recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ásgeir Ásgeirsson** (13. mai 1894 – 15. september 1972) oli Islandi poliitik, Islandi president 1952–1968. Ta oli järjekorras teine Islandi president.

Enne presidendiks saamist
-------------------------

Ásgeir lõpetas aastal 1915 Islandi Ülikooli teoloogia erialal, kuid teda peeti kirikuõpetajaks ordineerimiseks liiga nooreks. Aastal 1917 abiellus ta Dóra Þórhallsdóttiriga, kelle isa Þórhallur Bjarnarson oli olnud Islandi piiskop aastatel 1908–1916. Dóra vend Tryggvi Þórhallsson oli vahemikus 1927–1932 Islandi peaminister.

29-aastaselt valiti Ásgeir Arengupartei (*Framsóknarflokkurinn*) ridades Alþingi liikmeks. Aastal 1930, mil tähistati Alþingi tuhandeaastaseks saamist, pidas just tema Alþingi presidendina Þingvelliril kõnet. 1931. aastal sai temast riigi majandusminister ning aasta hiljem juba peaminister. Aastal 1934 lahkus ta Arenguparteist ning osales mõnda aega valimistel sõltumatu kandidaadina. Hiljem astus ta Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ning oli Alþingi liige kuni presidendiks valimiseni aastani 1952. Kuni presidendiks saamiseni oli ta ka Islandi panga *Útvegsbanki Íslands* president (aastast 1938). *Útvegsbanki* ning veel kolme panga põhjal moodustati hiljem *Íslandsbanki*, mis kannab tänapäeval nime *Glitnir*.

Presidendina
------------

Ásgeirsson valiti 1952. aastal Islandi teiseks presidendiks napi häälteenamusega. Uus president tuli valida eelmise presidendi Sveinn Björnssoni surma tõttu planeeritust varem. Ásgeirssoni peamine konkurent valimistel oli Reykjavíki Toomkiriku õpetaja Bjarni Jónsson, kellel oli sel ajal valitsuses olnud Iseseisvuspartei ja Arengupartei toetus. Siiski õnnestus Ásgeirssonil koguda valimistel 46,7% häältest Jónssoni 44,1% vastu. Kolmas kandidaat Gísli Sveinsson, kes oli varem olnud Iseseisvuspartei ridades ka parlamendis, sai 6,0% häältest.

Aastatel 1956, 1960 ja 1964 valiti Ásgeirsson Islandi presidendiks ilma, et keegi oleks tema vastu kandideerinud. Vahetult peale tema neljanda ametiaja algust suri ta abikaasa Dóra leukeemiasse ning aastal 1968 otsustas Ásgeirsson uuesti kandideerimisest loobuda. Eeldati, et tema järeltulijaks presidendiametis valitakse tema väimees Gunnar Thoroddsen, kes aga küsitluste järgi favoriidina alustades kaotas siiski valimistel Kristján Eldjárnile.

Tema presidendiks olemise ajal olid ametis järgmised peaministrid:

* Hermann Jónasson
* Emil Jónsson
* Ólafur Thors
* Bjarni Benediktsson
* Ólafur Thors
* Bjarni Benediktsson

1955. aastal anti talle Saksamaa teenetemärk (*Sonderstufe des Großkreuzes des Verdienstordens der Bundesrepublik Deutschland*).
**Rēza mõis** (saksa keeles *Resenhof*, ka *Rösenhof*, läti keeles *Rēzas muiža*) oli rüütlimõis, hiljem Riia linnamõis Liivimaal Volmari kreisis Lemsalu kihelkonnas.

Ajalugu
-------

Esimesed teated sellest mõisast pärinevad aastast 1509, mil Riia peapiiskop Michael Hildebrand selle Lorenz Kehlile läänistas. Tema järel kuulus see Hans Koskullile. Aastal 1526 ostis selle Johann Albedyll. Aastal 1571 ostsid Albedyllid kaheksa Rūstuži mõisa lõikust. 9. mail 1653 ostis mõisa Riia linn. Aastal 1657 kinnitas Karl X Gustav selle Riia linna omandiks ja allutas Lemsalu mõisale.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 159.

Lemsalu kirik.
Lemsalu kihelkond

**Kirik**: Lemsalu Jaani kirik  

**Mõisad**: Lemsalu kirikumõis | Buddenbrockshofi mõis | Gerķise mõis | Krüdenershofi mõis | Lāde mõis | Lemsalu mõis | Nabe mõis | Rēza mõis | Vecķipēni mõis | Viffhuseni mõis
**Ásgrímur Jónsson** (4. märts 1876 – 5. aprill 1958) oli Islandi maalikunstnik, riigi esimene elukutseline kunstnik.

Varasem elu ja õpingud
----------------------

Ásgrímur Jónsson sündis Lõuna-Islandil Galtafelli talus talupoja pojana ning kasvas üles Hekla vulkaani lähistel. Tema vend Einar Jónsson (1874–1954) oli tuntud skulptor.

1897. aastal kolis ta Taani pealinna Kopenhaagenisse, kuhu jäi elama kuni aastani 1908. Aastatel 1900–1903 õppis ta Kopenhaageni Kuninglikus Akadeemias maalikunsti. Pärast akadeemia lõpetamist ta reisis palju ning oma viimase talve võõrsil veetis ta 1908–1909 Itaalias. Seejärel naasis ta aastal 1909 Islandile.

Karjäär
-------

Tema lemmikteemaks oli oma kodumaa maastike ja eriti mägede kujutamine. Tema maalid sarnanevad stiililt Prantsuse impressionistide teostega, näiteks Camille Corot' omadega. Mõned tema maalid illustreerivad ka Islandi saagasid ja müüte. Kuigi ta oli väga oskuslik õlimaalide meister, mäletatakse teda eriti tema akvarellmaalide poolest.

Ta on kuulus ka mitmes Islandi kirikus leiduvate seinamaalide poolest. Hulk tema teoseid on eksponeeritud Reykjavíkis asuvas Islandi Rahvusgaleriis. Tema teosed, mis panid aluse Islandi maastikumaali traditsioonile, on mõjutanud mitmeid hilisemaid Islandi kunstnikke.

Surm ja pärand
--------------

Ásgrimur Jónsson suri aastal 1958, jättes kõik oma teosed ja Reykjavíkis aadressil Bergstaðastræti 74 asunud kodustuudio Islandi rahvale. Seal avati 1960. aastal väike muuseum, kus saab vaadata valikut tema teostest. 1988. aastal sai temanimelisest kollektsioonist üks rahvusgalerii osa.

Viited
------

1. 1 2 3  Ásgrímur Jónsson collection. Vaadatud 12.04.2014.

Kirjandus
---------

* Ólafur Kvaran & Karla Kristjánsdóttir (toim.). "Confronting Nature: Icelandic Art of the 20th Century". National Gallery of Iceland, Reykjavík, 2001.

Välislingid
-----------

* Ásgrímuri andmed Islandi Rahvusgalerii kodulehel
* Valik Ásgrímuri teoseid
Ruunaraipe luited ja lõkkekoht 2011. aasta aprillis
**Ruunaraipe luited** (ka **Ruunaraipe mäed**) on luited Sakala kõrgustiku loodeserval Raudna orundi suudmealal, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Metsküla külas.

Luited on moodustunud 10 000 aastat tagasi Balti jääpaisjärve rannale.

Ruunaraipe luited on Eesti kõrgeimad sisemaaluited. Seal asub ka Soomaa rahvuspargi kõrgeim punkt, mille absoluutne kõrgus on 46 m ja suhteline kõrgus 11 m.

Luidetel kasvavad kuivad ja valgusküllased nõmme- ning palumännikud.

Rahvapärimus
------------

Ruunaraibe on nime saanud kohaliku talumehe ruuna järgi, kes taliteelt tulles nende luidete vahel suri.

Viited
------

1. ↑  www.puhkaeestis.ee. "Ruunaraipe luited Soomaal".
2. 1 2 3  Liina Laanemets, Merike Palginõmm, Meelis Suurkask, Reet Vaiksalu (koostajad) (2016). "Soomaa rahvuspark" (PDF). Keskkonnaamet. Vaadatud 25.11.2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. ↑  Kaldur, Marko (2016). *Avasta Soomaa*. Tänapäev.
Santa Cristina de Lena kaugvaade idast
Vaade edelast
Kiriku põhiplaan
**Lena Santa Christina kirik** (hispaania keeles *Santa Cristina de Lena*) on 9. sajandist pärinev eelromaani kirik Lenas Astuurias. Kirik on pühitsetud Bolsena pühale Christinale, märtrile, kes elas ja suri oma usu pärast noore tüdrukuna 3. sajandil Itaalias Bolsena linnas. Kiriku ehitusaegseks patrooniks peetakse Acci püha Torquatust. Kirik on kuulub Astuuria eelromaani arhitektuuri ehitismälestisena UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Kirik asub Vega del Rey küla lähedal, kõrgel Lena jõe kohal, 36 km Oviedost lõunas. Seal lähedal kulges ajalooline Rooma-aegne tee, mis viis keskajal üle Kantaabria mägede Leónist Oviedosse ja rannikule, tänapäeval on selle asemel maantee.

Arhitektuur
-----------

### Välimus

Hoone on ehitatud ebakorrapärase suurusega murtud looduskivitükkidest, mis on mördiga ühendatud. Vaid ehitise nurkades on kasutatud suuri tahutud kvaadreid. Välismüüre tugevdavad 32 eri pikkuses tugipiilarit. Hoone põhiplaan on ristkülik, mille igal välisküljel on väiksem ligi ruudukujuline võlvitud ruum - läänepoolset kasutatakse sissepääsu eeskojana, idapoolset apsiidina.

### Siseruum

Santa Christina kirik on ühelööviline erinevalt enamikust Astuuria eelromaani kirikutest, mis on kolmelöövilised, ja tal on kolme apsiidi asemel vaid üks. Kirik on silindervõlviga, niisamuti apsiid, mille võlv toetub apsiidi põhja- ja lõunaseina petikarkaadidele. Ka kirikusaali pikiseinu katavad petikarkaadid, mis kannavad viie vööndkaarega liigendatud võlvlage ja toetuvad poolsammastele, mida kroonivad romaani trapetskapiteele või tagurpidi tüvipüramiide meenutavad madalreljeefsed kapiteelid. Siseruumi läänepoolses osas on terve ruumi laiune empoor, kuhu viib trepp ja mida on peetud kuningarõduks.

Siseruumi üldine kavatis meenutab tugevasti Santa María del Naranco kirikut, mis oli algselt kuningas Ramiro I suveloss Naranco mäel Oviedos. Ka Santa Cristina de Lena kirikus on petikarkaadide kaarte vahelistel vikkelpindadel ümmargused reljeefsed lõvikujutistega medaljonid - *clipeus* - ja liseenidest siseseinal on säilinud ainult üks, millel on äratuntav odaga ratsaniku kujutis.

Pildid
------

* Sissepääs lääneküljelSissepääs lääneküljel
* Vaade apsiidile idasVaade apsiidile idas
* Vaade altariruumiVaade altariruumi
* Temploni või koorivõre arkaadTemploni või koorivõre arkaad
* Altariruumi arkaadi kapiteelAltariruumi arkaadi kapiteel
* Trapetskapiteeli meenutavad kapiteelidTrapetskapiteeli meenutavad kapiteelid
* Koorivõre taoline barjäär altari ees temploni sammaste vahelKoorivõre taoline barjäär altari ees temploni sammaste vahel
* Pääs kuningarõdulePääs kuningarõdule

Viited
------

1. ↑  Santa Cristina de Lena Church. - Art and Culture. - spain.info
2. ↑  Monumentos de Oviedo y del reino de Asturias. - whc.unesco.org
**Vesike** oli üks liivlaste valitsejaid 13. sajandi alguse Turaidas. Henriku Liivimaa kroonika nimetab teda Koiva parema kalda liivlaste pealikuks ja vanemaks (*princeps ac senior*). Tema nime etümoloogiliseks allikaks on pakutud liivikeelset sõna *veiž*, *vež* "vesi", indoeuroopa päritolu sõna *\*uesu-* "hea", samuti on oletatud, et nime tähendus võis olla "sõtkas" või "veski". Veel on arvatud, et Vesike nimi on säilinud Krimulda külas asuva Viešu (17. sajandi alguse allikates *Weheβ*, *Wesche*) linnamäe nimes, mis pole võimatu, sest linnamäe kindlustuste säilinud osad viitavad selle kasutamisele 12.–13. sajandil.

1212. aastal võttis ta osa Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vastasest ülestõusust ja Sattesele linnuse kaitsmisest. Kuna Turaida muinaslinnus oli vahetult enne mässu algust maha põletatud ja Vesike oma kaaskonnaga liitus seejärel Sattesele linnuse kaitsjatega, siis on arvatud, et Turaida linnus võis tol ajal talle kuuluda.
Henriku Liivimaa kroonika järgi osales ta veel saarlastega peetud võidukas lahingus Salatsi ääres 1218. aastal ja aasta hiljem oli ta Revalasse suundunud rüüsteretkel liivlaste väeosa juhiks.

Viited
------

1. ↑  Indriķa hronika, XVI, kommentaar 32
2. ↑  Kello
3. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, lk 139-141
4. ↑  historia.lv
5. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, lk 183, 191

Allikad
-------

* Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
* Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993.
* Historia.lv: Vesiks
* Kello, Karl. Tollimees Tõll, kaupmees Caupo, veskimees Vesse, Õpetajate Leht, 23. november 2012.
**Rumbula lennuväli** on endine sõjaväelennuväli, mis oli Riia lennujaama rajamiseni kasutusel ka tsiviillennujaamana. 

Lennuväli asub Riias Rumbula asumis.

Ajalugu
-------

Rumbula lennuväli sai alguse Esimese maailmasõja järel, mil sealsed Mazā Jumpravmuiža mõisale kuulunud niidud võeti bermondtiaadi ajal kasutusele aerodroomina. Aastast 1955 paiknes seal 899. Orša hävituslennuväepolk. Lennuväljal asusid hävitajad MiG-19 ja MiG-21, samuti transpordilennukid An-12 ja An-26. Aastast 1979 võeti Rumbula asemel kasutusele Lielvārde lennuväli.

Aastal 1960 võeti lennuväli kasutusele ka tsiviillendudeks – selle kaudu peeti lennuühendust Leningradiga, hiljem ka teiste linnadega. Algselt kasutati seal lennukeid Il-18, aastast 1971 aga lennukeid Tu-134A. Riia lennujaam valmis aastal 1973 ning see vahetas välja ajale jalgu jäänud Spilve lennujaama ja Rumbula lennuvälja. Aastal 1974 lõpetati Rumbula lennuvälja kasutamine tsiviillendudeks.

Tänapäeval on lennuväli kasutusel eralendudeks, seal saavad maanduda vaid väikelennukid. Maandumisrada kasutavad motovarjud, ka kasutatakse seda autode õppesõitudeks. Angaaride juures asub autoturg.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. veebruar 2012. Vaadatud 1. veebruaril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Анохин В. А. Быков М. Ю. Все истребительные авиаполки Сталина. Первая полная энциклопедия. — Научно-популярное издание. — М.: Яуза-пресс, 2014.
3. ↑
**Ruusa raudteepeatus** (saksa *Rusa*) on raudteepeatus Põlvamaal Räpina vallas Ruusal.

Ruusa peatuses asub üks lühike perroon, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. 
Tartu–Koidula raudteeliinil sõidab vastavalt nädalapäevale ning aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Ruusale umbes 1h 5 minutit.

Ajalugu
-------

Ruusa jaamahoone aastal 1932
Ruusa peatuse perroon ja mööduv kaubarong
Jaam avati aastal 1931 seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Avamisel jäi see Toolamaa valda.

Jaamast on saanud Elroni peatuskoht.

Jaamahoone
----------

Ruusa jaamahoone valmis 1931. aastal tüüpkavandi järgi nagu nt Kiidjärve, Põlva, Märjamaa jmt. jaamahooned. Jaama juurde kuulunud puidust elumajad on tüüpilised kogu Tartu–Petseri raudteeliinile. 
Jaamahoone hävis Teises maailmasõjas..

Viited
------

1. ↑  Mehis Helme "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003)

Välislingid
-----------

* Suvelavastus toob Tartu-Koidula rongile lisapeatuse; Postimees, 20.06.2012
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus idasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Holvandi |  **Ruusa** | Veriora  |
**Rumba maanteesild** oli 1937–1941 kasutusel olnud maanteesild üle Velise jõe. Sild asus Rumba külas.

Maanteesild jäi Rumba raudteesillast mõnikümmend meetrit Velise lähte poole ja oli sarnase konstruktsiooniga. Velise suudmest Vigala jões asus maanteesild umbes 200 meetri kaugusel. (Velise jõge nimetati varem sageli Päärdu jõeks.)

Ehitustööd
----------

Koos sillaga ehitati Kirbla–Tolli 2. klassi maantee uus 1,2 kilomeetri pikkune lõik.

Maanteesilda hakati ehitama kevadel 1936. Ehitustöid tegi Taani firma Hoigaard ja Schultz. Sild läks maksma 78 575 krooni.

Avamine
-------

Sild avati pidulikult 31. oktoobril 1937. Avamisele kogunes umbes 1000 inimest. Pidustuste avakõne pidas Lääne maavalitsuse abiesimees J. Nurk, misjärel Läänemaa praost Ferdinand Jürgenson silla sisse õnnistas ja insener R. Adams silla tehnilisi omadusi iseloomustas. Silla avas maanteede valitsuse direktor, insener Maksimilian Grasberg, kes pärast lühikest kõnet lindi läbi lõikas. Järgnesid tervituskõned Vigala ja Kirbla vallavanematelt ja teistelt kohalikul tasandil tähtsatelt isikutelt. Esinesid Teenuse maanaiste seltsi segakoor ja Vigala muusikaseltsi puhkpilliorkester. Pidustused jäädvustati Eesti kultuurfilmi operaatori poolt filmilindile.

Varem nimetati ajakirjanduses silla avajana teedeminister Nikolai Viitakit, kuid tema kohalviibimist ära ei märgitud.

Enne silla avamist liiguti madala veetaseme puhul lihtsalt läbi Velise jõe. Kevadise ja sügisese suurvee ajal tõusis aga veetase ja liiklemine muutus ohtlikuks. Lisaks sellele jõge ka süvendati (koos Kasari jõe süvendustöödega), et vähendada üleujutusi piirkonnas. Seetõttu oli enne silla avamist mõnda aega jõest läbisõit suletud.

Tehnilised andmed
-----------------

Silla raudbetoonkaar koosnes kolmest liigendist. Sambad olid rajatud paekivist.

Silla pikkus oli 38,60 meetrit.

Silla purustamine
-----------------

Sild purustati Teise maailmasõja ajal 1941. aastal.

Tänapäev
--------

Sillast on säilinud varemed mõlemal pool jõge. Tänapäeval kasutatakse Kirbla–Rumba–Vana-Vigala tee maanteesillana endist raudteesilda, kuhu üle ühe auto kõrvuti ei mahu (eesõigus on Vana-Vigala poolt Kirbla poole liiklejatel).

Viited
------

1. 1 2 3  "Teedeminister N. Viitak tuleb Rumba silda avama". *Lääne Elu*, 22. oktoober 1937
2. 1 2 3 4 5 6  "Rumba uus sild avati". *Lääne Elu*, 2. november 1937
3. ↑  "Läbi wihma Lihulasse". *Lääne Elu*, 10. august 1937

Välislingid
-----------

* Rumba silla avamine 1937. Eesti Kultuurfilmi ringvaade nr. 121. Filmiarhiiv
* Pilte silla olukorrast 2008. aastal
Tõlinõmme järv.
Talvine Talinõmme järv
**Tõlinõmme järv** (ka: *Telinõmme järv, Humala järv*) on järv Harju maakonnas Harku vallas. Järv jääb Vääna maastikukaitsealale.

Järve pindala on 6,5 hektarit ja sügavus kuni 2 meetrit.

Tõlinõmme järv asub paeplatoo häilus, mille mõõtmed on ligikaudu 1,7 × 2 km. Järv moodustus Litoriinamere laguunist, mille soostumine algas juba Antsülusjärve eksisteerimise ajal.

Veel 1930. aastate alguses oli Tõlinõmme järve pindala 38 hektarit  ja see kuulus Eesti linnurikkamate järvede hulka. Veekogu olukord halvenes oluliselt 1937. aastal, mil loodeti järve arvelt uusi heinamaid saada. Ebaõnnestunud maaparanduskatsete (kaevati magistraalkraav Keila jõeni) järel vähenes järve veepeegli pindala ligikaudu ⅔ võrra.

Järve veetaseme alanemine ja kinnikasvamine hakkas uuesti kiirenema 1990. aastate alguses, kui lakkas töötamast järve kuivendussüsteemi truupregulaator. Rike parandati 2003. aastal Harjumaa keskkonnaameti eestvõttel.

Viited
------

1. ↑  H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 43
2. 1 2 3 4  Vääna maastikukaitseala
3. ↑  Tõlinõmme, õõtsuv maastik paeplatool

Välislingid
-----------

* Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib USA insenerist; inglise kindrali kohta vaata artiklit William Howe* |

---

**William Howe** (12. mai 1803 Spencer, Massachusetts – 9. september 1852) oli USA ehitusinsener ja sillaehitaja. 

Ta sündis saeveski omaniku perekonnas. Varakult omandus puusepa ja ehitaja oskused. Ta lõpetas Leichesteri Akadeemia. Töötas ehitusettevõtjana, ehitas elumaju ja kirikuid. 

Hiljem ehitas ta sildu. Asutas firma Howe Bridge Works. 1840. aastal ehitas ta raudteesilla üle Connecticuti jõe Springfieldis Massachusettsis. Silla kavandi koostas ta ise. See oli sild, kus uuenduslikult kasutati segatarindust: puitsõrestik, millele lisati metalltõmbid. Samal aastal patenteeris ta oma leiutise Howe' sõrestiku (*Howe truss*) nime all. 1846. aastal täiustas ta oma fermi konstruktsiooni ja patenteeris ka selle. 

Ta suri 1852. aasta septembris tõllaga toimunud avariis saadud vigastusse.

Isiklikku
---------

Tema vennad Elias Howe ja Tyler Howe olid leiutajad.
**Ahisilla linnusekoht** ehk **Ahisilla linnamägi** on linnamägi Harju maakonnas Kose vallas Kose aleviku kirdenurgas Soone tn. 6 kinnistul, järskude kallastega oja (Köstrioja ja kahe tema kõrvalharu) kõrgel kaldal.

Kirjeldus
---------

Maaneemiku tasase pealispinnaga õueala pikkus idast läände on 85–90 m, maksimaalne laius 69 m, neemiku kaelusel 37 m. Otsavall asus neemiku idapoolses kaelusekohas. Vall on maaharimise käigus hävitatud. 1977. aastal leiti tee-ehituse käigus oletatava kaitsevalli koha pealt söestunud puidu jäänused, mille vanuseks dateeriti 1100±40 BP. Evald Tõnissoni arvates osutab söeproov viikingiajale (10.–11. sajandile), Valter Langi hinnangul oli Ahisillal linnus 9. sajandist kuni 11. sajandi esimese pooleni. Kuna linnuseõuel kultuurikihti pole avastatud, siis oli see arvatavasti püsiasustuseta ja sinna varjuti vaid sõjalise ohu korral.

Viited
------

1. ↑  Evald Tõnisson. Eesti muinaslinnas. 2008 lk 193-194
2. ↑  Valter Lang. Settlement development and power structures in the Late Iron Age Harju District. *Estonian Journal of Archaeology*, 1, 2012, lk 211, 213

Kirjandus
---------

* Ain Mäesalu: "Ahisilla linnusekoht". Eesti muinaslinnad, lk 193–194, Tallinna Ülikooli Ajaloo Instituut 2008, ISBN 9789985405383
**Ahinsa** ehk **mittekahjustamine** või **mittevaenulikkus** (ss *ahimsa*; sanskriti *ahiṃsā*, sõna *hiṃsā* eitus) on joogas, džainismis, budismis ja teistes India päritolu õpetustes käitumisreegel, mis seisneb kõigi olendite mitte mingil moel, ajal, kohas ja tingimustes kahjustamises. Tavakeeles vägivaldsusetuse tähenduses. 

Kahjustust (*hiṃsā*) või vaenulikkust on kolme liiki: 1. mõtteline (vaen, kurjus); 2. sõnaline (solvav, laimav); 3. teoline (isiklik kahjustus, vägivald, vigastus). 

Patanjali jooga-suutrates ("Patañjala sūtrani") (II 30.) on see astanga jooga kahes esimeses osas (yama ja niyama) äratoodud kümnest käitumisreeglist esimene. Vahetu kommentaar "Vyasa Bhasya" lisab, et kõik teised käitumisreeglid (ettekirjutised) tulenevad sellest. II.35 suutra toob ära selle tulemuse:  *mittekahjustamises kinnistumisel kaob ta juuresolekul (läheduses) vaenulikkus.* (Näiteks koer ei hakka kassi taga ajama.)

Kümnest käsust (ss sõnast, suunisest) vastab sellele positsiooniliselt: "Sa ei tohi tappa (mõrvata)!" (2 Mo. 20.13.)

Mohandas Gandhi rakendas seda põhimõtet poliitilises võitluses.

Vaata ka
--------

* vägivallatus
**Ebamõrsja** oli pulmakommetes valepruut. 

Laialdaselt Euroopas levinud taval oli algselt maagiline eesmärk kaitsta pruuti kurjade jõudude eest.

Eestis
------

19. sajandiks oli Eestis ebamõrsja toomine muutunud tavaliseks pulmanaljaks, mis oli eriti levinud Lääne-Eestis ja Põhja-Eestis. 

Ebamõrsja oli kaetud näoga või maskeeritud tüdruk, poiss või vana naine, keda pakuti kosjades kosilastele, pulmades mõrsjakoju saabunud mõrsjat otsivale saajarahvale või ka pulmade teises pooles peiukoju saabunud vakarahvale. 
Sageli on ebamõrsjat pakutud korduvalt: esmalt naiseriietes mees, siis vana naine või raskejalgseks maskeeritud (kõhule seotud padjaga) tüdruk. Mõrsja tunnistamiseks tantsitati teda, tantsimisele anti lauluga hinnang (sageli üsna toores pilge) ja kinnitati: see pole õige mõrsja! Algselt rangelt kombestikku kuulunud episood muutus hiljem pulmanaljaks ja irdus kombestikust. Ebamõrsja askeldas vahel kogu pulma ajal – temagi põll paigati (väiksemate müntidega), ka tema kogus (katkise kausiga) raha jne. Ebamõrsja pakkumine on ühes versioonis tekkinud mõrsja mõistatamisest: neli neidu või neiud-poisid – mõrsja nende seas – seisid või istusid kõrvuti. Peigmees peab õige mõrsja ära arvama. Kui valesti arvas, siis narriti ja pilgati, kui õigesti, siis kiideti. Et eksitust vältida, andis õige mõrsja kuidagi märku, kas jalgade asendi või sõrmede liigutusega.

Viited
------

1. 1 2   Eesti rahvakultuuri leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 23
2. ↑   Ülo Tedre. Pulmasõnastik I
**Rumeenia keel** on keel, mis kuulub indoeuroopa keelkonna romaani rühma.

Rumeenia kirjakeel pärineb 16. sajandist, esialgu kasutati kirillitsat, Transilvaanias aga ka ladina tähestikku. Aastatel 1860–1862 mindi Rumeenias üle ladina tähestikule. Moldaavia ANSV-s ja 1940. aastast Moldaavia NSV-s kasutati 1930–1933 ja 1937–1989 kirillitsat ja nimetust "moldaavia keel".

Keeleküsimus Moldovas jätkub endiselt – Nõukogude ajal oli riigikeeleks "moldaavia keel" ja rõhutati rumeenlaste ja moldaavlaste ajaloolisi erinevusi, moldaavia keelt peeti romaani rühma keeleks, rumeenia keelest eraldi. 1989. aastal võeti Moldaavia NSV-s kasutusele ladina tähestik, 1991. aastal, pärast Moldova iseseisvumist, kuulutati rumeenia keel Moldova ametlikuks keeleks, kuid 1994. aasta põhiseaduses kasutati jälle terminit "moldaavia keel". Tänapäeva Moldovas oli 2004. aasta rahvaloenduse tulemusel enamiku pealinna Chișinău elanike ja kõrgema haridusega inimeste emakeel rumeenia keel, samas kui maaelanike enamiku emakeel oli "moldaavia keel".

Sõnavara
--------

Rumeenia keele sõnavara sisaldab umbes 70% ladina päritolu sõnu, 20% moodustavad slaavi päritolu sõnad.

Mõned sõnad:

* *da* – jah
* *nu* – ei
* *mulțumesc* – aitäh
* *unu* – üks
* *doi* – kaks
* *trei* – kolm
* *tată* – isa
* *mamă* – ema
* *bărbat* – mees
* *femeie* – naine
* *frate* – vend
* *soră* – õde
* *zi* – päev
* *noapte* – öö
* *soare* – päike
* *lună* – kuu

Grammatika
----------

### Isikulised asesõnad

|  | Ainsus | Mitmus |
| --- | --- | --- |
| **1.** | eu | noi |
| **2.** | tu | voi |
| **3.** | el, ea | ei, ele |

Vaata ka
--------

* rumeenia kirjandus
* Moldaavia murre

Viited
------

1. ↑  Rumeenia keel. *Ethnologue.com*, Kasutatud 24.07.2009 (inglise)

Välislingid
-----------

* Rumeenia nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Rumeeniakeelne Vikipeedia** |


Euroopa Liidu ametlikud keeled

bulgaaria | eesti | hispaania | hollandi | horvaadi | iiri | inglise | itaalia | kreeka | leedu | läti | malta | poola | portugali | prantsuse | rootsi | rumeenia | saksa | slovaki | sloveeni | soome | taani | tšehhi | ungari

*Allikas: Euroopa Liidu ametlik võrgukoht*
**Ahja külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus algselt Ahja asunduses.

Ahja külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Ahja valla koosseisus. Külanõukogu esimees 1945. aastast oli Artur Truus.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Ahja vald likvideeriti ja Ahja külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu.

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega likvideeriti Akste-Kärsa külanõukogu, millest osa (Akste ja Kärsa küla) liideti Ahja külanõukoguga.

1959. aasta seisuga oli külanõukogus Ahja, Musta ja Vana asundus ning Akste, Ibaste, Koseva, Kärsa, Loko, Metsaküla, Mustakurmu ja Pilpa küla.

Pärast väikekülade liitmisi 1977. aastal kuulusid Ahja külanõukokku Ahja alevik, Akste, Ibaste, Kosova, Kärsa, Loko, Mustakurmu, Mõtsküla ja Vanamõisa küla.

Ahja külanõukogu territooriumi pindala 1978. aasta seisuga oli 79 km². Külanõukogu territooriumil tegutses Ahja kolhoos.

Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 19. detsembrist 1991 kinnitati Ahja valla omavalitsuslik staatus, millega seoses Ahja külanõukogu likvideeriti.

Rahvastik
---------

Külanõukogu elanike arv

* 1959: 1772
* 1970: 1506
* 1979: 1400
* 1989: 1312

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Tartu maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta". Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 520
2. ↑  Andmed külanõukogude kohta Tartumaal. Postimees, 17. juuni 1945
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
4. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Eesti NSV külanõukogude ühendamisest. Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104
5. ↑  Eesti NSV territooriumi administratiivne jaotus ja maa-asulad. Tallinn: Valgus, 1978
6. ↑  Nõukogude Eesti. Tallinn: Valgus, 1978. 2. trükk, lk 367–368
7. ↑  Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus "Ida-Viru maakonna Tudulinna valla, Järva maakonna Imavere ja Oisu valla, Lääne maakonna Linnamäe ja Vormsi valla, Põlva maakonna Räpina ja Põlva alevi ning Ahja, Kanepi ja Valgjärve valla, Pärnu maakonna Lavassaare alevi ning Kaisma, Tali, Tori ja Uulu valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta". RT 1992, 2, 9
8. ↑  Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika. Põlvamaa 1965–1990. Tallinn: Eesti Kõrgkoolidevaheline Demouuringute Keskus, 2002
**Andmeedastuskiirus** ehk **andmekiirus** (inglise keeles *data rate*) on telekommunikatsioonis ja infotehnoloogias digitaalne andmehulk, mis edastatakse ajaühikus edastuskanalis.

Andmehulka mõõdetakse enamasti bittides ja aega sekundites, seega on andmekiiruse mõõtühik bitt sekundis (bit/s). Kordsed ühikud moodustatakse detsimaaleesliitega, näiteks kbit/s, Mbit/s jne. Kui andmed edastatakse paralleelsete juhtmete kaudu (nagu see toimub andmesalvestite korral läbi andmesiini), kasutatakse harilikult mõõtühikut bait sekundis (B/s), samuti kB/s, MB/s, GB/s, TB/s. Siin tuleb tähele panna, et eesliide väljendab kordsust kümnendsüsteemis: 1 kbit/s = 1000 bit/s, mitte 1024 bit/s (nagu binaarse kordsuse puhul), 1 MB/s = 106 B/s jne.

Andmeedastuskiiruse suurim väärtus on piiratud edastuskanali läbilaskevõimega ehk kanali ribalaiusega, mida mõõdetakse samuti andmeedastuskiiruse ühikutes.

Andmeedastuskiiruse näiteid:

* traadita ühendused
	+ IrDA 1.3 (infrapunaühendus) – 16 Mbit/s
	+ DECT (juhtmeta lauatelefon) – ca 800 kbit/s
	+ Bluetooth 2.0 – 3 Mbit/s
	+ WLAN (WiFi), standard IEEE 802.11g – kuni 56 Mbit/s
	+ WIMAX – 40–100 Mbit/s
* mobiilside
	+ GSM – 9,6 kbit/s
	+ GPRS – 53,6 kbit/s
	+ EDGE (2G) – 260/110 kbit/s (alla/üles)
	+ UMTS (3G) – 384 kbit/s
	+ LTE (3,9 G) – 300/75 Mbit/s
	+ LTE-Advanced (4G) – 1 Gbit/s
	+ 5G – kuni 10 Gbit/s
* videosignaal
	+ SD-video – ca 400 Mbit/s
	+ HD-video – ca 1,3 Gbit/s
	+ Full-HD-video – ca 3 Gbit/s
	+ UHD-video (4K, 2160p) – ca 15 Gbit/s
* arvutiliidesed
	+ paralleelliides SCSI – kuni 2560 Mbit/s
	+ jadaliides Serial ATA – 1,5 Gbit/s
	+ USB 1.1 / 2.0 / 3.0 / 3.1 / 3.2 / 4 – 12 Mbit/s / 480 Mbit/s / 5 Gbit/s / 10 Gbit/s / 20 Gbit/s / 40 Gbit/s
**Andmehaldusplaan** (inglise *data management plan*) on uurimistöö juurde kuuluv kava, milles kirjeldatakse, milliseid andmeid uurimistöö projekti käigus toodetakse ja/või kogutakse, kuidas neid hallatakse, säilitatakse ja millistele andmetele võimaldatakse juurdepääs. Andmehaldusplaani eesmärgiks on kirjeldada kogu andmehalduse protsessi projekti jooksul ja peale projekti lõppemist. Andmehaldusplaan esitatakse koos uurimisprojekti taotlusega. [1]

Andmehaldusplaanis käsitletakse järgmisi teemasid [2]:

* Millised on teadustöö käigus tekkivad andmed
* Millised nõuded rakenduvad teadusandmetele: seadused, institutsionaalsed ja rahastajate nõudmised
* Milliseid andmete ja metaandmete standardeid järgitakse
* Kuidas andmed dokumenteeritakse
* Andmete omandiõigus, autoriõigus, intellektuaalomandi õigus
* Andmeturbe aspektid
* Andmete säilitamine ja varundamine ning vastavad seadmed või taristu
* Andmete jagamine: ligipääsuõigused- ja piirangud, embargoperiood
* Andmetega töötajate rollid ja vastutusalad
* Andmehalduse maksumus

Vaata ka
--------

* Avatud teadus
* Teadusandmed

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

Teadusandmete haldamine
Asend Connecticuti osariigis
Housatonici jõgi
**Fairfieldi maakond** (*Fairfield County*) on maakond USA-s Connecticuti osariigi edelaosas. Geograafilised koordinaadid on 41°23' N, 73°37' W.

Maakonna halduskeskus puudub. Kuni 1960. aastani oli selleks Bridgeport.

Maakonna pindala on 2168 km², millest 547 km² moodustab veepindala.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 916 829. Aastal 2000 oli elanike arv 882 567.

Naabermaakonnad
---------------

* Litchfieldi maakond (põhjas)
* New Haveni maakond (idas)
* Westchesteri maakond (edelas)
* Putnami maakond (läänes)
* Dutchessi maakond (loodes)

Ajalugu
-------

Fairfieldi maakond moodustati 1666. aastal.

Nagu Uus-Inglismaa osariikidele tavane, ei oma maakond maavalitsust - Connecticutis kaotati maakondade valitsused 1960. aastal, maakond eksisteeris edasi vaid teoreetilisel kujul, peamiselt statistilistel eesmärkidel.

2019. aastal esitas Connecticuti osariigivalitsus USA rahvaloenduse büroole (Census Bureau) palve, millega soovitas maakonnad välja vahetada planeerimisregioonide (Planning Region) vastu. Census Bureau kiitis kava heaks 2022. aastal, plaan rakendub täielikult 2024. aastaks, kui planeerimisregioone hakatakse lugema maakonnaga võrdväärseks üksuseks (county equivalent). Fairfieldi maakonna 23 vallast 16 saavad Lääne-Connecticuti (Western Connecticut Planning Region), 6 (kaasa arvatud Bridgeport) Suur-Bridgeporti (Greater Bridgeport Planning Region) ja 1 Naugatucki Oru (Naugatuck Valley Planning Region) planeerimisregioonide osaks.

Kaitsealad
----------

* Stewart B. McKinney National Wildlife Refuge

|  | Dutchessi maakond | Litchfieldi maakond |  |  |
| Putnami maakond |  | New Haveni maakond |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Lääs |   **Fairfieldi maakond**   | Ida |

 |
|  |
| Westchesteri maakond |  |  |

| * v
* r
Connecticuti maakonnad |
| --- |
| 
Fairfield **·** Hartford **·** Litchfield **·** Middlesex **·** New Haven **·** New London **·** Tolland **·** Windham |  |

1. ↑  "Governor Lamont Announces U.S. Census Bureau Approves Proposal for Connecticut's Planning Regions To Become County Equivalents". *CT.gov - Connecticut's Official State Website* (inglise). Vaadatud 18. juulil 2023.
2. ↑  "Change to County Equivalents in the State of Connecticut". 14. detsember 2020.
Lastesõim Gellerupis 2011. aastal
**Gellerup** on Brabrandi linnaosa, Århusi eeslinn Taanis. 

Sama nimega viidatakse ka ulatuslikule kinnisvara-arendusprojektile Gellerup Planile (taani: *Gellerup Planen*), mis hõlmab Toveshøj ja Gellerupi pargi (taani: *Gellerupparken*) elamuid. Viimane ehitati aastatel 1968–1972 elamurajooniks. Avarate korteritega korrusmajades on kokku 1776 korterit ja rajoon oli plaanitud Århusi "magalaks". Ehitati välja ka eluks vajalik taristu, kuid mingil põhjusel koht taanlasi ei köitnud. Lisaks on Gelletrupis moodulmajadest koosnev madalhoonestus ja tehnoloogiapark. 21. sajandi alguses on Gellerupis elanikke umbes 10 000. Gellerupi eripäraks on see, et kogukond koosneb peamiselt maailma eri paigust pärit immigrantidest. Inimesi on Aafrikast, Aasiast, Lähis-Ida riikidest, Tšiilist ja Jamaicalt. Gellerupis on oma idamaine turg – Bazar Vest.

Gellerupi ühenduste maja 2011. aastal, külas Eesti täiskasvanute õppega tegelejad. Pildil Somaalia ala, ka lillepotiümbrised on seal aafrikapärased**Gellerupi ühenduste majas** tehakse tänuväärset tööd nõustamisel, täiskasvanute elukestva õppe võimaluste loomisel ja sisserännanute integreerimisel Taani igapäevaellu. Koos käivad erinevate keelerühmade, usutunnistuste esindajad. Aafrika ja Lähis-Ida naistele pakutakse võimalust tulla koduseinte vahelt välja ning omandada mitmesuguseid praktilisi oskusi, saada koolitust, läbida tervisekontrolli. Sageli tuleb selleks enne teha tõhusat selgitustööd perekondade meeste seas. Ühenduste majas juhendavad ringide ja koolituste tööd nii taanlastest vastavate erialade spetsialistid kui Gellerupis elavate rahvuste esindajad ise. Kultuurierinevuste tutvustamiseks korraldatakse kunstinäitusi, ülevaateid koolitustel valminud toodetest, rahvusliku muusika kontserte jne.

Seal asub ka 1976. aastal sissepühitsetud kirik ning **Gellerupi raamatukogu**. Lisaks tavapärastele raamatukoguteenustele püütakse raamatukogus ühendada sealset kogukonda ja lahendada sotsiaalseid probleeme. Toimub nõustamine ja juhendamine, et suurendada elanike teadlikkust ja täiendada oskusi, millega Taani ühiskonnas hakkama saada. Nõustamine toimub taani, araabia, türgi, somaali, inglise ja prantsuse keeles. Kirjandust on aga veel rohkemates keeltes. Fondi komplekteeritakse teavikuid Aafrika keeltes, türgi, urdu, iraani ja muudes keeltes.

Gellerup 2011. aastal, hoones asub ka raamatukogu

Transport
---------

Århusi–Gellerupi liinil sõidavad bussid 5, 16 ja 18.

Viited
------

1. ↑  "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2014. Vaadatud 17. aprill 2013.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* Aarhus Kommune vil fra oktober tilbyde flyttehjælp til op til 10 såkaldte problemfamilier fra Gellerup og Toveshøj
**Maarja Meriste-Kivi** (sünninimega Maarja Kivi; sündinud 18. jaanuaril 1986 Tallinnas) on eesti muusik ja laulja, endine ansambli Vanilla Ninja liige. Ta on lõpetanud Tallinna Saksa Gümnaasiumi.

Lauljakarjäär
-------------

Lauljakarjääri alustas ta 2002. aasta Eurolaulu võistlusel. Sama aasta lõpus liitus ta Vanilla Ninjaga, kus oli esilaulja ja bassimängija. Ta oli bändis kuni 2004. aastani. Teda hakkas asendama Triinu Kivilaan.

2005. aasta lõpus naasis Kivi lavale artistinimega **Maarja** ja põhjustas oma artistinimega Eesti muusikas segadust. Maarja-Liis Ilus, kes oli juba aastaid Maarja nime all oli laulnud, arvas, et identse nime kasutamine ei tule Maarja Kivile lauljana kasuks, kuna teda võidakse segi ajada Maarja-Liisiga.

2006. aastal naasis Kivi muusikasse ja tegi taas koostööd plaadifirmaga Bros Music, mis andis välja ka Vanilla Ninja plaate. Vaatamata endise bändi vastuolule Bros Musicuga, sujus Maarja koostöö plaadifirma ja produtsendi David Brandesega hästi. Anti singlid "Could You" ja "Shine It On" jõudsid mõlemad Saksamaal viiekümne parema hulka. 

2007. aastal hakkas Maarja tegutsema Ameerika Ühendriikides, kus Maarja võttis nimeks **Marya Roxx**. Maarja hakkas tegelema rohkem metali ja raske rokiga. Ameerikas hakkas Kivi salvestama enda kirjutatud muusikat. Tema taustabändi liikmed on Paul Crook, John Miceli, Joey Vera.

2008. aasta veebruaris ilmus Maarjal Ameerikas singel, mis kandis pealkirja "21?".

Diskograafia
------------

### Singlid

* "Could You" (2006) parimad kohad edetabelis olid 35. Šveitsis ja 47. Saksamaal.
* "Shine It On" (2006) parimad kohad edetabelis olid 37. Eestis, 48. Saksamaal ja 53. Austrias.
* "21?!" (2008).
* "Land of Dreams" (2015)
* "Victorius" (2020)

### Albumid

* "Payback Time" (2010)

Isiklikku
---------

Ta sündis Riina ja Madis Kivi peres. Tal on õed Helen ja Kristi ning vend Vahur.

18. septembril 2004 abiellus Kivi Vanilla Ninja endise mänedžeri Renee Meristega. Neil on tütar Dora-Liisa (sünd. 22. septembril 2004) ja poeg Angus Martin (sünd. 7. augustil 2012).

Viited
------

1. ↑  Kaks Maarjat korraga. Kas Maarja-Liis Ilus ja Maarja Kivi lähevad nime pärast kaklema?
2. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2006. lk. 454
3. ↑  "Kes? Mis? Kus? 2008, lk. 441
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. detsember 2013. Vaadatud 3. mail 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Maarja Net
Maarin Ektermann 2021. aastal Arvamusfestivalil
Maarin Ektermann (vasemal), Merle Karro-Kalberg ja Marie Kliiman 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Maarin Ektermann** (sündinud 26. juunil 1983) on eesti kunstiteadlane ja kuraator.

Haridus
-------

Ektermann on õppinud Haapsalu kunstikoolis, magistrikraadi sai Eesti Kunstiakadeemias.

Tegevus
-------

Eesti Kunstiakadeemia üldteooriaainete keskuse juhataja ja lektor, Klassikaraadios saate Kunstiministeerium saatejuht, KUMU hariduskeskuse juhataja, kunstikriitika blogi Artishok üks asutajaid, kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali nõukogu esimees 2019–2021. Kunstikriitikuna kasutab nime Maarin Mürk.

Tunnustus
---------

2019 – Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia Maarin Ektermannile ja Mary-Ann Talvistule projekti "Kunstnikud kogudes" eest.

Viited
------

1. 1 2 3  "Maarin Ektermann". *Drakadeemia*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18.08.2021. Vaadatud 18.08.2021.
2. 1 2  "Maarin Ektermann". *EKABL*. Vaadatud 18.08.2021.
3. 1 2  Õuemaa, Tarmo (18. veebruar 2017). "Maarin Ektermann jälgib ja kujundab Eesti kunstimaailma". *Lääne Elu*. Vaadatud 18.08.2021.
4. ↑  "Kust läheb piir elava ja sureva linna vahel?". *Arvamusfestival*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18.08.2021. Vaadatud 18.08.2021.
5. ↑  "Maarin Ektermann". *Eesti Kunstiakadeemia*. Vaadatud 18.08.2021.
6. ↑  "Kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali nõukogu koosseis 2019-2021". *Kulka*. Vaadatud 18.08.2021.
7. ↑  "AUHINNASADU EKALASTELE: KULTUURKAPITALI AASTAPREEMIAD". *Eesti Kunstiakadeemia*. 2019. Vaadatud 18.08.2021.
**Voldemar Johannes Telling** (12. august 1903 Tuhalaane vald Viljandimaa – 27. veebruar 1969 Tallinn) oli pedagoogiharidusega Eesti NSV poliitik ja looduskaitsja.

Tema juhtimisel rajati Eesti NSVs looduskaitsealade võrk, võeti kaitse alla erinevaid üksikobjekte, hakati tähistama looduskaitsepäeva mai teisel pühapäeval ja võeti kasutusele tammelehe sümbol. Ta oli ka ühingu Teadus asutaja.

Elulugu
-------

Lõpetas 1922 Tartu õpetajate seminari ja töötas pärast seda Petseri ühisgümnaasiumis. 1922–1924 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas.

Arreteeriti 1924. aasta sügisel, kui tuli ilmsiks tema kuulumine Hans Heidemanni juhitud põrandaalusesse võrgustikku, mis pidi Lõuna-Eestis ette valmistama riigipööret, ja mõisteti 1925. aasta juulis nn 78 protsessil eluaegsele sunnitööle, kust vabanes 1938. aasta 7. mai amnestia põhjal. Oli 1938–1940 Abja algkoolis õpetaja ja samal ajal ka tõlkija.

Pärast 1940. aasta juunipööret määrati ta tööle EKP Keskkomitee häälekandja ajalehe Kommunist toimetusse.

Alates 25. august 1940 (teist korda alates 25. märts 1946) oli Telling Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi sekretär kuni 1953. 1953–1957 Eesti NSV haridusministri asetäitja.

Seoses 1957 aastal looduskaitse seaduse väljakuulutamisega kutsuti ellu Ministrite Nõukogu juures asuv Looduskaitse Valitsus eesotsas Voldemar Tellinguga, kus ta oli 1962 aastani.
1958–1963 Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni liige..

Viited
------

1. ↑  Eesti keskkonnakaitseorganisatsiooni areng
2. ↑  EESTI TA LKK Liikmed läbi aegade

Kirjandus
---------

* Jaan Eilart (1969). Voldemar Telling: 12.VIII 1903 – 27.II 1969. Eesti Loodus, 1969, 5
* Herbert-Armin Lebbin (1978) Revolutsiooni lipukandjad (3. osa). Eesti Raamat 1978
**Enefit Outotec Technology** (EOT) on 2009. aastal Enefiti ja Outoteci loodud ühisettevõte. 

Enefit Outotec Technology arendab ja litsentsib uue põlvkonna põlevkiviõli tootmise tehnoloogiat Enefit.

Enefit Outotec Technology juhatuse esimees on Tarvi Thomberg ja tehnoloogiadirektor Robert A. Mergler. EOT peakontor asub Frankfurdis.

Outotec on rahvusvaheline projekteerimisettevõte, kellel on pikk kogemus metallide ja mineraalide töötlemise alal. Enefit Outotec Technology on Enefiti õlitootmistehnoloogia arendaja.

EOT tegeleb ka teadus- ja arendustegevusega. Erinevate põlevkivide testimiseks Enefiti tehnoloogial on Frankfurti rajatud nii Enefiti tehnoloogial katseseade, mis töötleb tunnis ligikaudu 10 kg põlevkivi, kui ka 300 kg/h läbilaskevõimega piloottehas. Neil seadmetel on ettevõte sooritanud teste nii Eesti, USA, Jordaania, Maroko kui ka Hiina põlevkiviga. Nii laboriseadmel kui ka piloottehases on Eesti Energia USA projekti raames testitud Utah' põlevkivi. 2013. aasta sügisel teise etapina piloottehases läbi viidud katsed osutusid edukateks ning Enefit jätkab tehnoloogia edasiarendamist Utah' põlevkivi jaoks.

2014. aasta märtsi teatas rahvusvaheline energiaettevõte San Leon Energy, et tootis Enefiti tehnoloogiat kasutades Frankfurdis Maroko Timahditi maardla põlevkivist õli.

Viited
------

1. ↑  "Enefit Outotec Technology koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. jaanuar 2019. Vaadatud 4. jaanuaril 2019.
2. ↑  Outoteci koduleht
3. ↑  "Delfi Ärileht 8.09.2014". Originaali arhiivikoopia seisuga 16.10.2014. Vaadatud 10.10.2014.
4. ↑  Oil Review Africa 27.08.2014
**Voldemar Särak** (15. oktoober (vkj)/ 28. oktoober 1911 Kudina vald, Maarja-Magdaleena kihelkond, Tartumaa – 3. juuni 1947 Tallinn) oli Eesti murdmaasuusataja, politseinik, vabadusvõitleja ja metsavend.

Lõpetas 1925. aastal Harku algkooli ja 1928. aastal Politseikooli. Töötas politseinikuna Harju-Tallinn prefektuuris ja aastatel 1940–1941 Pärnu suusavabrikus.

Põgenes märtsis 1943 Soome. Läks 1. aprillil 1943 Soome sõjaväkke, osales Jätkusõjas. Oli rindel Rajajoel III/JR47-s, seejärel väljaõppel peastaabi luureosakonnas. Astus Haukka gruppi. Juulis 1944 toimetati salaja Eestisse, oli metsavend Virumaal Haukka grupi punkris.

Langes 21. detsembril 1944 Järtu küla kandis Virumaal vangi. Põgenes koos Harri Sepikuga 25. septembril 1945 kohtumajast Tallinnas, kus talle oli mõistetud 20 aastat vangistust.

Oli uuesti metsavend Harjumaal. Tabati juunis 1947 haarangul Anija kandis, sai põgenemisel raskelt haavata. Suri operatsioonil 3. juunil 1947 vangla haiglas. Tema matmispaik ja haud pole tänaseni teada, arvatavasti asub see mõnel Nõukogude repressiivorganite erikalmistul Tallinna lähistel.

Sportlasena
-----------

Hakkas suusatamist harrastama 1926. aastal Sai 1938. aasta maailmameistrivõistlustel 18 km-s 155. ja teatesõidus 10. koha. Võitis Eesti meistrivõistlustel 1935 (I Eesti mängude talimängud) 30 km-s hõbemedali, 1938. aastal 30 km-s kuldmedali ja 1940. aastal 50 km-s pronksmedali ning teatesõidus 1940. aastal kuldmedali ja 1941. aastal Eesti NSV meistrivõistlustel pronksmedali. Osales 1940. aasta Eesti–Läti maavõistlusel.

Isiklikku
---------

Tema noorem kaksikvend oli murdmaasuusataja Evald Särak.

Viited
------

1. ↑  Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Kirjandus
---------

* "Vabaduse eest. Soomepoiste lühielulood". Toimetanud Margus Leemets, eessõna Rein Helme, Matti Lukkari ja Raul Kuutma. Tallinn 1997. Lk 331
* Uno Tõnnus. "Soomepoiste spordilugu". Tallinn 1998. Lk 20
* Mai Krikk." Voldemar Särak ja luuregrupp "Haukka"". Tallinn 2011

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Politseitalituse ametnike nimekiri 1940
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Suure Teatri balletitrupp 2011. aastal galaetendusel seoses teatri taasavamisega
Maria teatri balletitrupp 2014. aastal kodulaval etendust andmas
Inglise Rahvusballeti peakorter asub Londonis Mulryani Tantsukeskuses. Kodulava asub London Coliseumis
Houstoni Balleti peakorter asub Houstonis Center for Dance'is
Kuningliku Balleti koduteater on Londoni kesklinnas Covent Gardenis asuv Royal Opera House
**Balletikompanii** (inglise keeles *ballet company*), ka **balletitrupp** on tantsutrupi tüüp, mis esitab Euroopa traditsioonide kohaselt klassikalist balletti, uusklassikalist balletti ja/või nüüdisballetti. Balletitrupp võib tegutseda iseseisva majandusüksusena või suurema organisatsiooni, näiteks ooperi- või draamateatri institutsioonina.

Enamikus suuremates balletikompaniides töötavad tantsijaid aastaringselt, välja arvatud Ameerika Ühendriikides, kus töölepingud sõlmitakse lühemaks perioodiks (tavaliselt kestvusega 30 või 40 nädalat). 

Enamasti on balletikompaniil oma koduteater, kus ta lavastab suurema osa oma etendustest, kuid paljud kompaniid teevad pikemaid või lühemaid ringreise, andes külalisetendusi nii kodumaal kui ka võõrsil.

Paljudel balletikompaniidel on oma tantsukool (balletikool).

Prestiižseimad balletikompaniid maailmas on Pariisi Rahvusooperi Ballett, Suure Teatri balletitrupp (välismaal tuntud kui Bolshoi Ballet) ja Londonis tegutsev Kuninglik Ballett.

Balletikompaniisid
------------------

* Ameerika Balletiteater
* Birminghami Kuninglik Ballett
* Flandria Ballett
* Hiina Rahvusballett
* Houstoni Ballett
* Inglise Rahvusballett
* Kiievi Rahvusballett
* Kuninglik Ballett
* La Scala balletitrupp
* Maria teatri balletitrupp
* New York City Ballet
* Pariisi Rahvusooperi Ballett
* Poola Rahvusballett
* Rootsi Kuninglik Ballett
* San Francisco Ballett
* Soome Rahvusballett
* Stuttgarti Ballett
* Suure Teatri balletitrupp
* Viini Riigiballett
* Washingtoni Rahvusballett

### Eestis

* Eesti Rahvusballett
* Vanemuise balletitrupp

Viited
------

1. ↑  "Il y en a trois meilleures compagnies du monde, sans doute Le Royal Ballet, sans doute Le Bolchoï et sans doute Le Ballet de l'Opéra de Paris", Philippe Noisette, journaliste, dans La Danse à tout prix, television documentary by Carlos Simoes, 2012, 129 min, broadcast on 26 December 2012 on France 2. **Ajakood 3:03**

Vaata ka
--------

* Ballett
* Ballettmeister
* Esitantsija
Hosby vana kalmistu värav
Hosby vana kalmistu
**Hosby vana kalmistu** on Lääne-Nigula vallas Hosby külas asuv ajalooline kalmistu. Kalmistu aluse maa omanik ja haldaja on Noarootsi vald. Kalmistu on tunnistatud ajaloomälestiseks.

Kalmistul olev kõige vanem säilinud hauatähis on aastast 1827 pärinev ümarrist ja kõige uuem hauatähis on 1975. aastast pärinev raudrist. Aastast 1976 ei ole kalmistule enam maetud ja enamus haudasid on hooldamata. Kalmistu keskel asub suur kivirist, mille ühel pool on eestikeelne tsitaat Piiblist aastaarvuga 1854 ja teisel küljel rootsikeelne tsitaat.

Kalmistul on kokku inventariseeritud 541 risti – nendest kiviriste 330, raudriste 185, kiviplaate 17 ja puitriste 2. Andmed on olemas umbes 400 maetu kohta ning valla kodulehelt leiab ka kalmistu haudade registri.

Vaata ka
--------

* Noarootsi kirik

Viited
------

1. 1 2 3  Hosby vana kalmistu - Noarootsi Vallavalitsus. Vaadatud. 11.08.2014.
2. ↑  Kultuurimälestiseks tunnistamine – Riigi Teataja. Vaadatud 11.08.2014.
3. ↑  Kalmistute plaanid ja maetute nimekirjad - Noarootsi Vallavalitsus. Vaadatud. 11.08.2014.

Välislingid
-----------

* Hosby vana kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes