recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Püssi raudteejaam** on raudteejaam Ida-Virumaal Püssis. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine.

Perroonid
---------

Püssi raudteejaamas asus üks madal perroon pikkusega 180 m. 2013. aastal avati Püssis uus täispikk 550 mm kõrgune ooteplatvorm, mis asub varasemast umbes 300 m Tallinna pool.

Ajalugu
-------

Püssi raudteejaam enne 1920. aastaid, toonase nimega *Isenhof*
Raudteejaam rajati 1870. aastal seoses Tallinna–Narva raudtee ehitamisega Balti Raudtee Seltsi poolt.
Raudteejaama avamine omas olulist rolli Püssi majanduselu arengu seisukohalt. Sellest lähtuvalt muutus ja arenes ka jaama konfiguratsioon.

Tänapäevaks ülesvõetud I jaamateelt siirdus harutee varem Püssi elektrijaama. 
AS Repo Vabrikud territooriumile kulgeb jaama Narva poolsest otsast kaks haruteed ka praegu. 1974. aasta detsembris avati Püssi raudteejaamast umbes 4,5 km pikkune tööstusraudtee Aidu karjääri (Maidlasse), mis suleti 2012. aastal ja on nüüdseks demonteeritud.

Tänapäeval on raudteejaamas lisaks peateele alles neli kõrvalteed.

1990. aastate teisel poolel lõpetati jaamast piletimüük.
2015. aastaks rakendati Tapa–Narva raudteelõigul dispetšertsentralisatsioon, millega seoses viidi Püssi jaam üle kaugjuhtimisele (st, et jaamas ei viibi enam alaliselt jaamakorraldajat).

Jaamahoone
----------

Püssi vana jaamahoone enne teist maailmasõda
Püssi raudteejaama ET-post (2011)
Püssi raudteejaama veetorn
Püssi jaamahoone valmis koos raudteejaamaga 1870. aastal. Kahekorruseline puidust peahoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt näiteks Paldiski, Keila, Toila jmt jaamahoonetega. 

Jaamahooneid iseloomustab madal viilkatus ning asümmeetriline pikifassaad, mille kõrgem viiluga keskosa jagab maja ühe- ja kahekorruseliseks tiivaks.

Teises maailmasõjas hoone ja abiehitised hävisid. Säilinud on sissekukkunud katusega kivist veetorn. 1950. aastal valmis uus stalinistlik jaamahoone, mis praeguseks on lammutatud.

1980. aastatel valmis uus silikaattellistest elektritsentralisatsiooni post, kuhu viidi üle raudteejaama kollektiiv ning mis on jaama automaatika- ja signalisatsiooniseadmete juhtimiseks kasutusel ka tänapäeval.

Reisirongiliiklus
-----------------

Püssis peatuvad Elroni reisirongid liinil Tallinn-Narva.

Viited
------

1. ↑  AS Eesti Raudtee raudteerajatistel teostatavad operatsioonid
2. ↑  Püssi jaama skeem (2013 a.); Eesti Raudteeajaloo Selts
3. ↑  PÜSSI – Eesti Raudteeajaloo Selts
4. ↑  Veetorn • XX sajandi arhitektuur
5. ↑  Mehis Helme "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Püssi raudteejaam** |

* Raudtee remont jätab Püssi ühest rongireisist ilma; Põhjarannik, 16.05.2019
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus idasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Kiviõli |  **Püssi** | Kohtla-Nõmme  |
**Pihussüsteem** ehk **pihus** ehk **dispersne süsteem** on füüsikalises keemias kahe- või enamafaasiline süsteem, kus pihustunud aine (dispersne faas) asub dispersioonikeskkonnas.

Pihussüsteeme jaotatakse sõltuvalt pihustunud aine osakeste mõõtmetest jämepihus- ehk jämedispersseteks ja peenpihus- ehk peendispersseteks süsteemideks (nimetatakse ka kolloidsüsteemideks). Esimesel juhul on pihuse mõõtmed suuremad kui 10−7 m, teisel juhul jäävad need suurusvahemikku 10−7...10−9 m. Sellest väiksemaid osakesi käsitletakse tõeliste lahuste komponentidena ja neis eristatakse ainult ühte faasi.

Klassifikatsioon
----------------

|  | **Pihustunud aine** |
| --- | --- |
| Gaas | Vedelik | Tahkis |
| **Pihustuskeskkond** | Gaas | **Puuduvad**Gaasid segunevad teineteises | **Vedel aerosool**Näited: udu, deodorandid, rünkpilved | **Tahke aerosool**Näited: suits, kiudpilved, |
| Vedelik | **Vaht**Näited: vahukoor, habemeajamisvaht | **Emulsioon**Näited: piim, majonees, kreemid | **Suspensioon**Näited: tint, veri |
| Tahke | **Tahke vaht**Näited: aerogeel, vahtpolüstürool, pimsskivi | **Geel**Näited: marmelaad, želatiin, tarretis, silikageel, opaal | **Tahke suspensioon**Näide: kuldklaas |

Vaata ka
--------

* Kolloidsüsteem
**Portugali keel** on romaani keelerühma kuuluv keel, mida kõneleb üle 200 miljoni inimese, olles kõnelejate arvult maailma kaheksas keel. Keel pärineb Pürenee poolsaare lääneosast. 

Brasiilia teisend erineb Portugali omast. Portugali keel on lähedane galeegi ja hispaania keelele. 

Portugali keel on riigikeeleks seitsmes riigis:
Angola, Brasiilia, Guinea-Bissau, Mosambiik, Portugal, Roheneemesaared ja São Tomé ja Príncipe.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Portugalikeelne Vikipeedia** |

* Portugalikeelne kirjandus
* Portugalikeelsete Riikide Ühendus

Viited
------

1. ↑  Luciano O. Monteiro. "This Could Spell Trouble (inglise keeles)".

Välislingid
-----------

* Portugali nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus


Euroopa Liidu ametlikud keeled

bulgaaria | eesti | hispaania | hollandi | horvaadi | iiri | inglise | itaalia | kreeka | leedu | läti | malta | poola | portugali | prantsuse | rootsi | rumeenia | saksa | slovaki | sloveeni | soome | taani | tšehhi | ungari

*Allikas: Euroopa Liidu ametlik võrgukoht*
**Sõltuv nõudlus**  (ingl.k. *dependent demand*) on nõudluse liik, mille puhul valitseb otsene (enamasti lineaarne) sõltuvus eri tooteartiklite vahel. Nii näiteks valitseb otsene seos valmistoote ja selle tootmiseks vajalike materjalide ja tootekomponentide vahel. Sõltuv nõudlus on aluseks tootmiseks vajalike materjalide planeerimisel. 

Sõltuv nõudlus on iseloomulik tootmissisendite varudele tüüpilises tootmisettevõttes. Tootja ostab sisse materjale, detaile ja tootekomponente, mida kasutatakse lõpptoote  valmistamiseks. Nõudlus sellistele toodetele tuleneb tootmisplaanist. 

Sõltuv nõudlus võib olla vertikaalne või horisontaalne.  Kaubaartikli sõltuvus on  **vertikaalne**, kui tootesõlmi ja -komponente kasutatakse tootmisprotsessis lõpptoote koostamiseks. Tootekomponenti kasutatakse tootmisprotsessis valmistoote koosteks, mistõttu sõltub nõudlus selle järele valmistoote nõudlusest. Sõltuvus on **horisontaalne**, kui toote müügiga kaasneb mõne muu tootenimetuse  müük või mingi lisand tootele. 

Vertikaalselt sõltuva nõudlusega laoartiklite haldamist iseloomustavad järgmised tunnused:

* laoartikleid planeeritakse ja hallatakse alati seotuna muu tootenimetusega valmistoote struktuuriga vastavuses;
* tootmissisendite varude täiendamiseks vajalikud kogused võib määrata täpselt, lähtudes laoartikli seotusest muude toodetega;
* tootmissisendite varudele ei pea kunagi nõudlust prognoosima, prognoosima peab valmistoote nõudlust;
* tootmisplaaniga seotud otsused mõjutavad otseselt nõudlust laoartikli järele;
* sõltuva nõudluse puhul vajatakse harva ja vajadusel väikest reservvaru;
* tarnevõime kriitiline küsimus on pigem tarne ajastamine, kui tarnitav kogus.

1. ↑  *Hanke- ja ostujuhtimine*. Seilecs. 2023.
**Võnnu Keskkool** on keskkool Tartu maakonnas Kastre vallas Võnnu alevikus.

Kooli direktor on Triin Lõbu.

Ajalugu
-------

Võnnus töötas köstri juhatusel nn köstrikool tõenäoliselt juba 17. sajandi lõpul. On teada, et Võnnu kihelkonna lapsed said endale Tartu pastor Schützilt aabitsad 1688. aastal.

1765. aastal Liivimaa kindralkuberner Georg von Browne'i poolt välja antud koolipatendi kohaselt tuli kool asutada igasse 5 adramaast suuremasse mõisa. Koolis pidid käima lapsed, kes kodus lugemist selgeks ei saanud. Kooliaasta kestis mardipäevast lihavõtteni.

1786. aasta visitatsiooni põhjal töötas Kurista mõisas kaks kooli. Lisaks tuli 1787. aastaks ka Võnnu külla kool rajada.

Võnnu Köstrimäel töötanud nn köstrikool nimetati 1847. aastal kihelkonnakooliks.

1874. aastal ehitati Võnnu vallakoolile uus maja.

1907. aastal ehitati kihelkonnakoolile uus maja.

1919. aastal reorganiseeriti Võnnu kihelkonnakool Võnnu kõrgemaks algkooliks, töötasid III–VI klass. Kooli ülalpidajaks oli Kastre-Võnnu vald, V–VI klassi ülalpidamiskulud kattis Tartu maakonna koolivalitsus. Endises Võnnu vallakoolis töötas I–II klass. Kooli ülalpidaja Kastre-Võnnu vallavalitsus.

1921. aastal ühendati Võnnu algkool ja Võnnu kõrgem algkool üheks Võnnu algkooliks.

Pärast Eesti Vabariigi okupeerimist kehtima hakanud Nõukogude koolikorralduse järgi muudeti enamik algkoole, sh ka Võnnu, 7-klassilisteks mittetäielikeks keskkoolideks.

1953 – Võnnu Keskkool

1978 – Võnnu 8-klassiline Kool

1989 – Võnnu Keskkool

Võnnu staadion

Traditsioonid
-------------

* Gustav Suitsu päev – Võnnust pärit eesti luuletaja ja kirjandusteadlase elu meenutamine.

Võnnu Keskkooli staadion
------------------------

Staadioni esmane kasutuselevõtt spordiobjektina oli 1991. aastal. Spordiobjekt renoveeriti 2018. aastal. Staadion on 133 m pikk ja 56,7 m lai. Staadioni keskel on jalgpalliväljak ja selle ümber on 250 m pikkune jooksurada. Põhikasutusalad kergejõustik ja jalgpall.

Korruptsioon
------------

Võnnu Keskkooli esimene direktor Tiit Viileberg mõisteti süüdi omastamises. Kuritegu pandi toime 2008. aasta detsembrikuus, kui koolijuht maksis kuuele Võnnu vallaametnikule pedagoogide palgafondist preemiat. Prokoratuur heitis ette vale palgafondi kasutust ning raha välja maksmist suuliste kokkulepete alusel.

Vaata ka
--------

* Sõõro külakool

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 11.08.2017)
2. ↑  "Võnnu algkool – EAA.3449". Vaadatud 09.09.2020.
3. ↑  "Võnnu Keskkooli staadion". *Spordiregister*. Vaadatud 09.09.2020.
4. ↑  "Kohus tunnistas Võnnu koolijuhi omastamises süüdi".
5. ↑  "Vallaametnike premeerimine viis Võnnu koolijuhi kohtu ette". *Tartu Postimees*. 14. detsember 2012. Vaadatud 10. juunil 2023.

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
**MTJ** on Eesti ansambel. Ansambli alguseks loetakse 1981. aasta sügist, mil Tõrvandi EPT-s (Eesti Põllumajandustehnika koondises) alustasid ansambliproove töödejuhatajate ja traktoristidena ametis olnud isetegevuslased Lembit Tähepõld, Toomas Vatsar, Aivar Kõivistik ja Andres Trumm. Algusaegadel mängis ansambel vaid eestikeelset "paaristantsu muusikat".

Aastate jooksul on ansambli koosseis palju muutunud. 1995. aastal jagunes ansambel kaheks: lihtsat muusikat mängiv Mini-MTJ ja "gurmaanlusele kalduv" Chick 'N' Band. Suvistes projektides esineti 1998. aastani koos.

Viited
------

1. ↑  Raimu Hanson (26. oktoober 2016). "Maalähedane tantsumuusika ansambel MTJ jõuab keskikka". *Tartu Postimees*. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2021. Vaadatud 30. mail 2021.
2. ↑  "Ansambel MTJ 35. sünnipäev". *Tartu Kontsertkorraldus*. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2021. Vaadatud 30. mail 2021.
3. ↑  "Oleme ansamblid eelmisest sajandist". *Maaleht*. 11.11.2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.06.2021. Vaadatud 30.05.2021.
**Naber** on perekonnanimi. 

Saksamaal oli perekonnanime Naber kandjaid 2014. aastal üle 3350 isiku. Ameerika Ühendriikides oli sellenimelisi isikuid üle 3320, Hollandis üle 1300, Egiptuses üle 150 jne.

Levik Eestis
------------

2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Naber 49 inimesel: 23 mehel ja 26 naisel. Perekonnanimede levikult oli Naber meeste puhul 5305. kohal ja naiste puhul 5137. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Naber vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,19. Nimi oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 3,97 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Tartu-Maarja ja Puhja kihelkonna; Virumaal Viru-Jaagupi ja Väike-Maarja kihelkonna; Viljandimaal Paistu kihelkonna; Järvamaal Peetri kihelkonna, Läänemaal Pühalepa kihelkonna ning Pärnumaal Karksi kihelkonna erinevates mõisavaldades 10 korral nimeks Nabber ja Naber.

Nime kandjaid
-------------

* Jaak Naber, eesti ajaloolane (1952–2021)
* John Naber, Ameerika Ühendriikide ujuja, olümpiavõitja
* Omar Kareem Naber, sloveeni laulja (1981–)
* Reet Naber, eesti ajaloolane ja etnoloog (1952–)
* Tiit Naber, Eesti diplomaat (1952–)

Viited
------

1. ↑  Naber Surnames. Vaadatud 20. veebruar 2024.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Naber. Vaadatud 20. veebruar 2024.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Naber.

Välislingid
-----------

* Naber statistikaameti andmebaasis
John R. Buchteli kuju Buchtel Halli ees
**Akroni ülikool** (inglise keeles *University of Akron*) on avalik teadusülikool USA-s Ohio osariigis Akronis. See kuulub Ohio ülikoolide süsteemi. Akroni ülikool keskendub loodus- ja täppisteadustele ning tehnoloogiale, eelkõige materjaliteadusele. Ülikoolis õpib üle 13 900 üliõpilase.

Akroni ülikoolil on kolm ülikooli koosseisu kuuluvat harulinnakut: Wayne College Orrville'is, Medina County University Center Medina maakonnas ja Clevelandi eeslinnas Lakewoodis asuv linnak.

Ülikool sai alguse 1870. aastal asutatud Buchtel College'ist, mis sai nime Akroni ettevõtja John R. Buchteli järgi. Buchtel aitas kolledžit rajada ja oli esimestel aastatel selle suurim rahaline toetaja. Praeguse kuju sai ülikool 1967. aastal.

Akroni ülikooli esindusvõistkonnad spordis kannavad nime Akron Zips. Spordivõistkonnad kuuluvad NCAA esimese divisjoni Mid-American Conference'i.

Ülikooli deviis on *Fiat Lux* ('saagu valgus').

Viited
------

1. 1 2 3  Student Enrollment. uakron.edu. Vaadatud 20.2.2024

Välislingid
-----------

* Koduleht
Tarmo Tiisler 2022. aasta Arvamusfestivalil
**Tarmo Tiisler** (sündinud 11. veebruaril 1969) on eesti spordiajakirjanik.

Haridus
-------

Lõpetas 1987. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 2004. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ja omandas 2010. aastal magistrikraadi Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolist.

Töö ja ühiskondlik tegevus
--------------------------

Aastatel 1990–1993 töötas ta Eesti Riigiarhiivis, 1993–2011 oli ERR-i raadio sporditoimetuse reporter ning aastast 2011 on Tiisler Eesti Televisiooni sporditoimetaja.

Tunnustus
---------

* 1997 – EOK Suitsupääsukese orden parimale noorele loovisikule (1997)
* 2004 – Ateena OM-i kajastamise eest Eesti Raadio aastapreemia (koos Erik Lilloga)
* 2007 – parima võistlusülekande eest Eesti Spordiajakirjanike Liidu aastapreemia ning korvpalliülekannete eest ERR-i aastapreemia
* 2011 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia
* 2020 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Sille Kapper-Tiisler, neil on lapsed Jürgen, Katariina Nelli ja Mari ning Kristiina.

Viited
------

1. 1 2 3  "Tarmo Tiisler". *ESBL*. Vaadatud 19.8.2022.
2. ↑  Tarmo Tiisler – ennekõike isa, seejärel spordihull, Eesti Päevaleht, 9. november 2018
Daniel Winnik 2016. aastal Washington Capitalsi särgis
Daniel Winnik 2009. aastal Phoenix Coyotesi mängijana
**Daniel Spencer Winnik** (sündinud 6. märtsil 1985 Torontos) on Kanada jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette ründajana vasakäärel.

Aastatel 2003–2006 mängis ta New Hampshire'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2004. aastal valis Phoenix Coyotes ta NHL-i *draft* '​is 265. valikuna. NHL-is debüteeris ta Coyotesi meeskonnas hooajal 2007–08. NHL-is on ta mänginud veel Colorado Avalanche'i, San Jose Sharksi, Anaheim Ducksi, Toronto Maple Leafsi, Pittsburgh Penguinsi, Washington Capitalsi ja Minnesota Wildi ridades. NHL-is oli tema resultatiivseim hooaeg 2013–14 Ducksi meeskonnas mängides (6+24). Ühel hooajal lõi ta NHL-is enim väravaid 2016–17 Capitalsi meeskonnas (12 väravat).

2018. aasta oktoobris liitus ta Genève-Servette'iga. 2023. aastal tuli ta klubiga Šveitsi meistriks ja võitis 2024. aastal jäähoki Meistrite Liiga.

2020. aastal võitis ta Kanada võistkonnaga Spengleri karika. Ta kuulus Kanada jäähokikoondisse 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Daniel Winnik NHL.com lehel
* Daniel Winnik hockeydb.com lehel
Sean Monahan (2013)
**Sean Monahan** (sündinud 12. oktoobril 1994 Bramptonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija. Ta mängib keskründajana NHL-i klubis Montreal Canadiens.

2010. aastal liitus ta noorteliiga Ontario Hockey League'i klubiga Ottawa 67's.

2013. aastal valis Calgary Flames ta NHL-i *draft* '​is kuuenda valikuna. Debüüdi NHL-is tegi ta 3. oktoobril 2013 mängus Washington Capitalsi vastu. Oma NHL-i karjääri esimese värava lõi ta järgmisel päeval mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Monahan kuulus Flamesi põhikoosseisu kogu oma debüüthooaja vältel, visates 75 mänguga kokku 22 väravat.

NHL-i karjääri sajanda värava lõi ta 23. veebruaril 2017 mängus Tampa Bay Lightningi vastu. Ta sai sellega Flamesi ajaloo kõige nooremaks mängijaks, kes on selle tähiseni jõudnud. Flamesis mängis Monahan kokku üheksa hooaega. Tema edukaim hooaeg oli 2018/19, mil ta lõi 34 väravat ja andis 48 väravasöötu.

2022. aasta augustis kaubeldi Monahan Flamesist Montreal Canadiensi.

Monahan kuulus Kanada jäähokikoondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  TSN ca Staff (18. august 2022). "Flames trade F Monahan to Canadiens - TSN.ca". *TSN*. Vaadatud 18. augustil 2022.

Välislingid
-----------

* Sean Monahan NHL.com lehel
* Sean Monahan hockeydb.com lehel

| * v
* r
Montreal Canadiens |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jake Allen **·** Sam Montembeault **·** Carey Price |
| 
**Kaitsjad**: Justin Barron **·** Kaiden Guhle **·** Jordan Harris **·** Johnny Kovacevic **·** Gustav Lindström **·** Mike Matheson **·** David Savard **·** Chris Wideman **·** Arber Xhekaj |
| 
**Ründajad**: Josh Anderson **·** Cole Caufield **·** Kirby Dach **·** Christian Dvorak **·** Jake Evans **·** Brendan Gallagher **·** Rafaël Harvey-Pinard **·** Sean Monahan **·** Alex Newhook **·** Tanner Pearson **·** Michael Pezzetta **·** Juraj Slafkovský **·** Nick Suzuki **·** Jesse Ylönen |
**Arno-Toomas Pihlak** (16. detsember 1926 – 20. märts 2013 Tallinn) oli eesti mäeinsener ja tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Arno-Toomas Pihlak oli raudteeinseneri ja tehnikateadlase Artur Aleksander Pihlaku poeg.

Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1966. aastal Norilski Õhtuse Industriaalinstituudi mäeteaduskonna, tehnikakandidaat (1974, Aleksandr Skotšinski nimeline Mäendusinstituut Ljubertsõs; väitekiri: "Исследование процессов окисления сульфидных медно-никелевых руд Талнахского рудного узла"). Oli aastatel 1966–1975 Norilski Mäemetallurgia Kombinaadi spetsialist, 1975–1976 ja 1977–1979 ENSV Geoloogia Valitsuse vanemgeoloog, 1976–1977 Tallinna Polütehnilise Instituudi vanemõpetaja, 1979–1982 töötas Teemanditööstuse Instituudis Mirnõis Jakuutias, aastast 1982 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi teadur.

Teadustöö
---------

Uurimusi maavarade rikastamise, kaevandusgaaside tõrje, sulfiidimaakide, kivisöe, põlevkivi ja diktüoneemaargilliidi isesüttimise ning põhja- ja pinnavee hüdrokeemia, samuti keskkonnaprobleemide kohta. Üle 180 teadustrükise, publitsistlikke ja aimeartikleid.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* "О склонности диктонемовых сланцев из месторождений Эстонской ССР к самовозгоранию". // Гор. сл. (1984) 3
* "Maardu fosforiidikarjääri puistangute saastav mõju veele" (kaasautor). // Eesti TA Toim. Biol 33 (1984)
* "A study of a á-radioactivity of oil shale (kukersite) fly ash" (kaasautor). // Oil Shale 9 (1992) 1
* "Maagaasi ilmingutest Eestis" (kaasautor V. Kattai). // Eesti Geoloogiakeskuse Toim (1993) 3/1
* "Water composition (226 Ra, 222 Rn, 210 Po) of the Cambrian-Vend waterbearing complex and accompaning spontaneous gases of Northern Estonia" (kaasautor). // J. Ecol. Chem. (1993) 2/3
* "Loode-Eesti diktüoneemaargilliitide isesüttivusest". // IV Välis-Eesti kongress. Tallinn, 1999
* "Tähtsaima loodusvara hulk väheneb". // EL (2002) 10
* "Isesüttimisest". // Keskkonnatehnika (2003) 1
* "Pakri tuulepargi ökoloogilisest toimest". // Keskkonnatehnika (2005) 2.

Kirjandus
---------

* Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn, 1995, 88
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

Arno-Toomas Pihlak Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
John Deacon Queeni kontserdil USA-s (1977)
**John Richard Deacon** (sündinud 19. augustil 1951 Leicesteris) on endine inglise muusik, kes on tuntud eelkõige ansambli Queen basskitarrimängijana. 

John Deacon oli ansambli noorim liige ja kirjutas vähe lugusid, kuid paljudest tema lugudest said hitid. Deaconi tuntuimad lood on "Another One Bites the Dust", "You're My Best Friend" ja "I Want to Break Free".

Deaconi esimene ansambel The Opposition sai alguse aastal 1965. Ta mängis seal kitarri. 

Pärast The Oppositioni lahkuminekut 1969. aastal vahetas John Deacon kitarri basskitarri vastu.

Roger Meddows Taylor ja Brian May kohtusid John Deaconiga aastal 1971. Ansamblisse Smile otsiti uut bassimängijat ja Deacon pakkus ennast. Brian May on öelnud, et nad teadsid kohe, et Deacon oli see õige ja viimane liige, keda Queen vajas. Esimene lugu, mille Deacon Queenile kirjutas, oli "Misfire" kolmandale albumile "Sheer Heart Attack" (1974).

Deacon on maininud, et ta ei oska laulda ning ta ei osalenud Queeni lauluharmooniate loomises.

Rahulik ja pisut tagasihoidlik Deacon jäi Queenis tagaplaanile, sest suurema tähelepanu osaliseks said karismaatiline laulja Freddie Mercury ja virtuoos Brian May. 

Pärast Mercury surma aastal 1991 on John Deacon esinenud harva: Freddie Mercury mälestuskontserdil aastal 1992, Queeni ja Elton Johni väikesel ühisel esinemisel ja aastal 1997 singli "No-One but You (Only the Good Die Young)" salvestusel.

Deacon on lõpetanud oma karjääri Queeni basskitarrimängijana ega ole osalenud kitarrist Brian May ja trummar Roger Tayloriga uutes projektides.

Isiklikku
---------

Hariduselt on Deacon elektriinsener.

John Deacon abiellus 18. jaanuaril 1975 Veronica Tetzlaffiga. Neil on kuus last: Robert (sündinud 1975), Michael (sündinud 1978), Laura (sündinud 1979), Joshua (sündinud 1983), Luke (sündinud 1992) ja Cameron (sündinud 1993). Pere elab Londonis.
Uusbarokses stiilis Buda palee 1930. aastatel, enne ümberehitamist pärast Teist maailmasõda 1950. aastatel
**Buda** on Ungari pealinna Budapesti ajalooline kants Doonau jõe paremkaldal Ungari keskmäestikus. Tänapäevane haldusjaotus (I ringkond) hõlmab vaid murdosa suurlinna territooriumist.

Ajalugu
-------

1737. aasta vaade Budale
Buda oli varem omaette hallatav linnakeskus. Aastatel 1361–1541 ja 1784–1873 oli see Ungari kuningriigi pealinn. Buda nõlvakul asub Mátyási kirik.

### Osmanite riigi hõive

Buda (osmanitürgi keeles *Budin*) oli Osmanite riigi valitsetava Budini ejaleti halduskeskus aastatel 1541–1686. 17. sajandil moodustasid stagneerunud asula elanikkonnast enamuse Balkani moslemid.

Pärast 1686. aasta Buda piiramist haarasid võimu Püha liiga väed. Habsburgid pidasid veel 1783. aastani Ungari kuningriigi pealinna Pozsony's (saksa keeles *Pressburg*; tänapäevane *Bratislava*).

### Buda ja Pesti ühendamine

Vaade üle Buda linnuse kvartali ja Széchenyi kettsilla Doonau jõe kohal 1863. aastal
* 1849. aastal avati šoti inseneri Adam Clarki juhitud ja üheksa aastat kestnud ehitustööde järel üle jõe kahte linna ühendav Széchenyi kettsild.
* 1. jaanuaril 1873 ühendati Franz Joseph I korraldusel, kes oli Austria keiser ja ühtlasi apostellik Ungari kuningas, seni iseseisvad linnad Buda, Óbuda ja Pest ühiseks Budapesti linnaks. Austria-Ungari kaksikmonarhia esipealinna Viini kõrval toimis Budapest teisejärgulise pealinnana István Püha krooni maadel (*Transleitaania*). Peaministri Gyula Andrássy asutatud Avalike Tööde Nõukogu juhtimisel kujunes ligi 350 000 elanikuga metropolist koos saksa ja juudi kogukondadega Mandri-Euroopa üks suuremad kultuuri- ja majanduskeskusi. Pesti-poolses hoogsas historitsistlike hoonete ja magistraalide ehituses võeti eeskuju Pariisist. Buda arendus jäi tunduvalt konservatiivsemaks.

Varia
-----

Lossitunnel vanal litograafial
 *Pikemalt artiklis Buda lossitunnel*
Buda kõrgendikku läbib 1856. aastal avatud niinimetatud lossitunnel (*Budai Váralagút*). Kettsilla inseneri Adam Clarki projekteeritud ja kolm aastat kaevatud tunneli eesmärgiks oli inimeste jalavaeva vähendamine ümber pikliku kõrgendiku kõndimisel. Aasta pärast valmimist avati see hobuliiklusele. Tänapäeval ühendab 350 meetri pikkune tunnel kettsillalt ning Fő ja Lánchídi tänavatest lähtuvat ringliiklust Krisztinavárose elamupiirkonna Alagúti tänavaga.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Vaata ka
--------

* Várkerület
* Buda linnuse kvartal
* Pest

Välislingid
-----------

* Buda (Budapest) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Buenos Airese ülikool** (hispaania keeles *Universidad de Buenos Aires*) on ülikool Argentinas Buenos Aireses; ühtlasi Argentina suurim ülikool.

Ülikool asutati 1821 ja on vanuselt teine ülikool Argentinas.

Ülikoolis õpib üle 328 000 üliõpilase (2012).

QS World University Rankings asetas Buenos Airese Ülikooli 2021. aastal maailma ülikoolide seas 66. kohale. Academic Ranking of World Universities edetabelis oli ülikool 201.–300. Mõlemas edetabelis oli see Argentina ülikoolidest parim.

Tuntud vilistlasi
-----------------

Nobeli auhinna on saanud neli ülikooli vilistlast või õppejõudu:

* Carlos Saavedra Lamas, rahuauhind 1936
* Bernardo Houssay, füsioloogia- või meditsiiniauhind 1947
* Luis Federico Leloir, keemiaauhind 1970
* César Milstein, füsioloogia- või meditsiiniauhind 1984

Buenos Airese ülikooli vilistlaste seast on välja kasvanud 17 Argentina presidenti. Praegune president Alberto Fernández, kes lõpetas ülikooli 1983. aastal, õppis seal õigusteadust. Ernesto Guevara lõpetas 1953. aastal Buenos Airese ülikooli meditsiini alal.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 5. juuli 2022. Vaadatud 4. juulil 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht

* 
* 
* 
* 
* 
*
Tõnu Saarman 2012. aastal
**Tõnu Saarman** (sündinud 16. mail 1948 Kuldres) on eesti poliitik ja agronoom.

Ta lõpetas aastal 1963 Kuldre 8-klassilise Kooli ja aastal 1967 Antsla sovhoostehnikumi. Aastal 1972 lõpetas ta agronoomina Eesti Põllumajanduse Akadeemia ja aastal 1978 samas mullateaduse alal aspirantuuri.

Ta töötas aastatel 1972–1975 insenerina "Eesti Põllumajandusprojektis", aastatel 1975–1983 Eesti Põllumajanduse Akadeemias assistendina ja aastatel 1983–1990 Adavere näidissovhoosi asedirektorina.

Aastatel 1976–1982 oli ta ELKNÜ Keskkomitee Noorte Teadlaste ja Spetsialistide Nõukogu ja ELKNÜ Tartu Linnakomitee juures asuva Noorte Teadlaste ja Spetsialistide Nõukogu liige.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles maaelukomisjoni sekretär. Ta osales maaelu käsitlevate seaduseelnõude ja programmide koostamises. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt.

Aastatel 1993–1994 oli ta Eesti Põllumajandusülikooli poolt määratud Ülenurme Õppekatsemajandi viimane direktor. Samal perioodil määrati ta ka loodava Eerika Õppemajandi direktoriks, kus ta töötas kuni Eerika Õppemajandi reorganiseerimiseni Eerika Õppetaluks. 

Hiljem on ta töötanud Võru Autorem OÜ-s tegevdirektorina ja aastatel 2002–2010 Sangaste valla abivallavanemana.

Ta oli aastatel 1978–[[1990[[ NLKP liige; 18. septembrist 1991 on ta Keskerakonna liige. Ta on aastast 1988 Tartu Põllumeeste Seltsi liige. 1991.aastal oli ta Põhiseadusliku Assamblee EV ülemnõukogu valimiskomisjoni esimees. 1992. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta samuti Riigikogusse (valimisliidu Rahvarinne nimekirjas, 9. ringkonnas (Jõgeva ja Viljandi maakonnas), kuid ta ei osutunud valituks. 2002. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Ülenurme valla volikokku (Keskerakonna nimekirjas), kuid ta ei osutunud valituks. 2005. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Sangaste valla volikokku (valimisliidu "Sangaste" nimekirjas), ta osutus valituks ja ta sai uuesti Sangaste abivallavanemaks. 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Sangaste valla volikokku (Sotsiaaldemokraatlik Erakonna nimekirjas), ta osutus valituks ja ta sai Sangaste vallavolikogu aseesimeheks ja vallavolikogu eelarvekomisjoni esimeheks.

Ta on Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige, Eesti Rukki Seltsi liige, 20. Augusti Klubi liige

Tunnustus
---------

* 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2005 Kaitseväe eriteenete rist
* 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. november 2013. Vaadatud 11. juulil 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Venemaa allveetõrjelaevad reaktiivsüvaveepomme tulistamas, 2007
**Allveetõrjelaev** ehk **allveelaevahävitaja**, ka **merekütt**, on lahinguotstarbeline sõjalaev, mis on ette nähtud peamiselt allveelaevade otsimiseks ja hävitamiseks.

Ajalugu
-------

Allveelaevahävitajad võeti laiemalt kasutusele esimese maailmasõja päevil, kui allveelaevade osatähtsus meresõjas hakkas oluliselt kasvama.

Pärast teist maailmasõda on vastav laevatüüp järk-järgult asendatud üldotstarbelisemate patrull-laevade, korvettide, fregattide või hävitajatega, mis iseenesest omavad juba vastavat võimet. Vastava originaalnimega laevad on siiski veel jäänud näiteks Venemaa relvastusse, kuid NATO klassifikatsiooni järgi liigitatakse neid korvettideks.

Kirjeldus
---------

Allveelaevahävitajate relvastusse on kuulunud (kukutatavad või heidetavad) süvaveepommid, reaktiivsüvaveepommid, allveelaevavastased torpeedod, sonarid ja samuti enesekaitserelvastus õhurünnakute ning kergemate pealveerünnakute tõrjumiseks.

Vaata ka
--------

* Korvett
Radovan Karadžić
**Radovan Karadžić** (sündinud 19. juunil 1945 Petnjicas) on Bosnia serblasest endine poliitik, luuletaja ja psühhiaater, Serblaste Vabariigi president 7. aprillist 1992 19. juulini 1996. Ta oli 1996. aastast alates rahvusvaheliselt tagaotsitav süüdistatuna sõjakuritegudes ja genotsiidis Bosnia sõja ajal. Tema juhtimisel viidi läbi etnilist puhastust Bosnias. Ta tabati juulis 2008.

Bosnia sõda
-----------

 *Pikemalt artiklis Bosnia sõda*

Tagaotsitavana
--------------

Endine bosnia-serblaste liider Radovan Karadžić elas pärast Daytoni rahuleppe sõlmimist USA kaitse all kuni rikkus "salajast lepet", mis sõlmiti Karadžići ja Bosnia rahuläbirääkimisi juhtinud Richard Holbrooke vahel ööl vastu 19. juulit 1996. aastal, millega Karadžić oli lubanud jääda eemale poliitikast. Ta oli CIA kaitse all kuni saatuslikuks saanud telefonikõneni, milles üritas korraldada kohtumist oma vanade parteikaaslastega.

Süüdistused sõja- ja inimsusvastastes kuritegudes
-------------------------------------------------

Karadžićit süüdistatakse 1995. aasta Srebrenica veresauna organiseerimises (milles tapeti umbes 8000 Bosnia moslemit), genotsiidis, sõjakuritegudes, inimsusvastastes ja muudes kuritegudes, mille hulgas on 43 kuud kestnud Sarajevo piiramises ja pommitamises, mille käigus suri üle 11 000 inimese, kohalike bosnialastest ja horvaatidest poliitikute ja intellektuaalide tapmiskäsu andmine, tsiviilisikute küüditamine ning elamute, ärihoonete ja pühapaikade purustamine

Viited
------

1. ↑  Karadžić elas pikka aega CIA agentide kaitse all
2. ↑  Sõjakuritegudes süüdistatav Radovan Karadžic vahistati

Välislingid
-----------

* Dragan Dabići ehk Radovan Karadžići koduleht
* Tagaotsimiskuulutus Interpoli lehel
* Sõjakuritegudes süüdistatav Karadžić tabati Serbias, Eesti Päevaleht, 22. juuli 2008
* Karadžić varjas end Serbias ja töötas alternatiivravikliinikus, Eesti Päevaleht, 22. juuli 2008
* Eesti tunnustab Serbiat Radovan Karadžići vahistamisel
* Karadzic 'worked in Serb clinic', BBC News, 22. juuli 2008
* Kaivo Kopli: Sõjakuritegudes süüdistatav Radovan Karadžic vahistati, Eesti Päevaleht, 23. juuli 2008
* Sõjakuritegudes süüdistatav Karadžic pidas valenime all seksuoloogi ametit, Eesti Päevaleht, 23. juuli 2008
* Kaivo Kopli: Karadžicit ootab Miloševicist kiirem kohtuprotsess Haagis, Eesti Päevaleht, 23. juuli 2008
* Tuhanded serblased avaldasid Karadžićile toetust, Eesti Päevaleht, 27. juuli 2008
14. sajandi maalinguga lembekast Westfaali muuseumis
**Lembekast** (saksa keeles *Minnekästchen*) on keskaegne puidust kastike, reeglina kaanega, kaas ja küljed rikkalikult kaunistatud nikerdustega, panustehnikas, maalingutega või nahavoolitehnikas. Sageli esinesid motiivistikus armastus-, jahi- ja tantsustseenid. Lembekast oli õukonnakultuuris peigmehe kink pruudile ja selles hoiti pruudikinke või muid väärtesemeid. Väljend ise pärineb 19. sajandist.

Eestis on nahavoolitehnikas lembekastide dekoori käsitlenud tarbekunstiuurija Inge Teder.

Pildid
------

* Tammepuust Saksamaal tehtud lembekast Metropolitani muuseumis, 1325–1350Tammepuust Saksamaal tehtud lembekast Metropolitani muuseumis, 1325–1350
* Itaalias u 1400 valmistatud lembekast Wartburgi muuseumisItaalias u 1400 valmistatud lembekast Wartburgi muuseumis
* Pärnapuust 15. sajandi algul valmistatud lembekast Villingeni muuseumisPärnapuust 15. sajandi algul valmistatud lembekast Villingeni muuseumis

Viited
------

1. ↑  Minnekästchen – Eine höfische Liebesgabe. - Sammlung. Schloss Tirol
2. ↑  I. Teder. Naha- ja köitekunsti ajalugu. Eesti Kunstiakadeemia, 2004
3. ↑  Sirp, 14. märts 2003

Kirjandus
---------

* S. Linowizki. Mittelalterliche Minnekästchen: Zwischen Sehnsucht, Verbot und Spiel
**Raku anatoomia**  
 
1. Tuumake  

2. Tuum  

3. Ribosoom  

4. Vesiikul  

5. Karedapinnaline tsütoplasmavõrgustik  

6. Golgi kompleks  

7. Tsütoskelett  

8. Siledapinnaline tsütoplasmavõrgustik  

9. Mitokonder  

10. Vakuool  

11. Tsütoplasma  

12. Lüsosoom  

13. Tsentrosoom
**Nukleool** (inglise *nucleolus*) ehk **tuumake** on ülekaalukalt interfaasi (vahefaasi) rakutuumades leiduv tihke moodustis, mille sees komplekteeritakse rRNA-d ja mis vastutab ribosoomide biogeneesi (sünteesi) eest. Biomakromolekulidest sisaldab nukleool nii DNA-d, RNA-d kui valke. Nukleoole võib tuumas olla üks, kaks või enam.

Nukleool koosneb 5 positiivsest kromosoomipaarist (13, 14, 15, 21 ja 22), mis sisaldavad inimese rakkude puhul 200-600 ribosomaalse DNA (rDNA) geeni koopiat. rDNA pealt transkribeeritakse rRNA-d.

Levinuimaks valguks ribosoomides on nukleoliin, mis on ühtlasi ka tuntud ribosoomide markeriks - st see on valk, mille asukoha järgi (nt immuunvärvingu abil) saab teada, kus paiknevad rakutuumas nukleoolid.

Hiljuti on avastatud nukleoolide olulisust ka rakkude vastuses stressile (erinevatest keskkonateguritest tingitud stressi puhul käivitatakse nukleoolidest valkude vabastamine, mis stabiliseerivad genoomi kaitsvat valku p53).

Nukleoliini immuunvärving glioblastoomi rakuliinis T-98G. Vasakul on näidatud rakutuumade asukoht (värving tehtud DNA-ga seostuva aine DAPI abil) ning paremal nukleoliini värving nukleoolides (kommertsiaalse antikeha abil). Fluorestsentsmikroskoopia sai teostatud 200x suurendusega. Punane nool näitab mitootilist rakku, nukleoliini tüüpiline värving on paremini jälgitav interfaasis olevates rakkudes.

Vaata ka
--------

* rRNA
* Rakutuum
* Tuumapoor

Viited
------

1. ↑  Dubois, Marie-Line; Boisvert, François-Michel (2016), Bazett-Jones, David P.; Dellaire, Graham (toim-d), "The Nucleolus: Structure and Function", *The Functional Nucleus* (inglise), Cham: Springer International Publishing, lk-d 29–49, DOI:10.1007/978-3-319-38882-3\_2, ISBN 978-3-319-38882-3, PMC 7123373, vaadatud 2. veebruaril 2024`{{viide}}`: CS1 hooldus: PMC vormistus (link)
2. ↑  2004. Meditsiinisõnastik. Tallinn, Medicina
3. ↑  Smirnov, Evgeny; Chmúrčiaková, Nikola; Liška, František; Bažantová, Pavla; Cmarko, Dušan (20. jaanuar 2021). "Variability of Human rDNA". *Cells*. **10** (2): 196. DOI:10.3390/cells10020196. ISSN 2073-4409. PMC 7909238. PMID 33498263.
4. ↑  Pfister, Astrid S. (2019). "Emerging Role of the Nucleolar Stress Response in Autophagy". *Frontiers in Cellular Neuroscience*. **13**: 156. DOI:10.3389/fncel.2019.00156. ISSN 1662-5102. PMC 6503120. PMID 31114481.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nukleool** |
**Eduard Pesur** (3. märts 1905 Pahkla Kohila vald, Hageri kihelkond Harju kreis Eestimaa kubermang – 16. jaanuar 1969) oli Eesti poliitik. 

Eduard Pesur oli III, IV ja V Riigikogu liige.

Algselt valiti ta ETP keskkomitee liikmena Eesti Töölispartei nimekirjast III Riigikogusse (1926–1929), kuid 12. jaanuaril 1929. aastal heitis ta ETP-st välja koos Hans Martinsoni, August Sprenki, Theodor Maureriga ja ta läks üle Eesti Sotsialistlikku Töölisparteisse, mida seejärel esindas IV (1929–1932) ja V Riigikogus (1932–1937).

Eduard Pesur osales 1932. aasta 17. juulil Tapal peetud vabadussõjalaste päeva konfiktis Männikumäel vapside ja Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei võimlemisrühmade vahel. 

Pärast Teine maailmasõda töötas Eduard Pesur Tallinna Leivakombinaadi autojuhina. 1. november 1948. aastal ta arreteeriti ja 8. jaanuaril 1949. aastal mõisteti Eesti NSV Siseministeeriumi Sõjatribunali otsusega süüdi, karistuseks 25+5. Vabanes kinnipidamiskohast Dubrovlagist 18. augustil 1956. aastal.

Viited
------

1. ↑  "Juhatus ja liikmed". *Riigikogu*. Vaadatud 4. märtsil 2021.
2. ↑  Pekka Erelt, Sotsid tõid Eesti poliitikasse vägivalla , ekspress.delfi.ee, 26.11.2014
3. ↑  Valdur Ohmann, EKP hädas provokaatoritega ja õpib tundma oma vaenlast, Tuna 1 / 2019, lk 86–94
Eric Fehr 2016. aastal Pittsburgh Penguinsi särgis
**Eric Fehr** (sündinud 7. septembril 1985 Winkleris, Manitobas) on Kanada endine jäähokimängija (keskründaja või parem ääreründaja). Ta mängis NHL-is kuue klubi koosseisus kokku 652 mängu.

Aastatel 2001–2005 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Brandon Wheat Kings. Hooajal 2004–05 oli Fehr WHL-i suurim väravakütt ja resultatiivseim mängija (59+52), pälvides Bob Clarke Trophy. Samuti oli ta samal hooajal väljalangemismängude resultatiivseim mängija (32), kuid hooaja finaalis kaotas Wheat Kings Kelowna Rocketsile mängudega 1:4. Fehr pälvis samal hooajal lisaks hooaja parimale mängijale antava Four Broncos Memorial Trophy.

2005. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i *draft* '​is 18. valikuna. NHL-is debüteeris ta Capitalsi meeskonnas hooajal 2005–06. Esimese värava lõi ta liigas 27. jaanuaril 2007 mängus Carolina Hurricanesi vastu. 2009–10 tegi Fehr oma karjääri kõige edukama hooaja NHL-is (21 väravat, 18 väravasöötu).

Hooajal 2011–12 mängis ta Winnipeg Jetsis. Hooaja 2012–13 alguses aset leidnud NHL-i tööseisaku ajal mängis Fehr Soome kõrgliiga klubis HPK. Seejärel naasis ta Capitalsi, kus mängis kuni hooaja 2014–15 lõpuni.

2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Pittsburgh Penguinsiga. Ta tuli klubiga hooajal 2015–16 Stanley karika võitjaks. Hooaja 2016–17 lõpus liitus Fehr Toronto Maple Leafsiga. Järgmise hooaja alguses kaotas ta koha Maple Leafsi põhimeeskonnas ning asus mängima American Hockey League'i klubis San Diego Gulls. Hooaja teises pooles mängis ta NHL-is San Jose Sharksi ridades. Hooajal 2018–19 mängis Fehr Minnesota Wildis.

2019. aasta juulis sõlmis Fehr lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga Genève-Servette, kus mängis kaks hooaega. 2021. aasta detsembris sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Kaasani Ak Bars. Mängijakarjääri lõpetas ta hooaja 2021/22 järel.

Viited
------

1. ↑  "Эрик Фер – в «Ак Барсе»!". ak-bars.ru. 21.12.2021. Vaadatud 3.1.2022

Välislingid
-----------

* Eric Fehr NHL.com lehel
* Eric Fehr hockeydb.com lehel
Jääkaru kuju Haapsalu Tagalahes, kuursaali lähedal
Jääkaru kuju ujuvplatvormil. Suviti ankurdatud Haapsalu Tagalahte kuursaali lähistele
**Haapsalu jääkaru kuju** on ujuv jääkaru skulptuur, mis asub Haapsalu Tagalahes kuursaali lähistel. 

Kuju autorid on kolm kohalikku kunstnikku – May Aavasalu, Ursula Aavasalu ja Indrek Jets, kes taastasid ajaloolise, okupatsiooniaastatel hävitatud kuju 2010. aastal.

Ajalugu
-------

Praegune jääkaru kuju on valminud Roman Haavamäe 1923. aastal Haapsalu Kaunistamise Seltsi tellimusel loodud puuskulptuuri põhjal. 1920.–1930. aastatel asetsesid Haapsalu Tagalahe ääres Aafrika rannas mitmed puuskulptuurid. Algne jääkaru kuju asus umbes samas kohas, kus praegunegi. Suvel oli kuju ujuvplatvormil Tagalahe põhja ankurdatud, kuid talveks viidi hoiule. Jääkaru ja teised promenaadil olnud puuskulptuurid hävisid 1939.–1940. aasta talvel, kui Nõukogude sõjaväelased need küttepuudena ära põletasid.

Tänapäev
--------

Jääkaru uus versioon valmis 2010. aastal. Kuju autorid on Haapsalu kunstnikud May Aavasalu, Ursula Aavasalu ning Indrek Jets. Kuju valmistamiseks kulunud 40 000 krooni tasus Haapsalust pärit ärimees Veiko Tishler. Kuju taastati Haapsalu ajaloolise promenaadi renoveerimise käigus. Algupärane jääkaru oli värvitud puuskulptuur, uus jääkaru kuju on ujuvplatvormil metallkarkassil, vormitud polüuretaanvahust (Penosil) ja kaetud polüureaga (Line-X).  Jääkaru asub kuursaalist mõnekümne meetri kaugusel vees, umbes samas kohas seisis ka kuju originaal.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Soopan, Ivar (21. aprill 2011). "FOTOD: Jääkaru naasmine Haapsalu Tagalahele". *Maaleht*. Vaadatud 26.04.2022.
2. 1 2  Henno, Erik (26. jaanuar 2010). "Haapsalu Aafrika rand saab tagasi jääkaru kuju". *Postimees Online*. Vaadatud 26.04.2022.
3. ↑  Reiljan, Kaire. "Jalutuskäik romantilises Haapsalus". *visithaapsalu.com*. Vaadatud 27.04.2022.
4. ↑  "Line-X koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 19.04.2022. Vaadatud 27.04.2022.

Välislingid
-----------

* Haapsalus avati renoveeritud promenaad 20.06.2010 Youtube video
* R. Haavamägi, "Jääkaru" dekoratiivskulptuur Haapsalu lahes, 1920-ndad Foto e-varamust
**Kadaka tänav** on endise Kaarma-Suurevalla maade põldudele tekkinud tänav Kuressaare põhjaosas.

Kadaka tänav algab Tehnika tänava ristmikult ja lõpeb ristudes Põhja tänavaga.

Kavas on rajada kergliiklustee tüüpi läbimurre Põhja tänava ja endise koondise hoovi tekkinud Talli tänava kaudu linna peatänavale Tallinna tänavale.

Tänava kujunemise lugu
----------------------

Tänava areng sai alguse Saaremaa Metsamajandi kõrvale majandi poolt 1970. aastate alguses rajatud tööliste elamutest. Paljud kortermajad ja haljastuse on rajanud töölistest elanikud ise.

Tööliste ja ülemuste hierarhiat peegeldavad piirkonnas levinud kolme tüüpi (kontorihoone, eramud, puu- ja keskküttega korterelamud ja majandi tüüpprojekti järgi ehitatud eramud) kuni kahekorruselised hooned. Piirkonda võib mõnel määral võrrelda ka aedlinnakuga.[*viide?*] Elamute naabruses asunud nõukogudeaegse "koondise" (traktorimajandi) töötajate põllumaa võtsid viimseni enda alla aktiivse arenguperioodi lõpus 1980. aastatel piirkonda tekkinud (Kadaka, Põhja ja Kalevi tänavaga piirnevad) garaažikompleksid. Piirkonnast on kadunud ka metsamajandi kontorihoone juures asunud tuletõrjekomando vaatlustorn.

Kontorihoonest garaažideni kulgeb paralleelselt Kadaka tänavaga umbes sama pikkusega ja ikka veel nimetu tagatänav, mille äärsete majade numbrid kannavad lisamärgistusena a- või b tähte. Nüüdseks asfalteeritud tagatänav rajati ilmselt varuligipääsuna metsamajandi töötajate elamutele.[*viide?*]

Tänava nimi
-----------

Tänava nimi on pandud ilmselt piirkonnas vabalt kasvavate kadakapõõsaste järgi, millest paljud kaunistavad tänavat tänini.[*viide?*] Jätkuvalt looduslähedase ja rohelisena on tänav aja jooksul meelitanud sinna rebaseid, jäneseid, siile, öökulle, kakke ja teisi metsloomi.[*viide?*]

Hooned Kadaka tänaval
---------------------

* Saaremaa Metsamajandi endine kontor (Kadaka tänav 1)

* Kadaka 7bKadaka 7b
* Kadaka 9Kadaka 9

Vaata ka
--------

* Kuressaare tänavate loend
Francis Paré Grand Rapids Griffinsi särgis
**Francis Paré** (sündinud 30. juunil 1987 Longueuilis, Québecis) on Kanada päritolu Valgevene jäähokimängija (parem ääreründaja).

Aastatel 2003–2008 mängis Paré Quebec Major Junior Hockey League'is, esmalt neli hooaega Shawinigan Cataractesis ja seejärel ühe hooaja Chicoutimi Saguenéens. Hooajal 2007–08 oli ta liigas suurim väravakütt (54 väravat) ja resultatiivsuselt kolmas mängija (54+48) ning pälvis liiga hooaja väärtuslikumale mängijale antava Michel Brière Memorial Trophy.

Aastatel 2008–2013 mängis ta American Hockey League'i klubis Grand Rapids Griffins. Hooajal 2012–13 võitis ta klubiga Calder Cup'i.

2013. aasta juulis sõlmis Paré lepingu Soome kõrgliiga klubiga HC TPS. Hooaja 2013–14 teises pooles liitus ta KHL-i klubiga Magnitogorski Metallurg. Samal hooajal võitis ta Metallurgiga Gagarini karika. Seejärel mängis ta KHL-is Tšeljabinski Traktori ja Bratislava Slovani ridades. Hooaja 2015–16 teisel poolel mängis ta taas TPS-is.

2016. aasta juunis liitus ta KHL-i klubiga Zagrebi Medveščak. Kuna Medveščak sel hooajal väljalangemismängudele ei jõudnud, mängis Paré hooaja lõpus lisaks Šveitsi kõrgliiga klubis Genève-Servette HC.

Aastatel 2017–2019 mängis ta KHL-is Jekaterinburgi Avtomobilisti ridades ja 2019–2021 Minski Dinamos. 2021. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Omski Avangardiga. 2021. aasta detsembris naasis ta Šveitsi kõrgliigasse, liitudes Lausanne'iga, kus mängis kuni hooaja lõpuni.

2017. aastal võitis Paré Kanada võistkonnaga Spengleri karika. 2021. aastal debüteeris ta Valgevene jäähokikoondises ja kuulus samal aastal Valgevene koondisse maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 14.5.2021)

Välislingid
-----------

* Francis Paré KHL.ru lehel
* Francis Paré hockeydb.com lehel
**Keely Nicole Hodgkinson** (sündinud 3. märtsil 2002 Athertonis) on Suurbritannia jooksja, kelle põhiala on 800 meetri jooks.

Ta hakkas kergejõustikku treenima kümneaastaselt. Noorteklassides võistles ta ka ujumises, kuid keskendus hiljem jooksmisele. 2018. aasta Euroopa U18 meistrivõistlustel Győris võitis ta 800 meetri jooksus kuldmedali võistluste rekordiga 2.04,84. 2019. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel Boråsis võitis ta 17-aastaselt pronksmedali isikliku rekordiga 2.03,40.

2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Torunis võitis ta 800 meetri jooksus ajaga 2.03,88 kuldmedali. Tokyo olümpiamängudel jooksis ta finaalis Euroopa juunioride rekordi 1.55,88 ja oli Athing Mu järel teine.

2022. aasta veebruaris jooksis ta Birminghamis 800 meetri jooksu Suurbritannia siserekordi 1.57,20. Sellega tõusis Hodgkinson kõigi aegade edetabelis kuuendaks. Viimati oli sisetingimustes naiste 800 meetri jooksus paremat tulemust näidatud 20 aastat varem. Sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis vigastas ta soojendusel reie nelipealihast ja eeljooksus ei startinud. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta ajaga 1.56,38 hõbemedali, kaotades Athing Mule 8 sajandiksekundiga. Rahvaste Ühenduse mängudel Birminghamis oli ta teine Mary Moraa järel. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta Rénelle Lamote'i ja Anna Wielgoszi ees kuldmedali.

2023. aastal püstitas ta Manchesteris 600 meetri jooksu sisemaailmarekordi 1.23,41. Euroopa sisemeistrivõistlustel Istanbulis võitis ta 800 meetri jooksus kuldmedali ajaga 1.58,66, edestades teiseks tulnud Anita Horvatit 1,88 sekundiga. Juulis võistles ta U23 Euroopa meistrivõistlustel Espoos 400 meetri jooksus ja võitis pronksmedali. Maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta 800 meetri jooksus Mary Moraa järel ajaga 1.56,34 taas hõbemedali. Teemantliiga finaaletapil Eugene'is parandas ta Suurbritannia rekordit enam kui poole sekundiga ja oli ajaga 1.55,19 Athing Mu järel teine.

Isiklikud rekordid
------------------

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m jooks | **51,76** | 14. juuli 2023 | Soome Espoo |
| 800 m jooks | **1.55,19** NR | 17. september 2023 | Ameerika Ühendriigid Eugene |
| 1500 m jooks | **4.30,00** | 1. september 2017 | Suurbritannia Loughborough |

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m jooks | **52,42** | 27. veebruar 2022 | Suurbritannia Birmingham |
| 600 m jooks | **1.23,41** **MR** | 28. jaanuar 2023 | Suurbritannia Manchester |
| 800 m jooks | **1.57,18** NR | 25. veebruar 2023 | Suurbritannia Birmingham |

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

Isiklikku
---------

Hodgkinson on õppinud Leedsi Becketti Ülikoolis kriminoloogiat .

Viited
------

1. ↑  "Multiple targets for Keely Hodgkinson in 2021". *athleticsweekly.com*. Vaadatud 9. mail 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Keely Hodgkinson** |

* Keely Hodgkinson Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Muuda Vikiandmetes