recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elementaarlaeng** (tähis {\displaystyle e}) on väikseim vabalt eksisteeriv elektrilaeng. Iga keha elektrilaeng saab olla elementaarlaengu täisarvkordne. Elementaarlaeng võib olla positiivne või negatiivne. Negatiivne elementaarlaeng {\displaystyle -e} on näiteks elektronil ja müüonil ning niisama suur positiivne elementaarlaeng {\displaystyle +e} prootonil ja positronil. Osakestefüüsika standardmudelisse kuuluval kvargil võib küll olla elementaarlaengust väiksem laeng {\displaystyle \pm {\tfrac {1}{3}}e} või {\displaystyle \pm {\tfrac {2}{3}}}, kuid neid laenguid kandvad osakesed ei esine eraldi – kvargid moodustavad alati liitosakese, mille laeng on seesama elementaarlaeng {\displaystyle e} või null, laengu puudumine, nagu on elektriline laeng neutronil.

Elementaarlaeng on universaalne füüsikakonstant ja tema mõõtühik on kulon (C):

{\displaystyle e=1{,}602\,176\,634\cdot 10^{-19}\,\mathrm {C} .}
See elementaarlaengu täpne (piirhälveteta) väärtus kehtib alates 20. maist 2019 (vt ka SI põhiühikud).

Teoreetiliselt tõestas elementaarlaengute olemasolu 1881. aastal Saksa füüsik Hermann von Helmholtz. Esimesena sai katselised mõõtmistulemused Ameerika füüsik Robert Andrews Millikan. Ta tõestas elementaarlaengu reaalse olemasolu aastatel 1909–1916. Laengu märk elektronil – ja prootonil + on ajalooliselt väljakujunenud ja seega kokkuleppeline. Samuti nagu on kokkuleppeline elektrivoolu suund, mida loetakse kulgevaks vooluringi positiivselt laetud osast negatiivsesse osasse.

Vaata ka
--------

* Füüsikakonstant

Viited
------

1. ↑   CODATA Internationally recommended 2018 values of the Fundamental Physical Constants: elementary charge
**Jyri Georg Laats** (28. mai 1923 – 28. juulil 2018 Palm Springs, California) oli eesti soost Soome relvajõudude ja USA erivägede sõjaväelane.

Jyri Laatsi ema oli soomlane ja isa eestlane. Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli ja siirdus 1943. aasta kevadel Soome, vältimaks mobiliseerimist Eestit okupeerinud Saksamaa relvajõudesse, liitudes seal eestlastest moodustatud Jalaväerügement 200-ga, mille koosseisus osales Jätkusõjas.

1944 asus ta Rootsi ja sealt edasi USA-sse. Seal pääses ta USA maaväe eriotstarbeliste üksuste US Army Special Forces koosseisu - rahvasuus nn "Rohelised baretid", kus oli meedik-allohvitser. Võttis osa operatsioonidest Laoses (Operation White Star) ja Vietnami sõjast. Pärast sõda töötas mitmetel missioonidel üle maailma.

Ta oli Soome sõjasangari Lauri Törni hea tuttav.

Pensionile jäädes asus ta kõigepealt elama Hawaiil. Jyri Laats suri Palm Springsis California osariigis.

Autasud
-------

* Kotkaristi kuldrist (19. aprill 2005)

Viited
------

1. ↑  Parming, Priit "Vuoksi kallastelt Hiina piirini: Jyri Laats 80", Vaba Eesti Sõna, 2. juuli 2003
2. ↑  Petri Sarjanen, Kari Kallonen: Lauri Törni - Legend - Larry Thorne, 308. lk. Grenader 2011, ISBN-13 9789949448531.
3. ↑  Vaba Eestlane, "Eestlane otsib soome naist", 10. veebruar 1977
4. ↑

Välislingid
-----------

* Estonian-American Special Forces pioneer Jyri Laats dies at 95. ERR
ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ Shahrukh ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ shahrukh ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ shahrukh ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ Shahrukh ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ shahrukh ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ shahrukh ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ Shahrukh ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ shahrukh ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ shahrukhତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ Shahrukh ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ shahrukh ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ମାଗ୍ୟା shahrukh କାଳିଆ କୁକୁର ତୋରି ମୁଣ୍ଡ କୁ କାଟିଦେଲି ରାନ୍ଦୁଆ ମାଗ୍ୟା ତୋରି ନୁନି କୁ କାଟିଦେଲି ମାଚୁଦା ରାନ୍ଦୁଆ shahrukh
**Maigi Magnus** (sündinud 17. oktoobril 1983) on eesti skulptor ja maalikunstnik.

Haridus
-------

Lõpetas 1999. aastal Nissi Põhikooli ja 2002. aastal Pelgulinna Gümnaasiumi kunstiklassi. 2007. aastal lõpetas Eesti Kunstiakadeemia skulptuuri eriala bakalaureuseõppe ja 2013. aastal skulptuuri ja installatsiooni magistriõppe. 2023. aastal sai Baltisaksa kultuuripärandi mikrokraadi.

Töö
---

Aastatel 2008–2014 oli Lasteveeb OÜ Jänku-Jussi kunstnik. 2014. aastast Lihula Muusika- ja Kunstikooli õpetaja. Alates 2021 töötab Lihula Muuseumis.

Looming
-------

* "Kaks pead on parem kui üks" (2009), Baltic Sea Centre, Kellokoski, Soome
* "Suvitaja" (2012) Karepa Kalame talumuuseum
	+ "Narva ingel" 2020"Narva ingel" 2020
	+ "Goldsantin" 2018"Goldsantin" 2018
	+ "Looduslüürika" 2020"Looduslüürika" 2020
	+ "Intiimsed sirelid" 2018"Intiimsed sirelid" 2018

Tunnustus
---------

* 2009 Margaret Kevendi stipendium
* 2012 Nukitsa konkurss, 2. koht kunstnike kategoorias ("Jänku-Jussi lood I–IV")

Viited
------

1. 1 2  Maigi Magnus CV
2. ↑  Eesti Kunstiakadeemia. Skulptuur (ja installatsioon)

Välislingid
-----------

* Maigi Magnuse skulptuur "Suvitaja" Karepa Kalame talumuuseumis
Walther Funk (1942)
**Walther Funk** (18. august 1890 – 31. mai 1960) oli Saksa ajakirjanik ja poliitik. Ta oli Saksamaa majandusminister 5. veebruarist 1938 kuni 1. maini 1945.

Funk sündis kaupmehe perekonnas Danzkehmenis Ida-Preisimaal (tänapäeval Sosnovka Kaliningradi oblastis). Õppis õigusteadust, majandust ja filosoofiat Berliini Humboldti Ülikoolis ja Leipzigi Ülikoolis. Esimese maailmasõja puhkedes mobiliseeriti ta jalaväkke, kuid 1916 arvati reservi kui teenistuseks kõlbmatu. Pärast sõda töötas Funk ajakirjanikuna.

1920 abiellus Luise Schmidt-Siebeniga.

1924 sai paremtsentristliku finantsajalehe Berliner Börsen-Zeitung toimetajaks. Natsionalistlike ja antimarksistlike vaadete tõttu lahkus suvel 1931 ajalehest, astus Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse ning sai lähedaseks Gregor Strasseriga, kes korraldas Funkile kohtumise Hitleriga. Osaliselt majandushuvi tõttu valiti ta juulis 1932 Reichstagi saadikuks ning detsembris 1932 sai majanduspoliitika komitee juhatajaks. Kui natsionaalsotsialistlik partei tuli Saksamaal võimule, astus Funk Reichstagist tagasi ja asus Kolmanda Reichi valitsuse pressiülema ametikohale.

Märtsis 1933 nimetati ta riigisekretäriks (*Staatssekretär*) avaliku propaganda ministeeriumis (*Reichsministerium für Volksaufklärung* *und Propaganda*). Veebruaris 1938 sai ta Hjalmar Schachti asemel Saksamaa majandusministriks (*Reichswirtschaftsminister*). Schacht vallandati vastuolude tõttu Hermann Göringiga.

Jaanuaris 1939 nimetati Funk Saksa riigipanga presidendiks.

Pärast sõda mõisteti Funki üle vaatamata ta kehvale tervisele Nürnbergis kohut. Teda süüdistati inimsusvastastes kuritegudes ja talle mõisteti 20 aasta pikkune vanglakaristus, mida ta asus kandma Spandau vanglas. 16. mail 1957 vabastati ta kehva tervise tõttu vanglast.

Walther Funk suri kolm aastat hiljem Düsseldorfis diabeeti.


Adolf Hitleri valitsus – 30. jaanuarist 1933 kuni 30. aprillini 1945

  

Adolf Hitler (Kantsler & Führer, NSDAP) |
Franz von Papen (parteitu) |
Konstantin von Neurath (parteitu → NSDAP) |
Joachim von Ribbentrop (NSDAP) |
Wilhelm Frick (NSDAP) |
Heinrich Himmler (NSDAP) |
Johann Ludwig Schwerin von Krosigk (parteitu) |
Alfred Hugenberg (DNVP) |
Kurt Schmitt (NSDAP) |
Hjalmar Schacht (parteitu) |
Hermann Göring (NSDAP) |
Walther Funk (NSDAP) |
Franz Seldte (DVP → NSDAP) |
Franz Gürtner (DNVP) |
Franz Schlegelberger (NSDAP) |
Otto Georg Thierack (NSDAP) |
Werner von Blomberg (parteitu) |
Wilhelm Keitel (parteitu) |
Freiherr von Eltz-Rübenach (parteitu) |
Julius Heinrich Dorpmüller (NSDAP) |
Wilhelm Ohnesorge (NSDAP) |
Richard Walther Darré (NSDAP) |
Herbert Backe (NSDAP) |
Joseph Goebbels (NSDAP) |
Bernhard Rust (NSDAP) |
Fritz Todt (NSDAP) |
Albert Speer (NSDAP) |
Alfred Rosenberg (NSDAP) |
Hanns Kerrl (NSDAP) |
Hermann Muhs (NSDAP) |
Otto Meißner (parteitu) |
Hans Lammers (NSDAP) |
Martin Bormann (NSDAP) |
Karl Hermann Frank (NSDAP)
Rudolf Heß\* (NSDAP) |
Ernst Röhm\*\* (NSDAP)

  
 \* Lendas mais 1941 Inglismaale ning vangistati seal. 
  
 \*\* Hukati 1934. 
  
 NSDAP - Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei
**Lülisammas** (ladina *columna vertebralis*) on inimeste kere skeleti osa, mis koosneb lülisambalülidest ja kuulub skeletisüsteemi. Lülisammast toetavad paljud lihased ja arvukad sidemed. Lülisamba ja kolju vahel moodustub kuklaliiges. 

 Lülisamba osad 
Teiste selgroogsete loomade lülisamba kohta kasutatakse terminit "selgroog". 

Lülisamba areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii indiviiditi kui ka indiviidi eluperiooditi. 

Imiku lülisammas on dorsaalsuunas kõverdunud. Kõverdused vormuvad välja lihaste töö ja keha raskuse vastastikmõjus. Kui vastsündinu hakkab juba pead tõstma, kujuneb välja kaelalordoos. Rinnaküfoos hakkab kujunema koos lapse istuma hakkamisega. Nimmelordoos kujuneb välja koos lapse püstiseismise ja kõndimisega.

Lülisammas koosneb 33–34 lülist: 7 kaela-, 12 rinna- ja 5 nimmelülist (kõik vabalülid) ning 5 ristluuks liitunud ristluu- ja 4–5 õndra- ehk sabaluuks liitunud õndralülist ja lüli(de)vaheketastest.

Lülisamba murru korral on tihti ohustatud lülisambakanalis paiknev seljaaju.

Noortel täiskasvanutel võib põletikulise haigusena välja kujuneda jäigastav lülisambapõletik (Behterevi tõbi).

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 443:2004.
2. ↑  Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, k 107, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0.
3. ↑  Meeli Roosalu. "Inimese anatoomia", Kirjastus Koolibri, lk 36, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9.
4. ↑  , Veebiversioon (vaadatud 05.12.2013).

Välislingid
-----------

* Sissekanne Terminologia Anatomicas A02.2.00.001: Columna vertebralis. Lülisammas
**Kepsleva Poni kõrts** on paik J. R. R. Tolkieni triloogias "Sõrmuste Isand".

Kepsleva poni kõrts asub Voore külas olulise maanteede ristumispaigas. See kõrts on seisnud seal väga kaua ja sealset kõrtsmiku Barliman Butterburi peeti tähtsaks isikuks. Just kõrts oli see paik kus rännuteilt tulnutelt kohalik rahvas uudiseid kuulis, seal puhati ja söödi, joodi.

Kepsleva Poni kõrtsi suunduvad ka kääbikud oma teekonnal ning saavad sealt öömaja ja kehakosutust. Samuti leiab seal aset väke aps mille käigus Sõrmus Frodole sõrme sattub ja tema nähtamatuks teeb, tõmmates sellega nende rännuseltskonnale liialt palju tähelepanu. Samuti kohtuvad kääbikud Kepselva Poni kõrtsis Rühkijaga, kes osutub Aragorniks. Ja just sealse kõrtsmiku kätte on jätnud Gandalf Frodole kirja lootuses, et kõrtsmik Barliman selle ära saadab- mida ta aga kahjuks unustab teha. Saanud kirjast teada, et nad on niigi oma lahkumisega paar kuud hiljaks jäänud otsustab seltskond kõrtsist kohe hommikul lahkuda. Lisaks on neile Mustad Ratsanikud e. Sõrmustevaimud juba kannule jõudnud ning Kepselva Poni kõrtsi öömajas kääbiku tubades kõik laiali puistanud neid otsides.
**Valguses ja varjus** on Elisa Eesti originaalsari (põnevusdraama), mille stsenarist on Martin Algus.

Sarja peategelane Diana läheb väiksesse külla oma surevale tädile toeks ning päevavalgele tulevad pikalt peidus olnud saladused. 

Esimene hooaeg esilinastus Elisa Huubis 2020. aasta oktoobris. Sarja teine hooaeg esilinastus Elisa Huubis 2022. aasta aprillis.

Auhinnad
--------

Elisa originaalsari "Valguses ja varjus" on draama, mille osatäitjateks on teiste seas Mirtel Pohla ja Epp Eespäev. 

"Valguses ja varjus" seriaal tõi 2021. aastal Eesti filmi- ja teleauhindade parima naisnäitleja auhinna Epp Eespäevale, sarja stsenarist Martin Algus sai aasta sisulooja auhinna.

Osatäitjad
----------

* Mirtel Pohla – Diana
* Epp Eespäev – Miliza
* Indrek Sammul – Taaniel
* Saara Nüganen – Malle
* Karin Rask – Margaret
* Franz Malmsten – Monte
* Britta Soll – Elsa
* Riho Kütsar – Toivo
* Raimo Pass – Heindrik
* Olev Sten Erik Jõgi – Rait
* Rait Fels – Raul
* Heleriin Pihlak – Enely
* Joel Hiis – Raigo
* Ivo Reinok – Robert
* Martin Algus – Artur
* Helgur Rosental – Kirikuõpetaja
* Janek Joost – Rudolf

Osad
----

### 1. hooaeg

Linnaeluga puntrasse jooksnud Diana sõidab kaunisse külakesse, et kohtuda oma sureva tädi Milizaga, kes palub, et naine aitaks tema peatseid matuseid korraldada. Kummaline kohtumine vastleitud sugulasega toob päevavalgele Diana perekonna tumedad saladused, mida naine ammu unustada on üritanud. Diana kohtub värvikate külaelanikega, kes näivad kõik isepäise Miliza surma ootavat. 

|  | Eetris | Pealkiri |
| --- | --- | --- |
| 01 | Elisa Huubis | "Hüpe" |
| 02 | Elisa Huubis | "Ohver" |
| 03 | Elisa Huubis | "Oma risti pead sa ..." |
| 04 | Elisa Huubis | "Räägime siis" |
| 05 | Elisa Huubis | "Põgenejad" |
| 06 | Elisa Huubis | "Kes sa oled?" |

### 2. hooaeg

Uuel hooajal hoolitseb Diana vigastada saanud naabri Taanieli eest ja lahkab oma perekonnasaladusi, kui tädi Miliza tervis hakkab tasapisi taas halvenema. Dianal ja Taanielil tuleb seista silmitsi ärimees Toivo valimiskampaania ajal tekkiva uue ohuga ning oma osa draamas on ka külakese nooremal põlvkonnal. Uus hooaeg on nähtav ainult Elisa Huubis.

|  | Eetris | Pealkiri |
| --- | --- | --- |
| 01 | Elisa Huubis | "Sälk puukoores" |
| 02 | Elisa Huubis | "Pesakast" |
| 03 | Elisa Huubis | "Talveroosi õitseaeg" |
| 04 | Elisa Huubis | "Habras niit" |
| 05 | Elisa Huubis | "Mürgiputk" |
| 06 | Elisa Huubis | "Kändude kuningriik" |

Välislingid
-----------

* "Valguses ja varjus" Elisa Huubis
**Hankeallika tuvastamine ja valik** (ingl. k. *sourcing; acquisition*) on hankeprotsessile eelnev tegevus ja ühtlasi osa hankeprotsessist, mille käigus võetakse vastu olulised strateegilised otsused. See on hanketegevuse toiming, mille käigus tehakse strateegilised otsused, näit. "tee ise või osta", mitut tarnijat kasutada põhimaterjalide hankimisel jne. *Sourcing*  on eelkõige kokkuhoiuvõimaluste otsimine ettevõtte hanketegevuses. Hankejuhist tippspetsialist optimeerib selle käigus nii ettevõtte äritegevuse erinevaid aspekte kui ka teatud määral tarnijate tegevust.

Otsus hankeallika osas on ka organisatsiooni tegevuseks kõigi vajalike sisendite asukoha tuvastamine, omandamine ja haldamine. Hanke käigus soetatakse erinevaid ressursse – tooraineid, materjale, tootekomponente, valmistooteid, tööjõudu, rajatisi, energeetilisi ressursse jms ning teenuseid. Soetamise peamisteks kriteeriumiteks on ressursside piisav kvaliteet, katkestamatud tarned ja konkurentsivõimelised hinnad. 

1. ↑  *Hanke- ja ostujuhtimine*. Seilecs OÜ. 2023.
**Dižilmāja** on küla (*skrajciems* ehk hajaküla) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Vecpilsi vallas,

Küla asub valla lõunaosas merepinnast 85 meetri kõrgusel maantee A6 ääres. Dižilmāja jääb valla keskusest Vecpilsist 4, endisest piirkonna keskusest Lieģist 14 ja Riiast 184 kilomeetri kaugusele. 

Asula tekkis endise Dižilmāja mõisa (*Groß-Ilmajen*) keskuse juurde. Aastani 2021 kuulus küla Durbe piirkonda.

Külas asub Ilmāja kirik. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Dižilmāja muinaskalmed ja Ilmāja luteri kirik.

Looduskaitse all on külas kasvav mänd ümbermõõduga 2.58 meetrit ja tamm ümbermõõduga 5.07 ning kõrgusega 30 meetrit.

Aastal 2005 oli külas elanikke 42.

Ilmāja kirik

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
3. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Vecpilsi valla asulad |
| --- |
| 
Dižilmāja **·**  Dižstroķi **·**  Lekši **·**  Mazilmāja **·**  Mazstroķi **·**  **Vecpils** |
Karin Kaup Lapõnin, 2018
Karin Kaup-Lapõnin 2021. aasta Arvamusfestivalil
**Karin Kaup Lapõnin** (sündinud 15. jaanuaril 1974) on välispoliitika ekspert, endine Eesti diplomaat, ettevõtja ja erakonna Eesti 200 tegevjuht.

Hariduskäik
-----------

Ta on Tallinna 7. Keskkooli vilistlane. Ta sai 1998. aastal magistrikraadi Concordia rahvusvahelisest Ülikoolist Eestis ärijuhtimise ja rahvusvahelise majanduse erialal ning õppis aastatel 2004–2005 Tartu Ülikoolis politoloogiat. Alates 2017. aastast uurib ta Tallinna Tehnikaülikooli Nurkse instituudi doktorantuuris eksternina innovatsiooni Eesti diplomaatias.

Töökäik
-------

2002. aastast töötas ta Maksuameti osakonnajuhatajana. 2004. aastal suundus ta Välisministeeriumi, kus töötas 15 aastat arengukoostöö, inimõiguste ja poliitika valdkonnas. 

Aastatel 2009–2012 oli ta Eesti esinduses ÜRO juures New Yorgis poliitikadiplomaat. 2012. aastal nimetati ta Ida-Euroopa grupi poolt ÜRO Lasteorganisatsiooni UNICEF nõukogu asepresidendiks. 

Aastatel 2014–2017 teenis ta poliitikanõunikuna Euroopa Liidu delegatsioonis Aafrika Liidu juures Addis Abebas. 

Alates 2019. aastast peab ta IT-ettevõtet, samuti on ta Erakonna Eesti 200 juhatuse liige.

Poliitika
---------

Karin Kaup Lapõnin kandideeris 2021. a kohalikel valimistel Põhja-Tallinna esinumbrina ja sai 685 häält.

Isiklikku
---------

Karin Kaup Lapõnin on abielus Aare Lapõniniga. Neil on pojad Richard Kaup-Lapõnin ja Luca Lapõnin.

Publikatsioone
--------------

* Kaup Lapõnin, K. & Voola, M. Etioopia vahepala. Vaba tahe. Tallinn: Rahva Raamat, 2019.
* Kaup Lapõnin, K. Eesti diplomaatia suur võit. ERR-i veebiportaal, 2019.
* Kaup Lapõnin, K. E-governance Challenges in Africa. Diplomaatia, 2018.
* Kaup Lapõnin, K. e-Governance in Africa. Link! Magazine, 26/2017, lk 10–12.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

* Naiskodukaitse
* Erakond Eesti 200
**Drabeši** (vanasti ka **Drabešu muiža**) on küla (*vidējciems*) Lätis Cēsise piirkonnas Drabeši vallas. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda.

Drabeši asub valla keskosas merepinnast 145 meetri kõrgusel Āraiši järve ja maantee A2 vahel. Küla jääb valla keskusest Ausmasest 2 jag Riiast 80 kilomeetri kaugusele.

Drabeši on kujunenud endise Drabeši mõisa (*Drobbusch*) hoonetekompleksi juurde. Külas asub internaatpõhikool, sinna jäävad Drabešu skola ja Drabeši bussipeatus.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Drabeši mõisa vesiveski ja möldri maja, lisaks veel häärberi kaks ahju ning kamin-ahi, ja Vāvere kõrts, sealhulgas kutsarimajake ning kõrtsihoone. Küla jääb Āraiši muuseumpargi ajaloolise hoonestu kaitsevööndisse ja Gauja rahvusparki.

2015. aastal oli külas 115 elanikku, 2019. aastal 99.

Drabeši mõisa kõrvalhooned

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
5. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
6. ↑  Vietvārdu datubāze

| * v
* r
Drabeši valla asulad |
| --- |
| 
Agra **·**  Amata **·**  Amatciems **·**  Āraiši **·**  Bille **·**  Drabeši **·**  Ieriķi **·**  Kalnavērši **·**  Kārļi **·**  Līvi **·**  Meijermuiža  **·**  Mūrnieki **·**  Rāceņi **·**  Vāļukalns |
**Rae Valla Raamatukogu** on Jüri alevikus Rae vallas Harjumaal asuv rahvaraamatukogu. 

Rae Valla Raamatukogu on üks kolmest Rae Vallavalitsuse hallatavast raamatukogust. 2006. aasta septembrist asub raamatukogu hoonekompleksis aadressil Laste tänav 3, kus tegutseb veel neli asutust: Jüri Gümnaasium, Rae Valla Spordikeskus, Rae Huvialakool ja Jüri Noortekeskus.

1. septembril 2009 avati haruraamatukogu – Peetri raamatukogu, mis asub Peetri Lasteaed-Põhikooli hoonekompleksis aadressil Pargi tee 6, Peetri alevik.

Raamatukogu teeninduspiirkonnas oli 2019. aasta 1. detsembri seisuga 20 032 inimest. Registreeritud lugejate arv 2019. aastal oli 4919, neist kuni 16-aastaseid oli 2522. Külastuste arv ulatus 70 207-ni, kojulaenutuste arv oli 73 293.

Kogu suurus on 58 172 ühikut, 2019. aastal suurenes kogu 909 ühiku võrra. Raamatukogu fond on sisestatud elektroonilisse andmebaasi URRAM.

Rae Valla Raamatukogus on külastajatele kaheksa arvutitöökohta – esimesel korrusel 2 avalikuks kasutamiseks ja teisel korrusel 6 lastele mõeldud arvutit. Lisaks 5 arvutitöökohta Peetris – 2 avalikuks kasutamiseks ja 3 lastele mõeldud arvutit. 

Töötajaid on Rae Valla Raamatukogus 8, Peetris 4, Vaidas 2 ja Lagedil 3.

Jüri raamatukogu on ümber nimetatud Rae Valla Raamatukoguks alates 2023. aastast.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Raamatukogust Rae valla raamatukogude koondlehel
**August Johannes Hanko** (18. jaanuar 1879 Robi talu, Suure-Kambja vald, Tartumaa – 25. mai 1952 Arljuk, Jurga rajoon, Kemerovo oblast) oli eesti ajakirjanik, tõlkija ja prosaist; Eesti poliitik.

Ta õppis Kambja kihelkonnakoolis, Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja Tartu Kroonugümnaasiumis. 1900–1904 õppis ta Tartu Ülikoolis õigusteadust, 1903 sai ta uurimuse "Kartellid ja trustid" eest kuldauraha. 

Hanko töötas 1902. aastal ja 1904–1905 Postimehe toimetuses Tartus. 1906 alustas ta tööd Tallinnas, 1905. aastani Vaatleja ja 1906–1907 Sõnumed peatoimetajana. 1907 arreteeriti ta tsaarivõimude poolt poliitilistel põhjustel ja sõjaseaduse kehtimise lõpuni viibis ta Balti kubermangudest väljas. 1908–1918 oli ta Eesti Päevalehe toimetuse liige. 

26. novembril 1919 määrati Asutava Kogu poolt Eesti Vabariigi sõjaministriks. 1920. aastal loobus ta poliitikast ja hakkas ettevõtluses tegutsema (laevandus, pankrotistus; kutseline literaat). 

16. aprillil 1945 arreteeriti ta taas poliitilise süüdistusega (§ 58-10, 7 aastat vanglat), seekord NKVD poolt; oli vangistuses Kemerovo oblastis Kemerovolagis; vabanes 16. aprillil 1952; seejärel oli asumisel Arljukis Jurga rajoonis Kemerovo oblastis, kus ta 25. mail 1952 suri.

Kirjanduslik tegevus
--------------------

Ta on kirjutanud kultuuriloolisi memuaare Kambja ja Hugo Treffneri Gümnaasiumi teemadel ja koostanud ülevaate 1914. aasta sõjasündmustest. Ta oli 1930. aastatel üks viljakamaid Skandinaavia kirjanduse eestindajaid. Ta on tõlkinud mere- ja sõjajutte, noorsookirjandust ja reisikirju.

Viited
------

1. ↑  Eesti kirjarahva leksikon, 1995
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. oktoober 2013. Vaadatud 16. oktoobril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Kirjandus
---------

* Velly Roots, "Tarvis on ainult vastu pidada..." (sisaldab ka August Hanko kirju Siberist kodumaale) – Kultuur ja Elu 1990, nr 11, lk 10–17.

Välislingid
-----------

* August Hanko Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Sinisaviks** nimetatakse Eesti maapõues paiknevat ning Kambriumi ladestu alaossa kuuluvat sinakasrohelise värvusega savikihti.

Tekkelt on sinisavi meresete. Savikihi paksus on küllaltki ühtlaselt 60...70 meetrit. Et Kambriumi ladestu paljandub Eestis vaid kitsa ribana Balti klindi ning Soome lahe vahel ning sügavneb ning on kaetud nooremate Ordoviitsiumi, Siluri ning Devoni settekivimitega lõuna pool, siis on ka sinisavi maavarana kaevandamine võimalik vaid Põhja-Eestis. Suurem osa sinisavist kuulub Lontova lademe koosseisu. Mineraloogiliselt koosneb sinisavi peamiselt savimineraalidest illiidist ning segakihilisest illiit-smektiidist.

Sinisavi kasutatakse peamiselt tsemendi tootmiseks.

Sinisavi on üks Eesti geoloogilisi "imesid", mida Eestit külastavad geoloogid tihti näha soovivad, sest ligi poole miljardi aasta vanune savi on üldiselt peaaegu alati kivistunud. Sinisavi on säilitanud mõningase plastilisuse, sest vastav savikiht ei ole kunagi sügavale mattunud, mistõttu on ta pääsenud nii kõrgest rõhust kui ka temperatuurist.

Sinisavi nimetas Briti diplomaat ja harrastusgeoloog, Ilchesteri krahv William Fox-Strangways.

Viited
------

1. ↑  Kalle Suuroja *Põhja-Eesti klint Eesti looduse sümbol*, Tallinn 2006, lk. 59
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Liepupe kihelkonna mõisast; Riia suvemõisa kohta vaata artiklit Dunte mõis (Riia).* |

---

Dunte mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 4
**Dunte mõis** (saksa keeles *Ruthern*, ka *Rutershof*, läti keeles *Duntes muiža*) rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Limbaži piirkonnas Liepupe vallas Duntes.

Ajalugu
-------

Esimesed teated mõisast pärinevad 1423. aastast. Varaseimad omanikud olid Rosenid. Edasised omanikud olid Aderkasid, Berlinid, Treidenid, Glasenappid. 1677. aastast kuulus mõis Duntenite suguvõsale.

Mõisaansambel
-------------

Dunte mõisa värav
Peahoone pärineb 1719. aastast. Aastail 1844 ja 1860 remonditi peahoonet. Praegu asub mõisas Karl Friedrich Hieronymus von Münchhauseni muuseum, kuna ta peatus aastal 1744 selles piirkonnas ja abiellus mõisniku tütre Jakobine von Dunteniga.

Pargis kasvavad Dunte mõisa tamm, Münchhauseni pargi tamm, Münchhauseni paks tamm ja mõisakompleksi ees kasvav Dunte mõisa kask (kõrgus 20 m) on looduskaitse all.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 1/2 adramaad, sellele allus 220 mees- ning 268 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid neli, aastal 1734 aga 2 ja 1/4. Aastal 1688 oli mõisa suurus 5 ja 1/2 adramaad, aastal 1641 aga 3 ja 5/8 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 4 ja 1/3, aastal 1881 aga 4 ja 49/80, lisaks 6 ja 39/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Mustkalni (toona *Mustigal*, hiljem *Mustkaln*), mille kohale on tänapäeval kujunenud Mustkalni küla.

Vaata ka
--------

* Fideikomiss

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 172-173.
2. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 248.
4. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 151
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 171.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)


Liepupe kirik.
Liepupe kihelkond

**Kirik**: Liepupe kirik  

**Mõisad**: Liepupe kirikumõis | Blome mõis | Dunte mõis | Liepupe mõis | Mētaka mõis | Sproģi mõis | Stiene mõis | Tūja mõis | Vecmuiža mõis
Gabriel Suazo 2020. aastal Colo-Colo mängijana
**Gabriel Alonso Suazo Urbina** (sündinud 9. augustil 1997 Santiagos) on Tšiili jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja või poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Toulouse ja Tšiili jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Tšiili klubis Colo-Colo, mille põhimeeskonnas debüteeris ta riigi kõrgliigas 2015. aasta oktoobris. Colo-Cologa tuli ta Tšiili meistriks kolm korda, lisaks võitis ta klubiga kolm korda ka riigi karikavõistlused ja superkarikafinaali. 2022. aastal valiti Suazo Tšiili kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2023. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Toulouse'iga. Samal aastal võitis ta klubiga Prantsusmaa karikavõistlused.

Tšiili jalgpallikoondise juurde kutsuti Suazo esmakordselt 2016. aasta mais, kuid koondisedebüüdi tegi ta lõpuks 2021. aasta novembris MM-i valikmängus Paraguay vastu.

Saavutused
----------

Colo-Colo
* Tšiili Primera División: 2015–A, Transición 2017, 2022
* Copa Chile: 2016, 2019, 2021
* Supercopa de Chile: 2017, 2018, 2022

Toulouse
* Coupe de France: 2022–23

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 18.10.2023)
2. ↑   (vaadatud 18.10.2023)
**Viljar Loor** (1. oktoober 1953 Tartu – 22. märts 2011 Tallinn) oli eesti kõigi aegade edukaim võrkpallur, kes võitis NSV Liidu koondises olümpiakulla 1980. aasta Moskva mängudelt.

Tema treeneriteks olid Ülo Palk, Raimund Pundi, Ivan Dratšov, Nõukogude Liidu koondises Vjatšeslav Platonov ja Juri Tšesnokov.

Ta lõpetas aastal 1972 Tallinna Spordiinternaatkooli ja aastal 1977 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* Moskva 1980: kuldmedal

### Muudel võistlustel

* Maailmameister: 1978, 1982
* Euroopa meister: 1975, 1977, 1979, 1981, 1983
* Maailma karika võitja: 1977, 1981, 1983
* Euroopa noortemeister: 1973
* Kolmekordne Eesti meister

### Klubiga

* 4 × Euroopa riikide meistermeeskondade karikavõistluste võitja
* 7 × NSV Liidu meister

Tunnustus
---------

* 2006 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk
* 2004 – Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Viljar Loori vend Heldur (sündinud 10. mail 1955 Tartus) oli samuti võrkpallur ja tuli 1974 TPI meeskonnas Eesti meistriks.

Viljar Loor lõpetas elu enesetapuga. Maetud Tallinna Metsakalmistule, sportlaste kvartalisse. 

2007. aastal andis Eesti Olümpiakomitee Olümpiavõitjate sarjas välja Tiit Lääne koostatud raamatu Viljar Loor. 2013. aastal ilmus Gunnar Pressi sulest elulooraamat "Härra sportlane Viljar Loor" (Menu Kirjastus). Raamat tunnistati 2013. aasta parimaks spordiraamatuks ning see pälvis Georg Hackenschmidti raamatuauhinna.

Viited
------

1. ↑  Teisipäeval suri ootamatult olümpiavõitja Viljar Loor Delfi, 23. märts 2011
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 1647
3. ↑  Biograafia ESBL-is
4. ↑  Delfi. Gunnar Press. Suurt Loori mälestades, 5. oktoober 2011
5. ↑  Postimees. Tarmu Tammerk. Eetikanõunik: olümpiavõitja enesetapu käsitlemises ETVs rikkumist pole, 1. oktoober 2011
6. ↑  Viljar Loor leo.ee.
7. ↑  Mulluseks parimaks spordiraamatuks valiti „Härra sportlane Viljar Loor" ERR Sport arhiiv, 11.04.2014.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Kristi Leppik. "Võrkpallilegend Viljar Loor peab ehitusfirmat" Postimees, 2. august 2008
* Jaan Martinson. Viljar Loor: mees, kes jõudis täiuslikkuse jalamile, Postimees, 12. oktoober 2013
**Dzelzava** on küla (*vidējciems*) Lätis Madona piirkonnas, Dzelzava valla halduskeskus. 

Asulas on Dzelzava mõisa (*Selsau*) süda. Lisaks on seal veel raamatukogu, kool ja internaatkool. Külla jääb Dzelzava bussipeatus.

Dzelzava kuulus kunagi Jersika vürstiriiki, hiljem allus küla Cesvaine piiskopilinnusele. Asula hakkas arenema peale Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee valmimist. Aastal 1941 küüditati Dzelzavast 40 peret (140 inimest).

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Dzelzava mõisakompleks (park ja loss).

Looduskaitse all on Dzelzava mõisa allee ja tammed ümbermõõtudega 4,17 meetrit, 4,34 meetrit, 4,12 meetrit, 4,05 meetrit ning neli meetrit.

Aastal 2015 oli külas 371 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 301.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Vietvārdu datubāze

Endise Dzelzava mõisa peahoone, kus asub tänapäeval kool

| * v
* r
Dzelzava valla asulad |
| --- |
| 
Aizpurve **·**  Bakani **·**  Baldones **·**  Birznieki **·**  Bučauska **·**  **Dzelzava** **·**  Grases **·**  Gribažas **·**  Jaunbakani **·**  Kopupļaides **·**  Krampāni **·**  Kraujeļmi **·**  Kraujveideres **·**  Kroņmuiža **·**  Lapenieki **·**  Mežļaides **·**  Mucenieki **·**  Padoms **·**  Sīmašas **·**  Skutāneļmi **·**  Tūjāni |
Ühe stereokeskmega molekul
Kahe stereokeskmega molekul
Stereokeemias tähendab **stereokese** (ehk **kiraalsuskese** ehk **kiraalsustsenter**) aatomit, millega seotud rühmade (täpsemini aatomite või aatomite rühmade) asukoha omavaheline vahetamine annab stereoisomeerse molekuli.

**Asümmeetriline aatom** on mitmevalentse keemilise elemendi aatom (näiteks C või Si või triasendatud S), millega seotud aatomid või aatomite rühmad kõik on erinevad. Selline aatom loob kiraalsuskeskme, mis põhjustab optiliselt aktiivsete peegelisomeeride esinemise. Süsiniku aatom nelja erineva rühmaga (see on asümmeetriline süsinikuaatom) loob tüüpilise tetraeedrilise kiraalse tsentri, mistõttu saavad esineda peegelisomeerid, need on molekulid, mis ei ole ühitatavad (näiteks enantiomeerid). Kiraalset süsinikuaatomit tähistatakse tärnikesega – C\*.

Molekulis võib esineda mitu stereokeset, mistõttu saab esineda mitmeid stereoisomeere, kusjuures mitme kiraalsustsentriga molekulid võivad kiraalsed olla (enantiomeerid) või mitte olla kiraalsed (diastereomeerid). Tetraeedriliste stereokeskmete korral on võimalik stereoisomeeride arv 2*n*, kus *n* on stereokeskmete arv molekulis.

Vaata ka
--------

* Stereoisomeeria
* Kiraalne molekul
Mälestusmärk Alutaguse vabadusvõitlejateleMälestusmärk Alutaguse vabadusvõitlejatele (2023)
**Mälestusmärk Alutaguse vabadusvõitlejatele** on peamiselt Vabadussõjale pühendatud mälestussammas Iisakus, Ida-Virumaal. Mälestusmärgi autor on skulptor Vergo Vernik.

Sammas avati 23. juunil 2018 Eesti Vabariigi 100. aastapäeva pidustuste raames. Avamisel olid kohal Kaitseliidu ülem kindralmajor Meelis Kiili, kohalikud Kaitseliidu ja omavalitsuste esindajad. Mälestusmärgi pühitsesid sisse Iisaku koguduse õpetaja Avo Kiir ja kaitseliidu kaplan Ago Rand.

Mälestusmärk on loodud täiesti uuena Vabadussõja mälestamiseks, kuna Iisakus ei jõutud pärast Vabadussõda ausammast püstitada. Algselt ainult Iisakult pärit Vabadussõja kangelastele mõeldud mälestusmärgi tähendust otsustati laiendada ning otsustati, et mälestusmärgiga austatakse kõiki Alutaguse inimesi, kes on andnud panuse vabaduse saavutamiseks.

Mälestusmärgi rajamine koos paigaldusega läks maksma üle 50 000 euro, kusjuures raha annetasid üle 40 isiku, kelle nimed müüriti mälestusmärgi vundamenti. Lisaks toetasid mälestusmärgi rajamist endised Iisaku ja Illuka vald ja Eesti sõjamuuseum.

Viited
------

1. 1 2 3  Sommer-Kalda, Sille (26. juuni 2018). "Iisaku sai oma vabadussamba". *Põhjarannik*. Lk 6. Vaadatud 18. novembril 2023.
Dzērbene luteriusu kirik.
**Dzērbene** (eesti keeles varem ka *Serbeni*, varasem nimetus **Dzērbenes muiža**) on küla (*lielciems*) Lätis Cēsise piirkonnas, Dzērbene valla halduskeskus.

Külas asus varem Dzērbene raudteejaam, mis suleti aastal 1999. Dzērbene lennuväli jääb Taurene valda. Bussipeatustest jäävad külla Ambulance, Dzērbenes stacija, ja Dzērbene.

Asulat on esmamainitud kirjasõnas, kui 1357. aastal rajati sinna Dzērbene piiskopilinnus. Hiljem ehitati purustatud linnuse kohale Dzērbene mõisa härrastemaja. Aastail 2009–2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.

Dzērbenes asub Dzērbene kirik, mis oli ka Dzērbene kihelkonna kirikuks. Külas kasvab looduskaitsealune Dzērbene lossi tamm. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all kirik ja selle kantsel, orelipink, orelirõdu ning altar, ja Dzērbene kirikumõisa ahi. Regionaalse kaitse all on Dzērbene keskaegne kalmistu, Dzērbene piiskopilinnus ja Kõrgemäe (Augstais kalnsi) muinaslinnus. Arhitektuuriliselt väärtuslik on Dzērbene mõisa hoonetekompleks, sealhulgas häärber, tall, park, ait, mõisavalitseja maja ja Valge maja ning Berlīne nime kandvad teenijate majad.

Dzērbenes elas 2007. aasta seisuga 610 inimest ja aasta 2015 seisuga 509 inimest. Aastal 2018 oli elanikke 496, aastal 2019 aga 480.

Seal tegutsevad kool, muusikakool, kultuurikeskus, postkontor ja raamatukogu. Dzerbenes asuv 100 puurauk on Dzerbene kihistu stratotüübiks, ka kihistu on nime saanud selle küla järgi.

* Dzērbene mõisa peahooneDzērbene mõisa peahoone
* Mõisa abihoonedMõisa abihooned

Viited
------

1. ↑   Autotransporta direcija]
2. ↑   Autotransporta direcija]
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
5. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 15.08 2023
6. ↑  Vietvārdu datubāze
7. ↑
8. ↑  Eesti stratigraafia komisjon (EKS)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dzērbene** |

| * v
* r
Dzērbene valla asulad |
| --- |
| 
Apši **·**  Auļi **·**  Brici **·**  **Dzērbene** **·**  Kleķeri **·**  Kurmi **·**  Meļļi **·**  Šovītes |
**Bracciano järv** (itaalia keeles *Lago di Bracciano*; ladinakeelne nimi *Sabatinus lacus*) on vulkaanilise tekkega järv Kesk-Itaalias Lazio maakonnas Rooma provintsi põhjaosas. Bracciano on pindalalt (57,5 km²) Itaalia kaheksas järv. Paari kilomeetri kaugusel idas asub samuti vulkaanilise tekkega Martignano järv.

164 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 57,5 km², rannajoone pikkus umbes 32 km, suurim sügavus 160 meetrit, valgala suurus 150 km².

Bracciano kallastel asuvad Bracciano (läänes), Anguillara Sabazia (kagus), Trevignano Romano (põhjas) ja Rooma (idas).

Mõnesaja meetri kaugusel Anguillara Sabaziast läänes, La Marmettas, on veealuste arheoloogiliste uuringute käigus leitud 7,5 meetri sügavuselt neoliitikumi-aegne küla, mis oli asustatud vahemikus 5700 kuni 5200 e.m.a.

Vaade järvele Castello Orsini-Odescalchist

Suurenda
Vaade järvele Castello Orsini-Odescalchist

* Vaade järveleVaade järvele
* NASA ülesvõteNASA ülesvõte
* Martignano (esiplaanil) ja Bracciano järvedMartignano (esiplaanil) ja Bracciano järved
* AerofotoAerofoto

Välislingid
-----------

 Bracciano järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Informazioni sul lago di Bracciano
* Consorzio Lago di Bracciano
* Comune di Bracciano
* Città di Anguillara Sabazia
Nika Turbina (1987)
**Nika Turbina** (vene Ника Гeopгиeвна Туpбина; 17. detsember 1974 Jalta – 11. mai 2002 Moskva) oli vene luuletaja, kes on tuntud lapsepõlves kirjutatud luuletuste poolest.

Nika Turbina ema oli kunstnik Maia Turbina, vanaisa oli kirjanik Anatoli Nikanorkin. Juba varasest lapsepõlvest alates põdes ta astmat ja kannatas unetuse käes. Luuletama hakkas ta 4-aastaselt. 

1982. aastal sai Nika talendist teada kirjanik Julian Semjonov, kes ehitas Jaltas endale suvilat. Semjonov saatis mõni aeg hiljem Jaltasse Komsomolskaja Pravda korrespondendi, et unikaalsest tüdrukust kirjutada. 1983. aasta märtsis avaldati Komsomolskaja Pravdas noore poetessi esimesed luuletused. Turbina kutsuti Moskvasse, kus ta Kirjanike Majas oma luuletustega esines ja tutvus luuletaja Jevgeni Jevtušenkoga. Hiljem esinesid Turbina ja Jevtušenko kirjandusõhtutel korduvalt duetina. 1983. aasta detsembris ilmus Moskvas Turbina esimene luulekogu "Черновик" ('Mustand'). Nika Turbina sai kuulsaks, et esines mitmel pool Nõukogude Liidus. 1985. aastal kolis nende perekond Krimmist Moskvasse. Ta käis esinemas ka välismaal ja oli väga tuntud. Ta luulekogusid tõlgiti mitmesse keelde. Veneetsias toimunud luulefestivalil "Maa ja poeedid" võitis ta peaauhinna – Kuldlõvi. Luuletusi kirjutas ta kuni 12-aasta vanuseni, hiljem kadus inspiratsioon. Jevtušenko, kel olid Turbina suhtes suured ootused, pettus temas. 1989. aastal mängis Turbina režissöör Ajan Šahmalijeva filmis "See oli mere ääres" ("Это было у моря"). Seejärel langes ta avalikkuses kiiresti unustusse. 1990. aastal sai ta närvivapustuse ja sõitis ravile Šveitsi. Šveitsis viibides abiellus ta endast kuuskümmend aastat vanema itaallasest psühholoogiga. 1991. aastal pöördus Turbina Nõukogude Liitu tagasi. Alkoholiprobleem süvenes. Tükk aeg ei leidnud ta endale tegevust, siis õppis Ülevenemaalises Riiklikus Kinematograafia Ülikoolis.

1994. aastal võeti ta ilma eksamiteta vastu Moskva Kultuuriinstituuti. Esialgu oli kõik hästi ja ta hakkas jälle luuletusi kirjutama. Kuid oma 20. sünnipäeval tabas teda närvivapustus ja ta jättis instituudi pooleli. Õpinguid õnnestus tal hiljem jätkata kaugõppes. 14. mail 1997 viskus ta viienda korruse aknast välja, saades raskelt vigastada.

11. mail 2002 oli Nika Turbina külas tuttavatel. Teised läksid korraks välja. Turbina istus aknalaual ja kukkus aknast välja ning hukkus.

Viited
------

1. ↑  Биография Ники Турбиной stories-of-success.ru
2. ↑  Ника Турбина. Девочка-сон literratura.org
3. ↑  Могут ли 4-летние дети писать стихи? История Ники Турбиной shkolazhizni.ru
4. ↑  Ника Туpбина. Жизнь и смерть вундеркинда lady-forever.ru
**Glāžšķūnis** (ka **Glāzšķūnis**) on küla (*vidējciems*) Lätis Ogre piirkonna Rembate vallas.

Küla asub valla põhjaosas Ogre jõe kaldal. Sinna jäävad Dārznieki ja Glāžšķūnise bussipeatused.

Asula jääb osaliselt Ogre oru loodusparki. Sinna jäävad osaliselt Kalnrēžase ja Tarbiņase dolomiitliivakivi paljandid. Looduskaitse all on Zemzari tamm, tamm ümbermõõduga 4,1 ja kõrgusega 23 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,5 ning kõrgusega 15 meetrit, tamm ümbermõõduga 5 ja kõrgusega 16 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,73 ning kõrgusega 21 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,68 ja kõrgusega 17 meetrit, tamm ümbermõõduga 4,17 ning kõrgusega 15 meetrit, ja tamm ümbermõõduga 4,78 ning kõrgusega 18 meerit.

Aastatel 2002–2021 jäi asula Ķegumsi piirkonda.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 84 (1970)
* 103 (1979)
* 92 (1989)
 | * 83 (2000)
* 79 (2011)
* 45 (2022)
 |

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS

| * v
* r
Rembate valla asulad |
| --- |
| 
Duklāvi **·**  Glāžšķūnis **·**  Graužupes **·**  Ozolkalni **·**  **Rembate** **·**  Rēžas |
**Mercedes-Benz GLA** on Mercedes-Benzi kompaktne linnamaastur (kompaktmaastur). See baseerub Mercedes-Benz A-klassil. Selle 1. põlvkond oli tootmises 2013–2019; uut 2. põlvkonna GLA-d esitleti 2019. aasta lõpus. 

GLA on 6 cm kõrgem ja 12 cm pikem kui A-klass. Mootorivalik algab 1,6-liitrisest bensiinimootorist (156 hj) ja lõpeb tuunitud versiooniga GLA 45 AMG (360 hj). Interjöör on identne Mercedes-Benz A- ja CLA-klassiga, nagu ka platvorm. Käigukastid on 7-käiguline automaat- ja 6-käiguline käsikäigukast. Pakiruum mahutab 421–836 liitrit. GLA 220 CDi 4Matic AT-l on 2,1-liitrine R4 diiselmootor, mis arendab 170 hobujõudu ja 350 nm pöördemomenti. Kütusekulu on 5,1 l/100 km ja CO2 heide 132 g/km. 220 CDI kiirendab 0–100 km/h 8,3 sekundiga ja maksimumkiirus on 215 km/h. Lisaks sellele on mootorivalikus veel 2 bensiinimootorit (1,6 ja 2,0) ja 2,2 diiselmootor (136/170 hj, 300/350 nm) Käigukastivalikus on 6-käiguline käsi- ja 7-käiguline topeltsiduriga automaatkäigukast. Lisaks on GLA ka esimene Mercedes, mis kasutab uue põlvkonna 4matic-nelikveosüsteemi. GLA kaalub 1,6 tonni. Auto põhikonkurent on Nissan Qashqai. 

* GLA 200 CDIGLA 200 CDI
* GLA 45 AMGGLA 45 AMG
* GLA 45 AMG Edition 1GLA 45 AMG Edition 1

Välislingid
-----------

* Mercedes-Benz GLA, veebiversioon (vaadatud 27.05.2014)
* Uus Mercedes-Benz GLA, veebiversioon (vaadatud 27.05.2014)
* 2015 Mercedes-Benz GLA-class, veebiversioon (vaadatud 27.05.2014) (*inglise keeles*)
Andy Keogh 2010. aastal Cardiff City särgis
**Andrew Declan Keogh** (sündinud 16. mail 1986 Dublinis) on endine Iirimaa jalgpallur (ründaja/ äärepoolkaitsja).

Enne 2014. aastal Austraalia kõrgliigaklubi Perth Gloryga liitumist oli Keogh mänginud ainult Inglismaa liigasüsteemi klubides. Ta alustas klubikarjääri 2004. aastal Leeds Unitedis ning mängis seejärel Bury ja Scunthorpe Unitediga Inglismaa neljandas ja kolmandas liigas. 2007. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa esiliiga klubiga Wolverhampton Wanderers. Hooajal 2008–09 võitis ta klubiga esiliiga, millega tõusti Premier League'isse. Hooaja 2009–10 teises mängus võitis Wolverhampton Keoghil väravat Wigan Athleticut tulemusega 1:0. See oli Wolverhamptoni esimene võõrsilvõit Premier League'is ja esimene võit Inglismaa kõrgliigas pärast 1984. aastat. Vaatamata edukale algusele ei suutnud Keogh klubi põhimeeskonnas enam oma kohta kindlustada ja ta pääses sel hooajal liigas väljakule kokku vaid 13 korda. Järgmised hooajad veetis ta laenul esiliigaklubides Cardiff Citys, Bristol Citys ja Leeds Unitedis. 2012. aasta jaanuaris sõlmis ta püsiva lepingu esiliigaklubiga Millwall.

Hooajal 2014–15 oli ta Austraalia kõrgliigas 12 väravaga Perth Glory suurim väravakütt. 2015. aastal mängis ta lühikest aega Tai kõrgliiga klubis Ratchaburi, kuid sõlmis juba sama aasta lõpus Perth Gloryga taas lepingu. Hooajal 2018–19 lõi ta Austraalia liigas 15 väravat, millega oli liiga resultatiivselt kolmas ja klubi resultatiivseim mängija. Samal hooajal võitis Perth Glory liiga põhihooaja.

2019. aasta juulis liitus ta Saudi Araabia klubiga Al Qadsiah. 2020. aasta jaanuaris siirdus ta India kõrgliigaklubisse NorthEast United, kuid naasis 2020. aasta oktoobris Perth Glorysse. Hooajal 2020–21 lõi ta Keogh Austraalia kõrgliigas neli väravat, kõik neli väravat sündisid 16. mail 2021 mängus Western Sydney Wanderersi vastu. Tema teine värav selles mängus valiti liiga hooaja parimaks väravaks. Jalgpallurikarjääri lõpetas Keogh pärast hooaega 2021/22.

Iirimaad esindas Keogh koondises aastatel 2007–2012 kokku 30 mängus ja lõi kaks väravat. Esimese värava lõi ta 24. mail 2008 sõprusmängus Serbia ja teise 12. oktoobril 2012 MM-i valikmängus Saksamaa vastu.

Saavutused
----------

Wolverhampton Wanderers
* Football League Championship: 2008–09

Scunthorpe United
* League One: 2006–07

Perth Glory
* A-League: Premiers 2018–19

Viited
------

1. ↑  "Wigan 0–1 Wolverhampton". BBC Sport. 18.8.2009. Vaadatud 14.1.2019
2. ↑  "HE'S BACK! Andy Keogh re-signs for more Glory". Perth Glory. 11.12.2015. Vaadatud 14.1.2019
3. ↑  "Dolan Warren Awards: Andy Keogh takes out A-League Goal of the Year". a-league.com.au. 23.6.2021. Vaadatud 10.8.2021
Püha Frontus vitraažaknal Saint-Germain-de-Belvèsi kirikus
**Frontus Périgueux'st** (prantsuse keeles *Saint Front*; surnud umbes 100. aasta paiku Périgueux's) oli pärimuse järgi Périgueux' esimene piiskop. Katoliku kirik on ta tunnistanud pühakuks ja tema tähtpäev on 25. oktoober.

Pärimus
-------

Pühakut mainitakse esimest korda Cambrais' püha Gaugerichi eluloos, kus too olevat 600. aasta paiku palvetanud Périgueux's Frontuse haual. Frontuse elulugu on 8. sajandi paiku kokku pandud erinevatest pühakulugudest, tuginedes Nitria Frontuse, püha Marta ja Limogesi püha Marta elulugudele.

Pärimuse järgi olevat Frontus olnud Dordogne'ist pärit erak, kelle Peetrus pühitses piiskopiks ja saatis koos preester Georgiusega Galliasse. Kui preester reisil suri, sai Fronto Peetruselt saua, mille abil too äratas Georgiuse surnust ja Périgueux sai ristiusustatud. Legendis kõneldakse ka tema bilokatsioonist Betaania Püha Marta matusetalituse ajal ja jumal Marsi kuju hävitamisest tema poolt Périgueux's.

Austamine
---------

Frontuse austamisel Périgueux's on pikk traditsioon. 9. sajandi algul seisab Frontuse nimi anonüümses Lyoni martüroloogiumis. Frontusele on pühitsetud paljud keskaegsed kirikud Akvitaanias, tuntuim neist Périgueux' katedraal, ja mitmed kohad kannavad tema nime. Tema säilmeid kinnitati aastail 1261 ja 1463, kuid ususõdade perioodil hävitati need 1575. aastal.

Ikonograafia
------------

Keskajast pole teada Frontuse kujutisi, ent uusajal on tavaks kujutada teda piiskopirüüs, mõnikord paganlust sümboliseeriva lohe tapjana.

Viited
------

1. ↑  Périgeux: The Shrine of Saint Front
2. ↑
3. ↑  Périgeux: The Shrine of Saint Front