recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Steve Cook AFC Bournemouthi särgis
**Steve Anthony Cook** (sündinud 19. aprillil 1991 Hastingsis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Nottingham Forest.

Ta alustas klubikarjääri Brighton & Hove Albionis. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 24. septembril 2008 Inglismaa liigakarika mängus Manchester City vastu. Liigadebüüdi tegi ta League One'is 2009. aasta veebruaris.

Aastatel 2009–2011 mängis Cook Brighton & Hove Albionist laenul mitmes Inglismaa tugevuselt viienda või kuuenda liiga klubis.

2011. aasta oktoobris läks ta laenule Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas mänginud AFC Bournemouthi, kellega sõlmis 2012. aasta jaanuaris püsiva lepingu. AFC Bournemouthi põhikoosseisu kuulus Cook seejärel kokku kümme hooaega. 2013. aastal tõusis ta klubiga Inglismaa esiliigasse. Hooajal 2014/15 võideti esiliiga ja mängiti seejärel viis hooaega Inglismaa kõrgliigas.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Nottingham Forestiga.

Viited
------

1. ↑  "Cook joins the Reds".
Pomereelia ja Kulmimaa 19. sajandi lõpus
**Pomereelia** (poola *Pomorze Gdańskie*, saksa *Pommerellen* või *Pomerellen*, inglise *Pomerelia*) on piirkond endisel Lääne-Preisimaal Pommerist (*Pomorze*) ida pool, mõnikord on seda loetud ka Pommeri idapoolseimaks osaks. Piirkond piirnes idas Pomesaania ja kagus Kulmimaaga. Saksakeelne nimetus *Pommerellen* tähendab sisuliselt "Väike-Pommerit".

Ajalugu
-------

Piirkond kuulus kuni 1308. aastani Poola kuningriigi ja erinevate lääneslaavi vürstiriikide koosseisu, seejärel vallutas ala Saksa ordu. Valdusele pretendeeris ka Brandenburgi markkrahv, kuid nõudest loobumise eest tasus ordu talle 1309. aastal 10 000 marka. Poola ei soovinud valdusest küll loobuda, kuid pärast ebaõnnestunud sõdu pidi Poola kuningas Kazimierz III seda 1343. aastal siiski Kaliszi lepinguga tegema. 

1410–1411 laastas maad ordu ja Poola-Leedu vaheline sõda, misjärel mitmed Lääne-Preisimaa suured linnad ordu vastu mässu tõstsid. Selle tulemusena liideti Pomereelia (Kuninglik Preisi) 1466. aastal Poola kuningriigiga. Selle koosseisu jäi see kuni Esimese Poola jagamiseni aastal 1772, mil Pomereelia liideti Preisimaa kuningriigiga.

Pärast Esimest maailmasõda anti Pomereelia taas Poolale, sellest sai kurikuulus "Poola koridor" Läänemere äärde. Pomereelia suurimast linnast Danzigist (Gdańsk) sai aga vabalinn. Teise maailmasõja ajal vallutas Saksamaa Pomereelia uuesti ning see liideti Suursaksa Riigiga, kuid 1945. aastast tänapäevani kuulub Pomereelia taas Poolale.

* Läänemere-äärsed alad 10. sajandilLäänemere-äärsed alad 10. sajandil
* Pomereelia 14. ja 15. sajandil. Putzgers Historischer Schul-Atlas (1877)Pomereelia 14. ja 15. sajandil. Putzgers Historischer Schul-Atlas (1877)
* Pommeri hertsogiriik, 1477. aastal. Putzgers Historischer Schul-Atlas (1877)Pommeri hertsogiriik, 1477. aastal. Putzgers Historischer Schul-Atlas (1877)

Vaata ka
--------

* Preisimaa, Saksa ordu
* Ida-Preisimaa, Hertsoglik Preisi ja Preisimaa hertsogiriik
* Lääne-Preisimaa, Kuninglik Preisi
Pomel
Kollane pomel
**Pomel** ehk **pompelmuus** on pomelipuu (*Citrus maxima*) vili. 

Pomel on väga suur, paksu koorega ja väliselt apelsinitaoline tsitrusvili. Vilja läbimõõt võib olla isegi üle 20 cm ja kaal kuni 6 kg, olles seega tsitrusviljade hulgas raskeim. Pomel võib olla kera- või pirnikujuline. Paks lõhnav koor tuleb koorimisel hõlpsasti ära ja võib olla roheline, kollane või roosa, sile või kare. Olenevalt sordist võib viljaliha olla maitsetu või maitsev, väga magus või väga hapu, seemnetega või ilma.

Vilja siseehitus sarnaneb ainult üldjoontes apelsini omaga. Apelsini mahlakotikesed on tihedasti üksteise vastu liibunud; kui vilja noaga tükeldada, moodustavad nad ühise viljalihalõigu. Pomeli enam kui sentimeetripaksusest valgest vahekattest sissepoole sopistunud, pikad, mahlaga täidetud kotikesed on aga välja arenenud üksteisest eraldi. Viljakambrid on ümbritsetud kõva nahkja kestaga.

Kasutamine
----------

Süüakse toorelt, keedetakse või suhkrustatakse.

Tähtsaimad tsitrusviljad

Apelsin  **·**  Bergamott  **·**  Budakämmal  **·**  Greip  **·**  Kinkan  **·**  Klementiin  **·**  Laim  **·**  Mandariin  **·**  Pomel  **·**  Pomerants  **·**  Sidrun  **·**  Sviiti  **·**  Ugli
Ilja Muromets
Strateegiline pommitaja Rockwell B-1B Lancer 
**Pommitaja** ehk **pommituslennuk** on sõjalennuk, mida kasutatakse õhus maapealsete sihtmärkide hävitamiseks lennukipommide või õhk-pind tüüpi rakettidega.

Pommituslennukeid hakati arendama enne esimest maailmasõda. Maailma esimese pommirünnaku lennukilt korraldas Itaalia Liibüas 1. novembril 1911 Itaalia-Türgi sõja ajal. Selleks kasutati harilikku lennukit, mis ei olnud pommide viskamiseks kohandatud.

Esimest korda kasutati lennukit pommitamiseks Esimeses Balkani sõjas, kui Bulgaaria ohvitser Hristo Toprakčiev soovitas lennukist käsigranaate Türgi positsioonidele visata. Kapten Simeon Petrov kohandas esimesed lennukid, mis olid ette nähtud granaatide ja teiste lõhkekehade paigaldamiseks lennukisse ning nende allaheitmiseks sealt. Selliseid lennukeid võibki pidada esimesteks pommitajateks. Esimene õhurünnak, kus pommitamiseks kohandatud lennukeid kasutati, toimus 16. oktoobril 1912, kui lenduri abiline Prodan Tarakčiev viskas kaks pommi Edirne lähedal asuvale Karaagaci raudteejaamale lennukist Albatros F II, mida piloteeris Radul Milkov. Üks niisugune allaheidetud pomm, kaaluga 6 kg, tekitas plahvatuskohas u 4–5 meetri laiuse ja 1 m sügavuse lehtri. Kasutatud lennukite koodnimi oli Čataldža, Türgi linna Çatalca järgi. Bulgaarias ehitati selliseid pommituslennukeid Esimese maailmasõja lõpuni. Lennuki joonised müüdi ka Saksamaale, kus neid samuti ehitati.

Esimeses maailmasõjas kasutasid sakslased ka tsepeliine pommitajatena.

Esimene neljamootoriline pommituslennuk Venemaal oli 1914. aastal ehitatud Ilja Muromets.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pommitaja** |

Vaata ka
--------

* Kaugpommitaja
* Strateegiline kaugpommitaja
Svante Nilssoni pitser
**Svante Nilsson** (1460 Penningby linnus – 2. jaanuar 1512 Västeråsi linnus) oli Rootsi riiginõunik ja riigieestseisja alates 1504 kuni surmani.

Svante Nilsson sündis riiginõunik Nils Bossoni ja Birgitta Karlsdotteri pojana. Tema isa ema oli pärit Sturede perekonnast. Nilsson ise ei nimetanud ennast iialgi Stureks, aga tema poeg Sten Sture noorem võttis endale oma vanavanaema nime sellega kaasneva prestiiži ja Rootsi iseseisvuse säilitamise maine pärast.

1495 juhatas Svante Nilsson Rootsi vägesid, mis saadeti Viiburi alla venelaste vastu. Ta võitis venelasi ja tõrjus need kogu Soomest välja, kuid siis jättis armee vabatahtlikult maha ja läks Rootsi tagasi, et tegeleda seal riigiasjadega.

Alates 1482. aastast oli Svante Nilsson Rootsi riiginõunik. Riiginõunikuna oli ta opositsioonis Sten Sture vanemaga, mis viis Sture kukutamiseni riigieestseisja ametikohalt ning Taani kuninga Hansu saamiseni Rootsi kuningaks 1497. Hiljem vahetas ta poolt ja aitas Sten Sturel 1501 kuninga kukutada.

Pärast Sture surma 1504. aastal sai Svante Nilssonist uus Rootsi riigieestseisja. 1511. aasta suvel nõudis riiginõukogu Nilssoni tagasiastumist, aga ta jäi siiski kuni surmani võimule. Pärast surma sai riigieestseisjaks tema poeg, kes püsis sel kohal oma surmani.

Svante Nilsson maeti Västeråsi toomkirikusse.

Perekond
--------

Svante Nilsson abiellus Iliana Gäddaga. Abielu kestis 1490–1495 ja sellest sündis Sten Sture noorem, Rootsi riigieestseisja 1512–1520.

Teist korda abiellus Svante Nilsson 1504 Mette Dyrega. See abielu kestis kuni Svante Nilssoni surmani. Sellest lapsi ei sündinud.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Sten Sture Vanem (regent)** | **Rootsi kuningas (regent)**1504–1512 | Järgnev**Erik Trolle (regent)** |
**Suzuki SX4** on 2006. aastast müügil olnud väike linnamaastur, mida toodab Jaapani autotootja Suzuki. SX4 on lühend ingliskeelsest lausest "**S**ports **X** over **4** all seasons".

Esimese põlvkonna SX4 oli saadaval nii luukpära- kui ka sedaankerega ja neid pakuti ka nelikveolistena. Suzuki SX4 müüdi teatud Euroopa turgudel ka Fiat Sedici nime all. Selle disainis Giorgetto Giugiaro Italdesign Giugiaro stuudio ning seda toodeti aastast 2006. Kuigi algul toodeti SX4 vaid Euroopa turu jaoks, laieneti hiljem suuremale osale Suzuki rahvusvahelisest turust.

2013. aastal toodi turule teine põlvkond, mille nimeks sai **Suzuki SX4 S-Cross** ja 2014. aastani müüdi nii esimese kui ka teise põlvkonna mudeleid. Teise põlvkonna SX4-ja Fiat ei turusta ning SX4 sedaan asendati Suzuki Ciaziga.

* Suzuki SX4 1. põlvkondSuzuki SX4 1. põlvkond
* Suzuki SX4 1. põlvkondSuzuki SX4 1. põlvkond
* Suzuki SX4 sedaanSuzuki SX4 sedaan
* Fiat SediciFiat Sedici
* Suzuki SX4 S-Cross mudeliuuendusSuzuki SX4 S-Cross mudeliuuendus

Kolmanda põlvkonna mudelit, mis kandis taas nime SX4 S-Cross, esitleti 25. novembril 2021.

Auto põhineb küll eelmise põlvkonna mudelil, aga see on saanud täiesti uue esi- ja tagaosa disaini. Uus on ka armatuurlaua kujundus, kus on nüüd Vitaralt pärinev 4,2-tollise LCD-infoekraaniga näidikuplokk ja 7- või 9-tollise puuteekraaniga multimeediasüsteem.

Viited
------

1. ↑  Alina Moore (3. mai 2006). "2007 Suzuki SX4". *TopSpeed*.
2. ↑  "Suzuki Announces World Premiere of an SUV, the All-new S-CROSS". 25. november 2021.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib keeleteadlasest; Nobeli rahuauhinna laureaadi kohta vaata artiklit John Boyd Orr.* |

---

**John Orr** (4. juuni 1885 Egremont, Cumberland, Inglismaa – 10. august 1966 Edinburgh) oli Austraalia ja inglise keeleteadlane.

Tema vanemad, kel oli kokku viis last, kolisid John Orri sünni aastal Austraaliasse, kus elasid algul Lääne-Austraalias Albanys ja hiljem Tasmaanias Launcestonis. 1902. aastal astus Orr Tasmaania Ülikooli ning pärast Rhodesi stipendiumi võitmist 1905. aasta aprillis Oxfordi ülikooli Ballioli kolledžisse, kus omandas 1910. aastal bakalaureusekraadi vabades kunstides ja 1913. aastal kirjanduses.

Veetes 1909. aasta talve kehva tervise tõttu Prantsusmaal, tutvus ta Peterburis elavate prantslaste tütre Augusta Berthe Brisaciga (suri 1961), kellega abiellus 5. märtsil 1910. 1911. aastal sai Orr Sorbonne'i ülikoolis kirjanduslitsentsiaadi kraadi. 1913. aastast töötas ta prantsuse keele abilektorina Victoria ülikoolis Manchesteris ning 1915. aastast Londoni ülikooli Ida-Londoni kolledžis. 1916–1918 tegutses ta Briti armee teise leitnandi aukraadis Briti Admiraliteedis ja Prantsusmaal luuretöötajana. 1919. aastal naasis Orr Manchesteri ülikooli prantsuse keele õppetooli, kus püsis 1933. aastani, mil temast sai Edinburghi ülikooli prantsuse keele professor. Edinburghist emeriteerus ta 1955. aastal.

Eelkõige on John Orr tuntud keelegeograafia, ajaloolise foneetika ja etümoloogia uurijana. Tema erilist huvi pälvis homonüümide kollisioon ning ta kirjutas mitu tööd pejoratiivsõnade ühtelangemisest homonüümidega ja selle tagajärgedest. Orri lähenemine oli humanistlik, stiil tagasihoidlik ja humoorikas. Tema teoste seas tõusevad esile "Old French and Modern English Idiom" (Oxford, 1962) ning kaks artiklikogumikku: "Words and Sounds in English and French" (Oxford, 1953) ja "Essais d'Etymologie et de Philologie Françaises" (Pariis, 1963). Orr pälvis Auleegioni ordeni, valiti 1952. aastal Briti Teaduste Akadeemia liikmeks ning talle andsid audoktori kraadi Manchesteri (1938), Caeni (1945) ja Saint Andrewsi ülikool (1955). Ta valiti Tänapäevaste Humanitaaruuringute Assotsiatsiooni (Modern Humanities Research Association, 1954), Tänapäeva Keelte ja Kirjanduste Rahvusvahelise Föderatsiooni, 1963–1966), Prantsuse Uuringute Rahvusvahelise Assotsiatsiooni (Association Internationale des Études Françaises, 1955–1957) ning Romaani Lingvistika Seltsi (Société de Linguistique Romane, 1965) presidendiks.

Orr oli sportlane ja kunstikoguja. Tasmaaniasse naasis ta vaid korra 1928. aastal. Tema ainus laps oli poeg, kes sai Briti õhujõududes teenides 1944. aasta juunis surma.

Välislingid
-----------

* John Orr teatmikus Australian Dictionary of Biography
**Nõmmeküünal** (*Richea*) on kanarbikuliste sugukonda kuuluv igihaljaste põõsaste (mõnikord puude) perekond.

Perekonnas on 11 liiki, millest 9 on Tasmaania niiskete vihmametsade ja edelaosa endeemid ning 2 Kagu-Austraalia endeemid.

Richea on saanud oma ladinakeelse liiginime prantsuse botaaniku ja entomoloogi Claude Antoine Gaspard Riche'i (1762–1797) järgi, kes osales Prantsusmaa ekspeditsioonil Austraaliasse.

Seda perekonda ei tohi segi ajada perekonnaga *Riccia*, mis kuulub hoopis helviksammaltaimede hulka.

Nõmmeküünlale on iseloomulikud pikad kitsad lehed, mis meenutavad aaloed, tääkliiliat ja teisi üheidulehelisi. Lehetupp on lai, leherood paralleelsed. Lehe pikkus võib ulatuda sentimeetrist meetrini. Lehetipud on jäigad ja teravad. Leheserv on sageli saagjas.

Õied on koondunud kobarõisikusse ehk tähka. Õisikud on sirged ja kasvavad okste otstesse lehtede kohale. Õied on telgsümmeetrilised ja viie tolmukaga. Õied on heledad, mitte tingimata valged, vaid võivad olla ka roosad, kollased või kreemikad. Seevastu kandelehed on sageli eredalt värvunud: kollasteks, oranžideks, punasteks. Õitsemine algab suve hakul, mõned liigid õitsevad hiljem.

Taimed kasvavad mitme meetri, isegi kuni 15 meetri kõrguseks.

Mõnda nõmmeküünlaliiki, eriti *R. dracophylla*t ja *R. pandanifolia*'t kasvatatakse ilutaimena.

Liigid
------

* *Richea acerosa* (Lindl.) F.Muell.
* *Richea alpina* Menadue
* *Richea continentis* B.L.Burtt – alpi nõmmeküünal (Austraalias)
* *Richea dracophylla* R.Br.
* *Richea gunnii* Hook.f.
* *Richea milliganii* (Hook.f.) F.Muell.
* *Richea pandanifolia* Hook.f. – pandanilehine nõmmeküünal
* *Richea procera* (F.Muell.) F.Muell.
* *Richea scoparia* Hook.f.
* *Richea sprengelioides* (R.Br.) F.Muell.
* *Richea victoriana* Menadue (Austraalias)
John Scott Russell
**John Scott Russell** (9. mai 1808 Glasgow – 8. juuni 1882 Ventnor, Wighti saar) oli šoti tsiviilehituse insener, mereväe arhitekt ja laevaehitaja. 

Ta ehitas mehaanikainsener Isambard Kingdom Bruneliga kahasse laeva SS Great Eastern. See oli oma valmimise ajal maailma suurim laev ja sai kuulsaks Euroopa ja Põhja-Ameerika vahelise transatlantilise telegraafikaabli paigaldamisega 1866. aastal.

Ta avastas lainelükke, mis pani aluse kaasaegsele solitonide (elastselt interakteeruvad üksiklained) uuringule ning töötas välja laine-sirgete süsteemi laevaehituses. Ta oli üks Šoti valgustusajastu järgse tööstusliku pöörde esindajaid Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigis.

Russell korraldas ühtlasi kuningliku komisjoni liikmena Londoni 1851. aasta maailmanäitust (The Great Exhibition). Tema projekti järgi ehitati Viinis asuvasse Prateri linnaparki 1873. aasta maailmanäituse tarvis suursugune rotund (Rotunde).

Tunnustus
---------

* ca1835 – valiti Edinburghi Kuningliku Seltsi liikmeks
* 1847 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
Heinrich Rau (1950)
**Heinrich Gottlob Rau** (2. aprill 1899 Feuerbach (tänapäeval Stuttgart) – 23. märts 1961 Ida-Berliin) oli saksa kommunistlik poliitik ja Saksa DV riigitegelane.

Rahvakooli lõpetamise järel õppis Heinrich Rau metallitööd ja töötas seejärel õpitud erialal. 1913. aastal astus ta sotsiaaldemokraatliku noorteorganisatsiooni liikmeks. 1917. aastal astus ta Saksamaa Sõltumatu Sotsiaaldemokraatliku Partei liikmeks. Samal aastal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke ja ta võttis osa Esimesest maailmasõjast.

1920. aastal astus Heinrich Rau Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. 1920–1923 oli ta Saksamaa Kommunistliku Partei Keskkomitee põõlumajandusosakonna töötaja, 1923–1933 juhataja. Ta oli kommunistlike talurahvaajalehtede "Land- und Forstarbeiter" ja "Pflug" toimetaja. Lisaks oli Rau 1928–1933 Preisimaa Maapäeva liige. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel ta vahistati 1933. aastal ja mõisteti 1934. aastal kaheks aastaks vangi. 1935. aastal võimaldati tal Saksamaalt lahkuda ja emigreerus kõigepealt Tšehhoslovakkiasse ja seal edasi Nõukogude Liitu.

Moskvas töötas Heinrich Rau 1935. aasta novembrist kuni 1937. aasta veebruarini Rahvusvahelise Agraarinstituudi asejuhatajana. 1937. aasta algul saatis Saksamaa Kommunistliku Partei juhtkond Rau Hispaania kodusõtta, kus ta juhtis alates 1938. aasta jaanuarist 11. internatsionaalset brigaadi. Haavatasaamise järel läks ta 1938. aasta mais Prantsusmaale, kus ta 1. septembril 1939 vahistati ja interneeriti. 1942. aasta juunis andis Vichy valitsus ta Gestapole välja. 1942 aasta augustist kuni 1943. aasta märtsini oli Rau Berliinis vanglas, seejärel saadeti ta Mauthauseni koonduslaagrisse, kus ta viibis kuni vabanemiseni 1945. aasta mais.

1945. aasta juulis pöördus Heinrich Rau Berliini tagasi. Alates 1945. aasta augustist töötas ta Brandenburgi liidumaa valitsuses, kus oli 1946–1948 majandusminister. 1948–1949 oli ta Saksa Majanduskomisjoni (Saksa DV valitsuse eelkäija) esimees. Alates 1949. aastast oli Johannes Rau Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Eestseisuse liige ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat. 1950. aasta juulis sai ta Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks.

1949–1950 oli Johannes Rau Saksa DV majanduse planeerimise minister. 1950–1961 oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. 1950–1952 oli Rau Riikliku Plaanikomisjoni esimees, 1952–1953 Ministrite Nõukogu juures asuva Tööstuse ja Liikluse Koordineerimisasutuse juhataja. 1953–1955 oli ta masinaehituse minister ja 1955–1961 väliskaubandusminister. 1949–1961 oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige.

Viited
------

1. ↑  Heinrich Rau :Politiker; SED Munzinger
2. ↑  Heinrich Rau (1899-1961) Bundesarchiv
3. ↑  Rau, Heinrich Deutsche Biographie
4. ↑  Rau, Heinrich \* 2.4.1899, † 23.3.1961 : Mitglied des Politbüros des ZK der SED, Vorsitzender der Staatlichen Plankommission Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur
5. ↑  Heinrich Rau (1899-1961) Bundesarchiv
6. ↑  Rau, Heinrich Deutsche Biographie
7. ↑  Heinrich Rau (1899-1961) Bundesarchiv
Foto esimeselt 1911 toimunud konverentsilt Metropole'i hotellis.
*Istuvad* (V-P): W. Nernst, M. Brillouin, E. Solvay, H. Lorentz, E. Warburg, J. Perrin, W. Wien, M. Curie ja H. Poincaré.

*Seisavad* (V-P): R. Goldschmidt, M. Planck, H. Rubens, A. Sommerfeld, F. Lindemann, M. de Broglie, M. Knudsen, F. Hasenöhrl, G. Hostelet, E. Herzen, J.H. Jeans, E. Rutherford, H. Kamerlingh Onnes, A. Einstein ja P. Langevin.
**Rahvusvahelised Solvay füüsika ja keemia instituudid**, mis asuvad Belgias Brüsselis, asutati tööstur Ernest Solvay poolt 1912. aastal, pärast ainult kutsutud osalejatega ajaloolist 1911. aastal toimunud füüsikas pöördelist Solvay konverentsi (*Conseil Solvay*). Need instituudid koordineerivad konverentse, töötubasid, seminare ja kollokviume.

Pärast edukat 1911. aasta konverentsi on Solvay konverentsid (Conseils Solvay) käsitlenud väljapaistvaid, kõige olulisemaid lahendamata küsimusi füüsikas ja keemias. Tavaliselt toimuvad konverentsid kolmeaastase vahega.

Märkimisväärseid Solvay konverentse
-----------------------------------

### Esimene konverents

Esimese Solvay konverents toimus Brüsselis 1911. aastal 30. oktoobrist kuni 3. novembrini, konverentsi esimees oli Hendrik A. Lorentz. Konverentsi teemaks oli *radiatsioon ja kvandid*. Käsitleti probleeme, mis tulenesid kahe erineva käsitluse, klassikaline füüsika ja kvantmehaanika olemasolust. Frederick Lindemann oli osalejatest noorim ja vanuselt järgmine oli Albert Einstein. Esimese Solvay konverentsi teised tuntud osalejad olid näiteks Marie Curie ja Henri Poincaré.

### Viies konverents

Kuulsaimaks loetakse 1927 oktoobris toimunud viiendat Solvay konverentsi *elektronidest ja footonitest*, kus maailma kuulsaimad füüsikud arutasid äsja formuleeritud kvantteooriat. Olulisimad osalejad olid Albert Einstein ja Niels Bohr. Osalenud 29 osalejast 17 said hiljem Nobel auhinna ning Marie Curie sai kaks Nobeli auhinda: ühe füüsikas ja teise keemias.

Pilt viienda konverentsi osalejatest. Ülemises reas A. Piccard, E. Henriot, P. Ehrenfest, E. Herzen, Th. de Donder, E. Schrödinger, J. E. Verschaffelt, W. Pauli, W. Heisenberg, R.H. Fowler, L. Brillouin; Keskmises reasː P. Debye, M. Knudsen, W.L. Bragg, H.A. Kramers, P. A. M. Dirac, A. H. Compton, L. de Broglie, M. Born, N. Bohr; alumises reas I. Langmuir, M. Planck, M. Curie, H. A. Lorentz, A. Einstein, P. Langevin, Ch.-E. Guye, C. T. R. Wilson, O. W. Richardson

Viited
------

1. ↑  Welcome to the Solvay Institutes
2. ↑  Paul Langevin and Maurice de Broglie, eds. *La théorie du rayonnement et les quanta. Rapports et discussions de la réunion tenue à Bruxelles, du 30 octobre au 3 novembre 1911, sous les auspices de M. E. Solvay*. Paris: Gauthier-Villars, 1912. See also: The Collected Papers of Albert Einstein, Vol. 3: Writings 1909–1911, Doc. 26, p. 402 (English translation supplement).
3. ↑  Lorentz & the Solvay conferences, Instituut-Lorentz, Leiden University
**Višegradi Mehmed Paša Sokolovići sild** (prantsuse *Pont Mehmed Pacha Sokolović de Višegrad*, inglise *Mehmed Paša Sokolović Bridge in Višegrad*) on UNESCO maailmapärandi objekt nr 1260 Bosnias ja Hertsegoviinas Serblaste Vabariigis Višegradi vallas Višegradi linnas. Objekt asub sillal üle Drina jõe ja selle mõlemal kaldal.

Sild
----

Põhiosa objektist moodustab Mehmed Paša Sokolovići sild.

Objekti muud osad
-----------------

Lisaks sillale kuulub maailmapärandi objekti ka silla-äärne jõeosa nii sillast alla- kui ka ülesvoolu, parema kalda mõlemad pealesõidurambid ning kaldaosade vaheline jõeosa nii sillast alla- kui ka ülesvoolu. Vasakul kaldal kuulub küll riba kallast objekti koosseisu, kuid sinna ei kuulu pealsõiduramp.

Kaitsevööndisse kuulub kaugem jõeosa nii sillast alla- kui ka ülesvoolu, vasaku kalda pealesõiduramp ning osa vasaku kalda mägesid, mis ümbritsevad silda. Paremal kaldal kaitsevöönd puudub.

Maailmapärandi objekti pindala on kokku 1,5 ha ja kaitsevööndi pindala on 12,2 ha.

Objekt kanti Maailmapärandi nimekirja 2007. aastal.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Višegradi Mehmed Paša Sokolovići sild UNESCO Maailmapärandi Komitee kodulehel. Inglise, prantsuse, araabia, hiina, vene, hispaania, jaapani ja hollandi keeles

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Višegradi Mehmed Paša Sokolovići sild** |

* Višegradi Mehmed Paša Sokolovići sild UNESCO Maailmapärandi Komitee kodulehel. Inglise, prantsuse, araabia, hiina, vene, hispaania, jaapani ja hollandi keeles
**Heinrich John Rickert** (25. märts 1863 Danzig – 28. juuli 1936 Heidelberg) oli saksa filosoof, uuskantiaanluse Badeni koolkonna juhtfiguur Wilhelm Windelbandi kõrval.

Ta oli 1894. aastast Freiburgi ülikooli professor ning alates 1916. aastast Wilhelm Windelbandi ametijärglasena Heidelbergi ülikooli professor. 

Teda huvitas eriti eristus loodus- ja kultuuriteaduste vahel ning püüdis seda määratleda meetodi alusel. Kultuuriteadused otsivad teadmist üksikust, mis esineb vaid üks kord; seevastu loodusteadused püüavad nähtusi liigitada ning välja selgitada nendevahelisi seaduspärasusi. 

Ajaloo ainukordseid sündmusi saab Rickerti järgi mõista ainult kaasaja ning vastava kultuuri väärtuste alusel. Erinevalt Wilhelm Diltheyst arvas ta, et neid väärtusi saab empiiriliselt kindlaks teha ja sellega tagada ajalooteaduse objektiivsuse.

Mõju
----

Rickert mõjutas Karl Jaspersit ja Max Weberit, sealhulgas tema ideaaltüübi kontseptsiooni.

Teosed
------

* *Der Gegenstand der Erkenntnis* (Tunnetuse ese; 1892) Veebiversioon
* *Die Grenzen der naturwissenschaftlichen Begriffsbildung* (Loodusteadusliku mõistemoodustuse piirid; 1896–1902) Venekeelne veebiversioon
* *Kulturwissenschaft und Naturwissenschaft* (Kultuuriteadus ja loodusteadus; 1899) Venekeelne veebiversioon

Kirjandus
---------

* A. Faust A. *H. Rickert und seine Stellung innerhalb der deutschen Philosophie der Gegenwart*, Tübingen 1927.
* A. Miller-Rostowska. *Das Individuelle als Gegenstand der Erkenntnis. Eine Studie zur Geschichtsmethodologie H. Rickerts*, Winterthur 1955.

Välislingid
-----------

* Sissekanne biograafilises leksikonis NDB
* Sissekanne Bautzi kirikuleksikonis
**Kodukaunistamine** (ka *kodukaunistamise liikumine*) oli aastatel 1936–1940 Eestis toimunud kampaania, mille eesmärk oli parandada Eesti linnade, alevite ja külade välisilmet. 

Kampaania läbiviimiseks moodustati 32-liikmeline peakomitee ja 6-liikmeline juhatus. 

„Kuna maa välimuse korrastamine, kodukaunistamine puude ja põõsastega ning uute metsatukkade istutamine ning maanteede palistamine puudega on võimeline teatava aja jooksul õilistama meie maad ning maastikku, ühtlasi on aga omane tekitama rahva hinges psühholoogilist murrangut loodusearmastuse ja loodusekaitsmise suunas, siis valmistas Riikliku Propaganda Talitus kodukaunistamise hoogtöö koordineerimise kava, mille alusel peeti kõigi asjaomaste asutiste ja organisatsioonide esindajate nõupidamine Peaministri asetäitja K. Eenpalu juures. Lõpliku kava kinnitas Riigivanem K. Päts." 1936. aastal asutati Kodukaunistamise Hoogtöö Peakomitee, mille tegelik asjaajamine ja aktsiooni populariseerimine pandi Riikliku Propaganda Talituse peale. Peakomitee likvideeriti 10. juunil, mil kodukaunistamise hoogtöö juhtimine pandi Loodushoiu ja Turismi-instituudile. Kodukaunistamise hoogtöö seadis oma sihiks: kodude ja nende ümbruse välisilme tõstmise ja arendamise, avalikkude paikade ja hoonete välisilme korrastamise ja kaunistamise, puiesteede ja parkide rajamise, mälestusmonumentide ümbruse ja mälestuspaikade kaunistamise, kirikute ümbruse ja kalmistute korrastamise ja kaunistamise ning kaasaaitamise Eesti lipu aktsiooni teostamisele. 1938. aastal jagati preemiatena 3800 majapidamise vahel 110 000 kg värvimulda.

Viited
------

1. 1 2  Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 222
2. ↑  Valitsusasutiste tegevus 1935/36. a. Tallinn, 1936. Lk. 11
**Solovetsi saared** (vene keeles Соловецкие острова, kõnekeeles ka Соловки; karjala keeles *Solokka* < saamikeelsest sõnast *Suollek*, 'saared') on saared Valges meres Onega lahes. Kuuluvad Arhangelski oblasti Primorski rajooni koosseisu.

Solovetsi saartel elas 1. jaanuari 2013 seisuga 917 inimest.

Suurimal saarel Solovetsil on lennuväli. 

Solovetsi saarte muuseum-reservaat on kantud 1992 aastal UNESCO maailmapärandi nimekirja.

Saared
------

Saarestiku kuus suuremat saart:

* Solovets – 256 km²
* Anzer – 47 km²
* Suur-Muksalma – 17 km²
* Suur-Zajatsk – 1,25 km²
* Väike-Zajatsk – 1,02 km²
* Väike-Muksalma – 0,57 km²

Lisaks on saarestikus sada väiksemat saart. Kogupindala on 347 km².

Loodus
------

Saartel on künkaid kõrgusega kuni 88 meetrit, kõrgeim on Golgofa ('Kolgata') küngas Anzeril.

Ajalugu
-------

Solovetsi klooster
15. sajandi algul rajati saartele klooster, millest kujunes tähtsamaid õigeusu kloostreid Põhja-Venemaal. Kloostrikompleks on oluline uusaja esimese poole insener-tehniline ehitismälestis.

Solovetsi vangilaagrid
----------------------

1917. aasta riigipöörde käigus võimu haaranud bolševikud sulgesid 1920. aastal kloostri ja rajasid selle hoonetesse 1923. aastal vangilaagri poliitvangidele, mida tuntakse GULAG-i esimese laagrina (*Соловецкий лагерь особого назначения*, 'Solovetsi Eriotstarbeline Laager'; lühend *СЛОН*, SLON). 1923. aastal oli saarel 2500 vangi, 1924. aastal 5000 ning 1925. aastal 8000. Kinnipeetavate arv tipnes 1931. aastal 71 800-ga. 1937. aastal reorganiseeriti vangilaager vanglaks. 1939. aastal likvideeriti vangla ja Solovetsi saared anti Põhjalaevastiku haldusse. Aastatel 1942–1945 tegutses saartel jungade kool.

1990. aastal tagastati Solovetsi klooster kirikule ning see alustas jälle tegevust ja taastamistöid.

Vaata ka
--------

* Solovetsi klooster
* Naftali Frenkel

Viited
------

1. ↑  "Solovetsi saarte vangid. I OSA: sunnitöö, teater ja isemajandamine Nõukogude näidislaagris". *Communist Crimes*. Vaadatud 24.11.2020.
2. ↑  Gregory, Paul R. ja Lazarev, Valery. *The Economics of Forced Labor: The Soviet Gulag*, lk 165

Kirjandus
---------

* Solovki – punasel piinasaarel. Esmaspäev, 2. aprill 1928, nr. 14, lk. 4.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Solovetsi saared** |

* Solovetsi saarte infoportaal Соловки.ру
* Solovki entsüklopeedia (*vene keeles*)
* СОЛОВЕЦКИЙ ИТЛ ОГПУ
Kodujuust
**Kodujuust** ehk **teraline kohupiim** on välimuselt ja maitselt suureteralist kohupiima meenutav piimatoode, mille tootmistehnoloogia sarnaneb juustu tootmise tehnoloogiaga.

Kodujuustu tehakse lõssile pastöörimise järel juuretise ehk piimhappebakterite lisamise, kalgendunud massi teraliseks lõikamise, nõrutamise ja hilisema lühikese laagerdamise teel. Eritöötlemisel saadud rasvata kodujuustuteradele lisatakse vastavalt liigile soola, koort või muid lisandeid. Mitmekordne terade pesemine valmistamise käigus vähendab kodujuustu happesust ja muudab kodujuustu maitse mahedamaks .

Struktuurilt on kodujuust kohupiima ja juustu vahepealne. Sel on kohupiima kasulikud omadused, kuid kalorsus on väiksem kui juustul. Kodujuustu tüüpiline rasvasisaldus on 0–9%. Seetõttu on selle säilivusaeg pisut pikem kui kohupiimal. Ühtlasi sisaldab kodujuust palju valke. Seetõttu on kodujuust oluline mitmes dieedis ja sportlaste, eriti kulturistide toitumises. Kodujuust sisaldab ohtralt kaseiini ja seepärast soovitatakse seda süüa hilisõhtuti enne magamaminekut.

Kodujuustu võib süüa eraldi toiduna, kuid seda kasutatakse ka mitmesugustes salatites või salatite lisandina.

Eestis hakati kodujuustu tootma selleks, et täita Moskva poolt Eesti NSV-le seatud juustutootmisplaani. Nimelt nõudis NSV Liidu Riiklik Plaanikomitee viisaastakuplaan Eesti NSV juustutoodangu peaaegu kahekordistamist, mistõttu hakati lisaks tootma kodujuustu, mida aruannetes kajastati juustuna.

Viited
------

1. 1 2  Kuidas tehakse kohupiima ja kodujuustu www.tere.eu
2. ↑  Hindrek Meri. "Tagasivaated veerevast vagunist". Tartu 2008, ISBN 9789985772751, lk 336.
**Heinrich Johannes Karl Tann** ( 30. november 1898 Tapa – 4. juuli 1941 Harjumaa) oli Eesti sportlane (*jūjutsu* meister) ja politseikomissar. 

Ta võttis osa Vabadussõjast.

Ta õppis aastatel 1931–1937 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 

3. juulil 1941 mõisteti ta Tallinnas VNFSV Krk §§ 58-1a, 58-2 ja 58-11 alusel surma koos isikliku vara konfiskeerimisega. Lasti maha 4. juulil 1941 kell 01.00, tõenäoliselt Tallinna lähedal Harjumaal.

Teoseid
-------

* "Nägematu relv endakaitseks". Siseministeeriumi Administratiiv-ala Kirjastus. Tallinn 1927; 2. trükk 1928. See oli esimene eestikeelne raamat *jūjutsu*'st
* "Liikumise keerises. Õpetusi liikumishädaohtudest". Kaasautor Boris Nykänen, illustreerinud Natalie Mei. Kohtu- ja Siseministeeriumi Administratiiv-ala Kirjastus. Tallinn 1930

Isiklikku
---------

Õed-vennad: Volfgang Leopold Tann (Tapa raudteeülem), Elisabeth Tann, Johanna Friederice Auguste Tann ja Irmgard Auguste Johanna Link.

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
SomaFM logo
**SomaFM** on reklaamivaba internetiraadio, mis mängib mitmesuguseid alternatiivse suunaga muusikastiile.

SomaFM-i asutas Rusty Hodges 2000. aastal. Tema sõnum oli lihtne: "It all began because there was nothing good to listen to on the radio..." ("Kõik sai alguse, sest raadiost ei olnud midagi head kuulata").

Põhipunker asub San Franciscos. 

Kuulaja saab valida pea 20 kanali vahel, leidub nii ambienti kui ka uuema suuna dubstepi, valida on veel Groove Salad (downtempo chill), Lush (peamiselt naisvokaalid ja meeldiv pehme taust), Beat Blender (deep-house ja downtempo chill, nt. Bullitnuts, The Verbrilli Sound, Baby Mammoth, Thievery Corporation, Boards of Canada, Royksopps jne), Mission Control (raadioside kosmosejuhtimiskeskusega, taustaks ambient) ja Sf 10-33 (politsei ja pääste raadioside miksitud ambient saundidega).

SomaFM-i statistika näitab, et kuulajaid on olnud 200 riigist. Eestist on seda raadiot kuulatud vähemalt 36 551 korda, mis on kuulamise edetabelis umbes poole peal. Rusty räägib, et põhiline mainstream muusika oli vägagi ülekaalus ja polnud enam midagi kuulata, ta lisab veel, et oli vaja leida alternatiiv ja selles suunas ka edasi arenetud, esimesed kanalid eetris Drone Zone, Groove Salad ja kolmandaks Secret Agent.

Rustyle on abiks mitmed Dj'd ja muud rahvast veel sinna juurde, kes aitavad kujundada somaFM-i mainet pluss teisi kanaleid käigus hoida 24/7. Siinkohal tasub kindlasti ära märkida Merini panus, kes on soma skinni aidanud kujundada ja ka muid projekte välja joonistanud: sama ka pealehel Lone DJ turntabeliga mängimas! Groove Salad nt (Tycho, Kruder & Dorfmeister, Fila Brazila, Dhzian and Kamien, Afterlife, Zero Seven, Nightmares On Wax, Shantel, Groove Armada jpm.) on kogunud kõige rohkem kuulajaid, mis tähendab numbrites, et kolm-neli tuhat lehekülastajat alati onlines. Groove Salad - *No stress music* võid käima tõmmata ka targa mobiiliga.

SomaFM on iseseisev, kuulajate poolt ülevalpidamist vajav raadiojaam, mis ei allu korporatsioonidele.

Välislingid
-----------

* SomaFM-i veebisait
Fort George, mis asub Põhja-Šoti mägismaa rannikul Põhjamere ääres, 18 kilomeetrit Suurbritannia põhjapoolseimast linnast Invernessist kirdes
**Fort** on ehitisena ühest või mitmest fortifikatsiooniehitisest koosnev üksik kindlus(tus). 

Sõna on tulnud ladinakeelsest sõnast *fortis*, mis tähendab vastupidavust või tugevust, üldiselt midagi kindlat. Fortifikatsioonisüsteemide eesmärgiks oli garnisonina kindla territooriumi kaitsmine ja valvamine. Forte ehitati enamasti koos bastionide ja kindlustusvöönditega eriti uusajal, kui käiku tulid tulirelvad ja tõrjekahurid.

Euroopa kõige tugevamani fortifitseeritud linnade hulgas olid nii Aadria mere äärne Dubrovnik kui ka Läänemere-äärne Tallinn.

Fortifikatsioon
---------------

Fortifikatsioon on sõjanduslik teadus maastiku kindlustamise teooriast ja praktikast.

* Näide fortifikatsiooni plaanistNäide fortifikatsiooni plaanist
* Bourtange fort HollandisBourtange fort Hollandis

Vaata ka
--------

* Faktooria
* Kaitsevall
* Kindlus
* Linnus

Kirjandus
---------

* Fort. // Robert Treufeldt. "Kalaranna fort ehk hilisem "Patarei" vangla". MTÜ Castellum. Tallinn 2019. Lk 63.
**Liivamäe kalmistu** on kalmistu Räpina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põlva maakonnas Räpina vallas Ristipalo külas.

Ajalugu
-------

Räpina kihelkonna uus õigeusu kalmistu asutati 1879. aastal Räpina õigeusu kirikust linnulennult umbes 3 km kaugusele itta. Selle suurus oli algselt 1567 ruutsülda ja 17 ruutjalga (kokku umbes 0,71 ha), mille eest maksti Räpina mõisnik Peter Anton von Siversile 250 rubla. Algselt maeti sinna koguduse eestlastest liikmeid, hiljem ka venelasi.

Kirjeldus
---------

Kalmistu asub Ristipalo külas Räpina-Värska (Võõpsu) tee ääres. Ehkki ametlikult on kalmistu pindala 1,38 ha, on matuseala tegelik suurus praegu umbes 0,63 ha.

Viited
------

1. 1 2  "Räpina". // Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 350
2. 1 2  Liivamäe kalmistu Räpina valla kodulehel

Kirjandus
---------

* "Räpina". // Võrumaa. Maateaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus. Eesti II. Tartu 1926. Lk 350

Välislingid
-----------

* Räpina valla kalmistute kasutamise eeskiri. Vastu võetud 21.12.2011 nr 17. RT IV, 18.12.2012, 85
* Liivamäe kalmistu Räpina valla kodulehel
Primorski kesklinnas
**Primorsk** (vene keeles *Приморск* sõnadest *при море* 'mere ääres') on linn Venemaa Leningradi oblasti Viiburi rajoonis, Soome lahe kaldal.

Aastani 1918. nimetati **Björkö** (rootsi keeles *björk* – 'kask'), aastatel 1918–1948 **Koivisto** (soome keeles *koivu* – 'kask').

Kuni 1940. aastani oli linn Soome koosseisus, linn oli Soome valduses ka 2. septembrist 1941 kuni 18. juunini 1944.

Aastal 2001 valmis Primorski külje all Primorski sadam, kuhu juhitakse toornaftat torujuhtmega BPS – Baltic Pipeline System (vene keeles БТС – Балтийская трубопроводная система).

Viited
------

1. ↑  , vaadatud 22.06.2018.
2. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

* Linna koduleht

Leningradi oblasti vapp
Leningradi oblasti linnad

Boksitogorsk  | Gattšina  | Jaanilinn  | Kamennogorsk  | Kingissepp  | Kiriši  | Kirovsk  | Kommunar  | Kudrovo  | Ljuban  | Lodeinoje Pole  | Luga  | Murino  | Nikolskoje  | Novaja Ladoga  | Otradnoje  | Pikaljovo  | Podporožje  | Primorsk  | Priozersk  | Schlüsselburg  | Sertolovo  | Sjasstroi  | Slantsõ  | Sosnovõi Bor  | Svetogorsk  | Tihvin  | Tosno  | Viiburi  | Volhov  | Volossovo  | Vsevoložsk  | Võssotsk
**Võiera** on küla Põhja-Pärnumaa vallas Pärnumaal Pärnu jõe vasakul kaldal.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.

Ajalugu
-------

Vene-Liivi sõjas hävitati 1560. aastal sõdivate vägede poolt teiste külade hulgas ka uus asula Võiera (Weyjefer). Arvatavasti on see Võiera esimene mainimine.

1864. aastal andis mõisnik Carl von Ditmar Vändra koguduse õpetaja Ernst Sokolowsky innustusel maad Võierasse kooli rajamiseks. Koolimaja valmis 1865. aasta sügisel. Õppetöö algas 20. oktoobril 1865 koolmeister Jakob Wechtersteini juhtimisel. 1873. aastal suri Wechterstein rõugetesse. Koolmeistrina/kooli juhatajana/direktorina jätkasid Jaak Nurmberg 1873–1876, Jüri Jürgenson 1876–1901, Madis Nõmmik 1902–1917, Jüri Jürgenson 1917, Jaak Tiss 1918–1922, Liina Reier (varasemad nimed Fridolin ja Ridalaan) 1922–1950, Virve Viljasoo 1950–1953, Evald Laprik 1953–1955, Eleonora Vähi 1955–1959, Olev Köösel 1959–1964, Aksel Ergma 1964–1967, Olev Köösel 1967–1969, Saima
Anderson 1969–1976.

1901. aastal ehitas Uue-Vändra vald Võierasse uue suurema koolimaja 60 õpilasele. 1953. aastal ehitati koolimaja teisele korrusele ruume juurde, sest õpilaste arv oli kasvanud sajani ja mõnel aastal ületas ka sadat.

Jüri Jürgensoni ajal oli koolis kolm klassi, õpilasi kokku umbes 50. Venemeelse koolijuhataja Madis Nõmmiku ajal oli koolitöö venekeelne. Võiera kool oli Pärnu jõe kaldal poolel teel Suurejõe ja Vihtra vahel. 1933–1934 ehitati kooli lähedale üle Pärnu jõe rippsild.

Teise maailmasõja järel oli Võiera kool seitsmeklassiline, 1961. aastal muudeti kool kaheksaklassiliseks. Võiera kool suleti 1976. aastal. Koolimaja seisis tühjana, suviti paigutati sinna erinevaid laagreid. 80-aastane maja hävis tulekahjus oktoobris 1980.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  J. Holsting, O. Niinemäe. 
Vändra. Eesti Raamat, Tallinn, 1986
5. ↑  Mari-Ann Pert. Kutsume meenutama 143 aastat tagasi asutatud Võiera kooli ja tollast koolielu. Vändra alevi ja valla ajaleht, mai 2008

| * v
* r
 Põhja-Pärnumaa valla asulad |
| --- |
| Alevid | 

* Pärnu-Jaagupi
* Tootsi
* Vändra

 |  |
| Külad | 

* Aasa
* Allikõnnu
* Altküla
* Aluste
* Anelema
* Arase
* Eametsa
* Eense
* Eerma
* Enge
* Ertsma
* Halinga
* Helenurme
* Kaansoo
* Kablima
* Kadjaste
* Kaelase
* Kaisma
* Kalmaru
* Kangru
* Kergu
* Kirikumõisa
* Kobra
* Kodesmaa
* Kose
* Kullimaa
* Kuninga
* Kurgja
* Kõnnu
* Langerma
* Leetva
* Lehtmetsa
* Lehu
* Libatse
* Loomse
* Luuri
* Lüüste
* Maima
* Massu
* Metsaküla
* Metsavere
* Mustaru
* Mõisaküla
* Mädara
* Mäeküla
* Naartse
* Oese
* Oriküla
* Pallika
* Pereküla
* Pitsalu
* Pärnjõe
* Pööravere
* Rae
* Rahkama
* Rahnoja
* Reinumurru
* Roodi
* Rukkiküla
* Rõusa
* Rätsepa
* Salu
* Samliku
* Sepaküla
* Sikana
* Sohlu
* Soosalu
* Suurejõe
* Sõõrike
* Säästla
* Tagassaare
* Tarva
* Tõrdu
* Tühjasma
* Vahenurme
* Vakalepa
* Vaki
* Valistre
* Vee
* Venekuusiku
* Veskisoo
* Vihtra
* Viluvere
* Võidula
* Võiera
* Ünnaste

 |
**Somaalia osariik** on 1. järgu haldusüksus Etioopia idaosas. Piirkonna ajalooline nimi on *Ogaden*. See on peamiselt asustatud somaallastega. Piirneb Somaalia (kirdes Somaalimaaga), Djibouti ja Keeniaga. Osariigi pealinn on Jijiga.

Ajalugu
-------

Somaalia osariik loodi 1995. aastal Hararghe ja Bale provintsi osadest.

1977–1978 toimus sõda Somaalia ja Etioopia vahel, mille käigus Somaalia üritas piirkonda vallutada. 1984. aastal asutatud Ogadeni Rahvuslik Vabastusrinne peab Eritrea toetusel sissisõda valitsusvägede vastu.

Haldusjaotus
------------

Somaalia osariik on jagatud üheksaks piirkonnaks.

Rahvastik
---------

2007. aasta rahvaloenduse andmetel olid 97,2% elanikest somaallased ja 98,4% moslemid. 60% elanikest on nomaadidest karjakasvatajad.

Majandus
--------

Peamine tegevusala on põllumajandus. Lisaks karjakasvatusele kasvatatajse teravilja, peamiselt maisi ja sorgot.

Osariigis leidub maagaasi, mida ammutavad välismaised ettevõtted, nt Petronas, Lundin Petroleum ja Africa Oil Corporation.

Etioopia osariigid ja keskalluvusega linnad

* Addis Abeba
* Afar
* Amhara
* Benshangul-Gumuz
* Dire Dawa
* Edela-Etioopia rahvaste osariik
* Gambela
* Harari
* Lõunarahvuste, rahvusrühmade ja rahvaste osariik
* Oromia
* Sidama
* Somaalia
* Tigray
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Tallinna tänavast; Tartu tänava kohta vaata artiklit Liivamäe tänav (Tartu)* |

---

Kaart
**Liivamäe tänav** on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis. Liivamäe tänav algab Juhkentali tänavalt, ristub Võlvi ja Mardi tänavaga ning lõpeb Lastekodu tänaval.

Liivamäe tänav on enam-vähem lõuna-põhjasuunaline ja ligikaudu 375 meetri pikkune. 

Tänapäeval on Liivamäe tänav hoonestatud viie- ja üheksakorruseliste paneelmajadega (tüüpprojekti 111-121 variandid), varasema perioodi maju ei ole säilinud.

Vaade Tartu maanteele, Lastekodu tänavale, Liivamäe tänavale ja Liivalaia tänava majadele
Vaade Liivalaia, Lastekodu, Liivamäe ja Keldrimäe tänavate hoonetele
Liivamäe tänav Juhkentali tänavalt vaadatuna

Ajalugu
-------

Liivamäe tänav on üks vanemaid eeslinna tänavaid, mida mainitakse juba 16. sajandil kui linakangrute asupaika. Ametlikult kannab tänav praegust nime alates 1881. aastast (saksa keeles *Auf dem Sande* ehk *Sandbergstrasse*, vene keeles *На песках* ehk *Песочная гора*).

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Liivamäe tänav** |

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 69.
Võidula mõisa peahoone
Kumerate klaasidega aken
**Võidula poolmõis** (saksa keeles *Karolinenhof in Kirchspiel Fennern, Kreis Pernau*) on ehitatud 1872. aastal; see rajati Pärnu maakonda Käru jõe kaldale asuva klaasivabriku juurde (ehitatud 1822. aastal).

Pulga külast 2 km idas asuva "Karolinenhofi" Rõika-Meleski peeglivabriku omanik Graubner asutas väikese mõisa ja ostis selleks maad Vana-Vändra mõisalt. Võidulaks nimetati asundus alles 1930. aastail, kui seal enam mõisa ei olnud.

Hoonestus
---------

Arhitektuuriliselt on Võidula mõisa peahoone historitsistliku stiili esindaja. Omapäraseks teevad hoone ülemise korruse väljapoole kumerad klaasid, mis on mõisa klaasivabrikus spetsiaalselt hoone jaoks valmistatud. Nüüdseks on "punnis klaase" alles veel vaid mõnedel üksikutel akendel. Lisaks on hoonel omapärased puitpits-kaunistused.

Algselt oli mõis kasutusel häärberina ning vabriku kontorihoonena. Võidula mõisakompleks on tänapäeval Põhja-Pärnumaa valla omandis. Mõisas asub raamatukogu ning rahvamaja, samuti tegutseb seal külaselts.

Klaasivabriku tootmishooneid nüüdseks praktiliselt säilinud ei ole (see lõpetas töö 1920-ndate majanduskriisi ajal), küll on aga säilinud mõisa hobusetall ning (osaliselt) pesukoda.

Vändrast kaheksa kilomeetri kaugusel asuv mõis on üks vähestest Eestis säilinud puumõisadest. Legendi järgi olevat 1905. aasta rahutuste ajal mõisapõletajad tulnud tõrvikute ja hangudega mõisale tuld otsa panema, kuid kohalikud mõisamehed saatnud nad tagasi – "Põletame ise maha!". Kuid oma kodule siiski tuld külge ei pandud.

Pildid
------

* Mõisa park ja Käru jõgiMõisa park ja Käru jõgi
* Mõisa parkMõisa park
* Mõisa parkMõisa park
* Mõisa interjöörMõisa interjöör

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Võidula mõis** |

* Võidula mõis Eesti mõisade portaalis
* Pärnu Postimees: Võidula mõis karjub remondi järel


Vändra kihelkond

**Kirik**: Vändra Martini kirik  

**Abikirik**: Käru  

**Pastoraat**: Vändra kirikumõis  

**Peamõisad**: Eidapere mõis | Käru mõis | Lelle mõis | Uue-Vändra mõis | Vana-Vändra mõis | Viluvere mõis | Võidula mõis  

**Kõrvalmõisad**: Rõusa mõis  

**Karjamõisad**: Atsekõnnu mõis | Isakõnnu mõis | Kullimaa mõis | Kõrbja mõis | Lauri mõis | Lungu mõis | Massu mõis | Põllumõisa mõis | Rahkema mõis | Sarapiku mõis | Sikana mõis | Tootsi mõis | Tootsikõnnu mõis | Vihtra mõis | Waldburgi mõis
**Tundlik sisu** on selline materjal avalikus ruumis, mis võib oluliselt häirida mõnda ruumi kasutajat ja kellelt ei saa maailmavaatelistel, psühholoogilistel, esteetilistel, meditsiinilistel vmt põhjustel eeldada selle materjali olemasolu vaikimisi aktsepteerimist end ümbritsevas keskkonnas. Tüüpilised tundliku sisu kategooriad on nt vägivald, pornograafia, aga ka filmide jm narratiivide olulised šüžeepöörded, lisaks evolutsioonilist päritolu foobiad nagu arahnofoobia või meditsiinilised näidustused nagu epilepsia, mida teatud sisu näitamine võib esile kutsuda.

Tundliku sisu hoiatused
-----------------------

Eri väljaannetes ja keskkondades on aegade jooksul koostatud tundliku sisu hoiatuste süsteeme, nt filmide puhul rakendavad Eesti kinod silte nagu PERE, MS6, MS12, K12, K14, K16; veebisisu puhul on rahvusvaheliselt tuntud lühendid nagu NSFW (inglise keeles *not safe for work*) või märgistused nagu "CW POL" (inglise keeles *content warning: politics*) või TW SUI (*trigger warning: suicide*).

Eristatakse tundliku sisu hoiatusi, mille aluseks on objektiivsed näidustused nagu posttraumaatiliste stressihäirete tüüpilised põhjustajad, evolutsioonilist päritolu foobiad vmt ja selliseid, mis on kultuurilised, esteetilised või ideoloogilised. Tundliku sisu hoiatustega püütakse luua avalikku ruumi, mille liikmeteks saab olla võimalikult lai spekter osalejaid ja on võimalik nendevaheline suhtlus.

### Hoiatused eri platvormidel

Mastodoni födiversumis saab lisada igale postitusele vabas sõnastuses tundliku sisu hoiatuse, Redditis on standardiseeritud hoiatussildid NSFW ja "Spoiler" ning kogukond võib juurutada oma täiendavad sildid.

Instagram lõi võimaluse tundliku sisu piiramiseks juulis 2021, valida saab kolme piiramise taseme vehel ja tundlik sisu on määratletud viie kategooria poolt, milleks on vaimsed häired ja enesevigastamine, vägivald, seksuaalsus, ravimid ja mõnuained, piiratud levikuga kontod. Twitter võimaldab 2022. aasta veebruarist lisada multimeediale tundliku sisu eest hoiatavaid silte nagu "alastus", "vägivald" ja "tundlik".

Vaata ka
--------

* Emotikon

Viited
------

1. ↑  Kõiv, Henri (8. märts 2022). "Puust ja punaseks: Trigger warning". Müürileht.
2. ↑  "What are community content tags and how do they work?". Reddit. 26. jaanuar 2021.
3. ↑  "Introducing Sensitive Content Control". Instagram. 20. juuli 2021.
4. ↑  Robertson, Adi (25. veebruar 2022). "Twitter now lets you place content warnings on individual tweets". The Verge.