga, aastast 1987 Andres Toltsiga.

Viited
------

1. 1 2  Taidre, Elnara. Mare Vindi ideaalmaastikud. Sirp, 15. september 2017.
2. 1 2 3  Eesti Kunstimuuseum, Mare Vindi näituse pressiteade, 13. märts 2013.
3. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 19244

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Mare Vint** |
**Dringis** on järv Leedus Ignalina rajoonis, Ignalinast ligi neli kilomeetrit loodes. 

Järv on edela-kirde sihiline ja lookleva kaldajoonega. Kaldajoone pikkus on 29, 52 kilomeetrit, koos saartega aga 33,34 kilomeetrit. Järve lahtede nimed on Juodakampis, Stirniakampis, Giliakampis, Mikailakampis ja Karviakampis. Poolsaartest asuvad läänekaldal Ožių ragas, Pastirnaragis, Žydauskosios Kulalis, Kulalio ragelis; idakaldale jäävad Dringio ragas, Sūdaragis, lõunaossa aga Ilgaragis. Saari on järves seitse - Naršuskise saar pindalaga 1,83 ha, Alksnise saar pindalaga 0,9 ha ja nimetud saared pindaladega 1,41 ha, 1,27 ha, 1,16 ha, 0,73 ha ning 0,13 ha.

Dringis asub jääajal tekkinud nõos. Järve loode- ja kirdekaldad on kõrged, ülejäänud tasased ja kohati ka soostunud. Ida- lääne- ja loodekaldaid katavad männikud. Järve kallastel leidub arvukalt allikaid.

Järve lõunaosast voolab välja Dringykštise järve suubuv Švogina jõgi. Kohati on maariba nende kahe järve vahel vaid 40 meetri laiune. Järve suubuvad põhjas Švogina jõgi ja Juodupė oja, idast Palaukinise oja. Lisaks suubuvad järve veel kaks oja. Dringise valgla on 149,7 km². Asulatest jäävad järve kaldale Vaišniūnai, Meironys ja Siūriai. Dringise ääres on ka kaks turismitalu, järve põhjakaldal asub laagriplats. Kaladest elab järves latikas.

Järve nimi seostub sõnadega *drengti*, mis tähistab niiskust, märga lund, *dringti*, mis tähistab joomist, *drėgnas*, mis tähistab joobnud olekut, või ka lätikeelse sõnaga *driegnis*, mis tähistab soist paika.

Viited
------

1. ↑  *Dringis.* Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 146 lk.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. *Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas.* 91 lk. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Eesti suurima maapealse osaga rändrahn Letipea Ehalkivi koosneb pegmatiidist.
Ehalkivi (2009)
Ehalkivi (2016)
**Ehalkivi** (ka *Letipea Suurkivi*, *Ehakivi*, *Linnukivi*, *Veljeste kivi*) on Eesti suurim rändrahn. See asub Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Kunda lähistel Letipea neeme tipus liivasel laugrannal madalal merevees.

Rahn on korrapäratu munakujuline ning selles on lõhesid.

Rahnul olnud vanasti meremärk.

Ehalkivi saanud nime sellest, et kaluritaludest vaadatuna läinud selle kohal päike looja. Teise versiooni järgi kogunenud selle kivi juurde küla tütarlapsed ja poisid käinud nende juurde ehale.

Muistendite kohaselt on Ehakivi Kalevipoja viskekivi. Sellega tahtnud Kalevipoeg Malla mõisa akna sisse visata, aga kivi läinud viltu ja kukkunud varem maha. Teine viskekivi olevat kusagil Malla mõisa lähedale kukkunud. Ühe muistendi järgi olnud Vanapagan Malla mõisnikuga riius ja südametäiega visanud Soomest kiviga. Ei jaksanud aga nii kaugele visata ja kivi kukkus Letipea neemele.

Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Letipea maastikukaitseala territooriumile.

Mõõtmed
-------

* maapealse osa maht 930 m3
* pikkus 16,5 m
* laius 14,3 m
* ümbermõõt 49,6 m
* kõrgus 7,6 m
* mass umbes 2500 tonni

Vaata ka
--------

* Eesti hiidrahnude loend

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Ehalkivi". *EELIS Infoleht*. Vaadatud 28.12.2022.
2. ↑  "Ehalkivi". *Keskkonnaportaal*. Vaadatud 28.12.2022.
3. ↑  Eestimaa suured kivid Geoloogia Instituudi lehel

Välislingid
-----------

* Ehalkivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis
* Ehalkivi keskkonnaportaalis
**Anne Schotter** (15. juuni 1936 – 20. märts 2020) oli eesti arst ja pedagoog.

Ta õppis Tartu õpetajate instituudis ja läks pärast selle lõpetamist Kohtla-Järvele kooliõpetajaks. Siis aga otsustas isa eeskujul arstiks saada ja lõpetas 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, mille lõpetamise järel töötas neuroloogina Keila haiglas. Seejärel töötas Tartu Ülikoolis, oli meditsiiniteaduste kandidaat.

Tartu Ülikoolis töötamise kõrvalt rajas Anne Schotter 1989. aastal koostöös ettevõtjate ja vaimulikega ühe esimese Tartu vabaühenduse Tartu Kristliku Kodu. Algul oli see mõeldud Viljandi noortevanglast vabanenutele, siis lastekodulastele, seejärel kuni 2015. aastani tegutses keskus asenduskoduna. Aastate jooksul kujunes sellest välja Tartu Koidu Keskus, mille struktuuri on kuulunud eralastekodu, lastepäevakeskused, lastehoid ja tugikorterid. Keskus tegutseb aadressil Koidu 13 ja pakub mitmesuguseid teenuseid, abi ja täiendõpet lastele ja noortele ning nende lähedastele. Anne Schotter oli selle pikaaegne juht. Eri rahvusest noorte integreerimiseks asutas Anne Schotter ka 2007. aastal laste kalastusringi, millest kujunes välja edukas sportliku kalapüügiga tegelev noorte kalameeste klubi Kalakratid.

Tunnustus
---------

* 1995 Eesti Taassünni auhind
* 2006 UNICEFi aastapreemia
* 2017 Tartu Tähe kavaler

Isiklikku
---------

Tema isa oli arst-neuroloog Voldemar Üprus, tädid kunstnik Hilda Üprus ja kunstiajaloolane Helmi Üprus. Tema vend on poliitik ja ettevõtja Jaak Üprus (s. 1940). Tema abikaasa oli silmaarst Leo Schotter, kellega tal oli poeg Valmar Schotter (1969-2009). Tema teine poeg on vaimulik ja poliitik Avo Üprus.

Viited
------

1. 1 2  Semm, Sirje. Armastusega läbi elu. Eesti Kirik, 23. juuni 2006.
2. ↑  Puidet, Rita. Anne Schotter: armastus peab olema isalik. Eesti Kirik, 1. märts 2007.