recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajakirjanikust; sõudja kohta vaata artiklit William Maher* |

---

Bill Maher (2010)
**William Maher** (sündinud 20. jaanuaril 1956) on Ameerika Ühendriikide *stand-up*-koomik, saatejuht, ühiskonnakriitik ja publitsist. 

Maher juhtis hilisõhtust vestlussaadet "Politically Incorrect", mida näitas kanal Comedy Central ja hiljem ABC. Pärast seda hakkas ta juhtima saadet "Real Time with Bill Maher".

Maher on väga kriitiline organiseeritud religioonide vastu, mida ta sageli kirjeldab neuroloogilise hälbena, mis õigustab hullusi ja takistab inimestel loogiliselt mõtlemast. Tema sõnul apelleerivad religioonid moraalile, kuid ei oma tegelikult moraaliga midagi ühist. Ta on vastu ka kohtute lähedale rajatud religioossetele monumentidele, kuna see rikkuvat kiriku ja riigi lahutatuse põhimõtet. Tema sõnul on väide, nagu põhinevat USA ühiskond kümnel käsul, täiesti vale, sest kümnest käsust olevat ainult kaks seadustega reguleeritud: tapmine ja vargus. Maher on öelnud, et aabrahamlike religioonide reaalne vahe on, et "kristlased pomisevad lakke, judaistid pomisevad seinale ja moslemis pomisevad põrandale".[*viide?*] Ta on korduvalt eitanud süüdistusi ateismis, ta ei pea end ka deistiks ega agnostikuks, kuid on nimetanud religioone olemuslikelt valelikeks, sest nad vastavad küsimustele, mille vastust ei ole võimalik kontrollida, nagu "Kuhu ma lähen pärast surma?" või "Kas põrgu on olemas?", ja väidavad, et nende vastus on kindlasti õige. Kui kuulaja helistas tema saatesse ja küsis, kas ta hakkaks jumalat uskuma, kui see talle end ilmutaks, vastas Maher, et ta läheks siis psühhoneuroloogiahaiglasse ravile ja et seda peaks tegema igaüks, kellele jumal ilmunud on. Põhjus, miks religioosseid inimesi hulludeks ei peeta, olevat üksnes see, et liiga paljudel inimestel olevat ühesugune hullus.

Maher on kriitiline Maailma Kaubanduskeskuse huku vandenõuteooriate suhtes. Ta on nendesse uskujaid nimetanud naiivseteks ja suurteks hulludeks. 19. oktoobril 2007 katkestasid otsesaate publikus olevad vandenõuteooriate pooldajad korduvalt saadet, mispeale Maher nad lõpuks ise publiku seast välja viskas. Sellega äratas ta üleriigilist tähelepanu.

Tunnustus
---------

* 2009 – Richard Dawkinsi auhind

Filmid
------

* "Religulous" (2008)
* "New Rules: Best of" (2009)
* "Sex, Drugs & Religion" (2010)

Välislingid
-----------

* Bill Maheri koduleht
* Sex, Drugs & Religion (2010)
**Ľudovít Ódor** (ungari keeles **Lajos Ódor**; sündinud 2. juulil 1976 Komárnos) on ungari päritolu Slovakkia poliitik, majandusteadlane ja ülikoolipedagoog, alates 15. maist 2023 Slovakkia peaminister. Ódor on varem olnud Slovakkia Vabariigi peaministri ja rahandusministri nõunik, samuti Slovakkia keskpanga asepresident.

Ta lõpetas aastal 1999 Bratislavas Comeniuse ülikooli matemaatika-füüsikateaduskonna magistrikraadiga matemaatika ja juhtimise alal.

Pärast õpingute lõpetamist asus ta 1999. aasta aprillis tööle Tšehhoslovakkia Kaubanduspanka (Československá obchodní banka) finantsturu analüütikuna, kus töötas kaks aastat. Seejärel sai temast Slovakkia reitinguagentuuri majandusteadlane ja peaaegu kahe aasta pärast liitus ta riigiametiga Slovakkia rahandusministeeriumi peaökonomisti ja finantspoliitika instituudi direktorina.

2006. aasta jaanuaris sai temast Slovakkia keskpanga (Národní banka Slovenska) pangandusnõukogu liige ja teadusuuringute tegevdirektor. Septembrist 2010 kuni aprillini 2012 oli ta peaminister Iveta Radičová ja rahandusminister Ivan Mikloši nõunik.

Septembris 2015 sai temast Euroopa Liidu sõltumatute eelarvenõukogude assotsiatsiooni aseesimees ja ta oli sellel ametikohal kuni oktoobrini 2017. Pärast seda oli ta aasta ja kuu Slovakkia Hoiupanga nõukogu liige, ja kuni 2018. aasta veebruarini eelarvenõukogu liige.

Ta on finantspoliitika instituudi, eelarvevastutuse nõukogu ja raha eest hoolitsemise üksuse kaasasutaja. Oma tegevusega aitas ta kaasa ühtse maksu kehtestamisele, riigi rahanduse juhtimise reformile, euro kasutuselevõtu strateegiatele, võlapiduri seadusele ning pensionisüsteemi esimese ja teise samba reformimisele.

Alates 2016. aasta jaanuarist on ta Kesk-Euroopa Ülikooli külalisprofessor. Ta on mitmete raamatute autor.

7. mail 2023, pärast peaminister Eduard Hegeri tagasiastumist, teatati, et president Zuzana Čaputová nimetab ta ajutise valitsuse juhiks.
Tõnu Naissoo oktoobris 2017
**Tõnu Naissoo** (sündinud 18. märtsil 1951 Tallinnas) on eesti helilooja ning džässpianist-klahvpillimängija. 

Tõnu Naissoo alustas klassikalise klaveri õpinguid kuueaastaselt Tallinna Muusikakoolis, mille lõpetas 1970. aastal muusikateooria erialal. Edasi õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, mille lõpetas 1982. aastal kompositsiooni erialal Eino Tambergi klassis, ja Berklee Muusikakolledžis USA-s. 

Esimene suurem etteaste avalikkuse ees oli 16-aastaselt rahvusvahelisel džässifestivalil "Tallinn 1967". Mängis 1971 Vadim Viadro kvartetis ja Ganelini-Tarassovi duos. Aastatel 1972–1976 mängis klahvpille estraadiansamblis Laine. 

Ta on töötanud muusikaõpetajana Soomes (1991–1992), aastast 1999 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis ning aastast 2001 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias. Teinud koostööd näiteks järgmiste muusikute ja ansamblitega: Gebhard Ullman, Ryo Kawasaki, Michel Marre, Yves Teicher, Jens Winther, Bob Moses, Dennis Rowland, Ted Curson, Vladimir Tarasov, Ulf Krokfors, Brian Melvin, UMO Big Band, Adam Makowicz, John Taylor ja New York Voices. 

Tõnu Naissoo on kirjutanud peamiselt filmi- ja teatrimuusikat, kuid ka arvukalt muusikat džässansamblitele ja -orkestritele, koorilaule ja kammermuusikat. Esineb nii sooloartistina kui ka endanimelise trioga.

Tunnustus
---------

* 2011 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (Eesti džässi suurkuju)
* 2017 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (rikkalikud džässiaastad: 50 aastat viljakat loomingulist tegevust heliloojana ja džässpianistina, traditsioonide järjepidevuse hoidjana)
* 2020 Valgetähe V klassi teenetemärk
* 2023 elutööpreemia "Panuse eest Eesti Jazzi arengusse" aastatepikkuse töö ning jazz-muusika populariseerimise eest.

Isiklikku
---------

Tõnu Naissoo isa oli helilooja Uno Naissoo.

Viited
------

1. ↑  Kroonika. Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli veebisait.
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 20004

Välislingid
-----------

* Tõnu Naissoo andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
* Tõnu Naissoo Trio andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
**Maria Gripe** (25. juuli 1923 Vaxholm – 5. aprill 2007 Rönninge) oli Rootsi kirjanik, kelle looming on suunatud lastele ja noortele täiskasvanutele.

Eluloolist
----------

Ta sündis Maja Stina Walterina Vaxholmis. Kuueaastaselt kolis ta koos perega Örebrosse. Pärast mõnd aastat seal koliti Stockholmi, kus Maria lõpetas gümnaasiumi ja õppis Stockholmi ülikoolis filosoofiat ja religioonilugu. Enamiku aja oma elust elas Maria Gripe Nyköpingis.

1946. aastal abiellus ta kunstnik Harald Gripega, kes on illustreerinud enamiku tema raamatuid. Tütar Camilla Gripe on samuti lastekirjanik ja tõlkija.

Maria Gripe kirjutas 38 raamatut ja teda on tõlgitud paljudesse keeltesse, samuti on tema raamatuid dramatiseeritud ja nende alusel on tehtud filme. Tänapäeval loetakse teda Astrid Lindgreni kõrval olulisimate Skandinaavia lastekirjanike hulka. Ta on pälvinud mitu kirjandusauhinda, sealhulgas maineka Hans Christian Anderseni lastekirjanduspreemia 1974. aastal.

Eesti keeles
------------

Eesti keelde on tõlgitud kolm Maria Gripe raamatut:

* "Elvis Karlsson" (tõlkinud Vladimir Beekman, Tiritamm 2001)
* "Elvis! Elvis!" (tõlkinud Vladimir Beekman, Tiritamm 2002)
* "Sitasitikas lendab videvikus" (tõlkinud Mari Aidla, Varrak 2008)

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Välislingid
-----------

* Maria Gripe biograafia ja teosed
* Maria Gripe fantaasiakirjanduse portaalis fantasticfiction.com
* Maria Gripe portaalis IMDb
**Rencēnmuiža** on küla (*mazciems*) Lätis Valmiera piirkonnas Rencēni vallas. Küla jääb endisest piirkonnakeskusest Burtniekist 16 ja Riiast 120 km kaugusele.

Külast läheb läbi maantee V112. Seal on Rencēnmuiža bussipeatus.

Rencēnmuiža on tekkinud endise Rencēni mõisa keskuse juurde. Rencēni mõisa vana härrastemaja ja pargikompleks on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Kohaliku kaitse all on mõisa valge ait, mõisavalitseja maja, viinaköök ja uus häärber.

Looduskaitse all on Rencēnmuiža tammeallee, Euroopa lehis ümbermõõduga 3.22 meetrit, Tilikase tamm ümbermõõduga 5,45 meetrit, Rencēnmuiža allee saar ümbermõõduga 3,57 ja kõrgusega 29 meetrit, Rencēnmuiža vaher ümbermõõduga 3,82 meetrit, Rencēni pärn ümbermõõduga 6,31 ning kõrgusega 24 meetrit, ja tamm ümbermõõduga 4,4 meetrit.

Aastal 2007 oli külas 20 elanikku. Aastail 2009-2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
6. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Rencēni valla asulad |
| --- |
| 
Baloži **·**  Buka **·**  Lizdēni **·**  **Rencēni** **·**  Rencēnmuiža  **·**  Sauļi **·**  Sauļi |
**Harald Haberman** (19. detsember 1904 – 16. detsember 1986) oli eesti zooloog, Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1946).

Elukäik
-------

Harald Haberman lõpetas 1932. aastal bioloogina Tartu ülikooli, oli 1932–1939 Tartu Ülikooli zooloogiainstituudi assistent, 1939. aastast vanemassistent. 1944–1948 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli õppeprorektor ning üldbioloogia ja darvinismi kateedri juhataja. 1951 kaitses bioloogiadoktori väitekirja, 1955 sai professori kutse. 

1946. aastal kinnitati Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks, 1954 akadeemikuks. 1957–1964 oli Bioloogia- ja Meditsiiniteaduste Osakonna akadeemik-sekretär. 1960–1984 „Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised. Bioloogia" toimetuskolleegiumi liige. 

Ta oli 1947–1977 Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi direktor.

Teadustegevus
-------------

Habermani põhiuurimisvaldkond oli aastatel 1929–1939 seotud hüdrobioloogiaga. mageveeselgrootute liigiline koosseis, levik ja ökoloogia. Hilisematel aastatel lisandusid mardikaliste liigiline koosseis ning loodusteaduste filosoofilised küsimused. Haberman on Eesti entomoloogiakoolkonna rajaja, putukate sünökoloogilisfaunistilise uurimise algataja ja zoogeograafilise analüüsi käsitluse looja. Ta oli viljakas loodusteaduste populariseerija.

Näitlejatöö
-----------

Harald Haberman mängis episoodilist rolli (astronoom) Eesti mängufilmis „Indrek" (1975).

Poliitiline tegevus
-------------------

Haberman oli Eestimaa Kommunistliku Partei (EKP) liige alates 1939. aastast. 1940. aasta juunist augustini oli ta Johannes Varese valitsuse siseministri abi ja sisekaitseülem.

Teosed
------

* "Tagasivaatamisi. Memuaarid" Eesti Raamat, 1988
* "Eesti jooksiklased (*Coleoptera, Carabidae*)" Kirjastus Valgus, 1968
* "Elu olemusest: andmeid ja mõtteid" Kirjastus Valgus, 1968
* "Eesti hüpikpoilased: *Chrysomelidae, Halticinae*" Eesti NSV Teaduste Akadeemia, 1962
* "An ecological and zoogeographical analysis of the Estonian fauna of *Carabidae* (*Coleoptera*)" - *Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised*, 1964
* "Materialismi ja idealismi võitlusest bioloogias" Eesti Riiklik Kirjastus, 1961
* "Mida õpetab mitšuurinlik bioloogia elust" Eesti Riiklik Kirjastus, 1954
* "Eesti NSV mardikaliste (*Coleoptera*) süstemaatiline nimestik leviku- ja leiukohtade andmetega. 1. osa, Röövmardikalised (*Adephaga*). Систематический список жесткокрылых Эстонской ССР с данными о распространении и стациях видов. 1. часть, Адефаги." Eesti NSV Teaduste Akadeemia, 1952
* "Kiirkirja lugemik" Tartu, 1937
* "Der See Külajärv als Beispiel einer Eu-Dys Sukzession" Tartu, 1936.
* "Ahja jõe ülemjooksu põhjafaunast" Tartu, 1934
* "Eestikeelne kiirkiri" Tartu, 1930

Tunnustus
---------

* 1964 Eesti NSV teeneline teadlane
* 1964 Eesti Looduseuurijate Seltsi auliige (1984 aupresident)
* 1971 Nikolai Vavilovi medal

* 1980 Tartu aukodanik
* 1984 Eesti Teaduste Akadeemia medal

Välislingid
-----------

* Harald Haberman Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Telesaade „Akadeemikud: 1 | Harald Haberman" (ETV 1978)
**Albert Maloverjan** (vene keeles *Альберт Владимирович Маловерьян*; 7. juuli 1947 Kasahhi NSV – 16. jaanuar 2016 Eesti) oli venekeelne Eesti ajakirjanik. 

Ta õppis Kohtla-Järve 13. Keskkoolis. 

Alustas ajakirjanikutööd 1970. aastatel Kohtla-Järve rajooni ajalehes (Leninskoje Znamja / Leninlik Lipp).

1980. aastast oli ta ajalehe Molodjož Estonii peatoimetaja asetäitja, hiljem töötas Eesti Teadeteagentuuris.

2010. aasta märtsist oli ta nädalalehe Komsomolskaja Pravda – Estonija peatoimetaja.

Ta oli ka Venemaa riikliku uudisteagentuuri ITAR-TASS kauaaegne korrespondent Eestis.

Ta on maetud Jõhvi kalmistule.

Viited
------

1. ↑  "*Памяти Альберта Маловерьяна*". Stolitsa, 18. jaanuar 2016
2. ↑  "Albert Maloverjan". *geni\_family\_tree*. Vaadatud 16. jaanuaril 2023.
3. ↑  "Eesti lehelugejad said oma komsomolitõe". Sakala nr 52, 8. märts 2010. Lk 6.
4. ↑  *Скончался известный журналист Альберт Маловерьян*. Postimees, 19. jaanuar 2016.

Välislingid
-----------

* *Скончался известный журналист Альберт Маловерьян*. Delfi, 19. jaanuar 2016
Setu lauluselts Siidisõsarõ esinemas üritusel "Ava lava, Tallinn!" Raekoja platsil augustis 2012
**Seto leelo** on setude traditsiooniline laulmisstiil. See on üle 1000 aasta vana.

30. septembril 2009 kandis UNESCO vaimse kultuuripärandi kaitse komitee selle inimkonna vaimse kultuuripärandi esindusnimekirja. 

Leelole on omane kaks häält. Põhihääl on mitmekesi lauldud torrõ ja kõrvalhääl üksi lauldud killõ. Eeslaulja laulab torrõt. Vanemas stiilis ei lauldud torrõt unisoonis. Nii võib eriti meeste leelo puhul tinglikult eristada ka kolmandat häält ehk alumist torrõt. Alumine torrõ kasutab heliredeli alumisi noote, kuid erinevalt teistest häältest sellel kindlaid varieerimise reegleid ei ole. Killõ kasutab kõrgemiad noote, ja kuna leelo puhul helistik laulu jooksul tõuseb, siis võib vahel killõl oma osa laulmine raskeks minna. Sel puhul kasutatakse erilist võtet - kergütamist. Kergütamise puhul võtab eeslaulja järgmise rea järsult madalamalt. lisaks setu leelole esineb kergütamist veel mordvalaste rahvalaulude puhul.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 12.10.2013)
2. ↑  UNESCO Eesti Rahvuslik Komisjon. "Vaimse kultuuripärandi kaitse konventsiooni nimekirjad". *UNESCO Eesti Rahvusliku Komisjoni koduleht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 9.05.2018. Vaadatud 09.05.2018.
3. ↑  Seto leelo kanti UNESCO vaimse kultuuripärandi esindusnimekirja (vaadatud 21.01.2018)
4. ↑  Seto laulupärimus

Välislingid
-----------

* Setu leelo teemaline veebileht
* Gümnaasiumitöö seto leelost
* Seto leelo Eesti vaimse kultuuripärandi nimistus
**Anatoli Borissovitš Tšubais** (Анатолий Борисович Чубайс; sündinud 16. juunil 1955 Barysaŭs Minski oblastis) on Venemaa majandus- ja riigitegelane, üks liberaalsete reformide ideolooge ja eestvedajaid 1990. aastatel.

1996. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik.

Tšubais oli 2008. aasta septembrist 3. detsembrini 2020 ROSNANO peadirektor. Ta oli ka JPMorgan Chase rahvusvahelise nõukogu liige.

Ametikäik
---------

1990. aastal siirdus Tšubais akadeemiliselt ametipostilt Leningradi täitevkomitee aseesimeheks.

Aastatel 1991–1992 oli Tšubais Peterburi linnapea Anatoli Sobtšaki nõunik. 

1992–1994 oli Tšubais Venemaa Föderatsiooni valitsusjuhi esimene asetäitja majandus- ja finantspoliitika alal. Tema juhatamisel töötati välja ja viidi ellu erastamisprogrammi. Tšubaisi tegevus erastamisjuhina on talle toonud kurja kuulsuse oligarhide esilekergitajana.

1994–1996 oli Tšubais Riigiduuma liige, tegeledes erastamisreformidega.

Aastatel 1996–1997 oli Tšubais presidendi administratsiooni juht, 1997–1998 Venemaa esimene asepeaminister Viktor Tšernomõrdini valitsuses.

1998. aastast kuni 2008. aasta 1. juulini oli Tšubais Venemaa Ühendatud Energiasüsteemide juhatuse esimees.

22. septembril 2008 nimetas president Dmitri Medvedev ta oma määrusega riikliku nanotehnoloogiafirma ROSNANO (Venemaa Nanotehnoloogia korporatsioon) peadirektoriks ja 3. detsembril 2020 vabastas president Vladimir Putin ta sellest ametist. 
Seejärel oli ta kuni 23. märtsini 2022 Venemaa presidendi Vladimir Putini kliimanõunik.

Poliitiline tegevus
-------------------

Tšubais on Paremjõudude Liidu liige ja üks asutajaid.

Isiklikku
---------

Tšubais on kolmandat korda abielus. Tema teise naise Maria Višnevskaja õde Julija on olnud abielus Vladislav Surkoviga. Esimesest abielust on Tšubaisil poeg ja tütar.

Viited
------

1. 1 2  03. detsember 2020 kell 15:17, Putin lasi Tšubaisi lahti

Välislingid
-----------

* "Anatoli Tšubais pani ameti maha ja lahkus Venemaalt" ERR, 23. märts 2022
* Russian veteran reformer Chubais quits job as Putin envoy. BBC News, 23. märts 2022
Moodne viljakuivati
1959. aastal ehitatud viljakuivati Vilama külas
Laupa mõisa kuivati
**Viljakuivati** on seadeldis, mille ülesandeks on kuivatada vilja. Kuivatiks nimetatakse ka hoonet, kus selline seadeldis paikneda võib.

Viljakuivati töö põhineb õhu ja vilja segamisel, kui tugev kuumutatud õhuvool juhitakse läbi kuivatatava vilja. Õhuvool aurustab terade pinnalt vett ja viib seda välisõhku. Kuivatamisõhu temperatuur sellise aurustumise tõttu väheneb.

Viljakuivatite tüübid
---------------------

1. Šahtkuivatid: portsjonkuivatid, läbivoolukuivatid
2. Punkerkuivatid

### Šahtkuivatid

Tegu on ühe levinuima teraviljakuivatite tüübiga. Kuivatil on risttahukakujuline kuivatusšaht, mida läbivad horisontaalsed õhujaotuskarbid. See jagab aeglaselt põhja valguva viljamassi ventileeritavateks kihtideks. Õhujaotuskarpide võrk tagab seega vilja kuivenemise terve šahti kõrguses.

#### Portsjonkuivatid

Portsjonkuivati puhul kuivatatakse vilja koguseliselt ehk portsjoni kaupa. See tähendab seda, et kuivatatakse korraga niipalju, kui palju on võimeline vastuvõtt läbi töötlema. Kuivatusprotsess jaguneb oma olemuselt neljaks osaks, nendeks on: täitmine, kuivatus, jahutus ja tühjendamine. Sõltuvalt portsjonkuivati mudelile on võimalik vilja kuivatuse ajal tsirkuleerida, sellega suureneb kuivatusprotsessi töökiirus. Portsjonkuivati suureks eeliseks on tema võime kuivatada niiskemat vilja, samuti ei pea kuivati tööline pidevalt jälgima kuivatis toimuvat.

#### Läbivoolukuivatid

Läbivoolukuivatid on maailmas väga populaarsed, neid kasutatakse eeskätt suuremates teraviljakasvatusettevõtetes. Tegu on pidevtoimelise šahtkuivatiga. Samal ajal teostatakse nii vilja pealelaadimist, vilja jahutamist ja ka väljalaadimist. Läbivoolukuivatis on omavahel tihedalt ühendatud kaks tööülesannet, nendeks on kuivatus ja jahutus.

### Punkerkuivatid

Punkerkuivati on ventileeritav punker, kus vilja kuivatus temperatuur on kuni 70 °C. Seejuures õhu erikulu on 300–500 m³/h ühe tonni vilja kohta, on omakorda umbes 10 korda väiksem kui šahtkuivatil. Sõltuvalt vilja algniiskusest ja kuivatusõhu temperatuurist kuivab vili punkerkuivatis 1–7 ööpäeva. Punker tüüpi kuivati eelisteks on: lihtne konstruktsioon ja juhtimine, kergelt puhastatav – oluline seemnetootjatele ning lihtne saavutada soovitud lõppniiskust automaatsete niiskuse mõõtjatega. Seda saab kasutada ka atmosfääri õhu kuivatina, lihtsalt eemaldades kütusepõleti.

Viited
------

1. ↑  "Viljakuivati KASUTUSJUHEND" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2017.
2. ↑  "Viljakuivatid".
3. 1 2 3  "Habemiku Grupi ettevõtete rajatava kuivati tasuvusanalüüs" (PDF).
4. ↑  "VÄIKKEETTEVÕTTE TERAVILJAKUIVATI VALIKUKRITEERIUMID" (PDF).
Andreas de Velveni allakirjutatud rahuleping 1241. aastast Saare-Lääne piiskopi, saarlaste ja Liivi ordu vahel
**Andreas de Velven** (ka **Andreas von Felben**) oli Liivi ordu maameister 1240–1241 ja 1248–1253. 1241. aastast oli ta Liivi ordu viitsemeister, pärast seda kuni aastani 1247 ordumeistri asemik. 1248. aastal määrati Andreas de Velven Felben Roomas uuesti Liivi ordu ordumeistriks.

Andreas de Velven pärines Salzburgi piiskopkonnast Pinzgaust.

1240. aastal sõlmiti Andreas de Velveni osavõtul rahu Aleksander Nevskiga Novgorodis.

Eesti ajaloos on ta tuntud eelkõige kui Saare-Lääne piiskopi esindaja rahu sõlmimisel saarlastega 1241. aastal.

1253. aastal sõlmiti tema osavõtul uus rahu Aleksander Nevskiga, mispeale lubati saksa kaupmeestel rajada Novgorodi katoliiklik kirik.

1260. aastal viibis de Velven Leedu kuninga Mindaugase õukonnas, pärast seda pöördus ta Salzburgi piiskopkonda tagasi. Teda on viimati elusolevana mainitud 1282. aastal.

Vaata ka
--------

* Liivi ordu maameistrite loend

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993, nr 237 (lk 221–222).
**Pruunvetikad** (*Phaeophyceae*) on vetikate klass, mis kuulub heterokontide (stramenopiilide) hõimkonda. Enamik pruunvetikaid on hulkraksed ja elavad meres. Pruunvetikad on umbes 1500liiki 

Üks tuntuim pruunvetikas on harilik põisadru, mis kasvab ka Läänemeres.

Süstemaatika
------------

Üldjuhul käsitletakse pruunvetikaid klassi (*Phaeophyceae*) tasemel, harvem hõimkonna **pruunvetiktaimed** (*Phaeophyta*) tasemel. Kui pruunvetikaid käsitletakse hõimkonna tasemel, siis kuulub siia vaid üks klass – *Phaeophyceae*.

Bioloogia
---------

Suur osa pruunvetiktaimi on makroskoopilised ning elavad valdavalt jahedate mererannikute põhjas, kuuludes fütobentosesse. Nende optimaalne kasvupiirkond on 6-15 meetrit.

Pruunvetikatele annavad iseloomuliku värvuse pigment fukoksantiin ja teised ksantofüllid. Pruunvetikate rakkudel on kujunenud iseloomulikud moodustised – füsoodid, mis sisaldavad parkaineid (tanniine).

### Sigimine ja areng

Pruunvetikad paljunevad vegetatiivselt, suguliselt ja eoseliselt.

Pruunvetikad inimkasutuses
--------------------------

Pruunvetikad sisaldavad suhteliselt palju joodi ja muid mikroelemente, mistõttu neid kasutatakse väetisena ja meditsiinis kilpnäärme alatalitluse korral. Viimasel ajal[*millal?*] valmistatakse pruunvetiktaimedest ka preparaate, mis aitavad organismist väljutada radioaktiivseid aineid.

Viited
------

1. ↑   Thomas,D.N. 2002 *Seaweeds.* The Natural History Museum, London. ISBN 0 56509175 1

Kirjandust
----------

* Trei, T. (1988). Pruunvetikad meres. – *Eesti Loodus* 12: 766–772
Panemunise mõisa peahoone
**Panemunise mõis** (*Panemunio dvaras*) on endine mõis Leedus Rokiškise rajoonis Pandėlysi vallas Panemunises.

Mõisa varasemad omanikud olid Astikased, Giedraitised, Ozemblowskid, Koscialkowskid, Moriconid. Aastal 1598 kuulus mõis Massalskite perele. XIX sajandil läks mõis Komarite suguvõsale, kes mõisakompleksi ka välja ehitas. Aastal 1924 läks mõis Osvald Lauciskise valdusse; tema pärijatele tagastati mõisakompleks aastal 1993.

Peahoone koosneb kolmest paralleelselt asuvast korpusest. Hoone on valmistatud tellistest, samas kui suurem osa mõisakompleksi hoonetest on maakividest. Hoone interjöör oli luksuslik – seal asusid mitmed luksuslikud salongid ja uusgooti stiilis raamatukogu. Serviisid olid seal jaapani portselanist või söövitatud kristallist, pronksist ja hõbedast.

Peahoone läheduses asuvad veel aastal 1851 valminud sepikoda, aastal 1854 valminud tall-tõllakuur (kasutusel ka lehmalaudana) ja teenijatemaja. Kompleksis on säilinud ait, jääkelder, ladu, laut, teine sepikoda, kaks torni. Veidi maad eemal asuvad viinavabrik ja selle ladu.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. mai 2016. Vaadatud 12. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; fotod (*leedu keeles*)
* Sissekanne Leedu mõisate veebisaidil; kaart (*leedu keeles*)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Józef Piłsudski abikaasast Maria Piłsudskast; Józef Piłsudski ema Maria Piłsudska kohta loe artiklist Maria Piłsudska (1842–1884).* |

---

Maria Piłsudska
Maria Piłsudska haud Rasų kalmistul Vilniuses
**Maria Piłsudska** (sündinud **Maria Koplewska**, esimesest abielust **Maria Juszkiewiczowa**; 1865 Vilnius – 17. august 1921 Kraków) oli poola õpetaja, Poola Sotsialistliku Partei aktivist ning riigijuht Józef Piłsudski esimene abikaasa (riigijuhi abikaasana 14. novembrist 1918 kuni 17. augustini 1921).

Maria vanemad olid Ludmiła Chomicz ja väikeaadlik Konstanty Koplewski. Ta lõpetas Peterburi naisülikooli, nn Bestuževi kooli, ning töötas seejärel õpetajana. Ta oli Poola esseerliku partei I Proletariat liige. 1885. aastal Maria Koplewska vangistati (vangistuskoha kohta andmed puuduvad), hiljem oli taas tegev parteis ning organiseeris selle trükikoja tegevust Łódźis. 1900. aastal ta arreteeriti taas ja vangistati 11 kuuks Varssavi kindluse X paviljoni..

Parteitöös oli tollase perekonnanimega Maria Juszkiewiczowa varjunimi Ilus Daam (Piękną Damą) või Ilus Proua (Piękną Panią). Maria soosingut taotles ka temasse armunud Roman Dmowski, Poola natsionaaldemokraatliku liikumise rajaja ja Piłsudski peamine poliitiline rivaal. Natsionaaldemokraatliku poliitiku Jędrzej Giertychi väitel oli Dmowskil Mariaga suhe. Rivaalitsemise võitis siiski Piłsudski, mis võis olla üks põhjus konkurentide vahel elu lõpuni kestnud vaenuks.

Esimesest abielust, mis lõppes lahutusega, oli Marial tütar Wanda (1889–1908). Piłsudski abiellus Mariaga 15. juulil 1899 Paproć Duża luteri kirikus (mistõttu pidi Józef Piłsudski hakkama luterlaseks). Ametlikult jäid nad abiellu Maria surmani, kuid tegelikult elas Józef 1907. aastast koos Aleksandra Piłsudskaga (neiupõlvenimega Aleksandra Szczerbińska). 

Maria Piłsudska on maetud Rasų kalmistule Vilniuses (poola keeles *cmentarz Na Rossie w Wilnie*).

Autasud
-------

* Iseseisvusrist (Krzyż Niepodległości; 1930, postuumselt)

Viited
------

1. ↑  Andrzej Garlicki, *Romansy i awansy*, *Polityka*
2. ↑  Rochelle Goldberg Ruthchild: Equality and Revolution: Women's Rights in the Russian Empire, 1905–1917. University of Pittsburgh Press: 2010. ISBN 9780822960669
3. 1 2   Stefan Król, *Cytadela Warszawska*, Książka i Wiedza, Warszawa 1978, s. 190.
4. ↑  Andrzej Garlicki: Józef Piłsudski: 1867–1935. Warszawa: "Czytelnik", 1988, s. 63–64. ISBN 8307017157.
5. ↑  M.P. 1930 nr 300 poz. 423

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Maria Piłsudska** |
Karlsson koos Väikevennaga Venemaa margil (1992)
"**Karlsson katuselt lendab jälle"** (rootsi keeles "Karlsson på taket flyger igen") on rootsi kirjaniku Astrid Lindgreni kolmest raamatust koosneva Karlssoni-triloogia teine raamat. 

Selles osas sõidab Väikevenna ema sanatooriumi, mistõttu saabub perre majapidajanna Hildur Sokk, kellele Väikevend paneb hüüdnimeks Majasokk. Poisi ja koduabilise läbisaamine on kehv ning appi tõttab Karlsson. Üheskoos hakatakse koduabilist "tirriteerima": varastatakse preili Soku kukleid, lihapalle ja pannkooke ning kollitatakse, misjärel Sokk kirjutab Rootsi Televisiooni, et pääseda "kummitistest" kõnelevasse saatesse (kuna samas saatesarjas on varem oma "tondilugudega üles astunud õde Friida", mistõttu Hildur teda väga kadestab). Ometi selgub, et kummitaja oli ainult Karlsson. Lugu ähvardab lõppeda täbarasti, kuid Hilduril avaneb võimalus osaleda hoopis televisiooni kokandussaates. Selgub ka Friida tondilugude tegelik põhjus, sest Karlsson poetab mokaotsast, et on "paar korda Frej tänavas kummitamas käinud" – Frej tänavas elab Friida.

Vaata ka
--------

* Väikevend ja Karlsson katuselt
* Karlsson katuselt hiilib jälle
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Põhjus: **vt Arutelu:Intervallide loend, Arutelu:Okasseakomma** 
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

**Okasseakomma** (inglise keeles *porcupine comma*) ehk **suurim diesis** (inglise keeles *maximal diesis*) on muusikas kahe heli intervall sagedussuhtega 250 / 243 ehk 49,166 tsenti.

Okasseakomma eristab kaht puhast väikest tervetooni sagedussuhtega 10 /9 ühest puhtast väiksest tertsist sagedussuhtega 6 / 5, st 
(10/9)2 / (6/5).

1 okasseakomma võrdub ka 1 limiit-7 diesis + 1 ragisma

Okasseakomma tempereerimine on vajalik okasseatemperatsioonide hulka kuuluva limiit-5 okasseatemperatsiooni saamiseks. 

Kui okasseakomma jäetakse tempereerimata, kuid kasutatakse seda iseseisva identiteedina, toimib see kui kroomtemperatsiooni periood, mis on lähendatav 1/24-le oktavile. Seetõttu on näiteks Eliora pakkunud okasseakommale välja ka paralleelse nimetuse "kroomtemeperatsiooni veerandtoon "(*chromium quartertone*).

Välislingid
-----------

* Porcupine comma. Xenharmonic Wiki
**Rokaiži** on küla (*vidējciems*) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Kazdanga vallas. Asub valla lääneosas merepinnast 57 meetri kõrgusel, Riiast 175, valla keskusest Kazdangast 5 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 5 kilomeetri kaugusel.

Küla on tekkinud endise Rokaiži mõisa (*Rokaischen*) keskuse juurde. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda.

Aastal 1846 sündis külas läti folklorist Fricis Brīvzemnieks.

2005. aasta seisuga elas külas 81 inimest. Aastal 2018 oli elanikke 72 ja aastal 2020 oli elanikke 78.

Looduskaitse all on külas kasvav tamm ümbermõõduga 5,59 meetrit ja pärnad ümbermõõtudega 3,92, 3,71, 3,72, 3,54, 4,06 ning 4,34 meetrit.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Kazdanga valla asulad |
| --- |
| 
Blendiena **·**  Bojas **·**  Cildi **·**  Kannenieki **·**  **Kazdanga** **·**  Mazbojas **·**  Rokaiži **·**  Ziemciems **·**  Vāģkalns |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Vecpiebalga kihelkonna Briņģi mõisast; Drusti kihelkonna mõisa kohta vaata artiklit Briņģi mõis (Drusti kihelkond).* |

---

Briņģi mõisa peahoone
Briņģi mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
**Briņģi mõis** (saksa keeles *Brinkenhof-Sustel*, läti keeles *Briņģu muiža*, ka *Susteles muiža* ja *Pāvītes muiža*) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Võnnu kreisis Vecpiebalga kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub Lätis Vecpiebalga piirkonnas Ineši vallas Briņģis.

Ajalugu
-------

Briņģi mõisat on esmamainitud XVI sajandil, esimesed omanikud olid Brinckenid. Hilisemate omanike seas on olnud Hagemeisterid ja Simolinid.

Mõisaansambel
-------------

Mõisakompleksi rajas parun Simolin aastal 1861 klassitsistlikus stiilis. Algselt kuulus kompleksi juurde kaheksa hoonet, tänapäeval on lisaks peahoonele säilinud veel ait ja laut. Vanim mõisale kuulunud teadaolev hoone oli aga XVIII sajandil ehitatud veski. Mõisakompleksi juurde kuulub ka park.

Pärast võõrandamist asus mõisa peahoones vallamaja, valla likvideerimise järel on säilinud hooned aga eravalduses.

Vaata ka
--------

* Fideikomiss

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)

Vecpiebalga kirik
Vecpiebalga kihelkond

**Kirik**: Vecpiebalga kirik  

**Mõisad**: Vecpiebalga kirikumõis | Briņģi mõis | Grotūži mõis | Leimaņi mõis | Vāckalni mõis | Vecpiebalga mõis | Veļķi mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Roja valla külast; Laidi valla küla kohta vaata artiklit Rude (Laidi vald); Otaņķi valla küla kohta vaata artiklit Rude (Otaņķi vald)* |

---

**Rude** (nõukogude perioodil **Rojupe**, vanasti ka **Ruda**, **Rudsmuiža** või **Rudesmuiža**) on küla (*lielciems*) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla keskosas merepinnast 11 meetri kõrgusel Roja jõe kaldal. Rude jääb valla keskusest Rojast 5 ja Riiast 149 kilomeetri kaugusele.

Küla on tekkinud endise Rude karjamõisa (*Rudden*) juurde. Küla oli Lubezere valla halduskeskuseks. Seal asus ka Stende—Ventspilsi väliraudtee Rudiķi raudteejaam. 1949. aasta 11. aprillil moodustati seal Rojupe kolhoos, millel oli 2049 ha põllumajanduslikku maad. Kolhoos oli üks väiksemaid Talsi rajooni majandeid, Rude (toonane Rojupe) oli aga selle kolhoosi keskasulaks. Aastal 1987 rajati Rojupesse võõrastemaja. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda.

Rudes asub laste ja noorte initsiatiivikeskus «Varavīksne». 

Külas kasvav kadakas ümbermõõduga 0.95 m, tamm ümbermõõduga 4.95 m ja talude Jāņkalni2, Jāņkalni ning Birziņsirmi juures kasvavad põlispuud on looduskaitse all.

Aastal 2017 oli külas 559 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 524.

Võõrastemaja

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020
2. ↑   Latvijas ceļu karte. Mērogs 1:200 000. Šoseju un zemesceļu departaments. 1940. Rīga
3. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
4. ↑  Talsu rajona kolkozs "Rojupe". Rīga : Avots. 1989.
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 21.05 2020

| * v
* r
Roja valla asulad |
| --- |
| 
Aizklāņi **·**  Birziņciems **·**  Dižmežciems **·**  Ģipka **·**  Kaltene **·**  Lakšciems **·**  Mazupciems **·**  Melnsils **·**  Purciems **·**  Pūrciems **·**  **Roja** **·**  Rude **·**  Žocene **·**  Valgalciems **·**  Vilkastciems |
**Phitsanuloki provints** on 1. järgu haldusüksus Tais. See asub riigi põhjaosas ning piirneb kirdes Laosega. 

2020. aastal oli provintsi rahvaarv 847 384. 95% elanikest on budistid.

Provints jaguneb 9 ringkonnaks (*amphoe*).

Phitsanuloki provintsis on 5 rahvusparki.

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* 

Tai provintsid

Amnat Charoeni • Ang Thongi • Ayutthaya • Bangkok • Bueng Kan • Buri Rami • Chachoengsao • Chai Nati • Chaiyaphumi • Chanthaburi • Chiang Mai • Chiang Rai • Chon Buri • Chumphoni • Kalasini • Kamphaeng Pheti • Kanchanaburi • Khon Kaeni • Krabi • Lampangi • Lamphuni • Loei • Lop Buri • Mae Hong Soni • Maha Sarakhami • Mukdahan Nakhon Nayoki • Nakhon Pathomi • Nakhon Phanomi • Nakhon Ratchasima • Nakhon Sawani • Nakhon Si Thammarati • Nani • Narathiwati • Nong Bua Lam Phu • Nong Khai • Nonthaburi • Pathum Thani • Pattani • Phangnga • Phatthalungi • Phayao • Phetchabuni • Phetchaburi • Phichiti • Phitsanuloki • Phrae • Phuketi • Prachin Buri • Prachuap Khiri Khani • Ranongi • Ratchaburi • Rayongi • Roi Eti • Sa Kaeo • Sakon Nakhoni • Samut Prakani • Samut Sakhoni • Samut Songkhrami • Saraburi • Satuni • Sing Buri • Si Sa Keti • Songkhla • Sukhothai • Suphan Buri • Surat Thani • Surini • Taki • Trangi • Trati • Ubon Ratchathani • Udon Thani • Uthai Thani • Uttaraditi • Yala • Yasothoni
Mihkel Kask (1935)
**Mihkel Kask** (3. november (vkj)/ 16. november 1903 Kabli küla (tänapäeval Tammuru küla), Kilingi vald, Saarde kihelkond, Pärnumaa – 21. märts 1968 Tartu) oli eesti arstiteadlane, Tartu ülikooli professor ja hügieenikateedri juhataja.

Ta astus 1923. aastast Tartu ülikooli arstiteaduskonda ja õppis hügieeni erialal, lõpetas 1929. 1933. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Sugemeid
Tartumaa tervishoiulistest oludest". Aastatel 1935–1936 täiendas Kask Rockefelleri Fondi stipendiaadina end Harvardi ülikoolis.

23. veebruarist 1937 tegi Kask raadiosaadet "Viis minutit tervisele". Teda tituleeriti raadiotohtriks. Alates 1938. aastast oli ta Tartu Ülikooli Kehalise Kasvatuse Instituudi juhataja.

Kask vahistati 29. juunil 1941. Ta vabanes vangistusest 24. novembril 1948. Ta vahistati uuesti 4. jaanuaril 1951, millise vangistuse järgsest asumisest vabanes 29. märtsil 1956. 

Naasmise järel oli ta Tartu ülikooli hügieenikateedri juures esialgu assistent. Seejärel ennistati tema meditsiinidoktori kraad ning 1958. aastast oli ta kateedri juhataja ja 1962. aastast professor.

Ta on maetud Kalamaja talu kalmistule.

2003. aastal avati Mihkel Kase sünnikohas Tammurus mälestuskivi.

Viited
------

1. ↑  "Talupidaja pojast teadlaseks". Pärnu Postimees, 15. september 2003

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* Astrid Saava. "Mihkel Kask - 100"
* Prof. M. Kask. Tartu Riiklik Ülikool, 29. märts 1968, nr. 10, lk. 4.
**Valdar Oinas** (sündinud 12. veebruaril 1942 Tartus) on eesti astrofüüsik ja õppejõud, kes töötab Ameerikas.

Elukäik
-------

Perekond põgenes 1944 Saksamaale, sealt 1949 USA-sse. Keskhariduse omandas Oinas Indiana osariigis, lõpetas 1965 Bloomingtonis Indiana Ülikooli astronoomia alal. Oli õppimise ajal ülikooli uurali-altai osakonnas abijõuks eesti keele õpetamisel. Täiendas end stipendiaadina 1965–1968 Helsingi, Stuttgardi ja Müncheni ülikoolis ning 1969–1971 Los Angeleses California Tehnoloogiaülikoolis, Ph.D. (1972, samas), väitekiri "Analysis of normal and string-lined K-type dwarf and giant stars". 

Valdar Oinas oli aastatel 1972–1982 Lincolnis Nebraska Ülikooli assistent, 1982. aastast professor Queensborough Community College'is (City University of New York), Rutgersi Ülikoolis ja Goddardi Kosmoseuuringute Instituudis (NASA).

Teadustöö
---------

Oinase uurimisvaldkonnad on planeetide ja täheatmosfäärid, noovade ehitus, Maa atmosfääri koostis ja globaalne soojenemine. Ta on analüüsinud metallirikkusega kaasnevaid läbipaistvuse ja turbulentsi efekte ning ionisatsiooni tasakaalu jahedates tähtedes; näidanud, et globaalse soojenemise peamiseks põhjustajaks ei pruugi olla fossiilkütuse põlemine, vaid nn mitte-CO2 kasvuhoonegaasid. Ameerika ja New Yorgi astronoomiaühingute liige.

Isiklikku
---------

Valdar Oinas on Felix Oinase poeg.

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Teoseid
-------

* Two K dwarfs with enhanced bands of molecular carbon (kaasautor J.Greenstein). // Astrophys. J. 153 (1968), 91
* Strong-Line K Stars I, II. // Astrophys. J. Suppl. (1974), 27, 391, 405
* Some spectroscopic properties of nova GK Persei (kaasautor J. S. Gallagher) // Publ. Astr. Soc. Pacific 86 (1974)
* A new method for the rapid calculation of infrared transmittances of atmospheric gases. // J. Quant. Spectrosc. Radiat Transfer 26 (1981)
* Global warming in the twenty-first century: An alternative scenario (kaasautor) // Proc. Natl. Acad. Sci. 97 (2000)
* Radiative cooling by stratospheric water vapor: Big differences in GCM results (kaasautor) // Geophys. Res. Lett. 28 (2001).

Kirjandus
---------

* Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 84
* *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 336.
* Valdar Oinas doktoriks. // Vaba Eesti Sõna, (1972) 6. I
* Eesti Päevaleht (1972), 19. I
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Piirkonna asend Sardiinias
**Sulcis** (sardi keeles *Maurreddìa*) on piirkond Itaalias Sardiinia saare lõunaosas, osa Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilisest piirkonnast.

Piirkonna kaks valda (Domus de Maria ja Teulada) kuulusid Sardiinia maakonna Cagliari provintsi. Ülejäänud vallad kuuluvad Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsi: Calasetta, Carbonia, Carloforte, Giba, Masainas, Narcao, Nuxis, Perdaxius, Piscinas, Portoscuso, San Giovanni Suergiu, Sant'Anna Arresi, Sant'Antioco, Santadi, Tratalias ja Villaperuccio. Sulcis piirneb Iglesiente piirkonnaga.

Sulcise territooriumile jääb kaks saart: Sant'Antioco ja San Pietro saar.

Sulcis on saanud nime antiikaja Kartaago linna Sulki järgi (vanakreeka keeles *Solkoi, Σολκοί*; praegune Sant'Antioco). Keskajal kuulus piirkond Sulcise kuratooriumi alla (*Curatoria del Sulcis*).

* SantadiSantadi
* Porto Pino randPorto Pino rand

Viited
------

1. ↑  Francesco Corona (1898). *Dizionario dei comuni della Sardegna* (PDF). Dessì. Lk X.
2. ↑  *La Grande Enciclopedia della Sardegna - 9° volume* (PDF). Editoriale La Nuova Sardegna. 2007. Lk 290(296 nel PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2012. Vaadatud 3. jaanuaril 2014. `{{cite book}}`: eiran tundmatut parameetrit `|città=`, kasuta parameetrit (`|location=`) (juhend); eiran tundmatut parameetrit `|curatore=`, kasuta parameetrit (`|publisher=`) (juhend); eiran tundmatut parameetrit `|datadiaccesso=` (juhend)

Kirjandus
---------

* Manlio Brigaglia, Salvatore Tola (a cura di), *Dizionario storico-geografico dei Comuni della Sardegna, 5 (S-Z)*, Sassari, Carlo Delfino editore, 2006. ISBN 8-871-38430-X.
* Francesco Floris (a cura di), *[www.sardegnacultura.it/documenti/7\_81\_20071203171002.pdf Grande Enciclopedia della Sardegna]*, Sassari, Newton&ComptonEditori, 2007.

Välislingid
-----------

* Sulcis Iglesiente

Sardiinia ajaloolised piirkonnad (*subregioni*) 

Anglona **·** Barbagia di Belvì **·**  Barbagia di Nuoro **·** Barbagia di Ollolai **·** Barbagia di Seùlo **·** Barigadu **·** Baronie **·** Campidano di Cagliari **·** Campidano di Oristano **·** Gallura **·** Goceano **·** Guilcer  **·** Guspinese **·** Iglesiente  **·** Logudoro **·** Mandrolisai **·** Marghine **·** Marmilla **·** Meilogu **·** Monreale **·** Monteacuto **·** Montiferru **·** Nurra **·** Ogliastra **·** Parteòlla **·** Planargia **·** Quirra **·** Romangia **·** Sarcidano **·** Sarrabus-Gerrei **·** Sassarese **·** Sulcis **·** Sulcis-Iglesiente **·** Trexenta
**Fabio Luca Scherer** (sündinud 13. juunil 1999 Engelbergis) on Šveitsi võidusõitja.

Karjäär
-------

### Algused ühekohalises autos

2016. aastal debüteeris Scherer üheistmel ADAC Vormel 4 ja Itaalia autos koos Jenzer Motorsport meeskonnaga koos Jan-Erik Meikupi, Kevin Kratzi, Diego Ciantini, Marcos Sieberti, Giacomo Bianchi ja Job van Uitertiga. Tal õnnestub Saksamaa sarja kolmandal Lausitzi võistlusel võita oma esimene üheistmeline võit. 2017. aasta veebruaris saavutas ta koos David Malukasega oma teise ühekohalise võidu Araabia Ühendemiraatide Vormel 4 Yas Marina ringrajal, edestades Jonathan Aberdeini ja Logan Sargeanti. Ülejäänud aasta jooksul naaseb ta Saksamaa sarja, kus võidab Julian Hansese, Nicklas Nielseni ja Kim-Luis Schrammi kõrval oma kolmanda ja viimase üheistmelise auto, võites Sachsenringil Marcus Armstrongi ja Sophia Flörschi.

2018. aastal osaleb ta Euroopa Vormel 3-sarjas Motopark Academy meeskonnaga koos Sebastián Fernándezi, Jonathan Aberdeini, Dan Ticktumi, Marino Sato ja Jüri Vipsiga. Šveitslane suutis vallutada poodiumi, saades Spa-Francorchampsi teise sõidu Dan Ticktumi järel teiseks. Ta lõpetab hooaja lõpparvestuses neljateistkümnendal kohal ja Rookie edetabelis seitsmendal kohal. Järgmisel aastal siirdus ta koos Lirim Zendeli ja Raoul Hymaniga koos Charouzi Sauber Junior Teamiga Vormel 3 sarja. Ta suudab kolmel korral punkte koguda ja suletakse seitsmeteistkümnendal kohal.

### DTM ja Porsche Supercup

Aastal 2020 liitub ta Audi Sport Team WRT-ga, et osaleda koos Harrison Newey ja Ferdinand Habsburgiga DTM-is. Schereril õnnestub punktikohale jõuda vaid kahel Zolderi sõidul. Hooaja lõpetab ta kahekümne punktiga sõitjate edetabelis viieteistkümnendal kohal. 2021. aastal osaleb ta külalissõitjana seitsmel Porsche Supercupi võidusõidul koos Christopher Zöchlingi ja Marius Nakkeniga.

### Endurance

#### 2021

2021. aastal palkas ta United Autosports USA meeskonda, et koos Philip Hansoni ja Filipe Albuquerquega sõita kestvussõidu maailmameistrivõistlustel LMP2 klassis. Scherer tegi oma debüüdi 6 Hours of Spa-Francorchamps, kohe saavutas meeskond suurepäraseid tulemusi, vallutas pooluse ja seejärel oma kategooria võidu. Šveitslased ja Albuquerque jätsid positiivse koroonaproovi tõttu vahele teise võistluse Portugalis, kus neid asendasid Paul di Resta ja Wayne Boyd. Algne meeskond koguneb uuesti 6 tunniks Monzasse, Brianza rajal võidavad nad teise ja viimase võidu. Kolmel sõidul rohkem poodiumile tõusta ei õnnestu, Scherer saavutab edetabelis viienda koha.

#### 2022

2022. aasta jaanuaris palkas ta High Class Racing meeskonna poolt võistlema Daytona 24 tunni sõidus LMP2 klassis. Šveitslane jagab Oreca 07 istekohta Anders Fjordbachi, Dennis Anderseni ja Nico Mülleriga. Veebruaris kinnitas Inter Europol Competitioni meeskond Schereri koos Pietro Fittipaldi ja David Heinemeier Hanssoniga European Le Mans Series 2022. aasta hooajaks.

Välislingid
-----------

* Koduleht (inglise ja saksa keeles)
* Fabio Scherer, aadressil driverdb.com, DriverDB AB (inglise keeles).
Fjodor I
**Fjodor I** (vene *Фёдор I Иоаннович*; 31. mai 1557 – 6. jaanuar 1598) oli Vene tsaar aastatel 1584–1598, viimane tsaar Rjurikovitšite dünastiast.

Fjodor oli Ivan IV kolmas poeg, kes sai troonile seetõttu, et tema vanemad vennad hukkusid: Dmitri (vanem) uppus Moskva jõge ületades ning Ivani tappis vihahoos tema oma isa. Fjodori noorem vend Dmitri Ivanovitš hukkus aga kahtlastel asjaoludel 1591. aastal (vt artiklit Boriss Godunov).

Fjodorit on enamasti peetud vaimselt alaarenenud ning poliitikast mitte huvitunud meheks, kes pigem veetis aega palveid lugedes ja kirikukelli helistades. Reaalselt valitsenud tema ajal Fjodori naisevend Boriss Godunov. Viimasel ajal[*millal?*] on asju aga ümber hinnatud ning Fjodoris on hakatud nägema suhteliselt edukat valitsejat, kes suutis lõpetada isa valitsemisaja lõpul riigis tekkinud kaose ning riigile mitmed alad tagasi võita (Täyssinä rahu 1595).[*viide?*] Selle vaate järgi olnud Boriss Godunov üks ta peamisi abilisi, mitte aga tegelik valitseja. Vastupidisel arvamusel olid aga kaasaegsed diplomaadid, kes näiteks audientsi ei taotlenud tsaari, vaid Godunovi juures.

1589. aastal loodi Moskva patriarhaat, mis tähendas tsaaririigile olulist prestiiži tõusu. Fjodor kuulutati kogu maailma ainsaks kristlikuks tsaariks (ehk ainsaks tõeliseks valitsejaks, midagi sarnaselt Hiina keisriga).

Aastatel 1590–1593 peeti Venemaa-Rootsi sõda, mis lõppes Venemaale edukalt. Vallutati kogu Ingerimaa, sealhulgas Jaanilinn, Jam ja Koporje.

Fjodor abiellus Irina Fjodorovna Godunovaga. Sellest abielust sündis tütar Feodossia (1594), kes elas ainult 10 päeva.

1598. aastal suri Fjodor ootamatult. Et tal järeltulijaid polnud, siis lõppes temaga Rjurikovitšite dünastia. Tsaaritroonil sai tema järglaseks Boriss Godunov.

Mihhail I, kes 1613. aastal Romanovite dünastiale aluse pani, oli Fjodori ema Anastassia vennapoeg. Sellel sugulusel põhineski Romanovite õigus troonile.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ivan IV** | **Vene tsaar**1584–1598 | Järgnev**Boriss Godunov** |
**Rūstuži** on küla (*mazciems*) Lätis Limbaži piirkonnas Viļķene vallas. Küla asub valla kaguosas ja jääb valla keskusest Viļķenest 5 km kaugusele. Külas asub Rūstuži bussipeatus.

Asulat on esmamainitud 1681. aastal; toona kuulus see Viļķene mõisale. XIX sajandi alguses rajati sinna Rūstuži mõisa hoonetekompleks.

1824. aastal rajati külla õigeusu vallakool. Kool tegutses külas aastani 1928. Aastal 1853 sai külast valla keskus, vallamaja asus seal aastani 1870. 1945. aastal sai küla külanõukogu keskuseks, ent aastal 1954 sealne külanõukogu likvideeriti.

1949. aastal moodustati külas Vorošilovi nimeline põllumajanduslik artell, mis aga aastal 1957 Viļķene sovhoosiga ühendati.

Küla asub kahe soo – Rūstuži Suursoo ja Rūstuži-Blome soo – vahel. Looduskaitse all on külas kasvav mets-õunapuu, Rūstuži mõisa pärn ümbermõõduga 4 meetrit, Jaunpori saar ümbermõõduga 3,9 meetrit, Lāšase pärnad, Lāšase paju ümbermõõduga 6,1 ja Lāšase kask ümbermõõduga 3 meetrit.

2007. aastal oli külas 85 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Autotransporta direcija
2. ↑  Viļķenes pagasts
3. ↑  Viļķenes pagasts
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Viļķene valla asulad |
| --- |
| 
Āboltiņi **·**  Āstere **·**  Blome **·**  Brīdaga **·**  Ķirbiži **·**  Lapsiņas **·**  Rūkas **·**  Rūstuži **·**  Šķirstiņi **·**  Vaigaži **·**  **Viļķene** **·**  Vitrupe **·**  Voldes |