recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rüütellikkus** on suursugustele meestele omistatav käitumiskoodeks, mis eelkõige avaldub sügavas lugupidamises, suuremeelsuses, abivalmiduses kokkupuutel teise inimesega. 

Tänapäeval loetakse rüütellikuks peaasjalikult mehe austusväärne käitumine naise ees, ajalooliselt on aga see mõiste olnud laiem, rüütellik oli lahinguväljal vaenlasele armu anda, samuti vagadus ja aukartlikkus jumala ees. 

Enamasti assotsieerub terminiga keskaegse Euroopa rüütliseisus, siiski on sarnaseid koodekseid eri aegadel olnud pea kõigis kultuurides.

Etümoloogia
-----------

Termin "rüütel" tuleneb prantsuskeelsest sõnast *chevalier* – mees, kes ratsutab hobusel. Turvistatud ratsasõdalasi hakati Prantsusmaal sedasi kutsuma 10. sajandi teisel poolel. Rüütlid said põhjaliku sõjalise väljaõppe, kallihinnalise sõjaratsu ning esmaklassilised relvad, see kõik eeldas suurt jõukust ja prestiiži.

Kasutus keskaegses kirjasõnas
-----------------------------

11. kuni 15. sajandil kasutasid mitmed keskaegsed kirjamehed terminit "rüütellikkus", kuid iga autori puhul oli selle tähenduses erinevusi. Mõnikord tähistas see elukutset, teinekord sotsiaalset klassi, ilukirjanduslikes teostes nagu "Rolandi laul" tähistas sõna "rüütellikkus" väärikat tegutsemist lahingus.

Alates 12. sajandist hakati rüütellikkuse all mõistma erinevate moraalsete, religioossete ja sotsiaalsete normide kogumit, mida iga rüütel pidi järgima. Selle kogumi või koodeksi osad varieerusid piirkonniti, kuid põhilisteks väärtusteks olid julgus, ausus ja lojaalsus. Lisaks hakkas see suunama rüütlite igapäevast elu ja käitumist, rüütel pidi olema rüütellik ka siis, kui ta parasjagu polnud sõjateenistuses.

Keskaegsed rüütlid hindasid roomlaste pärandit, ülistasid nende vaprust, taktikat ja ideoloogiat. Sellest annavad tunnistust mitmete Vana-Rooma autorite sõjateemaliste teoste tõlked prantsuse keelde 13. - 15. sajandil. Juba 13. sajandil tõlkis Jean De Meun prantsuse keelde Vegetiuse sõjapidamise käsiraamatu "De Re Militari"

Vaata ka
--------

* Rüütlikasvatus
*Turdus pilaris*
**Hallrästas** (*Turdus pilaris*) on linnuliik rästaslaste sugukonnast rästa perekonnast.

Levila
------

Hallrästas pesitseb Põhja-Euroopas ja Siberis kuni Leenani. Talvitub Kesk- ja Lõuna-Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Väike-Aasias. Samas headel pihlaka-aastatel jääb osa hallrästaid isegi Soome talvituma. Euroopa (ilma Venemaata) hallrästa populatsiooni moodustab 5–8 miljonit isendit[*viide?*]. Eestis on hallrästas üsna arvukas haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 100 000 – 200 000 paarile, talvist arvukust 1000 – 100 000 isendile.

Välimus ja toitumine
--------------------

Täiskasvanud linnu pikkus on 25–28,5 cm, tiiva pikkus 14–15 cm, tiibade siruulatus ca 43 cm ja kaal ca 100 g.

Hallrästa pea ja kaela ülapool on terashallid. Peas on mustad tähnid. Selg ja õlad on tumekastanpruunid, tiivad ja saba mustjaspruunid. Alakael, pugu ja rind on rusked mustade pikilaikudega. Kõhualuse keskosa on valge, päranipuala valge. Noorlinnud on kirjud: keha ülapool on pruunikas, seljal heledate triipudega, alapool on ookrivärvi ja tumedate laikudega.

Hallrästas sööb väheliikuvaid maismaaputukaid ja nende vastseid, hulkjalgseid, vihmausse, väikesi limuseid ja ämblikke. Suve lõpul ja sügisel läheb ta peaaegu täielikult üle taimetoidule, süües eriti pihlaka- ja muid marju, põhjustades suuri kahjusid marjakasvandustes. Marjade söömisega soodustab ta mitme puu (kadakas, lodjapuu, pihlakas, viirpuu) levimist.

Pesitsemine
-----------

Hallrästas saabub enamikus levilas pesitsuspaika aprilli keskel.

Hallrästas pesitseb kolooniatena. Sageli rajab koloonia 2–3 pesa ühe puu otsa, aga kokku on koloonias 10–30 paari, vahel rohkemgi.

Kui linde ei häirita, on pesad 1–4 m kõrgusel maapinnast, metsas ehitatakse pesad kõrgemale, 7–10 m kõrgusele ja isegi kõrgemale.

Pesa on suur poolkerajas ehitis, mis koosneb kõrreliste mullustest lehtedest, juurtest ja taimevartest. Pesa tugevdatakse saviga. Seestpoolt on ta vooderdatud saviga segatud samblatükikestega ja kuivade kõrrekestega. Pesa ehitamiseks kulub rästapaaril 4–5 päeva.

Emaslind haub 12 päeva. Sama kaua viibivad pojad pesas. Sel ajal isaslind kaitseb pesa: tungib ründajale valju kädinaga kallale ja pasandab tema peale. Sellest on tulnud rahvapärane nimetus "paskrästas". Poegi toidavad mõlemad vanemad. Pesast lahkudes ei ole pojad veel iseseisvad, vaid vanemad peavad neid veel kaua õpetama.

Hallrästa rinnaliha peetakse suureks delikatessiks.[*viide?*]

Viited
------

1. ↑  BirdLife International (2008). *Turdus pilaris*. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2008.
2. ↑
3. 1 2 3 4 5  "Loomade elu", 6. kd, lk 368

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Turdus pilaris** |

* Hallrästas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Namsai kuldpagood õhtusel ajal
**Kuldpagood** Namsais ehk **Kongmu Kham** on Birma stiilis budistlik tempel Indias, mis avati 2010. aastal. Pagood on ehitatud platoole, kust avaneb vaade Ida-Himaalaja jalamile. Asub Namsai maakonnas Arunachal Pradeshi osariigis, 68 km kaugusel lähimast rongijaamast Tinsukia Assamist. Kogu kompleksi suurus on umbes 20 hektarit ning templi peapühamu asub peaegu 400 ruutmeetri suurusel soklil. Pagoodi kõrgus on 17,6 m ning see koosneb 12 alamkuplist, mis ümbritsevad keskel asuvat peakuplit.

Torni tipus on eriline vihmavarjukujuline kaunistus. Pühakoja puidust peauksed on käsitsi nikerdatud. Terve pagood on kaetud kullaga, tänu millele ehitis särab ning oma nime sai. Pühamu saalis on mediteerivas asendis Buddha pronkskuju. Kuju annetas Tai Wat Aranjikavase templi peamunk Ven Prakhu Pabhavana.

Kathina Civara Dana
-------------------

Kathina festival on suurim pidustus, mida Namsai kuldpagoodis peetakse. Loi-Krathongi (Po-Phong) tseremoonia, mille käigus lastakse lambid Mungchalinda Buddha tiigile ulpima, peetakse pidustuste viimasel päeval.

Viited
------

1. ↑  Seema Bhatt (APRIL 20, 2013). "Wakro Wonders". *The Hindu*. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|aeg=` (juhend)
2. ↑  "Golden Pagoda". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. märts 2021. Vaadatud 9. märtsil 2021.
3. ↑  "Brief Introduction to Golden Pagoda". Originaali arhiivikoopia seisuga 12.05.2021. Vaadatud 09.03.2021.
4. ↑  "Kathina Civara Dana ceremony ends". 15. november 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2017.
**Priitpuri** (inglise keeles *spritsail*) on väike nelinurkne põik- või pikipuri.

Priitpuri

Põikpuri
--------

Põikpuri võeti kasutusele 16. sajandil ladinapurjestusega karavellidel. Põikpuri kinnitati raa külge allpool pukspriiti. Priitpurje topseil oli ühesugune põikipurjega, mida kinnitati raa külge lühikeses mastis pukspriidi otsas ja tema soodid olid ühendatud purje raanukkadega. Need purjed pidid olema vastukaaluks laeva põhipurjestusele. Selline eespurjestus karavellidel võeti kasutusele olemasolevatel andmetel 1600. aastal, kuid juba 1705. aastal oli asendati eespurjed kliivri ja taakseili vastu, milliste ülesanne oli sama, kuid mis olid märksa lihtsamad käsitleda.

Pikipuri
--------

Nelinurkne pikipuri on diagonaalis kinnitatud puust peele ehk priidi külge. Priidi nokk kinnitub purje piiginurgas aga kand toetub masti krae juures trosstropile, kus on kinnitatud ka purje halsinurk. Purje eesliik ja mastinurk on paikselt kinnitatud masti külge. Jalgliik on kinnitamata, poomi ega kahvlit ei ole. Soodinurka hoiavad soodid purje tuulde seadmiseks.1550. aasta paiku, kui ladinapurjestust hakati vahetama raapurjestuse vastu, asetati pikipuri besaanmasti pikipurjeks.100 aastat hiljem asendati juba kahvelpurjega. Priitpurjed olid 17. sajandist kasutusel põhiliselt vaid väiksemates laevades, mida kasutati kalalaevadena ja rannakaubaveos Mustal merel, Vahemerel ja Lähis-Idas. Nüüdisajal on priitpuri kasutusel vaid purjepaatidel.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Priitpurjed** |
**Rüütli 45** on ärihoone Pärnus aadressil Rüütli tänav 45. 

Tänapäeval tegutsevad gootipäraselt historitsistliku välisilmega hoones hotell Bristol, restoran Beijing, Elleni Pagariäri, karaokebaar Coco Loco ja põgenemistuba.

Ajalugu
-------

Algul elamuks mõeldud hoone on ehitatud kahes järgus. 1900. aastaks valmis Boris von Bocki projekteeritud osa Hommiku ja Rüütli tänava nurgal. Kohe seejärel 1904. aastal valmis juurdeehitis Ringi tänava nurgal linnaarhitekt Hugo von Wolffeldti projekti järgi.

Hoones avati esimese järgu hotell-restoran Bristol. Hotelli 14 numbrituba asusid hoone teisel korrusel, restoran oli esimesel korrusel. Esimesel korrusel paiknes ka kaupmeeste ühenduse A. Pusill ja M. Mikk "masinate ladu", kust sai tellida mitmesuguseid masinaid ja seadmeid.

1918. aastal paiknes hoones 6. jalaväepolgu staap.

Nõukogude perioodil tegutses hotell Bristol Kalevi võõrastemaja nime all. Hiljem asus seal Pärnu toitlustustrusti kontor. Eraldi tegutses esimesel korrusel paiknenud restoran Bristol. Restorani hilisemad nimed olid Baltika ja Perona. Samuti esimesel korrusel paiknenud söökla kandis nime söökla nr 2.

Pärast Eesti taasiseseisvumist on hoones lisaks hotellile ja restoranile asunud asutusi ja kauplusi, näiteks kasiinod, pangakontorid, lihapood ja kingituste äri.

Viited
------

1. 1 2  Kalev Vilgats (29. aprill 2017). "Rüütli 45 rentnike lugu". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 06.08.2020.
2. ↑  "Põgenemistuba Pärnus". *puhkaeestis.ee*. Vaadatud 06.08.2020.[*alaline kõdulink*]
3. 1 2  Leele Välja (2008). *Jalutaja teejuht. Pärnu*. Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 24.
4. 1 2  Olaf Esna (5. veebruar 2004). "Pärnu: Rüütli tänav 45 ehk söökla nr 2". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 06.08.2020.

Välislingid
-----------

* Pärnu: Rüütli tänav 45 ehk söökla nr 2. – Pärnu Postimees
* Rüütli 45 rentnike lugu – Pärnu Postimees
**Eesti Kultuuriloo ja Folkloristika Keskus**  oli aastail 2001–2007 üks kümnest Eesti teaduse tippkeskusest, ühtlasi Eesti esimene ja sel perioodil ainuke humanitaarteaduste tippkeskus. 

Keskust juhatasid Arvo Krikmann ja Mare Kõiva.

Keskuse jurues töötasid neli töörühma, mis olid oma tegevusega seotud Eesti Kirjandusmuuseumiga, tippkeskuse töörühmades osalesid Tartu Ülikooli ja Under-Tuglase Keskuse teadlased.

Töörühmad käsitlesid järgmisi valdkondasid:

* Nõukogude ühiskonna kultuurilooline kontekst (juht Sirje Olesk),
* Rahvausund ja rahvajutud (juht Mare Kõiva),
* Retoorika ja fraseoloogia teooria (juht Arvo Krikmann),
* Poeetiline ja muusikaline folkloor (juht Triinu Ojamaa).

Keskus korraldas tööseminare ja aastakonverentse, selle juures töötasid teadlased erinevatest Euroopa riikidest.
Keskus avaldas uurimistulemustel põhinevat aastaraamatut "Võim ja Kultuur. Eesti Kultuuriloo ja Folkloristika Keskuse aastaraamat". 

Teadustöö tulemusi avaldati Eestis ja välismaistes kogumikes, ilmusid mitmed mahukad kultuuriloo ja folkloristika alased allikakriitlised väljaanded. Uurimisainestikuga opereerimiseks ja kiremaks analüüsimiseks koostati mitmeid andmebaase.
Keskuse üheks tähtsaimaks projektiks oli LABOR. Eesti suulise, kirjaliku ja audiovisuaalse rahvuskultuuri ressursside digiteerimine ja neile juurdepääsu tagamine.

Valik tippkeskuse aastaraamatuid ja väljaandeid
-----------------------------------------------

* Võim & kultuur 1. Toimetanud Arvo Krikmann, Sirje Olesk. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum, 2003. - 543 lk.
* Võim & kultuur 2. Toimetanud Mare Kõiva. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum, 2005. - 478 lk.
* Netinalju Stalinist = Интернет-анекдоты о Сталине = Internet humour about Stalin. Koostanud ja toimetanud Arvo Krikmann. Tõlkijad Nikolai Kuznetsov (vene k.), Alexander Harding (inglise k.), Kristin Kuutmaa (inglise k.). Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum, 2004. - 398 lk.
* Eesti looduskultuur. Koostanud ja toimetanud Timo Maran ja Kadri Tüür. Tartu: Eesti Kultuuriloo ja Folkloristika Keskus; Eesti Kirjandusmuuseum, 2005. - 431 lk.

Viited
------

1. ↑  Keskuse koduleht
2. ↑  [

Välislingid
-----------

* Keskuse koduleht
Nancy Huston
**Nancy Louise Huston** (sündinud 16. septembril 1953 Calgarys) on Prantsusmaal elav prantsuse keeles kirjutav Kanada kirjanik (kes ise tõlgib oma raamatud inglise keelde), esseist ja tõlkija.

Ta on sündinud 1953. aastal Calgarys. 1968. aastal kolis pere Ameerika Ühendriikidesse (elas seal New Hampshire'i osariigis Hillsborough' maakonnas Wiltonis). 

1973. aastal kolis ta Pariisi, kus õppis École des hautes études en sciences socialesis, tema juhendaja oli Roland Barthes.

Looming
-------

Eesti keeles on ilmunud katkend romaanist "Maalihked" (Vikerkaar 7–8, 2007), romaan "Murrangujooned" (Loomingu Raamatukogu 24–27, 2012, prantsuse keelest tõlkinud Triinu Tamm) ja romaan "Loomispäevik" (Loomingu Raamatukogu 21–24, 2016, prantsuse keelest tõlkinud Leena Tomasberg, toimetanud ja järelsõna kirjutanud Triinu Tamm).

Ta on tõlkinud prantsuse keelde Rootsi kirjanike (nt Göran Tunström) teoseid ja inglise keelde prantsuse kirjandust (nt Henry Bauchau). Ta on tegutsenud esseistina.

Isiklikku
---------

Ta on olnud abielus kirjandus- ja kultuuriteoreetiku Tzvetan Todoroviga, neil on kaks last.

Välislingid
-----------

* Nancy Huston. Award-winning Canadian Author. Kirjaniku koduleht
**Eesti Korteriühistute Liit** (lühend **EKÜL**) on 1996. aastal loodud üleriigiline organisatsioon, mis esindab ja kaitseb korteriühistute huve riiklikul ja kohalikul tasandil. EKÜL-i liikmeks võivad olla kõik Eesti Vabariigis asutatud ja registreeritud korteriühistud, samuti teised elamute majandamiseks loodud kodanike ning organisatsioonide ühendused.

EKÜL asutati 17. aprillil 1996 Rakveres.

Liidu peakontor asub Tallinnas. Esindused on lisaks Tartus, Pärnus ja Kuressaares. 2021. aasta seisuga kuulub liitu ligi 1400 korteriühistut. Liit tegutseb korteriühistute valdkonna eestkõnelejana Eesti avalikkuses, osaleb valdkonna seadusloomes, tegeleb täiskasvanute koolitusega ning pakub korteriühistute tegevuse toetamiseks vajalikke teenuseid.

EKÜL-i moto: "**Rahuloleva elanikuni läbi toimiva ühistu!".**

Eesti Korteriühistute Koolituskeskus
------------------------------------

EKÜL-ile kuulub erakool **Eesti Korteriühistute Koolituskeskus**, mis pakub täiendõpet korteriühistute juhtidele ja elamuvaldkonna spetsialistidele. 2016. aastal nimetas ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni Elamu- ja Maamajanduse Üksus Eesti Korteriühistute Koolituskeskuse rahvusvahelist tunnustust omavaks ÜRO Eluasemeharta ametlikuks õppekeskuseks.

Ajakiri Elamu
-------------

EKÜL annab välja korteriühistute **ajakirja Elamu**. Ajakiri ilmub neli korda aastas eesti ja vene keeles.

Korteriühistute konkursid
-------------------------

Alates 2005. aastast korraldab EKÜL iga-aastast üleriigilist korteriühistute konkurssi kolmes kategoorias

* Edukaim renoveerimisprojekt
* Ilus koduümbrus
* Parim korteriühistu juht

Rahvusvaheline tegevus
----------------------

EKÜL on Euroopa elamuorganisatsioonide ühenduse **Housing Europe** liige. Alates 2014. aastast kuulub EKÜL juhatuse esimees Housing Europe juhatusse.

Välislingid
-----------

* Eesti Korteriühistute Liidu koduleht
**Rüütli tänav** on tänav Haapsalus.

Tänav saab alguse Vee tänavalt ja suundub läände. Tänav ristub Linda tänava, Väike-Mere tänava ja Rüütli põiguga ning lõppeb Suur-Mere tänavaga ristumisel, misjärel jätkab samas sihis F. J. Wiedemanni tänav. Tänav on ühesuunaline.

Hoonestus
---------

Haapsalu Maria-Magdaleena kirik, Rüütli tänav 2
Rüütli tänav 2 asub vene õigeusu Haapsalu Maria-Magdaleena kirik.

Peeter Suure maja, Rüütli tänav 4
Rüütli tänav 4
Rüütli tänav 4 asub Peeter Suure maja.

Ajalugu
-------

Tänav sai nime 1924, varem kandis tänav nimetusi Peeter Suure tn; Peetri (tn); *(Straße) Peter des Gr(oßen); Ritterstraße; ул. Петра Великаго*.

Oletatavasti paiknes keskajal piki praegust Rüütli tänavat Haapsalu linnamüür. ja Linda ja Rüütli tänava ristmikul asub Haapsalu linnamüüri Saksa värav.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rüütli tänav (Haapsalu)** |

Viited
------

1. ↑  27013/69 Rüütli tn 4, register.muinas.ee
2. ↑  Rüütli tn, www.eki.ee
3. ↑  Haapsalu jalutuskäik Läänemaa Muuseum (vaadatud 10. juulil 2017)
Rüütli tänav. Vasakul on näha endist Järva Maavalitsuse hoonet
**Rüütli tänav** on tänav Paide kesklinnas.

Rüütli tänav on umbes 470 meetrit pikk. Osa tänavast on kaetud munakivisillutisega.

Tänav algab Posti tänavalt ja kulgeb lõunasse, kus ristub Pika tänavaga ja lõpeb. Rüütli tänavaga ristuvad Vee ja Vainu tänav.

Rüütli tänava hoonestus
-----------------------

* Järva maavalitsus (Rüütli 25)

Ajalugu
-------

Eesti NSV perioodil, 1940. aastast nimetati tänav ümber Jaan Järvekülgi tänavaks ja 1989. aasta märtsist taastati Paide RSN Täitevkomitee otsusega jälle tagasi Rüütli tänavaks. Jaan Järvekülg oli 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni-aegne Järvamaa TSN TK esimees dets 1917-veebr 1918 ning hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt Paides 03.03.1918..

Jaan Järvekülje tänav 25 hoones asus Eesti NSV perioodil EKP Paide Rajoonikomitee, ELKNÜ Paide Rajoonikomitee, seejärel Kaitseliidu Järva maleva staap, Järva Maakohus ja Järva maavalitsus

Viited
------

1. ↑  Kohanimi- Rüütli tn, www.eki.ee
2. ↑  Urmas Glase, Maakonna kunagine võimukants taandus avariipinnaks, Järva Teataja, nr. 4, 11 jaanuar 2020
Jean Auguste Dominique Ingres, Jeanne d'Arc Charles VII kroonimisel, 1854
**Inglise ja Prantsuse kaksikmonarhia** periood (1422–1453) oli saja-aastase sõja lõpus, kui Prantsusmaa kuningas Charles VII ja Inglismaa kuningas Henry VI ei nõustunud Prantsuse troonipärija küsimuses.

Prantsuse kuningas Charles VI oli allkirjastanud Troyes' lepingu, millega määrati pärast Charles VI surma Prantsusmaa troonile tema väimees, Inglismaa kuningas Henry V ja tema järeltulijad, mitte poeg Charles VII, kellel oli vanima pojana õigus troon pärida. Prantsuse generaalstaadid kinnitasid lepingu, kuigi see oli vastuolus Prantsuse troonipärimisseadusega, mis keelas trooni võõrandamise.

21. oktoobril 1422 suri Charles VI. 16. detsembril 1432 krooniti Henry V poeg Henry VI Prantsuse ja Inglise kuningaks Henri II nime all, kuid teda tunnustasid Prantsuse kuningana vaid inglased ja burgundid. 

Seaduse järgi oli kuningas Henri II, keda tunnustasid vaid inglaste kontrolli all olevad Prantsuse territooriumid. Ülejäänud Prantsusmaad juhtis Charles VII, kes krooniti Reims'is 17. juulil 1429 suuresti tänu Jeanne d'Arci panusele Prantsusmaa vabastamises inglaste mõju alt. 

Alates 1435. aastast tunnustasid burgundid Charles VII-t Prantsusmaa kuningana ja Henri II valitsemisaeg Prantsusmaal lõppes. Kaksikmonarhia lõpetati ametlikult pärast Castilloni lahingut 1453. aastal. Lahingus suruti inglise väed lõplikult Prantsusmaalt välja, lõpetades saja-aastase sõja. Samal aastal kuulutas Charles VII ennast Prantsusmaa vaieldamatuks kuningaks.

Inglismaa kuningad nimetasid end Prantsusmaa kuningateks 1801. aastani.
**Rüütli 19** on kohtuhoone Pärnus aadressil Rüütli tänav 19.

Rüütli ja Vee tänava nurgal asuv hoone on ehitatud uusrenessanss-stiilis.

Tänapäeval tegutsevad majas Pärnu Maakohus ja Tallinna Halduskohus.

Ajalugu
-------

1835. aastal rajati praeguse hoone kohale ühekorruseline kivimaja.

19. sajandi lõpul ostis maja Pihkva Kommertspanga Pärnu osakond ja tellis arhitekt Hugo von Wolffeldtilt ümberehitusprojekti. Majale lisati teine korrus ja hoone kujundati erinevate neostiilide seguna. Pank alustas ümberehitatud hoones tööd 1901. aasta jaanuaris.

Vene revolutsioon ja Eesti riigi teke mõjusid ruineerivalt panga tegevusele ja nii kolisid 1928. aastal vabaks jäänud ruumidesse Pärnu rahukohtu I ja II jaoskond.

Nõukogude ajal töötasid hoones rahvakohtud ja pangast kohtumajja kolis ka notariaalne tegevus. Aastatel 1945–1949 asus kohtumaja esimesel korrusel ka Pärnu kultuurimaja.

1978–1983 oli majas kapitaalremont.

Iseseisvuse taastamise järel hakkasid hoones tööle Pärnu Linnakohus ja Pärnu Halduskohus.

2007. aastal toimus hoone renoveerimine.

Vaata ka
--------

* Kuninga 22

Viited
------

1. 1 2 3  "Rüütli 19". Vaadatud 02.08.2020.
2. ↑  "Pärnu Maakohus". *kohus.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 29.09.2020. Vaadatud 02.08.2020.
3. ↑  "Tallinna Halduskohus". *kohus.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 29.09.2020. Vaadatud 02.08.2020.
4. 1 2 3 4 5  Olaf Esna (28. mai 2004). "Pärnu: Elamust pangamajaks, pangast kohtuks ehk Rüütli 19". *Pärnu Postimee*. Vaadatud 02.08.2020.
5. ↑  Tõnu Kann (29. august 2001). "Pärnu täna: Mohri maja ja naabrid". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 02.08.2020.
6. 1 2  Ester Vilgats (18. aprill 2007). "Vana kohtumaja remont algab paari kuu pärast". *Pärnu Postimees*. Vaadatud 02.08.2020.
| Inglise buldog |
| --- |
|  |
| FCI standard nr 149 |
| Rühm | **2**: pinšerid ja šnautserid, molossid ja šveitsi alpi karjakoerad |
|
| Alarühm | **2**: molossid |
| Alajaotis | **1**: mastifi tüüp |
| Standard nr | **149**   10.01.2011 (en et) |
| Päritolumaa |  Inglismaa |
|
| Kohalik nimi | Bulldog |
|
|
|
|
| Töökatsed | ei |
|
| Tunnused |
|
|
| Kaal | 25 kg (isane)23 kg (emane) |
|
|
|
|
|
| Koer (*Canis lupus familiaris*) |

**Inglise buldog** on Suurbritanniast Inglismaalt pärinev koeratõug.

Inglise buldog on keskmist kasvu lihaseline lühikarvaline koer. Ta kaalub umbes 25 kg.

Ajalugu
-------

Ühe teooria kohaselt pärinevad buldogi esivanemad juba 6. sajandist eKr. Suurbritanniaga kauplevad foiniiklased ristasid molossid Briti mastifi laadsete koertega.

Kuni 19. sajandi keskpaigani kasutati buldogit Inglismaal võitluskoerana. Pärast seda, kui koerte ja härgade vahelised võitlused 1835. aastal keelati, tekkis oht, et tõug võib välja surra. Buldogipidajad otsustasid oma lemmikuid seltsikoertena pidama hakata.

1864. aastal asutati The Bulldog Club, mis oli üldse maailma esimene tõukoerte klubi. Kuigi seda klubi polnud kauaks, sätestas ta maailmas esimest korda tõustandardi. Esimene inglise buldog, kes kanti The Kennel Clubi registrisse, oli isasloom Adamo.

1875. aastal asutatud Bulldog Club Incorporated hakkas esimesena tegelema selle tõu aretamisega.

Tänapäeval on buldog levinud kõikjal maailmas.

Temperament
-----------

Inglise buldogite koonule iseloomulik metsik väljend ei väljenda tegelikult nende temperamenti. Buldog on rahuliku loomuga ja haugub harva. Neile meeldib mängida, kuid pole vaja nendega pikka aega jalutada ega joosta, sest suur füüsiline koormus on buldogitele vastunäidustatud. Nad on väga seltsivad, oma peremehele ustavad ja kiinduvad kiiresti.

Tervis
------

Buldogil on soodumus saada kuumarabandusi. Samuti on tal kalduvus rasvumisele, uneapnoele, seede- ja kõrvaprobleemidele. Mõnel juhul võib probleeme olla puusaliigeste või põlvedega.

  

* Standardis on kasutuse all märgitud: "Hirmutava välimusega seltsikoer"Standardis on kasutuse all märgitud: "Hirmutava välimusega seltsikoer"

Vaata ka
--------

* buldog

Viited
------

1. 1 2  "Inglise buldog" (PDF). Eesti Kennelliit. Vaadatud 30.08.2017.
2. ↑  "The First Bulldog Breed Clubs". *Bulldog Information*. Vaadatud 02.03.2021.
3. ↑  "The History of the English Bulldog". *Ready Set Puppy*. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.03.2021. Vaadatud 02.03.2021.
4. ↑  "The Bulldog Club Incorporated". *The Bulldog Club Inc*. Originaali arhiivikoopia seisuga 1.03.2021. Vaadatud 02.03.2021.
5. ↑  "Can the Bulldog Be Saved?". *The New York Times*. Vaadatud 02.03.2021.

Välislingid
-----------

 Buldog – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Inglise buldog koer.ee saidil
Vladas Mironas
**Vladas Mironas** (22. juuni 1880 Kuodiškiai – 18. veebruar 1953 Vladimir) oli Leedu katoliku preester ja poliitik, riigi peaminister 1938. aasta märtsist kuni 1939. aasta märtsini.

1901. aastal lõpetas ta Vilniuses preestrite seminari ja 1904. aastal Peterburis vaimuliku akadeemia. Lisaks vaimulikutööle osales ta ka ühiskondlikus tegevuses. 16. veebruaril 1918 oli Vladas Mironas üks Leedu iseseisvuse deklaratsioonile allakirjutanuid. 1926–1927 oli ta Leedu Seimi liige. 1929–1938 oli ta Kaunases preester ja sõjaväe peakaplan.

24. märtsist 1938 kuni 28. märtsini 1939 oli Vladas Mironas Leedu peaminister.

Pärast Leedu okupeerimist Nõukogude Liidu vahistati Vladas Mironas Nõukogude võimuorganite poolt 12. septembril 1940, kuid ta vabanes vanglast Kaunases 1941. aasta juuniülestõusu ajal. 20. detsembril 1944 vahistati ta jälle Nõukogude repressiivorganite poolt. 2. veebruaril 1945 vabastati ta vahi alt, kuid vahistati 5. märtsil 1946 uuesti. Pärast mitmeid ülekuulamisi lasti ta 22. märtsil 1946 vabaks. 3. jaanuaril 1947 vahistati ta Mironas taas kord. 23. augustil 1947 mõisteti ta seitsmeks aastaks vanglasse. Vladas Mironas suri Vladimiri vanglas 1953. aasta veebruaris.

Viited
------

1. ↑  Vladas Mironas (1880–1953) Lietuvos Respublikos Seimas
2. ↑  Vladas Mironas Dainavos kraštas
3. ↑  Vladas Mironas Mano vyriausybė
4. ↑  Countries L. Lithuania rulers.org
5. ↑  Biography of Father Vladas Mironas 
Book of Remembrance : Biographies of Catholic Clergy and Laity Repressed in the Soviet Union (USSR) from 1918 to 1953
Permanent Bridge enne katustamist (mai 1805, gravüür William Birchi maali alusel)
**Timothy Palmer** (1751 Newburyport, Massachusetts – 1821) oli USA sillaehitaja.

Ta oli USA esimesi puidust kaetud sõrestiksildade ehitajaid. Teda on kutsutud Ameerika sillaehitajate Nestoriks.

Ta ehitas mitu tähelepanuväärset silda, nende seas Essex-Merrimack Bridge'i üle Merrimacki jõe Kennebecis Connecticutis (1792) ning 74,4-meetrise peasilde ja 719-meetrise üldpikkusega mitmeavalise puitsilla üle Piscataqua jõe suudmesse jääva Great Bay Maine'is. 1794. aastal valminud Piscataqua sild oli tollal suurima sildeavaga sild maailmas.

Permanent Bridge
----------------

1803. aastal kutsuti Palmer jätkama esimese püsisilla ehitamist Philadelphias üle Schuylkilli jõe. 1805. või 1806. aastal lõplikult valminud Permanent Bridge oli ühtlasi ka esimene katustatud sild Ameerika Ühendriikides.

Viited
------

1. 1 2 3  Timothy Palmer. britannica.com
2. 1 2  Timothy Palmer and the Permanent Bridge. ascelibrary.org
3. 1 2 3  Timothy Palmer. ce.memphis.edu

Välislingid
-----------

* Permanent Bridge. Timothy Palmeri ehitatud kolmeavaline katustatud sild Permanent Bridge (William Stricklandi maal, 1815)
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |

 |  |
|  |

 |
| Inglise avang |

**Inglise avang** on maleavang, mis algab 1.c4.
Vjazmitinovi suguvõsa krahvivapp
**Vjazmitinov**, varem **Wiszowaty** oli Poola päritolu Venemaa aadlisuguvõsa.

Ajalugu
-------

Vjazmitinovid põlvnesid vanast Poola **Wiszowaty** aadlisuguvõsast. XV sajandi lõpul elas Brjanski piirkonnas Abraham Wiszowaty. Viimase pojapojapoeg Benedykt Wiszowaty (elas XVII sajandi algul) asus elama Venemaale Vjazma lähedale; selle linna järgi sai ta perekonnanimeks **Vjazmitinov**. Tema järeltulija Sergei Kuzmitš Vjazmitinov (1744−1819) oli nimekas sõjaväelane ja riigitegelane, selhulgas esimene Venemaa keisririigi sõjaminister. 19. augustil (vkj) 1818. aastal andis keiser Aleksander I talle krahvitiitli. Kuna tal lapsi ei olnud, kustus krahviliin tema surmaga. Aadliliin jätkus tema noorema venna 1. järgu major Ivan Kuzmitš Vjazmitinovi (1753−1810) järeltulijatega.

Vjazmitinovid rüütelkonna matriklis
-----------------------------------

Sõjaminister Sergei Kuzmitš Vjazmitinov (1744−1819) võeti 1806. aasta 24. veebruaril (vkj) Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kanti lisaks Mogiljovi ja Kurski kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.

Krahv Sergei Kuzmitš Vjazmitinov (1744−1819)

Suguvõsa liikmeid
-----------------

* Krahv Sergei Kuzmitš Vjazmitinov (1744−1819), jalaväekindral, pataljoni- ja korpusekomandör, Peterburi sõjakindralkuberner, Simbirski, Ufa ja Väikevene kindralkuberner, Kamenets-Podolski ja Orenburgi sõjakuberner, Peeter-Pauli kindluse komandant, senaator, Sõjakolleegiumi viitsepresident, esimene Venemaa keisririigi sõjaminister, Ministrite Komitee esimees, Alalise nõukogu ja Riiginõukogu liige, mõisarentnik

Sugupuu
-------

**Benedykt Wiszowaty (Vjazmitinov)**

A1. **Feodossi**
B1. **Vassili** (suri pärast 1656)
C1. **Poeg**
D1. **Semjon**
E1. **Kuzma** (suri pärast 1752), Kurski kubermangu mõisaomanik
F1. Krahv **Sergei** (1744−1819), Venemaa keisririigi krahv (1818), jalaväekindral (1798), Venemaa keisririigi sõjaminister (1802−1808), Ministrite Komitee esimees, Riiginõukogu liige; abiellus 1786 Alexandra von Engelhardtiga (1767−1848)
F2. **Ivan** (1753−1818), 1. järgu major
G1. **Pelageja** (suri 1838); abiellus Vassili Jossifovitš Tumanskiga (1765−?)

Vjazmitinovi suguvõsa mõisavaldused
-----------------------------------

* Podoolia kubermang:
	+ Poberežski (a-st 1816, rendivaldus)

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 296.

Kirjandus
---------

* *Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel)*. 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 118.
* *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften*. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 296 .

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vjazmitinov** |

Välislingid
-----------

* Vjazmitinovi suguvõsa aadlivapp saidil gerbovnik.ru
* Vjazmitinovi suguvõsa krahvivapp saidil gerbovnik.ru
Vladimir Alatortsevi haud Dolgoprudnenskoje kalmistul
**Vladimir Aleksejevitš Alatortsev** (vene keeles Владимир Алексеевич Алаторцев; 14. mai 1909 Turki, Saraatovi kubermang – 13. jaanuar 1987 Moskva) oli vene maletaja, malefunktsionäär ja maleliteraat, rahvusvaheline meister (1950). 

Alatortsev oli aastatel 1955–1961 NSV Liidu Maleföderatsiooni esimees.

Maletajana jõudis Alatortsev Nõukogude Liidu maleparemikku 1930. aastate esimesel poolel. 1931. aastal jagas ta koos Boriss Verlinski, Mihhail Judovitši ja Fedir Bogatõrtšukiga NSV Liidu meistrivõistluste finaalturniiril Moskvas 3.–6. kohta. Samal aastal täitis ta meistrinormi. 1933. aasta meistrivõistlustel Leningradis võitis hõbemedali (kuldmedali sai Mihhail Botvinnik). Aasta hiljem jagas Alatortsev meistrivõistlustel 5.–8. kohta. Kahel korral tuli ta Moskva malemeistriks (1936, 1937).

Alatortsev pääses mängima mitmele rahvusvahelisel turniirile: 1934. aastal Leningradi turniirile (9.–10. koht), 1935. aastal Moskva turniirile (11.–14. koht) ja 1939. aastal Leningradi-Moskva turniirile (9.–10. koht).

Sõja ajal osales ta Moskva meistrivõistlustel, kus aastavahetusel 1941/1942 peetud turniiril tuli neljandaks ja 1943/1944 peetud turniiril jagas 3.–4. kohta.

1950. aastal NSV Liidu meistrivõistluste finaalturniiril Moskvas jagas Alatortsev koos Issaak Boleslavski, Jefim Gelleri ja Salo Flohriga 7.–10. kohta (eespool Igor Bondarevskist, Tigran Petrosjanist ja Juri Averbahhist). 

Kui Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) 1950. aastal võttis kasutusele rahvusvahelise meistri nimetuse, oli Alatortsev üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal. 1983. aastal andis FIDE talle varasemate teenete eest ausuurmeistri nimetuse.

1946. aastal sai Alatortsev Vassili Smõslovi treeneriks. 1948. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta Smõslovi sekundant.
**"Poolkuu Igor Gräziniga"** on Tallinna Televisioonist alguse saanud jutusaade, milles peavad dialoogi õigusteadlane Igor Gräzin ja teleajakirjanik Andres Raid. Saade algas telesarja "Mõtleme veel" raames ning on alates 4. märtsist 2014 jõudnud vaatajani reeglina iga kahe nädala tagant. Tallinna TV sulgemise tõttu 2019. aastal liikus saade sama aasta novembris EKRE Uute Uudiste ning septembris 2020 Postimees Grupi kätte. Saadet edastatakse ka Google'i taskuhäälingus ja YouTube'is.

Jaanuaris 2015 sai Gräzin Tallinna TV-s eetrikeelu, kuivõrd ta oli Tallinna TV tollase juhi Toomas Lepa sõnul "teadlikult levitanud tahtlikku valet Tallinna linnapea kohta", ja et kuna Tallinna TV on ühinenud Eesti ajakirjanduse eetikakoodeksiga, siis ei pea Tallinna TV võimalikuks selliseid inimesi eksponeerida. Toomas Leppa ajendas nii arvama Igor Gräzini 12. jaanuaril 2015 Õhtulehes avaldatud artiklis "Meie. Ja mitte-meie. Valik on sinu" esitatud väited tollase Tallinna linnapea Edgar Savisaare kohta. Saade naasis eetrisse 9. septembril 2015.[*viide?*]

Viited
------

1. 1 2  Tallinna TV andis Gräzinile kinga delfi.ee, 14. jaanuar 2015.
2. ↑  Igor Gräzin | Meie. Ja mitte-meie. Valik on sinu Õhtuleht, 12. jaanuar 2015.
**Timothy Tarpeh Weah** (sündinud 22. veebruaril 2000 New Yorgis) on USA jalgpallur, kes mängib ründaja või äärepoolikuna Itaalia kõrgliiga klubis Juventus ja USA jalgpallikoondises.

Aastatel 2013–2014 kuulus ta klubisse New York Red Bulls. Seejärel liitus ta Prantsusmaa klubi Paris Saint-Germaini noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 3. märtsil 2018 mängus Troyes' vastu. 2018. aasta augustis lõi ta Prantsusmaa superkarikafinaalis värava Monaco vastu. Prantsusmaa kõrgliigas lõi Weah esimese värava 12. augustil 2018 hooaja avamängus Caen' vastu. Hooaja 2018/19 teises pooles oli ta laenul Šotimaa kõrgliigaklubi Celtic. 13 mänguga lõi ta Šotimaa kõrgliigas kolm väravat ja tuli klubiga Šotimaa meistriks.

2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Lille'iga. Vigastuse tõttu jättis ta hooaja 2019/20 suuresti vahele. Lille'i meeskonnas lõi ta esimese värava 10. detsembril 2020 mängus Celticu vastu. Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta esimese värava kuus päeva hiljem mängus Dijon' vastu. Hooajal 2020/21 tuli ta Lille'iga Prantsusmaa meistriks.

Suvel 2023 osteti ta 12 miljoni euro eest Juventusesse.

Alates 2015. aastast mängis Weah USA noortekoondistes. USA jalgpallikoondises debüteeris ta 27. märtsil 2018 sõprusmängus Paraguay vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 28. mail sõprusmängus Boliivia vastu. 2022. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Walesi vastu.

Tema isa George Weah on Libeeria president ja endine jalgpallur.

Saavutused
----------

Paris Saint-Germain
* Trophée des Champions: 2018

Celtic
* Scottish Premiership: 2018–19
* Scottish Cup: 2018–19

Lille
* Ligue 1: 2020–21
* Trophée des Champions: 2021

Viited
------

1. ↑  "Lille sign U.S. international winger Weah from PSG". Reuters. 30. juuni 2019. Vaadatud 12. juulil 2019.
2. ↑  Udoh, Colin (8. juuni 2021). "Liberia has 'loads of Tim Weahs' after USMNT striker becomes cap-tied". *EPSN*. Vaadatud 21. novembril 2022.

| * v
* r
USA koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Turner
* 2 Dest
* 3 Zimmerman
* 4 Adams (c)
* 5 Robinson
* 6 Musah
* 7 Reyna
* 8 McKennie
* 9 Ferreira
* 10 Pulisic
* 11 Aaronson
* 12 Horvath
* 13 Ream
* 14 De la Torre
* 15 Long
* 16 Morris
* 17 Roldan
* 18 Moore
* 19 Wright
* 20 Carter-Vickers
* 21 Weah
* 22 Yedlin
* 23 Acosta
* 24 Sargent
* 25 Johnson
* 26 Scally
* Treener: Berhalter

 | Ameerika Ühendriigid |
Vjatšeslav Štõrov (2007)
**Vjatšeslav Anatoljevitš Štõrov** (vene keeles Вячеслав Анатольевич Штыров; sündinud 23. mail 1953 Handõgas  Tompo rajoonis Jakuudi ANSV-s) on Venemaa riigitegelane,  Põhjatähe ordeni kavaler,  Irkutski rahvusliku tehnikaülikooli auprofessor, Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli auprofessor.

Ta oli aastatel 2002–2010 Sahha (Jakuutia) Vabariigi president ja 2010–2014 Venemaa Föderatsiooninõukogu aseesimees.

Päritolu ja haridustee
----------------------

Štõrov on pärit Kesk-Jakuutiast, isa oli vene rahvusest mereväeohvitser (hilisem kontradmiral), kes teenis allveelaevadel Kamtšatkal, ema oli geoloog, kes on töötanud Jakuutias, Kolõmal, Sihhote-Alini mäestikus ja Kamtšatkal.

Štõrov lõpetas 1975. aastal Vladivostokis  Kaug-Ida polütehnilise instituudi ehitusinsenerina ja suunati tööle NSV Liidu energeetika ja elektrifitseerimise ministeeriumi ehitusorganisatsiooni Jakuutias.

Töökäik
-------

Aastatel 1988–1991 oli ta NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia aspirant. Ta on kaitsnud majandusteaduste kandidaadi väitekirja teemal "Sotsiaalmajanduslike protsesside juhtimisprobleemid".

Ta oli aastatel 1991–1994  Sahha (Jakuutia) Vabariigi asepresident, ühtlasi 1992–1994 vabariigi valitsuse esimees.

Štõrov oli aastatel 1995–2002 teemanditöötlusettevõtete grupi ALROSA president.

2002. aastal kandideeris ta Sahha Vabariigi presidendivalimistel ja võitis teises voorus kogudes 52 % valijate häältest. 2007. aastal astus ta  Ühtse Venemaa liikmeks. 2010. aastal andis Venemaa Föderatsiooni president Dmitri Medvedev välja seadluse Štõrovi presidendivolituste ennetähtaegsest lõppemisest. Vabariigi presidendi ajutiseks kohusetäitjaks määrati Jegor Borissov.

2010. aastast töötab Štõrov Moskvas Venemaa parlamendis juhtival ametikohal.

 Venemaa teeneline ehitaja aumärgi üleandmine Vjatšeslav Štõrovile (pildil vasakult esimene) enne teemanditööstuse-alase nõupidamise algust Moskva Kremlis 2001. aastal

Tunnustus
---------

* 1997 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimeline riiklik preemia
* 1998 – Põhjatähe orden
* 2001 – Venemaa Föderatsiooni teeneline ehitaja
* 2001 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik
* 2005 – Venemaa Föderatsiooni valitsuse preemia teaduse ja tehnika valdkonnas

Viited
------

1. 1 2 3 4  Лауреат Государственной премии Республики Саха[*alaline kõdulink*]. sakha.gov.ru
2. ↑  Штыров Вячеслав Анатольевичh. ysia.ru
3. ↑  Лауреаты Государственной премии Республики Саха[*alaline kõdulink*]. sakha.gov.ru

Välislingid
-----------

* Штыров Вячеслав Анатольевич. ysia.ru
* Президент Якутии ушел в отставку. 31. mai 2010. kommersant.ru
* Локомотив Якуцкой экономики. 21. juuni 2010. va-shtyrov.ru
Lewis Grabban 2018. aastal Aston Villa särgis
**Lewis James Grabban** (sündinud 12. jaanuaril 1988 Croydonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa esiliiga klubis Nottingham Forest.

Ta alustas klubikarjääri Crystal Palace'is, debüteerides Inglismaa esiliigas hooajal 2006–07. Grabban on peaaegu kogu klubikarjääri jooksul mänginud Inglismaa liigasüsteemi neljas tugevemas liigas ning kuulunud järgmiste klubide koosseisu: Oldham Athletic, Millwall, Brentford, Rotherham United, AFC Bournemouth, Norwich City, Reading, Sunderland, Aston Villa ja Nottingham Forest, kus ta mängib alates 2018. aastast. Inglismaa kõrgliigas on ta mänginud hooajal 2015–16 Norwich City ja AFC Bournemouthi ning hooajal 2016–17 AFC Bournemouthi meeskonnas. Ainsa värava Inglismaa kõrgliigas on ta löönud 29. novembril 2015 Norwich Citys mängides Arsenali vastu. Inglismaa esiliigas on Grabbani edukamad hooajad olnud 2013–14, mil ta lõi AFC Bournemouthi meeskonnas 22 väravat, ja 2019–20, mil ta lõi Nottingham Foresti meeskonnas 20 väravat. Hooajal 2011–12 mängis ta Rotherham Unitediga Inglismaa tugevuselt neljandas liigas League Two ning valiti fännide poolt liiga hooaja parimaks mängijaks. AFC Bournemouthi hooaja parimaks mängijaks valiti Grabban hooajal 2013–14. Tema ainus klubi väljaspool Inglismaad on olnud Šotimaa kõrgliiga klubi Motherwell, kus ta mängis hooajal 2007–08 laenul Crystal Palace'ist.

2015. aastal kutsuti Grabban Jamaica jalgpallikoondisse, kuid koondisedebüüti ta ei teinud.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 30.11.2021)
2. ↑  "Four newcomers for Jamaica's Reggae Boyz football squad". jamaica-gleaner.com. 27.2.2015. Vaadatud 30.11.2021
**Timotheus Kuusik** ((vkj. 24. detsember 1862) 5. jaanuar 1863 Lalli, Muhu – 14. mai 1940 Tallinn) oli eesti kooli- ja kirjamees.

Ta lõpetas Lõetsa külakooli, Hellamaa apostlik-õigeusu kihelkonnakooli ja Kuressaare õpetajate ettevalmistamise kooli. Aastatel 1879–1882 õppis ta Tartu Õpetajate Seminaris. 

Aastatel 1882–1892 oli ta kooliõpetajaks Harjumaal Arukülas (apostlik-õigeusu kihelkonnakoolis) ning aastast 1892 Tallinna koolides:.

Isiklikku
---------

Timotheus Kuusik abiellus aastal 1885 Maria Kuusikuga (neiuna Oniks). Neil oli neli poega (vanem poeg Aleksis Kuusik oli füüsika-, matemaatika- ja kosmograafiaõpetaja ning Gustav Adolfi Gümnaasiumi direktor; teine poeg Vladimir Kuusik oli Viljandi, Tartu ja Tallinna ringkonnakohtu esimees) ja kolm tütart. Nende tütre Eugenie tütar on kunstnik Vive Tolli.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. veebruar 2008. Vaadatud 28. aprillil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

*
**Vulgata** on 4. sajandi lõpust pärinev Piibli tõlge ladina keelde. Selle autor on peamiselt Hieronymus, kellele paavst Damasus I andis ülesande redigeerida olemasolevat, nn vana ladina tõlget.

Hieronymus oskas väga hästi kreeka keelt ning enne tõlketöö alustamist tundis ta pisut ka heebrea keelt. 

Ta alustas tõlkimist 382. aastal. Evangeeliumide tõlge valmis juba 383. aastal. Algul kasutas Hieronymus Vana Testamendi tõlkimiseks Septuagintat, kuid 390. aasta paiku läks üle heebreakeelsele Piiblile. Järgmised 15 aastat kommenteeris ta oma tõlget mitmeid kordi ning põhjendas oma tõlkevalikut. Tõlge valmis 405. aastaks.

13. sajandiks oli see tõlge kujunenud üldkasutatavaks tõlkeks, mida nimetati *versio vulgata* ja mis hiljem kujunes katoliku kiriku ametlikuks ladinakeelseks tõlkeks. 1546. aastal kuulutati see Trento kirikukogul ametlikuks Piibli versiooniks.

Vulgata esmatrükk valmis aastatel 1452–1454 Mainzis ja see on tuntud kui Gutenbergi piibel.

Välislingid
-----------

* Vulgata tekst
* Latin-English Study Bible
* Biblia Sacra : Ex Sebastiani Castellionis Interpretatione Et Postrema Recognitione. Praeter Diss. C. Wollii De Eo Qvod Pvlchrvm Est In Hac Versione. Iam Accesservnt Notae Ex Margine Svbiectae Chartae Geographicae Et Templi Salomonis Delineatio
* Biblia Sacra : Ex Sebastiani Castellionis Interpretatione Et Postrema Recognitione. Praeter Diss. C. Wollii De Eo Qvod Pvlchrvm Est In Hac Versione. Iam Accesservnt Notae Ex Margine Svbiectae Chartae Geographicae Et Templi Salomonis Delineatio
* Biblia Sacra
* Perseus Collection Vulgate
**Laupäev** on nädala päev, millele eelneb reede ja järgneb pühapäev. Eestis on laupäev nädala kuues päev. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on laupäev nädala seitsmes ja viimane päev.

Eestikeelne kirjapilt on tulnud skandinaavia keeltest (vanaislandi *laugardagr*, vanarootsi *lögherdagher*, rootsi *lördag*, kus *laug* on pesemisvesi (vrd inglise laundry) ja tähendab seega pesupäeva, ehk traditsioonilist päeva, kui pesupesemine ette võeti.

Astroloogias on laupäev planeedi Saturn päev. 

Judaismis on see päev püha (tegelikult juba alates reedesest päikeseloojangust, sest juudi kalendri järgi algab ja lõpeb ööpäev päikeseloojanguga) nii nagu kristluses pühapäev ja islamis reede.

Laupäev eesti rahvakultuuris
----------------------------

Lõunaeesti murretes on laupäeva nimetatud kui *puulpäiv* ehk lühemalt *puulpä* (poolpäev) ja viitab sellele, tegu on pooliku tööpäevaga.

Viited
------

1. ↑  "Eesti etümoloogiasõnaraamat". *ETY*. Vaadatud 26.08.2019.
2. ↑  "Eesti keele sõnaraamat 2019". *Sõnaveeb*. Vaadatud 26.08.2019.[*alaline kõdulink*]

|  |
| --- |
| esmaspäev - teisipäev - kolmapäev - neljapäev - reede - laupäev - pühapäev |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Laupäev** |
**Le Plessis-Grammoire** [le plessis gramm'oar] on vald Prantsusmaal Pays de la Loire'i piirkonnas Maine-et-Loire'i departemangus.

Vald asub departemangu keskuse Angersi südalinnast 10 kilomeetrit kirdes. Selle läheduse tõttu kuulub ta ka Angersi linnastusse ja on ühendatud bussiliiniga number 30.

Valla kõrgus merepinnast jääb 28 ja 42 meetri vahele.

Valla postikood on 49124 ja INSEE kood on 49241.

Enne 1789. aasta Prantsuse Revolutsiooni oli vald jagatud kaheks kihelkonnaks: *Le Plessis Grammoyre* ja *Foudon*. Need kihelkonnad olid kaks täiesti erinevat haldusüksust, oma keskusega ja kirikuga. Kuid revolutsiooni käigus nad ühendati ja tänapäeval on valla territooriumile seda meenutamaks jäänud kaks küla keskust oma kirikuga, mis asuvad teineteisest kilomeetri kaugusel. Kuid tänapäeval on need endised keskused peaaegu täielikult kokku kasvanud. Neid läbib departemangu maantee RD 113. Valla lõunapiiril asub veel Aigrefouini küla.

Valla elanikkond on suhteliselt noores eas. Üle 60-aastased elanikud moodustavad valla elanikkonnast 15,6%, mis on tunduvalt vähem prantsuse keskmisest (21,8%).

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Välislingid
-----------

* Valla koduleht (*prantsuse keeles*)
Bolesław Bierut (1950)
**Bolesław Bierut** (sünninimi **Bolesław Biernacki**; 18. aprill 1892 – 12. märts 1956) oli Poola partei- ja riigitegelane, Poola Ühendatud Töölispartei liider aastatel 1948–1956.

Bolesław Bierut sündis Rury Jezuickies (tänapäeval Lublini osa) külakooliõpetaja Henryk Rutkowski ja tema naise Barbara Biernacka pojana. Oma hilisema perekonnanime **Bierut** kombineeris ta oma vanemate perekonnanimede esimestest silpidest.

Bierut oli aastatel 1912–1918 pahempoolse Poola Sotsialistliku Partei liige. Aastatel 1918–1938 kuulus ta Poola Kommunistlikku Parteisse, olles 1925–1927 ka selle Keskkomitee liige. Õppis 1927–1930 Moskvas Kominterni koolis. Seejärel pöördus Poolasse tagasi põrandaalusele parteitööle. Oli 1931–1933 Łódźis Poola Kommunistliku Partei piirkonnakomitee sekretär. 1933–1938 oli ta revolutsioonilise tegevuse eest vangis. Ennetähtaegse vabanemise järel töötas ta Varssavis raamatupidajana.

Teise maailmasõja algul põgenes ta Poola idaossa, mis varsti inkorporeeriti Nõukogude Liidu koosseisu. Alates 1942. aastast kuulus ta Poola Töölispartei juhtkonda. 1944–1947 oli ta Krajowa Rada Narodowa esimees.

Bierut mängis olulist rolli Poolas stalinistlikku tüüpi kommunistliku režiimi sisseseadmisel.

22. detsembril 1948 sai ta Poola Ühendatud Töölispartei esimeheks, 1954. aastal sama partei esimeseks sekretäriks. Lisaks sellele oli 5. veebruarist 1947 kuni 21. novembrini 1952 Poola Rahvavabariigi president ning Riiginõukogu esimees. 20. novembrist 1952 kuni 18. märtsini 1954 oli ta Poola Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimees.

Bolesław Bierut suri segastel asjaoludel Moskvas, kus ta viibis NLKP 20. kongressil. Sümboolselt tähistas ta surm stalinismiajastu lõppu Poolas.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2014. Vaadatud 1. augustil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. juuli 2015. Vaadatud 1. augustil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
Järva-Jaani valla vapp
**Järva-Jaani valla vapp** on Järva maakonna endise Eesti haldusüksuse Järva-Jaani valla vapp.

Vapp on kinnitatud 14. oktoobril 1998.

Vapi kirjeldus
--------------

Järva-Jaani vapiks on roheline vapikilp, millel on kuldne koolikell ja saatena kaks kuldset viljapead.

Põhjendus
---------

Vapi keskne kujund on kollane koolikell, mis meenutab tõsiasja, et siinmail on kooliharidusest lugu peetud juba üle kolmesaja aasta. Teadaolevalt oli 17. sajandil Järva-Jaani talulaste seas vaimuvalguse jagamisel juhitavalt tegev eesti kultuuriloos kroonikakirjutajana tuntud pastor Christian Kelch. Pühalik kellahelin kirikutornist on aga traditsiooniliselt saatnud, nagu kõikjal Eestimaal, ka siinse valla inimesi nende eluteel. Viljapead sümboliseerivad Järva-Jaani valda kui üht Eesti arenenumat põllumajanduspiirkonda. Lipu roheline värvus on looduse, nooruse ja lootuse sümbol.

Vapi kasutamise kord
--------------------

Järva-Jaani valla vappi kasutati: 

1. Vallavolikogu, vallavolikogu kantselei, vallavalitsuse, valla ametiasutuse, osavalla halduskogu, osavalla kantselei, Järva-Jaani valla äriühingute, mille ainsaks osanikuks või aktsionäriks on Järva-Jaani vald, pitsatitel ja dokumendiplankidel.
2. Järva-Jaani valla autasudel, vapimärgil, meenetel ja samuti punktis 1 nimetatud valla ametiasutuste ümbrikel ja muudel ametlikel trükistel.
3. Vallamajal, valla piiritähistel ja valla transpordivahenditel.
4. Juhtudel, mis ei ole toodud punktides 1. 2. ja 3, võib valla vappi kasutada üksnes vallavalitsuse loal.
5. Järva-Jaani valla vapi kasutamise etalonist erineval kujul kuulub igakordsele läbivaatamisele ja kinnitamisele vallavalitsuse poolt.

Vaata ka
--------

* Järva-Jaani valla lipp

Välislingid
-----------

* Järva-Jaani sümboolika Riigikantselei lehel