recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Oreli registriavajad mängupuldis. Püha Martini kiriku orel Weingartenis Saksamaal.
**Oreli registriks** võib lihtsalt ja kõigile arusaadavalt nimetada oreli häält, ilma milleta on pill lihtsalt vait. Orelil on ühisel tuulepõhjal viled, mis asetsevad eri kõrguse ja tämbriga rühmadena - registritena. Register koosneb vilede reast. Kui on mitmekordne register, näiteks *Mixtur 4 fach*, siis tähendab see, et register koosneb nelja vile reast. 

**Mitmekordseteks registriteks** nimetatakse selliseid registreid, kus ühele klahvile vastab mitu (tavaliselt 2 kuni 5) vilet. Märgitakse *fach*, näiteks *Mixtur 4 fach* (neljakordne *Mixtur*), *Cornett 3 fach* (kolmekordne *Cornett*) jne. Kõigil ülejäänud registritel vastab ühele klahvile üks vile. 

**Keelregistriks** nimetatakse registrit, mis koosneb keelviledest. Keelvile puhul tekib heli vile sees asuva keele vibreerimisel õhuvoolus. Keelregistrid on tugevamad ja kuuluvad oreli sooloregistrite hulka. Näiteks *Fagott 8`*, *Trompet 8`*, *Posaune 16`*, *Trompetenbass 8`*.

Kui klaveril tekib heli kohe klahvile vajutades, siis orelil tekib heli alles siis, kui organist teeb lahti mõne registri. Kui organist vajutab seejärel klahvile, siis avanevad tuulepõhja sees olevad ventiilid, õhk pääseb vilesse (viledesse) ja tekib heli.

Kõik sõltub sellest, mitut registrit kasutatakse. Organist kas teeb lahti või paneb kinni oreli mängupuldis asuvaid nuppe. Nuppudel on kirjas registrite nimetused. Organist peab teadma ja tundma registrite omapära, kõlavärvi ja helitugevust. Vastavalt sellele organist kasutabki mitmesuguseid registrite kombinatsioone. 

Orelid on väga erineva registrite arvuga. Kõige vanem oreliregister on *Principal* sõnast *praestare*, mis ladina keeles tähendab 'ees seisma'. *Principal* asub alati oreli prospektis, ehk eespool. Need on need viled, mis on oreli esiküljel. *Principal*i kõla on umbes selline, kui oli 14. sajandi orelitel. Oreliregistri leiutaja pole teada.

Vaata ka
--------

* Dispositsioon (muusika)
* Orelivile
* Tuulepõhi
**Orelivile** on vile, milles õhuvoolu läbimisel tekib orelis heli. Tavaliselt vastab igale klahvile üks orelivile; kuid on olemas ka mitmekordseid registreid, kus ühele klahvile vastab korraga mitu vilet. Näiteks *Mixtur 3 fach* ehk kolmekordne *Mixtur*, kus ühele klahvile vastab korraga kolm vilet. Sõltuvalt oreli suurusest ja registrite arvust võib vilede arv orelis ulatuda mitme tuhandeni. 

**Eri tüüpi oreliviled, mis tekitavad kõik sama helikõrgusega heli:**  

**Metallviled:** (1) *Prinzipal*, (2) *Offenflöte*, (3) *Gambe*, (4) *Spitzflöte*, (5) *Trichterflöte*, (6) *Gedackt*, (7) *Gedacktflöte*, (8) *Quintade*, (9) *Rohrflöte*, (10) *Spitzgedackt*.  

**Puuviled:** (11) *Prinzipal*, (12) *Offenflöte*, (13) *Gedackt*, (14) *Gedacktflöte*.  

**Keelviled:** (15) *Trompete*, (16) *Krummhorn*, (17) *Dulzian*, (18) *Holzregal*, (19) *Trompetenregal*, (20) *Trichterregal*, (21) *Doppelkegelregal*.  

 ***Skemaatiline visand, kõik viled on tegelikult natukene saledamad.***

Metallviled
-----------

Metallviled valmistatakse plii ja inglistina sulamist. Igal orelimeistril oli vanasti oma metallvilede valmistamise "retsept" ehk vilede valmistamise tehnoloogia ja sulami koostisosade proportsioonid. Metallvilede kõla on selge, läbipaistev. Reas asetsevad viled moodustavad oreliregistri. Näiteid metallvilede registritest: *Prinzipal*, *Octave*, *Quinte*, *Mixtur*, *Cornett*.

Puuviled
--------

Puuviled on pedaalregistrite viled. Nagu nimi juba ütleb, on nad valmistatud puidust. Vilede valmistamiseks kasutatavat puitu kuivatatakse teatud aega. Puuviled annavad mahedat ja madalat bassiheli. Tavaliselt asuvad nad orelis tagapool. Puuvilede registrid on mitmesugused flöödiregistrid, *Burdon*, *Bassflöte*, *Subbass*, *Violon*, *Cello*.

Keelviled
---------

Keelviled on keelregistri viled. Vile sees hakkab keel õhuvoolu tõttu vibreerima, mis tekitab erilise põriseva heli. Keelvilede registrite on näiteks *Trompet*, *Posaune*, *Oboe*, *Clarinette*.

Orelivilede suurus
------------------

Oreliviled on lahtised, kui vile on ülevalt lahti, ja kinnised, kui vile on ülevaltpoolt kinni. Vilede pikkusest ja suurusest sõltub tekitatava heli kõrgus. Mida lühem ja kitsam on vile, seda kõrgemat heli ta tekitab, ja vastupidi: mida pikem ja jämedam on vile, seda madalamat ja massiivsemat heli ta tekitab.
KindlustusEst on asutatud 2000.a eesmärgiga pakkuda kindlustusteenust. 

2000-2005
KindlustusEst Kindlustusmaakler OÜ (edaspidi KindlustusEst) on Eesti erakapitalil põhinev osaühing, mis loodi 2000. aastal. 
Esialgu kandis ettevõte nime KindlustusEst OÜ ja tegutses kuni 2005. aastani kindlustusagentuurina, esindades kõiki Eestis tegutsevaid kindlustusseltse. Seoses kindlustustegevuse seaduse muudatusega 2005. aasta jaanuaris, mis ei võimaldanud agentidel esindada ühes kindlustusliigis mitut kindlustusandjat, reorganiseeriti KindlustusEst. Alates 2005. aastast alustas ettevõte tegevust kindlustusmaaklerina.

**Ettevõtte eesmärk**

KindlustusEsti ülesanne on esindada klienti suhetes kindlustusseltsiga, mis seisneb parima hinna ja kvaliteedi suhtega kindlustusseltsi ja -pakkumise leidmises. KindlustusEst pakub kindlustusmaaklerteenust nii era- kui äriklientidele. Alates ettevõtte loomisest on KindlustusEsti eesmärgiks olnud klientidele parimate kindlustuslahenduste pakkumine ja selle saavutamiseks tehakse koostööd võimalikult paljude Eestis tegutsevate kindlustusseltsidega.

Kindlustusest Kindlustusmaakler on Eesti Kindlustusmaaklerite Liidu (EKML) liige.

Välislingid
-----------

* Ettevõtte koduleht
**STS-41-B** oli NASA Space Shuttle'i programmi kümnes missioon ja kosmosesüstik Challengeri neljas missioon. Missioon startis 3. veebruaril 1984 ja maandus 11. veebruaril. Challenger viis orbiidile kaks sidesatelliiti ja selle missiooni ajal sooritas Bruce McCandless II esimese köieta kosmosekõnni.

Pärast missiooni STS-9 muudeti missioonide tähistusüsteemi ja esialgne STS-11 muutus STS-41-Bks. STS-41-B (ehk STS-11) järgnes STS-9-le, sest STS-10 tühistati laadungiprobleemide tõttu.

Meeskond
--------

* Komandör – Vance D. Brand
* Piloot – Robert L. Gibson
* Missiooni spetsialist 1 – Bruce McCandless II
* Missiooni spetsialist 2 – Robert L. Stewart
* Missiooni spetsialist 3 – Ronald McNair

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Iste | Start | Maandumine |  |
| 1 | Brand | Brand |
| 2 | Gibson | Gibson |
| 3 | McNair | McCandless |
| 4 | Stewart | Stewart |
| 5 | McCandless | McNair |
|

Missiooni kokkuvõte
-------------------

Challenger startis Kennedy kosmosekeskusest 3. veebruaril 1986 kell 8 kohaliku aja järgi. Kaheksa tundi pärast starti paigutas meeskond plaanipäraselt orbiidile USA ja Indoneesia sidesatelliidid, kuid mõlemat tabas tehniline rike ja nende orbiidid jäid plaanitust madalamaks. Mõlemad satelliidid toodi hiljem missiooni STS-51-A raames kosmosesüstik Discovery-ga Maale tagasi.

Missiooni neljandal päeval sooritasid McCandless ja Stewart esimese köieta väljumise avakosmosesse. Tavaliselt oli astronaut köiega kosmoselaeva külge kinnitatud, et ta kaotsi ei läheks, kuid seekord katsetati uut MMU-d. McCandless liikus Challengerist kuni 98 meetri kaugusele ja Stewart katsetas Canadarmil jalaklambrit. Seitsmendal päeval katsetati missiooni STS-41-C jaoks satelliidi kinnipüüdmise ja paranduse protseduure.

Missioonil sooritati teaduslikke katseid ja prooviti teist korda kasutada Lääne-Saksamaa rahastatud SPAS-1 satelliiti, mida oli esmakordselt kasutatud missioonil STS-7.

Missioon kestis 7 päeva ja 23 tundi ning maandus 11. veebruaril esmakordselt Kennedy Kosmosekeskusse

Galerii
-------

* McCandless MMU-ga Challengeri lastiruumis McCandless MMU-ga Challengeri lastiruumis
* McCandless Challengerist u. 98 meetri kaugusel McCandless Challengerist u. 98 meetri kaugusel
* Palapa B-2 pärast orbiidile paigaldamistPalapa B-2 pärast orbiidile paigaldamist
* Äikesetormid Brasiilia kohal nähtuna kosmosesüstikustÄikesetormid Brasiilia kohal nähtuna kosmosesüstikust

Viited
------

1. ↑  "STS-41B". Spacefacts. Vaadatud 26. veebruar 2014.
***Ad hoc*** (ladina keeles 'selleks') on väljend, mida kasutatakse tähenduses 'kindlaks otstarbeks, selleks korraks või juhtumiks'. Rahvusvahelistes suhetes ja diplomaatias on termin kasutusel, et ära märkida mingi kindla ülesande täitmiseks ette võetud ühekordseid aktsioone või loodud institutsioone, mida pole võimalik kasutada muudes olukordades või teiste küsimuste lahendamisel. See tähendab, et pöördudes näiteks *ad hoc* arbitraaži ehk vahekohtu poole, kinnitavad vaidlevad pooled seda terminit kasutades, et nad loovad üksnes esilekerkinud probleemi lahendamiseks teatud organi, mis pärast tüliküsimuse lahendamist lõpetab oma eksisteerimise. *Ad hoc* seadus kujutab endast mingi konkreetse intsidendi või eesmärgi lahendamiseks mõeldud dokumenti ja ei sulandu üldisesse seadusandlusesse. Organisatsioonides ja institutsioonides võivad olla *ad hoc* osakonnad, mis lahendavad mingit kindlat kitsast ülesannet ega kuulu selle organisatsiooni põhistruktuuri.

On olukordi, kus *ad hoc* omab negatiivset allteksti, viidates sellele, et keegi võib viljeleda reaktsioonilist tegevust või tal puudub strateegilise planeerimise oskus.

Rahvusvahelises suhtlemises viidatakse selle termini kasutamisega nõusolekut suhtlevate poolte vahel lahendada mõnda küsimust operatiivselt ja jooksvalt. ÜRO raames on levinud *ad hoc* komiteede loomine, et töötada läbi arutusele tuleva küsimusega seotud materjalid. Ärijuhtimises tähendab *ad hoc* mõiste, et tervikliku strateegilise juhtimistegevuse raames lahendatakse mingit konkreetset esilekerkinud olukorda.

Vaata ka
--------

* *ad hoc*-hüpotees
* *ad hoc*-võrk
Ordžonikidze-nimelise Venemaa Riikliku Geoloogiauuringute Ülikooli logo
**Ordžonikidze-nimeline Venemaa Riiklik Geoloogiauuringute Ülikool** (vene keeles *Российский государственный геологоразведочный университет имени Серго Орджоникидзе*; lühend **MGRI**) on harukondlik kõrgkool (ülikool) Moskvas (kuni 1993. aastani instituut, aastatel 1993–1999 akadeemia), mis valmistab ette geoteaduste valdkonna spetsialiste, sealhulgas geolooge, mäeinsenere, markšeidereid, geofüüsikuid, hüdrogeolooge ja gemmolooge.

Ordžonikidze-nimeline Venemaa Riikliku Geoloogiauuringute Ülikool Moskvas
1930. aastal lõpetas oma tegevuse Moskva Mäeakadeemia. Selle geoloogiauuringute osakonna baasil loodi **Moskva Riiklik Geoloogiauuringute Instituut**. 1932. aastal anti instituudile õppejõudude ja üliõpilaste kollektiivi taotlusel NSV Liidu rasketööstuse rahvakomissari Sergo Ordžonikidze (1886–1937) nimi.

1993. aastal sai instituudist **Ordžonikidze-nimeline Moskva Riiklik Geoloogiauuringute Akadeemia** ja 1999. aastast Ordžonikidze-nimeline Venemaa Riiklik Geoloogiauuringute Ülikool.

Tuntud vilistlasi
-----------------

* Pjotr Antropov (1932), hilisem riigitegelane
* Jevgeni Kozlovski (1953), hilisem NSV Liidu geoloogiminister
* Ivar Murdmaa (1955), hilisem Širšovi Okeanoloogia Instituudi laborijuhataja
* Vladimir Melnikov (1962), geokrüoloog, hilisem akadeemik

1930. aastal õppis instituudis ka Aleksandr Janšin (hilisem akadeemik), kel jäi aga diplom saamata, sest välitööd hõivasid kogu aja.

Välislingid
-----------

* Ordžonikidze-nimeline Venemaa Riiklik Geoloogiauuringute Ülikool – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ülikooli koduleht
**Orest Perov** (14. august 1908 Peterburi – 12. märts 1992 Ternopil, Ukraina) oli Venemaa, Eesti ja Ukraina arstiteadlane ja hügieenik.

Elulugu
-------

Orest Perov oli venelane ja veterinaari poeg.

Lõpetas 1932 Leningradi Zooveterinaariainstituudi ja 1941 Leningradi II Medinstituudi, meditsiinikandidaat (1949, Leningradi Pediaatriainstituut), väitekiri "Некоторые черты самобытной русской медицины допетровской эпохи", meditsiinidoktor (1957, Leningradi Töövõime Ekspertiisi Instituut), väitekiri "Гигиена и санитарная техника в России IX–XVII вв". Oli 1933–36 Tervishoiu rahvakomissariaadi sanitaar-bakterioloogilise labori sanitaarinspektsiooni juhataja, 1941–45 Nõukogude armees arst, 1946–49 Leningradis Meditsiinikooli õpetaja, 1949–52 Leningradi Pediaatriainstituudi hügieeni kateedri assistent, 1953 TÜ hügieeni kateedri vanemõpetaja, 1954–58 kateedri juhataja, dotsent, 1958–73 Ternopoli Meditsiiniinstituudi professor, hügieeni kateedri juhataja; aastast 1973 pensionil.

Teadustöö
---------

Uurimusi epizootoloogiast, veehügieenist, sanitaartehnika ajaloost ja lastehügieenist.

Teoseid
-------

* Некоторые черты дневного сна у детей детского сада. // TÜ Toim 45 (1956)
* Лабораторно-экспериментальные методы в историко-медицинских исследованиях. // Сов. здавоoхр. (1957) 6
* Фрейдизм и профилактическая медицина. // Сов. здравоохp. (1958) 9
* Сезонные влияния на скорость засыпания у детей дошкольного возраста. // Педиатрия (1958) 6.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 110
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 261
* TRÜ arstiteaduskond 1802–1975. Tartu, 1976, 66.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Orehhovo-Zujevo rajoon** (vene keeles *Орехово-Зуевский район*) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Moskva oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Orehhovo-Zujevo linn, mis ei kuulu rajooni koosseisu.

Rajoon piirneb põhjas Vladimiri oblasti Petuški rajooniga, idas Šatura rajooniga, kagus Jegorjevski linnaringkonnaga, edelas Voskressenski rajooniga, läänes Ramenskoje rajooniga ja loodes Pavlovski Possadi rajooniga.

Rajooni pindala on 1821,28 km². Elanike arv oli 2012. aastal 121 707, 2009. aastal 115 052 ja 2002. aastal 119 803.

Orehhovo-Zujevo rajoonis on 177 asulat, mis kuuluvad kolme linnaasunduse (Likino-Duljovo, Kurovskoje ja Drezna linnade) ning kümne külaasunduse koosseisu.

Rajooni tähtsaim jõgi on Kljazma.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel aastatel 1707–1753 elanud baltisaksa mõisnikust; tema isa kohta vaata Arend Dietrich von der Pahlen (1675–1710).* |

---

**Arend Dietrich II von der Pahlen** (1. jaanuar 1707 Tallinn– 24. märts 1753 Tallinn) oli baltisaksa mõisnik.

Ilumäe kabelTa oli Palmse, Aaspere ja Kassari mõisnik. 

Arend Dietrich II saabus esimest korda Palmsesse 1722. aastal. Sel ajal seisis loss veel varemeis. Arend Dietrich ei jäänud Eestisse kauaks. 1723. aastal asus ta koduõpetaja ja teener Joosepi saatel Tallinnast Travemündesse viivale laevale. Halle ülikoolis pühendus ta tantsu-, vehklemis- ja keeletundide kõrval peamiselt matemaatilistele ainetele. Temas ilmnes suur huvi arhitektuuri ja inseneriteaduste vastu. 1726. aasta augustist järgmise aasta aprillini oli ta Pariisis, seejärel kaks kuud Hollandis ja lõpuks ühe kuu Hamburgis. Kusagil ei jätnud ta vaatamata väljapaistavaid losse ja aedu – pole kahtlust, et nende külastamine nagu ka tema arhitektuuriõpingudki olid suuresti kannustatud mõttest kord ka oma kodumõis esinduslikumalt välja ehitada. 

Teda peetakse Palmse mõisa von Pahlenite raamatukogu rajajaks.

**Tegevus Palmse mõisas:**

Arend Dietrich asus suure innuga oma maakodu Palmses üles ehitama.

* 1730 – taastati põlenud härrastemaja
* 1731 – ehitati puust Ilumäe kabel
* 1734 – valmis puust viljaait
* 1736 – ehitati puust viinaköök;
* 1737 – ehitati puust hobusetall
* 1738.- iluaia rajamise algus

Samal ajal süvendati ka majataguseid tiike. 18. sajandi keskpaiga plaani järgi oli mõisasüdames kokku peaaegu paarkümmend mitmesugust ehitust. 

**Perekond:**

Arend Dietrich  abiellus 27. juunil 1728 Magdalena Elisabeth von Derfelden`iga (1710–1793). 

* Margarethe Wilhelmine Charlotte von der Pahlen (1729–1747)
* Gustav Friedrich von der Pahlen (1730–1790)
* Magnus Christoph von der Pahlen (1732–1757)
* Anna Wilhelmine von der Pahlen (1734–1799)
* Helene Friederike von der Pahlen (1735–1805)
* Sophie Katharina Dorothea von der Pahlen (1737–1768)
* Arend Dietrich von der Pahlen (1738–1778)
* Hans von der Pahlen (1740–1817)
* Auguste Louise von der Pahlen (1743–1801)
* Peter Ludwig von der Pahlen (1745–1826)
* Magdalena Charlotte von der Pahlen (1749–1824)
**Mustpõsk-lembelind** ehk **mustpõsk-lembepapagoi** (*Agapornis nigrigenis*) on papagoilaste sugukonda lembelinnu perekonda kuuluv linnuliik.

Mõnikord peetakse mustpõsk-lembelindu mopaani-lembelinnu rassiks.

Mustpõsk-lembelind on endeemne väikesel alal Sambia edelaosas Kafue ja Zambezi jõe vahelisel alal. Tema levila ulatub Namiibia ja Botswana piirile. Lind elab heitlehistes metsades veekogude läheduses. Kuival perioodil võivad linnud koguneda kuni 800-liikmelistesse parvedesse.

Lind on kirgasroheline, pealagi on punakaspruun, põsed ja kurgualune mustjaspruunid, puguala oranžikas. Tal on punane nokk, valged silmarõngad ja hallid jalad. Tema üldpikkus on umbes 14 cm. Linnu häälitsused on valjud läbilõikavad kriisked.

Mustpõsk-lembelind sööb peamiselt maapinnal ja toitub rohttaimede seemnetest, kuid sööb ka taimede haljaid osi, putukate vastseid, maisi, sorgot ja hirssi.

Linnu populatsiooni ohustab elupaikade hävimine, eelkõige veekogude kuivamine. Varem püüti mustpõsk-lembelinde selleks, et neid lemmikloomadeks müüa.

Mustpõsk-lembelind San Diego loomaaias

Viited
------

1. ↑  Birds of Africa south of the Sahara, Ian Sinclair and Peter Ryan (2003) Struik ISBN 1-86872-857-9
2. 1 2  Agapornis nigrigenis, International Union for Conservation of Nature and Natural Resources
3. ↑  Species factsheet: *Agapornis nigrigenis*, BirdLife International (2008)

Välislingid
-----------

* Agapornis nigrigenis, International Union for Conservation of Nature and Natural Resources
**Tartu ülikooli vehklemisõpetaja** ehk **vehklemismeister** oli 17.–19. sajandil Tartu ülikooli õppejõud, kes õpetas üliõpilastele ja õppejõududele vehklemist.

Ehkki ajaloolase Helmut Piirimäe sõnul oli vehklemismeister Rootsi-aegses ülikoolis "väga nõutav tunniandja", sest nii professorid kui ka üliõpilased kandsid tol ajal pidevalt mõõka ja pidid oskama seda ka kasutada, palgati esimene vehklemisõpetaja alles 1690. aastal, ligi 60 aastat pärast ülikooli asutamist. Selleks sai Abraham Chemnitz, kes aga suri 1693. aastal. Samal aastal palgati tema asemele prantslane Pierre de Maret.

Pärast ametikoha kaotamist 19. sajandi lõpul säilis vehklemisõpetus üliõpilaskorporatsioonides.

Tartu ülikooli vehklemisõpetajad
--------------------------------

* 1690–1693 Abraham Chemnitz (surnud 1693)
* 1693–1710 Pierre de Maret
* 1812 Johann Matelin
* 1816–1824 Alexandre Dufour
* 1835–1851 Alexander Malström (kt)
* 1851–1878 Georg Knigge
* 1878–1884 Paul Buro

Viited
------

1. ↑  Helmut Piirimäe "II peatükk. Academia Gustavo-Carolina 1690-1710" - Rmt: "Tartu Ülikooli ajalugu" Tallinn: Perioodika, 1985, lk 33
Tädu kuusk (2008)
**Tädu kuusk** oli kaitsealune kuusk Harjumaal Tammneeme lähedal. Puu asus nüüdse Lubja küla territooriumil Viimsi–Randvere teest 50 m kaugusel. Tädu kuusk oli tuntud selle poolest, et kasvas kivi otsas.

Puu ümbermõõt rinnaskõrgusel (1,3 m) oli 110 cm ja kõrgus 20 m.

2007. aasta kevadel hakkas kuusk kuivama ja kaks aastat hiljem olid kõik okkad langenud. Kuivades oli puu ligi 130-aastane. 2011. aasta detsembris murdus puu tormiga.

Tädu kuusk võeti kaitse alla 1939. aastal. Puu pehkinud känd on jätkuvalt kaitse all looduse üksikobjektina ja kuulub ka vahetult enne puu kuivamist moodustatud Mäealuse maastikukaitseala koosseisu.

Viited
------

1. 1 2  Relve, Hendrik. Eesti põlispuud. Tallinn, 2000.
2. ↑  Kivil kasvava puu aeg saab ümber. Postimees, 26. juuli 2007.
3. ↑  Omapärane kivi otsas kodu leidnud kuusk kuivas ära. Eesti Päevaleht, 10. september 2009.
4. ↑  Tädu kuusk suri 130-aastaselt. Viimsi Teataja, nr 22, lk 10, 16. detsember 2011.
5. ↑  Kivipuud Viimsi metsades. Viimsi Teataja, nr 14, lk 12, 16. november 2007.

Välislingid
-----------

* Tädu kuusk Eesti looduse infosüsteemis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Peetrileht (perekond)* |

---

**Peetrileht** (*Succisa pratensis*) on mitmeaastane ühekojaline taimeliik kuslapuuliste sugukonnas.

Taime rahvapärased nimetused on peetri-piibeleht, peetruse-kõhuvalurohi, jumalajalg, südamevalurohi, lilla karunupp.

Botaanilised tunnused
---------------------

Taime kõrgus on (20) 30–60 (90) cm.

### Õis

Peetrilehe õied on sinakad (harvem sinakaslillad, valkjad või roosakad), kaheli õiekattega. Õiekroon on liitlehine, nelja hõlmaga. Iga õie alusel on ripsmelise servaga kandeleht. Õied on koondunud tihedateks kerajateks nuttideks. Kõik õied on õisikus peaaegu samasuurused. Õisikul on üldkatis, mis koosneb kahes reas asetsevatest rohtjatest karvastest ripsmelise servaga kõrglehtedest.

### Leht

Lehed on terve servaga, terava tipuga, kujult munajas-elliptilised kuni süstjad, pealt paljad, alumised küljed mõnikord hõredalt karvased. Lehekodariku lehed on rootsuga ja suured, vartel ilma rootsuta, vastakuti asetsevad ja oluliselt väiksemad.

### Vars

Vars on püstine, üldjuhul natuke harunenud, alusel paljas, ülemises osas liibuvate karvadega.

### Risoom

Risoom on lühike, tugev, tipul järsult ahenev, rohkete narmasjate juurtega, värvuselt mustjas.

Levik
-----

Peetrileht on levinud peamiselt Euroopas, vähem Lääne-Siberis ja Väike-Aasias.

Eestis on peetrileht levinud üle kogu maa.

Kasvukoht
---------

Peetrilehe kasvukohtadeks on peamiselt niisked päris-, soo- ja puisniidud, lodumetsad, madal- ja siirdesood ning soometsad.

Paljunemine
-----------

Valgeõielist peetrilehte tolmeldab meemesilane
Peetrileht paljuneb seemnetega. Rikkalikult nektarit sisaldavaid õisikuid tolmeldavad putukad. Peetrileht on hea meetaim. Taim õitseb Briti saartel juunist oktoobrini  (Eestis tavaliselt alates juulist).

Viited
------

1. ↑  Peetrileht (*Succisa pratensis*) bio.edu.ee
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Peetrileht → täiendav info bio.edu.ee
3. ↑  Levikukaart linnaeus.nrm.se
4. ↑  Eesti taimede levikuatlas[*alaline kõdulink*] ottluuk.github.io
5. ↑  Clapham, A.R.; Tutin, T.G.; Warburg, E.F. (1981). "Excursion Flora of the British Isles" (Third ed.). Cambridge University Press. ISBN 0521232902

Välislingid
-----------

* Peetrileht andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Aleksander Tulk** (25. august 1929 Narva – 22. mai 1990 Tallinn) oli eesti allveesportlane, treener ja õpetaja.

Haridus
-------

Tulk lõpetas 1949. aastal Tallinna Merekooli ja 1956. aastal Leningradis Lesgafti Kehakultuuri Instituudi.

Sportlaskarjäär
---------------

Ujumistreeninguid alustas ta koolipäevil Friedel Raudsepa õpilasena. Allveesporti hakkas harrastama 1958. aastal, olles ühtlasi Eesti allveespordi ellukutsujaid. Võitis 1969. aastal EM-il kulla. NSVL Meistrivõistlustel sai 1961–1974 9 kulda, 5 hõbedat ja 1 pronksi, 1968 tuli NSVL absoluutseks meistriks. Eesti MV võitis 1961–75 lestaujumises, allveeorienteerumises ja allveekalapüügis kokku 17 medalit. Meistersportlane (1963), suurmeister (1973). Kuulus 1960–77 Eesti ja 1969–73 ka NSVL koondisse. Oli Vladimir Girsi soodimehena medalivõitjaid ka NSVL jääpurjetamise meistrivõistlustel.

Töö
---

Tulk töötas pärast merekooli lõpetamist jäälõhkujal Jermak, hiljem Tallinna 25. keskkoolis ja Tallinna Kaubandustehnikumis kehalise kasvatuse õpetajana. NSVL Teeneline treener (1968). Õpilasi: Peeter Vaik, Tiiu Kaaret, Boriss Popov, Lembit Tooman, Reet Tölp, Ando Ahven, Kaie Part. Kuulus Allveespordiföderatsiooni presiidiumi.
**Arenal** on aktiivne kihtvulkaan Costa Rica loodeosas San Josést umbes 90 km loode pool Alajuela provintsis San Carlose kantonis La Fortuna vallas. Selle absoluutne kõrgus on 1633 m. Arenal on koonusekujuline mägi, selle kraatri läbimõõt on 140 meetrit. 

Geoloogia seisukohast on Arenal suhteliselt noor vulkaan, selle vanus on alla 7500 aasta. Vulkaani kohta on kasutatud ka nimesid **Pan de Azúcar**, **Canaste**, **Volcán de Costarrica**, **Volcán del Río Frío** ja **Guatusos**.

Sadu aastaid oli ta uinunud vulkaan, mille tipus oli üks kraater. Vulkaani nõlvad olid kaetud tiheda taimkattega. 1968. aastal toimus ootamatu purse, mille käigus hävis väikelinn Tabacón. Purske tagajärjel tekkis kolm kraatrit vulkaani läänenõlval, üks neist on alles siiani.

Aastani 2010 oli Arenal Costa Rica aktiivseim vulkaan ja kuulus maailma kümne aktiivsema vulkaani hulka. Oktoobrist 2010 Arenali vulkaaniline aktiivsus vähenes ja pursked muutusid harvemaks.

Arenali vulkaan novembris 2006
Vaade Arenali vulkaanile üle Arenali järve. Arenal on üks seitsmest Costa Rica aktiivsemast vulkaanist.
**Jõgeva Ramm** on raskejõustikuklubi Jõgeval.

Klubi loodi 16. novembril 1989. Kuni 2005. aastani võistlesid Rammu klubi nime all ka Põltsamaa maadlejad.

Klubi treener on Aimur Säärits ja Rauno Lehla. Treeneriteks on olnud Izmail Uspenski, Tiit Uspenski, Viktor Nõmm, Joel Juht, Meeli Saar, Oleg Peussa.

Jõgeva raskejõustikuklubi Ramm maadlejatest on kuulunud Eesti koondisse ning võistelnud Kreeka-Rooma maadluse maailma- ja Euroopa meistrivõistlustel Aap Uspenski, Meelis Barbo ja Viljo Kokla.

Eesti meistriteks Kreeka-Rooma maadluses, vabamaadluses, naistemaadluses ja rannamaadluses on ajavahemikul 1989–2022 tulnud eri vanusegruppides võisteldes Aap Uspenski, Tiit Uspenski, Aimur Säärits, Herkin Malm, Krister Tamm, Meelis Barbo, Vardo Malm, Tõnu Tammearu, Viljo Kokla, Kristin Lepp, Maris Truusa, Kätlin Mänd, Kätri-Avelin Säärits, Mattias Säärits, Eha Ester Laube, Gudrun Roosiõis ja Greete Kõnnussaar.

Klubis on tegeletud ka sumomaadlusega. 2007. aastal tuli sumos Euroopa noorte meistriks Kristin Lepp. 2017. aastal tulid Euroopa noorte meistriteks Ander Järv, Jana Deinekin ja Mattias Säärits. 2022 aastal tulid Euroopa noorte MV võitjaks Eha Ester Laube ja Kärol Tamson. Gudrun Roosiõis võitis 2022 võistkonnavõistluses kulla. Euroopa juunioride ja noorte meistrivõistlustelt on hõbe Mattias Säärits, Aleksandr Grits, Kärol Tamson, Gudrun Roosiõis ning pronksmedalini on jõudnud Tõnu Tammearu, Asso Nettan, Kätri-Avelin Säärits, Ingelo Raja ja Christopher Rasmus Viitman.

Jõgeva Rammu treeningud toimuvad spordikeskuses Virtus.

Välislingid
-----------

* Koduleht
James M. Buchanan (2010)
**James McGill Buchanan, Jr** (3. oktoober 1919 Murfreesboro, Tennessee – 9. jaanuar 2013 Blacksburg, Virginia) oli Ameerika Ühendriikide majandusteadlane.

1986. aastal anti talle Nobeli majandusauhind.

Elu ja töö
----------

Ta oli Tennessee kuberneri John P. Buchanani lapselaps.

1948. aastal sai ta Chicago ülikoolis doktorikraadi.

Ta töötas Virginia ülikoolis, California ülikoolis, Florida osariigi ülikoolis ja mujal.

Viited
------

1. ↑  Reuben Kyle, From Nashville to the Nobel Prize: The Buchanans of Tennessee (Twin Oaks Press, 2012).

Nobel
Nobeli majandusauhinna laureaadid

1969 Frisch, Tinbergen • 1970 Samuelson • 1971 Kuznets • 1972 Hicks, Arrow • 1973 Leontief • 1974 Myrdal, Hayek • 1975 Kantorovitš, Koopmans • 1976 Friedman • 1977 Ohlin, Meade • 1978 Simon • 1979 Schultz, Lewis • 1980 Klein • 1981 Tobin • 1982 Stigler • 1983 Debreu • 1984 Stone • 1985 Modigliani • 1986 Buchanan • 1987 Solow • 1988 Allais • 1989 Haavelmo • 1990 Markowitz, Miller, Sharpe • 1991 Coase • 1992 Becker • 1993 Fogel, North • 1994 Selten, Nash, Harsanyi • 1995 Lucas • 1996 Mirrlees, Vickrey • 1997 Merton, Scholes • 1998 Sen • 1999 Mundell • 2000 Heckman, McFadden • 2001 Akerlof, Spence, Stiglitz • 2002 Kahneman, Smith • 2003 Engle, Granger • 2004 Kydland, Prescott • 2005 Aumann, Schelling • 2006 Phelps • 2007 Hurwicz, Maskin, Myerson • 2008 Krugman • 2009 Ostrom, Williamson • 2010 Diamond, Mortensen, Pissarides • 2011 Sargent, Sims • 2012 Roth, Shapley • 2013 Fama, Hansen, Shiller • 2014 Tirole • 2015 Deaton • 2016 Hart, Holmström • 2017 Thaler • 2018 Nordhaus, Romer • 2019 Banerjee, Duflo, Kremer  • 2020 Milgrom, Wilson  • 2021 Card, Angrist, Imbens  • 2022 Bernanke, Diamond, Dybvig
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib väljakust Narvas; Peetri plats on ka Tallinnas asuva Vabaduse väljaku varasem nimi.* |

---

Majad aadressil Peetri plats 1, 3 ja 5
Narva piiripunkt Peetri platsil enne renoveerimist
**Peetri plats** on väljak Narvas Vanalinna linnaosa lõunaosas. Põhjas piirneb see Triumphi bastioni müüridega. Peterburi maantee ühendab platsi Aleksander Puškini tänavaga loodes ja Sõpruse sillaga idas.

Peetri plats sai nime Peeter I värava järgi, mis ehitati 1822. aastal Triumphi bastionist lõuna poole.

Nõukogude ajal korraldati Peetri platsil rongkäike 1. mail ja 7. novembril. 

9. mail korraldatakse Peetri platsil rongkäiku Venemaa Suure Isamaasõja lõpu aastapäeva auks.

1997. ja 2015. aastal korraldati Peetri platsil Eesti kaitseväe paraad Eesti Vabariigi aastapäeva puhul.

Platsi lõunakülge ääristavates majades Peetri plats 1, 3 ja 5 asuvad Narva Linnavalitsuse ametid ja asutused.

Ajalooline hoonestus
--------------------

Peetri plats 2 ja 4 hoonetes asus Narva Majaomanike Pank.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Peetri plats** |

Viited
------

1. ↑  Üldine informatsioon Narva bastionidest
2. ↑  DELFI FOTOD: Narvas tähistai 9. maid rongkäigu ja rahvakogunemisega delfi.ee, 09.05.2014
3. ↑  Eesti tähistab vabariigi aastapäeva lipupäevaga ning jumalateenistuse, paraadi ja piduliku vastuvõtuga Ida-Virumaal Läänlane, 24.02.2015
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sõjaväelasest; näitleja kohta vaata artiklit Aleksander Teder (näitleja)* |

---

**Aleksander Teder** (3. veebruar 1903 Pihkva – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kadett).

Tedre isa töötas Pihkva Kadetikorpuses. Seetõttu evakueerus pere 1918. aastal Pihkvast Saksa vägede eest Kaasanisse. Pere tuli 1921. aastal Eestisse tagasi (pereliikmed opteerusid Eesti kodakondsusse). Aleksander astus 1923. aastal sõjakooli ning ühines teisel õppeaastal jalaväerühmaga. 

Teder langes 1. detsembri riigipöördekatse ajal Tondi kasarmute kommunistide poolt vallutamise katse ajal. Mässus langenute ühine matusetalitus toimus 4. detsembril 1924. aastal Tallinna Kaarli kirikus. Kirstud viidi vankritel mööda Kaarli puiesteed Vabaduse väljakule. Sealt viidi osa kirste (ka Tedre oma) Balti jaama ning sealt rongiga Tartusse.

Teder maeti 5. detsembril 1924. aastal Tartu sõjaväekalmistule. Tema haual on Vabadusristi kujutisega lubjakivist maapinnaga tasa olev plaat (see on üks väheseid seda tüüpi säilinud algseid plaate). Hauaplaat säilis omal kohal läbi terve Nõukogude aja, ehkki kalmistule maeti ka Nõukogude sõjaväelasi.
**Peetri tunnelkoobas** on tehiskoobas Harju maakonnas Saue vallas Kiia külas. Koobas on arvele võetud ürglooduse objektina.

Koobas on osa Peeter Suure merekindluse kaitsesüsteemist. Koopa suu on umbes 3 m lai ja 3 m kõrge ning samade mõõtmetega on 15 m pikkune maa-alune käik. 

Koopa paljandid (nimetatud ka *Peetri kõvikuks*) on Peetri kihistiku stratotüübid.

Šahti ülemises osas paljandub 35 cm Haljala lademe helehalli lubjakivi. Sellele järgneb hele- kuni kollakashall savikas lubjakivi, milles on kukersiidi vahekihte ja läätsesid, seejärel samasuguste vahekihtidega puhtam helehall lubjakivi, milles esinevad tuhmkollased savikama lubjakivi vahekihid. Mõlemad osad kuuluvad Peetri kihistikku. Nende all on Maidla kihistikku kuuluvad helehalli lubjakivi kihid, milles kukersiiti on harva ja selle kihid on õhukesed. Nende all šahti alumises osas asuvad kahvatud tuhmkollakashalli paksukihilise puhta lubjakivi kihid vaheldumisi helehalli keskmisekihilise savika lubjakiviga.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 02.05.2013)
2. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid

Välislingid
-----------

* Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
**Jõgeva puhkpilliorkester** on Jõgeva linnas tegutsev muusikakollektiiv.

Ajalugu
-------

Puhkpilliorkestri eelkäija oli 1912. aasta detsembris loodud kohaliku tuletõrjeseltsi pasunakoor. Esimene pasunakoori juhataja oli 27-aastane Jõgeva päevapiltnik Martin Lall.

Esimese laulupeokogemuse sai pasunakoor 1914. aasta suvel Eristveres toimunud Jõgeva esimesel laulupeol. 1922. aastal sai pasunakoor kutse Tallinna üldlaulupeole. 1940. aastaks mängis orkestris poolsada meest.

Nõukogude aastail kujundati orkester ümber Jõgeva Kultuurikeskuse orkestriks. Majanduslikult keerulistel 1990. aastatel tekkis mõte anda orkester tagasi Jõgeva Tuletõrje Ühingule. Et aga tuletõrjeseltsil polnud raha, jäädi esialgu tegutsema siiski kultuurikeskuse kollektiivina.

Tänapäev
--------

Orkester tegutseb tänapäeval mittetulundusühinguna. Proove tehakse Jõgeva Täiskasvanute Keskkooli ruumes. Orkestris on viisteist põhiliiget. Vahel löövad kaasa ka endised mängijad, kes on õpingute või töö tõttu asunud elama Tallinna või Tartusse.

Orkestri juhid
--------------

* Martin Lall
* Paul Maasen
* Jüri Pastarus
* Leonid Erik
* Paul Saar
* Hugo Vissak
* Ilmar Lääne
* Härmo Aaviste
* Enno Heinmaa
* Peep Lõhmus
* Teet Raa
* Eino Georg
* Kaido Järvsoo
* Margus Kask

Vaata ka
--------

* Eesti puhkpilliorkestrite loend

Viited
------

1. ↑  Mägi, Riina. Puhkpilliorkester pidas juubelipidu. Vooremaa, 17.11.2012, lk 1.
**STS-6** oli NASA Space Shuttle'i programmi kuues missioon ja kosmosesüstiku Challengeri esmalend. Missioon startis Kennedy kosmosekeskusest 4. aprillil 1983 ja maandus Edwardsi õhujõudude baasis 9. aprillil. Missiooni peamiseks eesmärgiks oli satelliidi orbiidile viimine. STS-6 oli esimene Space Shuttle'i missioon, mille käigus väljusid astronaudid avakosmosesse.

Meeskond
--------

Missiooni meeskonnas oli neli liiget ja see oli viimane neljaliikmeline missioon enne Space Shuttle'i programmi viimast missiooni STS-135. Missiooni STS-6 komandöriks oli Paul J. Weitz, kellele see oli teine missioon.

STS-6 meeskond| Positsioon | Astronaut |
| --- | --- |
| Komandör | Paul J. Weitz |
| Piloot | Karol J. Bobko |
| Missiooni spetsialist 1 | Story Musgrave |
| Missiooni spetsialist 2 | Donald H. Peterson |

Enne missiooni
--------------

Missioon pidi algselt startima 20. jaanuaril 1983, kuid probleemid peamootoritega lükkasid stardi edasi. Pärast ühe mootori väljavahetamist ja ülejäänud kahe parandamist sai probleem lahendatud.

Mootorite remondi ajal saastus laadungiks olnud satelliit ja selle puhastamine ja kontrollimine lükkas missiooni veelgi edasi. Lõpuks sai stardi ajaks aprill 1983.

Missioon
--------

Challenger startis 4. aprillil 1983, kell 13:30 kohaliku aja järgi. See oli esimene missioon, kus kasutati uusi ja kergeid tahkekütusekiirendeid ja välispaaki.

Ajavahemikus 7.–8. aprill väljusid Musgrave ja Peterson avakosmosesse, kus nad olid 4 tundi ja 17 minutit.

Laadungiks olnud satelliidi paigutamine kosmosesse oli edukas, kuid viga satelliidis paigutas selle liiga madalale orbiidile. Siiski suutsid insenerid satelliidi enda tõukurite abil selle õigel orbiidile viia.

Challenger naasis Maale 9. aprillil 1983 ja maandus kell 10:53 kohaliku aja järgi, Edwardsi õhujõudude baasis. Challenger tegi missiooni ajal 80 tiiru ümber Maa ja läbis 3 370 437 kilomeetrit.

Viited
------

1. ↑  "STS-6". *Astronautix*. Vaadatud 28. juuli 2018.
2. 1 2  "1983-1986: The Missions and History of Space Shuttle Challenger". *NASA Spaceflight*. Vaadatud 28. juuli 2018.
3. ↑  "STS-6". *Space Facts*. Vaadatud 28. juuli 2018.
4. ↑  "STS-6". *NASA*. Vaadatud 28. juuli 2018.
5. ↑  "STS-6". *NASA*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2019. Vaadatud 28. juuli 2018.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2017 | jäähoki |
| **Pronks** | 2009 | jäähoki |
| **Pronks** | 2010 | jäähoki |

**Linus Karl Heimer Omark** (sündinud 5. veebruaril 1987 Övertorneås) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette ründajana vasakäärel.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Luleå. Luleå meeskonnas debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2005–06. Hooajal 2009–10 mängis ta KHL-is Moskva Dinamo ridades.

2007. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i *draft* '​is 97. valikuna. Oilersi meeskonnaga liitus ta hooajal 2010–11. Hooajal 2012–13 mängis ta Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug. Ta oli sel hooajal 69 (17+52) punktiga liiga resultatiivseim mängija. Seejärel naasis Omark Põhja-Ameerikasse. 2013. aasta detsembris siirdus ta Buffalo Sabresi. Hooaja lõpus naasis ta Luleå HF-i.

Hooajal 2014–15 mängis Omark KHL-is Jokerite ridades. 2015. aastal liitus ta Ufa Salavat Julajeviga, kus mängis kokku viis hooaega. Aastatel 2016, 2018 ja 2020 osales Omark KHL-i tähtede mängul.

2020. aasta märtsis naasis Omark Šveitsi kõrgliigasse, liitudes Genève-Servette'iga, kellega sõlmis kaheaastase lepingu. 2021. aasta juulis naasis ta Luleåsse. Pärast ühte hooaega Luleås sõlmis ta pärast seda lepingu taas Genève-Servette'iga.

2017. aastal tuli Omark Rootsi jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud veel kaks pronksmedalit. Ta kuulus Rootsi koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 21.4.2022)

Välislingid
-----------

* Linus Omark KHL.ru lehel
* Linus Omark NHL.com lehel
* Linus Omark hockeydb.com lehel
**Üleminekujuhtimine** on protsessile orienteeritud juhtimisfilosoofia ja kontseptsioon pikaajalise jätkusuutlikkuse saavutamiseks. Üleminekujuhtimine on üsna uus kontseptsioon, mida praeguseks on kasutatud nt jätkusuutlikele energiasüsteemidele ülemineku uurimisel. 

Ülemineku hõlbustamiseks on vajalikud struktuursed ja institutsionaalsed muudatuste tegemised nii sotsiaalsetes, poliitilis-halduslikes kui ka majandussüsteemides. Need muutused võimaldavad ületada pika- ja lühiajalise mõtlemise konflikte. 

Üheks konflikti näiteks üleminekujuhtimisel on lühiajaliste poliitika eesmärkide ja tegevuste asetamine pikaajaliste (üks kuni kolm põlvkonda) eesmärkide konteksti. Nende konfliktide ületamine eeldab interaktiivset poliitikakujundamist ja kõikide huvirühmade osalemist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 10.07.2011)

Kirjandus
---------

* Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 10.07.2011)
**Jõgeva vald** oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.

Eesti valdade kaart. Musta kontuuriga vanad vallapiirid, punasega 1939. aastal moodustatud vallad
Vald moodustati senise Jõgeva valla maa-alast, välja arvatud Oonurme küla Pobeli nr. 1, Pobeli-Hans nr. 2, Pobeli-Tõnu nr. 3 ja Tuule nr. A-71 talude, Tuule metsavahikoha nr. A-72, Sarapuu metsahikoha nr. A-116 ning Kurista metskonna Kurista metsandiku kvartaalide nr. 1–11 ja 14–18 maa-alad; senise Härjanurme valla maa-alast; senise Kuremaa valla Võikvere asunduse maa-alast.

Jõgeva vald kuulus Riigivolikogu 47. valimisringkonda, kust valiti Karl Roomet, Jõgeva põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ja Jõgeva jaoskonnakohtu jaoskonda.

Esimene vallavanem oli valla aukodanik Taavet-Eduard Laanemäe.

Valla täitevkomitee esimees Karl Põder vahistati ja mõisteti surma 13. juulil 1941.

Vaata ka
--------

* Jõgeva mõis

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
**STS-31** oli Space Shuttle'i programmi 35. missioon ja kosmosesüstiku Discovery 10. missioon. Discovery startis Kennedy Kosmosekeskusest 24. aprillil 1990 ja viis orbiidile Hubble'i kosmoseteleskoobi.

Discovery meeskond paigutas Hubble'i orbiidile 25. aprillil ning veetis seejärel ülejäänud aja teaduskatseid sooritades ja IMAX kaameratega missiooni jäädvustades. STS-31 oli pärast 1986. aasta jaanuari esimene missioon, kus stardikompleksis oli samaaegselt kaks süstikut: Discovery, mis asus 39B-s, ja Columbia, mis asus 39A-s.

Meeskond
--------

Missioon oli algselt planeeritud 1986. aasta augustisse ja seda pidi teenindama Atlantis, aga Challengeri katastroofi järel lükati seda tunduvalt edasi. Missiooni komandöriks pidi olema John Young, kellele see olnuks rekordiline seitsmes missioon, aga ta oli missiooni ajaks juba suunatud kontoritööle ja tema asemel sai komandöriks Loren J. Shriver.

* Komandör Loren J. Shriver (teine kosmoselend)
* Piloot Charles Bolden (teine kosmoselend)
* Missiooni spetsialist 1 Bruce McCandless II (teine kosmoselend)
* Missiooni spetsialist 2 Steven A. Hawley (kolmas kosmoselend)
* Missiooni spetsialist 3 Kathryn D. Sullivan (teine kosmoselend)

Missioon
--------

STS-31 startis 24. aprillil 1990 kell 8:33 kohaliku aja järgi. Missioon pidi algselt startima 10. aprillil, aga see tuli 4 minutit enne startimist tehnilise rikke tõttu edasi lükata. Vigane seade vahetati välja ja kosmoseteleskoobi akud laeti uuesti täis. 24. aprillil katkestati stardiloendus uuesti, kui Discovery arvutid ei sulgenud starditorni kütusetoru klappi. Insenerid sulgesid klapi manuaalselt ja loendus sai jätkuda.

Discovery peamine laadung oli Hubble'i kosmoseteleskoop, mis tuli viia väga kõrgele orbiidile. Seetõttu liikus Discovery üle 500 km kaugusele Maast ja missiooni ajal saavutatud orbiit oli tollal Space Shuttle'i programmi kõrgeim.

Hubble paigutati orbiidile 25. aprillil. Hubble'i orbiidile paigutamise ajal ei avanenud üks selle päikesepaneelidest ja missiooni spetsialistid McCandless ja Sullivan valmistusid avakosmosesse väljuma, juhul kui seda Maalt parandada ei suudeta. Päikesepaneel suudeti siiski raadio teel avada ning Sullivan ja McCandless avakosmosesse ei läinud. Pärast Hubble'i orbiidile paigutamist tegi meeskond kosmosesüstiku pardal mitme valdkonna teaduskatseid.

Kosmosesüstik naasis Maale 29. aprillil ja maandus kohaliku aja järgi kell 6:49 Edwardsi õhujõudude baasis.

Viited
------

1. ↑  "Discovery Launches with Hubble Space Telescope". *NASA*. Vaadatud 20. juuli 2018.
2. ↑  "STS-31". *Space Facts*. Vaadatud 21. juuli 2018.
3. ↑  "STS-31". *NASA*. Vaadatud 20. juuli 2018.
4. ↑  "'Somebody Get a Camera': 25 Years Since the Launch of Hubble (Part 2)". *AmericaSpace*. Vaadatud 21. juuli 2018.
5. ↑  "This Week in NASA History: Hubble Space Telescope Deployed -- April 25, 1990". *NASA*. Vaadatud 20. juuli 2018.
**Larry Jeff McMurtry** (3. juuni 1936 Archer City, Texas – 25. märts 2021 Archer City, Texas) oli ameerika kirjanik ja stsenarist.

Tema teoste tegevus leiab enamasti aset Vanas Läänes või kaasaegses Texases. Tema tuntumate romaanide hulka kuuluvad "Horseman, Pass By" (1961), "The Last Picture Show" (1966) ja "Terms of Endearment" (1975), mille nende kõigi põhjal on valminud tunnustatud mängufilmid – vastavalt "Hud" (1962), "Viimane kinoseanss" (1971) ja "Helluse keeles" (1983). Kokku on McMurtry teoste põhjal valminud filmid pälvinud 34 Oscari nominatsiooni ja võitnud 13 auhinda.

Tema 1985. aastal Pulitzeri preemiaga pärjatud romaani "Lonesome Dove" põhjal tehti neljaosaline telesari, mis pälvis 18 Emmy auhinna nominatsiooni ja võitis seitse auhinda.

Koos Diana Ossanaga kirjutas ta stsenaariumi filmile "Brokebacki mägi" ("Brokeback Mountain"; 2005), mis tõi mõlemale Oscari parima kohandatud stsenaariumi eest ja Kuldgloobuse auhinna parima stsenaariumi kategoorias.

Eesti keeles on seni ilmunud vaid tema 1990. aasta romaan "Buffalo Girls" (eesti keeles "Piisonitüdrukud" Matti Piirimaa tõlkes, kirjastus Kupar, 1997)

Välislingid
-----------

* "Suri „Brokebacki mäega" Oscari võitnud Larry McMurtry". ohtuleht.ee. 28.3.2021
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2014 | jäähoki |

**Sven Linus Ullmark** (sündinud 31. juulil 1993 Lugnvikis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Boston Bruins.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Modo Hockey, debüteerides hooajal 2011–12 Rootsi kõrgliigas. Põhiväravavahi kohale tõusis ta hooajal 2013–14.

2012. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i *draft* '​is 163. valikuna. Sabresiga sõlmis ta lepingu 2014. aasta mais, kuid jäi 
veel ka hooajaks 2014–15 Modo Hockeysse laenule. NHL-is debüteeris ta Sabresi meeskonnas 24. oktoobril 2015 mängus New Jersey Devilsi vastu, kellele kaotati 3:4. Debüüthooajal sai ta NHL-is kirja kaheksa võitu ja kümme kaotust. Aastatel 2016–2018 sai ta mänguaega põhiliselt American Hockey League'is Sabresi tütarklubis Rochester Americans. Sabresi üheks põhiväravavahiks kerkis Ullmark hooajal 2018–19. 13. oktoobril 2018 sai ta mängus Arizona Coyotesi vastu kirja oma esimese nullimängu NHL-is.

2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Boston Bruinsiga.

2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Ullmark Rootsi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited
------

1. ↑  "Devils defeat Sabres for fourth win in a row". NHL.com. 24.10.2015. Vaadatud 5.4.2022
2. ↑  "A night of firsts for Dahlin and Ullmark as Sabres beat Coyotes 3-0". WKBW Buffalo. 14.10.2018. Vaadatud 5.4.2022
3. ↑  "Bruins announce free agent signings and transactions". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 5.4.2022

Välislingid
-----------

* Linus Ullmark NHL.com lehel
* Linus Ullmark hockeydb.com lehel

| * v
* r
Boston Bruins |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jeremy Swayman **·** Linus Ullmark |
| 
**Kaitsjad**: Brandon Carlo **·** Connor Clifton **·** Derek Forbort **·** Matt Grzelcyk **·** Hampus Lindholm **·** Charlie McAvoy **·** Dmitri Orlov **·** Jakub Zbořil |
| 
**Ründajad**: Patrice Bergeron **·** Tyler Bertuzzi **·** Charlie Coyle **·** Jake DeBrusk **·** Nick Foligno **·** Trent Frederic **·** A. J. Greer **·** Taylor Hall **·** Garnet Hathaway **·** David Krejčí **·** Jakub Lauko **·** Brad Marchand **·** Tomáš Nosek **·** David Pastrňák **·** Oskar Steen **·** Pavel Zacha |
**Bukarest** (rumeenia *București* [bukur'eštj]) on Rumeenia pealinn.

Elanike arv on 2 082 000 (2005, arvestuslikult).

Asulat on esmamainitud 1459. aastal. Rumeenia pealinn on Bukarest alates 1862. aastast.

2002. aasta andmetel oli Bukaresti elanikest rumeenlasi 97,03%, mustlasi 1,42%, ungarlasi 0,30%, juute 0,13%, türklasi 0,13%, sakslasi 0,12%, kreeklasi 0,08% ja venelasi 0,06%.

Bukarestis asuvat Nicolae Ceaușescu ehitada lastud Parlamendipaleed peetakse Pentagoni järel maailma suuruselt teiseks hooneks (üldpindala 350 000 m²).

Bukaresti Henri Coandă rahvusvaheline lennujaam asub Otopenis, 16,5 km Bukarestist põhja pool.

Vaata ka
--------

* Curtea Nouă

Viited
------

Välislingid
-----------

 Bukarest – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Bukaresti linnavalitsuse koduleht
* Bukaresti interaktiivne kaart
* 


Rumeenia maakonnad ja keskalluvusega linn

Alba **·**  Arad **·**  Argeș **·**  Bacău **·**  Bihor **·**  Bistrița-Năsăud **·**  Botoșani **·**  Brașov **·**  Brăila **·**  Bukarest **·**  Buzău **·**  Caraș-Severin **·**  Călărași **·**  Cluj **·**  Constanța **·**  Covasna **·**  Dâmbovița **·**  Dolj **·**  Galați **·**  Giurgiu **·**  Gorj **·**  Harghita **·**  Hunedoara **·**  Ialomița **·**  Iași **·**  Ilfov **·**  Maramureș **·**  Mehedinți **·**  Mureș **·**  Neamț **·**  Olt **·**  Prahova **·**  Satu Mare **·**  Sălaj **·**  Sibiu **·**  Suceava **·**  Teleorman **·**  Timiș **·**  Tulcea **·**  Vaslui **·**  Vâlcea **·**  Vrancea
Alessandro Cagliostro
**Alessandro Cagliostro**, tuntud kui **krahv Cagliostro**; (sünninimi **Giuseppe Balsamo**; 2. juuni 1743 Palermo – 26. august 1795 San Leo, Emilia Romagna) oli itaalia müstifikaator, okultist, avantürist ja šarlatan. 

Isehakanud krahv Cagliostro sündis kalevikaupmehe perekonnas. Tegeles alkeemia, energiameditsiini ja maagilise kristalli pealt tuleviku ennustamisega. Nimetas end maagiks. Esines mitme nime all (Prantsusmaal tuntud kui **Joseph Balsamo**).

Detsembris 1789 otsustas Cagliostro Roomat külastada. Seal sattus ta inkvisitsiooni küüsi. Teda süüdistati massoonluses, nõiduses ja kelmuses. Inkvisitsioonikohus mõistis ta esiotsa surma tuleriidal, kuid paavst Pius VI asendas selle eluaegse vangistusega. Cagliostro suri San Leo kindluses kuus aastat hiljem.

Kirjandus
---------

* McCalman, Iain. "Cagliostro. Maag mõistuse sajandil". Inglise keelest tõlkinud Urmas Rattus. Tallinn: Kunst, 2006 (303 lk) ISBN 9949407648

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alessandro Cagliostro** |

* Raul Rajangu "Cagliostro mälestused". raul.ee
* Harry Liivrand "Iain McCalman "Cagliostro. Maag mõistuse sajandil"". ekspress.delfi.ee, 5. oktoober 2006