recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Misso kalmistu ja kabel
**Misso kalmistu** on kalmistu Vastseliina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kaubi külas Rõuge vallas Võru maakonnas.

Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena.

Kalmistul asub muu hulgas kabel, mille tornikell (valmistas 1882. aastal J. C. Schwenn) on arvele võetud kunstimälestisena.

Mälestussammas
--------------

26. mail 1935 avati kalmistu äärel Misso lahingu mälestussammas, millega austati Vabadussõjas langenute mälestust ning jäädvustati 1. ratsapolgu lahingutegevus Vabadussõjas. 1945. aastal sammas õhiti.

Taastatud mälestussammas avati uuesti 27. augustil 1989. Maakividest laotud alusele asetatud graniitsammas on 2,5 m kõrgune. Selle esiküljel on ratsarügemendi embleem ning tekst: "Siin võitles Vabadussõjas I ratsapolk 19.IV.1919." Mälestussamba ees asuvad graniittahvlid kuue lahingus langenu nimedega.

Vaid mõne sammu kaugusel Vabadussõja monumendist on püstitatud teise maailmasõja mälestusmärk.

Viited
------

1. ↑  Misso kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 09.05.2015)
2. ↑  Misso kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 09.05.2015)
3. ↑

Välislingid
-----------

* Misso kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Aare Heinvee 2011. aastal
**Aare Heinvee** (sündinud 27. septembril 1956) on Eesti poliitik. Ta oli XII Riigikogu liige.

Aare Heinvee on lõpetanud aastal 1974 Rapla Keskkooli ja aastal 1979 Eesti Põllumajanduse Akadeemia insener-hüdrotehnikuna.

Oli Reformierakonna liige 18. november 1999 kuni 1. september 2015.

Aare Heinvee on olnud kümme aastat Rapla linnapea ja Rapla vallavanem. Oli enne Riigikogu liikmeks saamist Rapla vallavolikogu aseesimees.

2009. aastal tunnustas Rapla vald teda kui endist Rapla vallavanemat haridusauhinnaga "Rapla Rüblik".

2017. aastal valiti Aare Heinvee Juuru vallavanemaks.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 . Reformierakonna koduleht. (Kasutatud 12. aprillil 2011; arhiiviversioon pandud 27.08.2014)
3. ↑  "Erakonna liikme otsing". Registrite ja Infosüsteemide Keskus. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.03.2018. Vaadatud 01.03.2018.
4. ↑  Tõnisson, T. (6. märts 2010). "Rapla vald tänas ja rõõmustas". Nädaline. Lk 3. Vaadatud 01.03.2018.
5. ↑  Reinsalu, K. (2. august 2017). "Juuru vallavanemaks valiti Aare Heinvee". Raplamaa Sõnumid. Vaadatud 01.03.2018.
Aliasartefakt pildil telliskiviseinast. Näha on Muaree-efekt
**Taasdiskreetimisartefakt** (ingl *resampling artifact*) on ükskõik milline taasdiskreetimisel tekkinud signaali omadus, mis originaalsel signaalil puudus.

Rastergraafika
--------------

Rastergraafika taasdiskreetimisel esineb üldjuhul neljast kategooriast artefakte.

Treppartefakt
Treppartefaktid on kastikujulised pikslite kogumid, mis tekivad tavaliselt piltide suurendamisel, kui on sämplitud liiga vähe piksleid või pole tulemust piisavalt ühtlustatud.

Rõngasartefakt
Rõngasartefaktid on heledad või tumedad triibud, mis esinevad kohtades, kus toimub kiire ja tugev üleminek ühest värvist teise. Need on põhjustatud tavaliselt taasdiskreetimist teostava algoritmi ülekompenseerimise tõttu.

Hägususartefakt
Hägususartefakt on pildi näiline udusus, mis tekib tavaliselt, kui üritatakse vältida trepp- ja/või rõngasartefakte. Nende põhjuseks on pikslite liigne ühtlustamine.

Aliasartefakt
Aliasartefaktid esinevad tavaliselt piltide vähendamisel Muaree-efekti kujul.

Viited
------

1. ↑  Anthony Thyssen (14.02.2013). "Resampling Filters". Vaadatud 01.12.2018.
**Donatella Versace** (sündinud 2. mail 1955 Reggio Calabrias) on itaalia moedisainer.

Ta sündis neljalapselise pere noorima lapsena. Tema isa töötas rikaste varahaldurina. Vanem õde Tina suri 12 aasta vanuselt, kui ta sai teetanuse korral vale ravi. Lisaks olid tal vennad Gianni ja Santo Versace.

1970. aastate keskel hakkas Donatella oma venna Gianni eeskujul Firenzes rõivadisaini õppima. Gianni rajas moe-ettevõtte Versace. Algul soovis Donatella töötada selle suhtekorralduse alal, aga Gianni leidis, et Donatella on talle vajalikum muusa ja kriitikuna. 1980. aastatel lõi Gianni Donatellale pühendatud lõhnaõli "Blonde" ja andis talle eraldi kaubamärgi "Versus". See kuulub Versace kontserni.

Donatella Versace oli abielus USA modelli Paul Beckiga. Abielust sündis kaks last, tütar Allegra (1986) ja poeg Daniel (1989).

15. juulil 1997 tappis Andrew Cunanan Gianni Versace. Viimasel polnud lapsi ja sellepärast pärisid Donatella ja tema lapsed suure osa varast. Allegra päris moeimpeeriumist poole, Donatella viiendiku ja Santo ülejäänu. Daniel päris Gianni kunstikogu. Donatella sai ettevõtte juhiks ja kuni oma laste täisealiseks, 18-aastaseks saamiseni nende vara hooldajaks. Kunstikogu on praeguseks müüdud.

Donatella Versace on tuntust kogunud sellega, et ei kasuta oma rõivamudelite esitlemisel elukutselisi modelle, vaid muudel elualadel tuntuks saanud inimesi. Tema rõivaid on reklaaminud näiteks Jennifer Lopez, Madonna, Christina Aguilera, Jonathan Rhys Meyers, Demi Moore ja Beyoncé.

Donatella Versace juhtimisel on ettevõte Versace laienenud teistelegi tegevusaladele. 2000 avati Austraalias Queenslandis Gold Coastis hotell Palazzo Versace. 2011 avatakse Dubais järgmine Palazzo Versace. Dubais asuv hotell Burj al-Arab on sisustatud Versace mööbliga.

Välislingid
-----------

* Versace Ametlik Veebisait
Aare Martinson enne lillede asetamist Valjala Vabadussõja mälestussamba jalamile  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 24. veebruar 2012
**Aare Martinson** (sündinud 5. jaanuaril 1957 Kuressaares) on eesti pedagoog.

Haridus
-------

Martinson on õppinud Lööne 8-klassilises Koolis ja lõpetanud 1975. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli. Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna bioloog-ihtüoloogina.

Töö
---

Aastatel 1980–1987 oli ta Orissaare Keskkoolis loodusainete õpetaja, 1987–1992 Orissaare kolhoosis Saikla puutöökoja tisler ja kujunduskoja kunstnik-kujundaja. 1993–1995 oli ta juhatuse esimees aktsiaseltsis Myotis.

Aastatel 1996–2011 oli ta Kuressaare noorte huvikeskuse direktor ja selle kõrvalt aastatel 2001–2005 ka sihtasutuse Ülikoolide Keskus Saaremaal juhataja.

24. novembril 2011 valiti ta Valjala vallavanemaks. Ta töötas vallavanemana kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini, kui Valjala vald likvideeriti ja moodustati uus, Saaremaa vald.

Juunist 2018 kuni augustini 2019 oli ta Salme Põhikooli direktor.

Martinson on Saaremaa kunstiklubi president.

Tunnustus
---------

* 2011 – Saare maakonna aasta isa
* 2018 – Edmund Valtmani nimeline karikatuurivõistlus, ergutuspreemia

Näitused
--------

* 2006 – originaalsete valgustite näitus "Valguse allikad" Kuressaare kultuurikeskuses
* 2010 – karikatuurinäitus "Nalja väärt elu" Kuressaare kultuurikeskuses

Isiklikku
---------

Martinson on abielus, peres on kolm tütart: Marii, Karin ja Hanna.

Tema hobiks on kunst (joonistamine, maalimine, keraamika, karikatuur, disain).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Mati Saar (kohusetäitja)** | **Valjala vallavanem**2012–2017 | Järgnev**vald ühendati Saaremaa valda** |

Viited
------

1. ↑  Tulk, Mehis. Aare Martinson lahkub Salme koolijuhi kohalt. Saarte Hääl, 26. juuni 2019.

Välislingid
-----------

* Kaie Saar, Aasta isa 2011 – Aare Martinson, Saarte Hääl, 11. november 2011
* Heli Salong, Aare Martinson: isad peavad oma lapsi toetama, Meie Maa, 11. november 2011
* Veljo Kuivjõgi, Aare Martinson on Valjala vallavanem, Meie Maa, 25. november 2011
Stanislav Lobotka 2018. aastal Celta de Vigos
**Stanislav Lobotka** (sündinud 25. novembril 1994 Trenčínis) on Slovakkia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis SSC Napoli ja Slovakkia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis AS Trenčín, debüteerides klubi põhimeeskonnas hooajal 2010–11. Hooajal 2014–15 tuli ta klubiga Slovakkia meistriks. Hooajal 2013–2014 oli ta laenul Hollandi esiliigas Jong Ajaxi võistkonnas.

Aastatel 2015–2017 mängis ta Taani kõrgliiga klubis FC Nordsjælland ja 2017–2020 Hispaania kõrgliiga klubis Celta de Vigo.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Napoliga.

Slovakia jalgpallikoondises tegi Lobotka debüüdi 15. novembril 2016 sõprusmängus Austria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 4. septembril 2017 MM-i valikmängus Inglismaa vastu. Ta kuulus Slovakkia koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

AS Trenčín
* Fortuna Liga: 2014–15
* Slovakkia karikas: 2014–15

Napoli
* Coppa Italia: 2019–20

| * v
* r
Slovakkia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Dúbravka
* 2 Pekarík
* 3 Vavro
* 4 Valjent
* 5 Šatka
* 6 Greguš
* 7 Weiss
* 8 Duda
* 9 Boženík
* 10 Suslov
* 11 Bénes
* 12 Kuciak
* 13 Hrošovský
* 14 Škriniar
* 15 Hubočan
* 16 Hancko
* 17 Hamšík (c)
* 18 Haraslín
* 19 Kucka
* 20 Mak
* 21 Ďuriš
* 22 Lobotka
* 23 Rodák
* 24 Koscelník
* 25 Hromada
* 26 Schranz
* Treener: Tarkovič

 | Slovakkia |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib linnuliigist; perekonna kohta vaata artiklit Kiivitaja (perekond)* |

---

Kiivitaja muna
**Kiivitaja** (*Vanellus vanellus*) on tülllaste sugukonda kuuluv linnuliik.

Välimus
-------

Kiivitaja on 28–31 cm pikkune. Ta tiibade siruulatus on 67–72 cm. Sulestik on põhiliselt must ja valge, ülapool roheka läikega. Tiivaotsad on ümara kujuga. Peas on kiivitajal suletutt.

Levik
-----

Kiivitaja pesitseb Euraasia parasvöötmes. Valdavas osas levilast on kiivitaja rändlind, talvitusalad ulatuvad Põhja-Aafrika, India põhjaosa ja Hiinani. Lääne-Euroopa populatsioon on paikne.

Eestis hinnatakse kiivitaja pesitsusaegset arvukust 40 000–60 000 paarile.

Pesitsemine
-----------

Kiivitaja pesitseb madala taimestikuga avamaastikel – põldudel (eelistades suviviljapõlde), rohumaadel ja soodes. Vähese vooderdusega pesa asetseb maapinnal. Täiskurnas on kolm või neli rohekasbeeži, tumepruuni mustriga muna.

Toitumine
---------

Kiivitaja toiduks on selgrootud: putukate valmikud ja vastsed, limused, väheharjasussid.

Rahvapärased nimetused
----------------------

Kiivitajat on nimetatud tema iseloomuliku häälitsuse ning agressiivse käitumise järgi järgmiselt: hirmutaja, kiiber, kiivit, poola kana, tillvitt ja vaenulind.

Kaitse
------

Rahvusvaheline Looduskaitseliit hindas kiivitaja 2015. aastal võrdlemisi kiire arvukuse vähenemise tõttu ohulähedaste liikide hulka. Tema arvukuse vähenemist põhjustab põllumajanduspraktikate muutused.

Varia
-----

2001. aastal valis Eesti Ornitoloogiaühing kiivitaja aasta linnuks. Sel puhul ilmus Eesti Postilt 4. aprillil postmark ja esimese päeva ümbrik.

Viited
------

1. 1 2  BirdLife International (2017). Vanellus vanellus. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2016.
2. ↑
3. ↑  Jaanus Elts. Kiivitaja on selle aasta lind, *Eesti Loodus*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kiivitaja** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kiivitaja** |

* Kiivitaja andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
* Kiivitajaga postmargi kirjeldus Eesti Posti kodulehel
**"Asum"** (inglise keeles "Foundation") on Ameerika ulmekirjaniku Isaac Asimovi ulmeromaan, Asumi-sarja esimene raamat. Romaan koosneb viiest temaatiliselt seotud lühiloost, mis avaldati algul ajakirjas ükshaaval ning anti esmakordselt tervikteosena välja 1951. aastal. Sarjas järgneb sellele "Asum ja impeerium".

Romaan algab kogu meie Galaktikat ühendava Impeeriumi langust ennustava teadlase Hari Seldoni algatusega teadlaste asumi loomiseks, mille ametlik ülesanne oleks koondada kõik inimteadmised "Galaktika Entsüklopeediasse", lühendades seeläbi vana impeeriumi langusest uue impeeriumi tõusuni jäävat aega 30 000 aastal 1000 aastani. Ajaloo kulgu võimaldab ennustada Seldoni loodud teadus psühhoajalugu, mis kirjeldab statistiliste meetodite abil suurte inimhulkade käitumist sama usaldusväärselt kui termodünaamika gaaside käitumist.

Loodav Asum paikneb Galaktika ühes otsas planeedil Terminus, teine samasugune luuakse Galaktika teise otsa Tähe Tipule. Kosmilise poliitilise keskvõimu olemasolu võimalikkusele ja vajalikkusele keskenduva raamatu tegevus toimub umbes 20 000–50 000 aasta kaugusel tulevikus.

Eesti keeles ilmus "Asum" kirjastuse Eesti Raamat väljaandena sarjas "Mirabilia" 1985. aastal Linda Ariva tõlkes.

Asukohad romaanis
-----------------

* Helicon, Arcturuse sektor
* Synnax, Sinise Häibe ääremaal
* Terminus
* Trantor, Impeeriumi keskus, söögiga varustas ~20 põllumajanduslikku maailma
	+ Hotell Luxor
	+ Imperaatori loss
	+ Keiserlik Raamatukogu
	+ Trantori Ülikool

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Asum (romaan)** |
Prangli Laurentsiuse kirik 2009. aastal.
**Prangli Laurentsiuse kirik** on puukirik, mis asub Harju maakonnas Viimsi vallas Prangli saarel Lääneotsa külas. Kirikus tegutseb EELK Prangli Laurentsiuse Kogudus.

Kirikut ümbritseb Prangli kirikuaed.

Ajalugu
-------

Prangli Laurentsiuse kirikut ehitati vahemikus 8. juuni 1848 kuni 10. august 1848. 10. augustil 1848 peeti Rooma märtrile Laurentsiusele pühitsetud vastvalminud kabelis ka esimene jumalateenistus. 

Kabelit renoveeriti põhjalikult 1860. aastal, mil paigaldati ka orel.

Pildid
------

* Kirik 2006. aastalKirik 2006. aastal
* Kiriku kantselKiriku kantsel
* Altar koos altariaiagaAltar koos altariaiaga
* Kroonlühter 34 tulegaKroonlühter 34 tulega
* TornikellTornikell
* Tornikiivri sisemusTornikiivri sisemus

Vaata ka
--------

* Eesti kirikute loend
* Prangli Laurentsiuse kogudus

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Prangli kirik** |

* Prangli kirikust saare kodulehel
* Prangli Laurentsiuse koguduse ajaloost
* Prangli Laurentsiuse kirik kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
**Jørgen Engebretsen Moe** (22. aprill 1813 – 27. märts 1882) oli Norra vaimulik ja kirjanik.
Ta on tuntud eelkõige kogumiku "Norra muinasjutud" (*Norske Folkeeventyr*) järgi, mille ta andis välja koos Peter Christen Asbjørnseniga. 

Moe ja Asbjørnsen tegid ära suure töö; lisaks norra muinasjuttude kogumisele ning nende toimetamisele aitasid nad kaasa ka norra keele arengule. "Norske Folkeeventyri" stiil mõjutas oluliselt *bokmål*'i arengut.

Moe sündis rikka haritud farmeri pojana Mo farmis Ringerike vallas Holes. Ta kohtus Peter Asbjørnseniga 13–14-aastaselt ning üsna pea avastasid nad ühise huvi folkloori vastu.

Jørgen Engebretsen Moe
Alates aastast 1841 veetis Moe peaaegu iga suve Lõuna-Norras ringi rännates ning folkloori kogudes. Ta õppis teoloogiat praeguses Oslo ülikoolis ja 1845. aastal määrati ta teoloogiaprofessoriks Norra Sõjaväeakadeemias.

Alates aastast 1853 oli ta kümme aastat vaimulik Sigdali vallas. Moe esimene kogudus inspireeris teda looma mitmeid nüüdseks tuntud luuletusi ("Den gamle Mester", "Sæterjentens Søndag"). Aastal 1863 kolis ta Drammenisse ning sai Bragernesi koguduse vaimulikuks, aastal 1870 kolis ta Vestre Akerisse Kristiania ehk nüüdse Oslo lähedal. Aastal 1875 sai temast piiskop Agderi piiskopkonnas Kristiansandis. Moe oli väga armastatud piiskop ning tal oli oma kaasaegsetele suur mõju. 

Jaanuaris 1882 lahkus ta piiskopi ametist kehva tervise tõttu ning suri sama aasta 27. märtsil.

Moe arvas, et kirjutamine peaks olema "objektiivne", et jutustusest puuduksid ego mõjutused. Siiski püüdis ta rajada ja säilitada oma töödes kirjanduslikku esteetikat. Moe avaldas ka proosalugusid lastele, näiteks "I Brønden og i Tjernet" ('Kaevus ja mägijärves', 1851) ja "En liden Julegave" ('Väike jõulukingitus', 1860). 

Asbjørnseni ja Moe koostöö puhul oli tavaline, et teksti jõulisus oli pärit Asbjørnsenilt ning nii-öelda sarm Moelt, samas muutus pikaaegse koostöö tulemusena nende kirjanduslik väljendus ülimalt sarnaseks.

Moe poeg Moltke jätkas isa tööd folkloori ja muinasjuttude alal ning temast sai esimene professor sellel erialal nüüdses Oslo Ülikoolis.

Viited
------

1. ↑  Asbjørnsen and Moe. Encyclopædia Britannica Online (2009)

Välislingid
-----------

* "Norske Folkeeventyri" tõlge inglise keelde: Popular Tales From the Norse, tõlkija George Webbe Dasent, 3. trükk, 1888
**Sküüdid** (arvatav etümoloogia indoeuroopa tüvest *\*skuδa* 'vibukütt') olid iraani keelkonna keelt kõnelnud europiidne karjakasvatajatest rändrahvas, kes asustas antiikajal laialdasi alasid umbkaudu praeguse Lõuna-Venemaa, Ukraina ja Kesk-Aasia territooriumil. Sküütideks nimetati erinevaid seda ala (Sküütiat) asustanud hõime. 

Arvatavasti pärinevad sküüdid Pärsiast, kust nad levisid põhja poole steppidesse 1. aastatuhande algul eKr. Nende kultuuri kõrgaeg oli 5.–3. sajandil eKr. 

Sküüdi kuningas Ateas ühendas oma võimu alla ulatusliku impeeriumi kuni langes lahingus makedoonlaste vastu aastal 339 eKr. Pärast seda taandus sküütide kultuur osaliselt keltide ja sarmaatide ees, kuid Krimmis tekkis nende uus kuningriik pealinnaga praeguse Simferopoli lähistel. Hilisantiigi ajastul sküüdid assimileerusid teiste rahvastega. Nende kõige lähemateks järglasteks võib pidada osseete. Sküüdi päritolu on legendides või hüpoteesides oletatud ka anglosakside, kasahhide, jakuutide, puštude, piktide, türklaste ja teiste puhul.

Elukorraldus
------------

Teave sküütidest on meie päevini jõudnud Antiik-Kreeka ajaloolaste (nt Herodotos) vahendusel. Arheoloogilistel väljakaevamistel on päevavalgele tulnud nende matusekünkad – kurgaanid rikkalike hauapanustega. Leitud on rohkesti peremärke *tamga*sid, mida on peetud ka päris kirjaks. 

Sküütide jõukuse üheks allikaks oli kaubandus, sealhulgas orjakaubandus Mustal merel. Sküüdid olid osavad ratsanikud ja sõdalased; sõdimisest võtsid osa ka mõned naised. Mehed kandsid habemeid ja pikki juukseid, rõivastuseks olid nahkpüksid ja tuunika. Ehted, relvad ja hobuseriistad olid kaunistatud keeruliste ornamentide ja piltidega. 

Matuserituaalides kasutati kanepisuitsu. Usund ja mütoloogia olid arhailisemad kui naabruse hinduism ja zoroastrism, palvleti ülemjumal Tabitit ja tulejumal Agnit. Sküüdi kultuurimõjud ulatusid kuni Hiinani, kuid Sküütiat ja sküüte on alates hilisantiigist kuni kaasajani mainitud ka piltlikult barbaarsuse ja metsikuse kehastajatena.

Kaardid
-------

* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sküüdid** |
Slaavi keeled
**Slaavi keeled** on rühm indoeuroopa keelkonna keeli, mida kõneleb umbes 265 miljonit inimest. 

Slaavi ühiskeel oli olemas umbes 1500 aastat tagasi. Vanimad kirjalikud mälestised on vanaslaavikeelsed ning pärinevad 10. ja 11. sajandist.

Läbi lingvistilise rekonstruktsiooni on leitud, et umbes 100 pKr toimus slaavi keelte jagunemine ida-, lääne- ja lõunaslaavi keelteks. Edasine intensiivsem harunemine algas umbes 500 pKr, mis kattub slaavi kultuurilise ekspansiooniga Euroopas. Samas on geneetiliste andmete analüüsi kaudu leitud, et slaavi keelte põhiliseks levikumehhanismiks oli kultuuriline edasikandumine ja mitte nii väga füüsiline inimeste vahetumine eri piirkondades.

Jaotus
------

Slaavi keeled jaotuvad kolmeks alarühmaks: 

* idaslaavi keeled
	+ russiini keel
	+ vanavalgevene keel
	+ vanavene keel
	+ vene keel
	+ ukraina keel
	+ valgevene keel
* lääneslaavi keeled
	+ alamsorbi keel
	+ kašuubi keel
	+ † polaabi keel
	+ poola keel
	+ sileesia keel
	+ slovaki keel
	+ tšehhi keel
	+ ülemsorbi keel
* lõunaslaavi keeled
	+ kaguslaavi keeled
		- bulgaaria keel
		- kirikuslaavi keel
		- makedoonia keel
	+ edelaslaavi keeled
		- kesklõunaslaavi keeled (serbia-horvaadi keel(ed))
			* bosnia keel
			* horvaadi keel
			* serbia keel
		- sloveeni keel

Vaata ka
--------

* Slavistika
* Interslaavi keel

Viited
------

1. ↑  Inga Külmoja: "Milline on slaavlaste päritolu?" ERR Novaator, 9. detsember 2015
2. ↑  lääneslaavi keeled, Eesti Keele Instituut

Välislingid
-----------

* Slaavi keeled
**Jülich-Kleve-Bergi provints** (saksa *Provinz Jülich-Kleve-Berg*) oli Preisi kuningriigi provints aastatel 1815–22. Provints koosnes peamiselt endiste Jülich-Kleve-Bergi ühendatud hertsogkondade maadest. Selle pealinn oli Köln.

Ajalugu
-------

Pärast Napoleoni sõdu tagastas Viini kongress Kleve hertsogkonna Preisi kuningriigile, mis kombineeris selle koos teiste Prantsusmaalt tagasi saadud Reiniäärsete maadega (Preisi Geldern ja Moersi vürstkond) ning Viinis omandatud Reiniäärsete maadega (vana Jülichi hertsogkond ja Bergi krahvkond) üheskoos Kölni kuurvürstkonna osadega ning Vaba ja Hansalinna Kölniga ja veel mõnede väikeste territooriumidega.

30. aprillil 1815 korraldasid Preisi võimud kuningriigi osariigid ümber 10 provintsiks, millest Jülich-Kleve-Berg oli üks.

Provintsi valitsus paiknes Kölnis. Provints jagunes 22. aprillist 1816 Düsseldorfi, Kleve ja Kölni ringkondadeks (*Bezirk*). Provintsi president oli Solms-Laubachi krahv Friedrich.

22. juunil 1822 ühendati provints Alam-Reini suurhertsogkonna provintsiga, pealinnaga Koblenzis.

Vaata ka
--------

* Jülich-Kleve-Bergi ühendatud hertsogkonnad
**Slaavi vanavara: Etnolingvistiline sõnastik**  (originaal vene keeles: "Славянские древности: Этнолингвистический словарь", lühend СДЭС) on vene fundamentaalne akadeemiline entsüklopeedia, mille temaatika haarab slavistika, kultuuri ja slaavi mütoloogia. Teos koosneb viiest köitest, ilmus aastail 1995–2012.

Kirjeldus
---------

Sõnastiku koostas veerandsaja aasta jooksul NSV Liidu Teaduste Akadeemia Slavistika instituudi etnolingvistika ja folkloristika osakonna teadlaskond. Katseversioon avaldati 1984, esimese köite kirjastas 1995 kirjastus Meždunarodnõje otnošenija (vene keeles Международные отношения).

Sõnastik on kokkuvõte enam kui veerandsada aastat kestnud uurimistööst teemal slaavi keeled, slaavi folkloor ja slaavi mütoloogia, etnograafia, rahvakunst ja kombestik. Esindades ennekõike õpetlashuve on teos samal ajal põnev lugemine ka laiemale lugejaskonnale. Sõnastikku esitleb slaavi vaimse kultuuri erinevaid aspekte. Spetsiaalsed artiklid on pühendatud rahvapärastele arusaamadele maailma ülesehitusest, loodusest, pühakutest, uskumustele nõidadest, samuti on vaatluse all erinevad slaavi haldjad. Sõnastik tutvustab lähemalt valdkondi, nagu slaavi kalender, kombed, tavand, pühad ja peretavand.

Autorid
-------

Toimetuskolleegium
Tatjana Agapkina, Ljudmilla Vinogradova, Vladimir Petruhhin, Svetlana Tolstaja (vastutav toimetaja).

Autorid
Tatjana Agapkina, Olga Belova, M. M. Valentsova, Ljudmilla Vinogradova, Aleksander Gura, G. I. Kabakova, Elena Levkievskaya, Anna Plotnikova, Irina Sedakova, Svetlana Tolstaja, E. S. Uzenova, V. V. Usacheva.

Köidete andmed
--------------

| Köide | Artiklid (esimene — viimane) | lehek. | Aasta | ISBN |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | *А (Август) — Г (Гусь)* | 584 | 1995 | ISBN 5-7133-0704-2 |
| 2 | *Д (Давать) — К (Крошки)* | 702 | 1999 | ISBN 5-7133-0982-7 |
| 3 | *К (Круг) — П (Перепелка)* | 704 | 2004 | ISBN 5-7133-1207-0 |
| 4 | *П (Переправа через воду) — С (Сито)* | 656 | 2009 | ISBN 5-7133-0703-4, ISBN 978-5-7133-1312-8 |
| 5 | *С (Сказка) — Я (Ящерица)* | 736 | 2012 | ISBN 978-5-7133-1380-7 |

Välislingid
-----------

* Юдин, Алексей Валериевич *Славянскaя этнолингвистика*
* *Этнолингвистический словарь славянских древностей: Проект словника. Предварительные материалы*. 1984.
* Том 4 // страница на сайте ИСл РАН
* Том 5 // страница на сайте ИСл РАН
**Viinistu** on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.

Ajalugu
-------

Viinistut on esimest korda mainitud 1372. aastal Wynesti külana. Hiljem on arvatud, et nime algne kuju oli Finnisdorf, mis tähendas soome kalurite asulat. 1643. aastal elas külas 24 peret mitmest rahvusest (eestlased, soomlased, rootslased ja venelased).

Põhjasõda ja katk vähendasid oluliselt Viinistu rahvaarvu, see taastus alles 19. sajandil. Enne teist maailmasõda elas külas umbes 500 inimest. Pärast juuniküüditamist ja sõjasündmusi jäi külla vaid 146 elanikku.

Sajandite vältel oli Viinistu rahva peamine elatusallikas kalapüük, mida täiendas sõbrakaubandus Soomega. Pärast keeluseaduse kehtestamist Soomes 1919. aastal lisandus sellele tulus piirituse salakaubavedu.

Nõukogude ajal mõjutas Viinistut tugevalt tööstuse areng naabruses asuvas Loksa linnas. Viinistule rajati suur kalurikolhoos.

Viinistu muuseumid
------------------

Viinistu kunstimuuseum
### Viinistu Kunstimuuseum

 *Pikemalt artiklis Viinistu Kunstimuuseum*
Rootsist naasnud väliseestlane, ärimees ja kunstikoguja Jaan Manitski ostis 1998. aastal kunagise kalurikolhoosi pankrotivara. 2002. aastal avas ta renoveeritud hoonetes erakunstimuuseumi.

Muuseumis on suur eesti kunsti väljapanek, mille keskmes on baltisaksa kunstnike Düsseldorfi koolkond, Kõrgema Kunstikooli Pallas kunstnikud ja uuem eesti kunst.

Lisaks rajas Manitski kolhoosi vanasse katlamajja kontserdisaali, asutas suveteatri ning ehitas restorani ja hotelli. Sadamast lähevad ekskursioonid lähedal asuvale Mohni saarele.

### Viinistu Külamuuseum

 *Pikemalt artiklis  Viinistu Külamuuseum*
* Endine Viinistu rannapoodEndine Viinistu rannapood
* Viinistu sadamViinistu sadam
* TiirukiviTiirukivi

Vaata ka
--------

* Loksa-Viinistu tee
* Viinistu bussipeatus
* Sorrukivi
* Tiiru kivi
* Joomakivi
* Viinistu rahvamaja
* Viinistu Mustkivi

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Välislingid
-----------

* Viinistu küla veebileht
* Viinistu Kunstimuuseumi veebileht
* 360° aeropanoraam / aerofoto

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
**Ehud Barak** (heebrea אֵהוּד בָּרָק; sünninimi **Ehud Brog**; sündinud 12. veebruaril 1942 Mishmar HaSharoni kibutsis) on Iisraeli vasaktsentristlik poliitik, Iisraeli Tööpartei esimees, alates 18. juunist 2007 Iisraeli kaitseminister. Aastail 1999–2001 oli ta Iisraeli peaminister.

Barak sündis Israel ja Esther (sündinud Godin) Brogi 4 pojast vanimana. Tema isa vanemad Reuben ja Frieda Brog mõrvati Leedus 1912, kui Israel oli 2-aastane. Ehudi emapoolsed vanavanemad Shmuel ja Elka Godin surid Treblinka koonduslaagris.

1959 muutis Ehud Brog oma nime Iisraeli sõjaväkke astumisel Barakiks, mis tähendab heebrea keeles valgustust või hiilgust.

Sõjaväes teenis ta 35 aastat ja sai lõpuks Iisraeli kõrgeima sõjaväelise auastme *Rav Aluf*, mis vastab kindralleitnandile. Yom Kippuri sõjas juhtis ta tankirügementi ja aitas päästa raskeid kaotusi kandnud langevarjurite pataljoni, mida juhtis Yitzhak Mordechai.

26. novembril 2012 teatas Barak, et lahkub pärast 2013. aasta jaanuaris toimuvaid parlamendivalimisi poliitikast.

Teenistus eriüksuses ja erioperatsioonid
----------------------------------------

Teenistuse ajal eliitüksuses Sayeret Matkal juhtis Barak paljusid õnnestunud operatsioone. Operatsioon Isotoop oli Sabena 572. lennu pantvangistatud reisijate vabastamine 1972. aastal. Operatsioon Nooruse allikas 1973. aastal Beirutis lõppes 7 inimese tapmisega, kellest 3 olid Palestiina Vabastusorganisatsiooni juhid ja ainult 1 tsiviilisik (operatsiooni käigus avastati Barak naiseriideid kandmas). Operatsioon Entebbe toimus 1976. aastal ning ka selle käigus vabastati terroristide hõivatud lennukist pantvangid Ugandas Entebbe lennuväljal ja tapeti kõik terroristid. Oletatavasti kavandas Barak ka Palestiina Vabastusorganisatsiooni liidri Abū Jihādi mõrva Tunises 16. aprillil 1988.[*viide?*]

Barak on ekspert Iisraeli sõjaväe võitluskunstis *krav maga*.

1968 lõpetas Barak Jeruusalemmas Heebrea ülikooli füüsika- ja matemaatikabakalaureuse kraadiga. 1978 kaitses ta magistrikraadi majandusökonoomika alal Stanfordi ülikoolis.

Isiklikku
---------

Sõjaväes tutvus Ehud oma tulevase abikaasa Navaga. Neil on 3 tütart. Abielu lahutati augustis 2003. 30. juulil 2007 abiellus ta Nili Pri'eliga.

Karjäär
-------

* 1991–1994 kindralstaabi ülem
* 1995 Iisraeli siseminister
* 1995–1996 Iisraeli välisminister
* 1997–2001 Iisraeli Tööpartei esimees
* 1999–2001 Iisraeli peaminister ja ühtlasi kaitseminister
* 2007. aastast Iisraeli kaitseminister ning ühtlasi Tööpartei esimees ja peaministri asetäitja

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Binyamin Netanyahu** | **Iisraeli peaminister**1999–2001 | Järgnev**Ari'el Sharon** |
Júnior Alonso (2018)
**Júnior Osmar Ignacio Alonso Mujica** (sündinud 9. veebruaril 1993 Asunciónis) on Paraguay jalgpallur, kes mängib kesk- või vasakkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Atlético Mineiro  ja Paraguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Paraguay klubis Cerro Porteño, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2013. aastal. Cerro Porteñoga tuli ta kaks korda Paraguay meistriks.

2016. aastal liitus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Lille. 2018. aasta augustis suundus ta laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Celta de Vigo. 2019. aasta jaanuaris liitus ta laenulepingu alusel Argentina kõrgliiga klubiga Boca Juniors.

2020. aasta juulis sõlmis Alonso kolmeaastase lepingu Brasiilia kõrgliiga klubiga Atlético Mineiroga. 2021. aastal tuli ta klubiga Brasiilia meistriks ning samal hooajal valiti Alonso Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta kolme ja poole aasta pikkuse lepingu Venemaa kõrgliiga klubiga Krasnodar. Seoses Venemaa sissetung Ukrainasse naasis ta 2022. aasta märtsis tagasi laenule Atlético Mineirosse.

Paraguay jalgpallikoondises tegi Alonso debüüdi 2013. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. märtsil 2017 MM-i valikmängus Ecuadori vastu. Ta on kuulunud Paraguay koondisse 2019. ja 2021. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

Cerro Porteño
* Primera División: 2013 Clausura, 2015 Apertura

Boca Juniors
* Primera División: 2019–20
* Supercopa Argentina: 2018

Atlético Mineiro
* Campeonato Brasileiro Série A: 2021
* Copa do Brasil: 2021
* Campeonato Mineiro: 2020, 2021, 2022

Viited
------

1. ↑  "Atlético-MG anuncia contratação do zagueiro Junior Alonso, que pertencia ao Lille". Globoesporte. 2.7.2020. Vaadatud 10.8.2020
2. ↑  ""КРАСНОДАР" И "АТЛЕТИКО МИНЕЙРО" СОГЛАСОВАЛИ ТРАНСФЕР ХУНИОРА АЛОНСО". fckrasnodar.ru. 7.1.2022. Vaadatud 12.1.2022

Välislingid
-----------

 Júnior Alonso – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Júnior Alonso Soccerway.com lehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on karakterist; samanimeliste teoste kohta vaata lehekülge Ooperifantoom (täpsustus).* |

---

Lon Chaney Ooperifantoomina 1925. aasta filmis "Ooperifantoom" 
**Ooperifantoom** (kodanikunimega **Erik**) on peategelane Gaston Leroux' romaanis "Ooperikummitus".

Romaani järgi sündis Erik Prantsusmaal Roueni läheduses. Ta oli nii kole, et jooksis, olles umbes 9–10-aastane, kodunt minema ja sattus mustlaste juurde värdjanäitustel esinema kui *le mort vivant* ehk elav surnu. Sel ajal sai temast illusionist, mustkunstnik ja kõhurääkija, ja ka väga hea arst.

Kuuldused neist oskustest ja lisaks suurepärasest ja hüpnotiseerivast lauluhäälest levisid ja nii sattuski Erik Pärsiasse, kus hakkas tööle šahhi heaks nii paleede arhitekti, mustkunstnikuna kui ka palgamõrvarina. Viimase töökoha juures sai talle iseloomulikuks abivahendiks pandžabi lasso (*Punjab Lasso*). Kuna šahhile meeldis Eriku konstrueeritud palee nii väga, siis ta ei tahtnud, et kuskil kerkiks veel mõni niisama hea palee, ja ta andis korralduse Erik hukata, mille peale Erik põgenes. Pärast seda töötas ta veel Konstantinoopolis, kust ta samuti oli sunnitud põgenema, ja jõudis isegi Kagu-Aasiasse.

Tüdinedes mööda maailma rändamisest, aitas ta ehitada Pariisi uue ooperimaja Palais Garnier. Nii oli tal vaba voli teha endale hoone keldritesse pelgupaik, kuhu ta elama asus.

Erikule hakkas meeldima noor laulja Christine Daaé, kelle ta soovis naiseks võtta, et temaga õnnelikult elu lõpuni koos elada (tal polnud tollal palju veel elada jäänud).

Erikut võib kohata paljudes filmides ja lavateostes:

* "Das Phantom der Oper" ehk "Das Gespenst im Operhaus" (1916. aasta film);
* "Ooperifantoom" (1925. aasta film);
* "Phantom of the Opera (1943. aasta film);
* "The Phantom of the Opera" (1962. aasta film);
* "Phantom of the Paradise" (1974. aasta rokkooperi muusikalfilm);
* "Ooperifantoom" (1986. aasta Webberi muusikal);
* "The Phantom of the Opera" (1989. aasta film);
* "Fantoom" (1991. aasta Yestoni ja Kopiti muusikal);
* "Ooperifantoom" (2004. aasta muusikalfilm);
* ...

Erikut on eri filmides ja lavateostes mänginud:

* Lon Chaney seenior 1925. aasta filmis;
* Claude Rains 1943. aasta filmis;
* Herbert Lom 1962. aasta filmis;
* William Finley 1974. aasta rokkooperi muusikalfilmis;
* Michael Crawford Webberi 1986. aasta muusikalis;
* Robert Englund 1989. aasta filmis;
* Richard White Yestoni ja Kopiti 1991. aasta muusikalis;
* Gerard Butler 2004. aasta muusikalfilmis;
* Koit Toome Vanemuise teatri 2014. aasta lavastuses
Júnior Moraes (2018)
Júnior Moraes 2011. aastal Sofia CSKA särgis
**Aluísio Chaves Ribeiro Moraes Júnior** (mängijanimega **Júnior Moraes**; sündinud 4. aprillil 1987 Santoses) on Brasiilia päritolu Ukraina jalgpallur. Ta mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians. Ka tema vanem vend Bruno Moraes on jalgpallur.

Ta alustas karjääri 2007. aastal kodulinnaklubis Santos. Samal aastal võitis ta klubiga São Paulo osariigi meistrivõistlused Campeonato Paulista.

2010. aastal suundus ta Euroopasse, liitudes esmalt Rumeenia kõrgliigaklubiga Gloria Bistrița. Hooaja 2009–10 teise poolega lõi ta Rumeenia liigas kümme väravat.

Hooajal 2011–12 mängis ta Bulgaaria kõrgliigaklubis Sofia CSKA. Ta lõi sel hooajal liigas 16 väravat ning jagas sellega koos ühe teise mängijaga liiga hooaja suurima väravaküti tiitlit. Sofia CSKA sai sel hooajal liigas teise koha, kaotades Razgradi Ludogoretsile kõigest ühe punktiga.

Aastatel 2012–2022 mängis ta põhiliselt Ukraina kõrgliiga klubides. Kolm esimest hooaega veetis ta Donetski Metalurgi ridades. Kõige edukam hooaeg selles klubis 2013–14, kui ta lõi Ukraina liigas 19 väravat ja jäi väravate arvult sel hooajal alla vaid Luiz Adrianole, kes lõi ühe värava rohkem.

2015. aasta mais sõlmis ta kolme aasta pikkuse lepingu Kiievi Dinamoga. Kohe esimesel hooajal tuli ta klubiga Ukraina meistriks. 2016. aastal võideti lisaks Ukraina superkarikas.

2017. aastal oli ta lühikest aega laenul Hiina kõrgliiga klubis Tianjin Quanjian.

2018. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Ukraina kõrgliiga klubis Donetski Šahtar. Hooaegadel 2018–19 ja 2019–20 tuli ta klubiga Ukraina meistriks. Mõlemal hooajal oli ta liiga suurim väravakütt (vastavalt 19 ja 20 väravat).

2022. aasta märtsis naasis ta Brasiiliasse, sõlmides Corinthiansega lepingu, mis kehtib kuni 2023. aasta detsembrini.

2019. aasta märtsis sai ta Ukraina kodakondsuse ja õiguse esindada koondises Ukrainat. Ukraina jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 22. märtsil 2019 mängus Portugali vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 28. märtsil 2021 MM-i valikmängus Soome vastu.

Saavutused
----------

Santos
* Campeonato Paulista: 2007

Sofia CSKA
* Bulgaaria superkarikas: 2011

Kiievi Dinamo
* Ukraina Premjer-Liga: 2015–16
* Ukraina superkarikas: 2016

Donetski Šahtar
* Ukraina Premjer-Liga: 2018–19, 2019–20
* Ukraina karikas: 2018–19

Viited
------

1. ↑  "Moraes transfer". shakhtar.com. 18.6.2018. Vaadatud 13.12.2018
2. ↑  "Júnior Moraes é o novo reforço do Corinthians". corinthians.com.br. 16.3.2022. Vaadatud 27.6.2022
"**Ei ole üksi ükski maa**" on Eesti helilooja Alo Mattiiseni isamaaline laul 1987. aastast, sõnade autor on Jüri Leesment. Laulu tekst kõneleb Eesti ühtsusest fosforiidisõja kontekstis, algversioonis laulis iga maakonda kirjeldavad read eri laulja. Laulu eeskujuks oli heategevuslik muusikaprojekt ja singel "We Are the World", mille algselt salvestas 1985. aastal paljudest tuntud esinejatest koosnev ansambel "United Support of Artists (USA) for Africa"

Esimest korda kõlas "Ei ole üksi ükski maa" 1987. aasta mais Eesti Televisiooni saates "Noortestuudio pärastlõuna" Eesti toonaste tippartistide ühises esituses. Solistid olid Kare Kauks, Silvi Vrait, Reet Linna, Ivo Linna, Karl Madis, Priit Pihlap, Gunnar Graps, Tõnis Mägi, Riho Sibul, Hardi Volmer, Henry Laks, Toomas Lunge ja Jaan Elgula, kooripartii laulis Agu Tammeorg. 

Laul on avaldatud raamatutes "Laulge kaasa!" nr 87 ja 89 (kirjastanud Eesti Raamat 1988. aastal) ja CD-plaadil "Lähedased laulud". 1993 pälvis "Ei ole üksi ükski maa" Eesti muusika aastapreemia. 2009. aastal esitasid selle võistlussaates "Eesti otsib lemmiklaulu" Silvi Vrait, Ivo Linna, Riho Sibul, Ines, Valdo Randpere, Tanel Padar ja Pearu Paulus, kuid juba samas saates jäi "Ei ole üksi ükski maa" punktiskooriga alla teistele isamaalistele lauludele, sealhulgas Alo Mattiiseni enda palale "Eestlane olen ja eestlaseks jään".

Korduvalt on "Ei ole üksi ükski maa" olnud laulupidude repertuaaris. Seda esitati IX noorte laulu- ja tantsupeol (2002), öölaulupidudel "Märkamisaeg" (2008) ja "Järjepidevus" (2013). Laulu pealkiri sai motoks IX noorte laulu- ja tantsupeol ning andis nime Rahvarinde 25. aastapäeva kontserdisarjale.

2015. aasta lõpul esitasid noorema põlvkonna lauljad satiirisaates "Tujurikkuja" Mattiiseni viisil uusversiooni, mis ironiseeris sallimatuse üle pagulaste, homode ja teiste eestlaste suhtes. Märt Avandi, Ott Sepa ja Õ-Fraktsiooni kirjutatud tekstis vihjati ka teistele poliitilistele teemadele, nagu Süüria kodusõda. Laulsid Jarek Kasar, Lenna Kuurmaa, Rolf Roosalu, Kaire Vilgats, Dave Benton, Lauri Pihlap, Ines, Liisi Koikson, Henry Kõrvits, Tanel Padar, Dagmar Oja, Vaiko Eplik, Jüri Pootsmann ja Karl-Erik Taukar.

Vaata ka
--------

* Viis isamaalist laulu

Viited
------

1. ↑  Alo Mattiisen - elu ja looming Betti Alveri muuseum
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. jaanuar 2016. Vaadatud 2. jaanuaril 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Helina Tamm "Ei ole üksi ükski maa" Estonian World Review, 9. juuli 2002
* Raul Ranne Jüri Leesment: mul on hea meel, et tänased staarid selle loo ära tegid EPL 11.01.2016
* Laulu sõnad

### Videod

* Algne esitus saates "Noortestuudio pärastlõuna" (1987)
* Versioon saates "Eesti otsib lemmiklaulu" (2009)
* Eesti Televisiooni salvestis öölaulupeolt "Järjepidevus" (2013)
* Paroodiaversioon saates "Tujurikkuja" (2015)

| * v
* r
Alo Mattiisen |
| --- |
| Viis isamaalist laulu | 
Kaunimad laulud • Mingem üles mägedele • Sind surmani • Isamaa ilu hoieldes • Eestlane olen ja eestlaseks jään |
| Muu | 
Ei ole üksi ükski maa • In Spe |
Ehsan Hajsafi 2018. aasta MM-il
**Ehsan Hajsafi** (pärsia keelees احسان حاج‌صفی; sündinud 25. veebruaril 1990 Kashanis) on Iraani jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja või poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Ateena AEK ja Iraani jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Iraani klubis Sepahan, debüteerides Iraani kõrgliigas hooajal 2006/07. Hooajal 2007/08 valiti Hajsafi Iraani kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks. Sepahaniga tuli ta Iraani meistriks aastatel 2010, 2011 ja 2015. Aastatel 2011–2012 oli ta laenul teises Iraani kõrgliigaklubis, Tractoris. Hooaegadel 2009–10, 2011–12 ja 2016–17 oli Hajsafi Iraani kõrgliigas enim väravasööte andnud mängija. Hooaegadel 2009/10 ja 2011/12 valiti ta lisaks liigahooaja parimaks kaitsemängijaks.

2015. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Saksamaa esiliigaklubis FSV Frankfurt. Hooajal 2016/17 mängis ta taas Sepahanis. 2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Kreeka kõrgliigaklubiga Paniónios. Hooaja 2017/18 teises pooles mängis ta Kreeka suurklubis Olympiakós. Aastatel 2018–2021 mängis ta taas Tractoris ning hooaja 2020/21 teises pooles Sepahanis.

2021. aasta augustis sõlmis ta lepingu Ateena AEK-ga.

Iraani jalgpallikoondises debüteeris Hajsafi 25. mail 2008 sõprusmängus Sambia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 11. augustil Lääne-Aasia riikide meistrivõistlustel Katari vastu. Ta on kuulunud Iraani koondisse kolmedel maailmameistrivõistlustel (2014, 2018 ja 2022) ning kolmedel Aasia meistrivõistlustel (2011, 2015 ja 2019).

Saavutused
----------

Sepahan
* Persian Gulf Pro League: 2009–10, 2010–11, 2014–15
* Hazfi karikas: 2005–06, 2006–07, 2012–13
* AFC Meistrite Liiga: teine koht 2007

Tractor
* Hazfi karikas: 2019–20

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 25.11.2022)

Välislingid
-----------

 Ehsan Hajsafi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* "Soccer Hajsafi becomes first Iranian player at World Cup in Qatar to back protests at home". reuters.com. 20.11.2022

| * v
* r
Iraani koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Beiranvand
* 2 Moharrami
* 3 Hajsafi (c)
* 4 Khalilzadeh
* 5 Mohammadi
* 6 Ezatolahi
* 7 Jahanbakhsh
* 8 Pouraliganji
* 9 Taremi
* 10 Ansarifard
* 11 Amiri
* 12 Niazmand
* 13 Kanaanizadegan
* 14 Ghoddos
* 15 Cheshmi
* 16 Torabi
* 17 Gholizadeh
* 18 Karimi
* 19 M. Hosseini
* 20 Azmoun
* 21 Nourollahi
* 22 Abedzadeh
* 23 Rezaeian
* 24 H. Hosseini
* 25 Jalali
* Treener: Queiroz

 | Iraan |
**Veiste leukeemia viirus** (lühend **BLV**) on viiruseliik sugukonnast *Retroviridae*. 

Veiste leukeemia viirust on leitud nii piimaveistelt, keda peetakse viiruse looduslikeks peremeesteks, kui ka inimestelt.

Virulentsus
-----------

 *Pikemalt artiklis Veiste leukeemia*
BLV-nakkust saab tuvastada ELISA- või PCR-meetodiga. BLV-nakkus levib verega, kui veiseid näiteks märgistatakse ja/või vaktsineeritakse, ilma et kasutataks ühekordseid seadeldisi, ja viirus nakatab B-rakke. 

Veise leukeemiaviirus põhjustab veistel veiste leukeemiat inglise keeles ja seda viirust seostatakse inimestel rinnavähi tekkega; mitmes uuringus on leitud rinnavähiga patsientide koeproovides veiste leukeemia viiruse DNA-d.

Viited
------

1. ↑  Olaya N, Corredor A, Gutierrez MF (2016), *Bovine Leukemia: Zoonosis Associated with Breast Cancer in Humans?.*, J Med Surg Pathol 1:110.doi: 10.4172/jmsp.1000110, veebiversioon (vaadatud 4. septembril 2017)
2. ↑  Sarah Yang, Media relations, *Virus in cattle linked to human breast cancer*, 15. september 2015, veebiversioon (vaadatud 4. septembril 2017) inglise keeles
3. ↑  Gertrude C. Buehring , HuaMin Shen, Daniel A. Schwartz, James S. Lawson, *Bovine leukemia virus linked to breast cancer in Australian women and identified before breast cancer development*, 
juuni 2017, veebiversioon (vaadatud 4. septembril 2017) inglise keeles

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Bovine leukemia virus seisuga 04.09.2017.*
**Hüdrodünaamika** (kreeka *hydrōs* 'vesi' + *dynamikos* 'jõusse puutuv, jõu-') on hüdromehaanika ja hüdraulika haru, mis käsitleb vedelike liikumise seaduspärasusi ning liikuva vedeliku ja tahkete kehade vahelist mõju.

Liikuva vedeliku ja liikumatu keskkonna vahekord võib olla kahesugune. Nn välise ülesande puhul uuritakse vedeliku toimet sellest ümbritsetud kehale, nt veevoolu toimet sillasambale. Sisemise ülesande korral uuritakse vedeliku voolamist tahke kehaga piiratud juhtmes, nt torus või avasängis.

Kui hüdrostaatikas piisab seisva vedeliku olukorra kirjeldamiseks rõhu määramisest igas vedeliku punktis p=f(x,y,z) ning vedeliku enda iseloomustamiseks üksnes selle tiheduse ρ teadmisest, siis liikuva vedeliku kohta on vaja teada ka voolamise kiirust ning liikumisega kaasneva hõõrde tõttu ka vedeliku viskoossust.

Voolavas vedelikus toimuv on nii keeruline, et seda on harva võimalik puhtmatemaatilise analüüsiga kirjeldada. Galileo Galilei on öelnud: "Lihtsam on arvutada meist lõpmata kaugete tähtede liikumistrajektoore kui kindlaks teha meie endi silme ees oleva vee liikumisseadusi." Seetõttu tehakse tuletuskäigud tavaliselt ideaalvedeliku kohta, mille puhul ei arvestata sisehõõrdumist. Lüngad arvutustulemustes täidetakse katsete abil. Eksperimendil on hüdrodünaamikas suur tähtsus: igal uurimis- ja õppeasutusel on labor, kus huvipakkuvaid nähtusi uurida.

Vaata ka
--------

* Hüdrostaatika

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Maastik, A. Haldre, H. Koppel, T. & L. Paal, 1995. Hüdraulika ja pumbad. Tartu, Greif. Lk 47.

Kirjandus
---------

* Maastik, A. Haldre, H. Koppel, T. & L. Paal, 1995. Hüdraulika ja pumbad. Tartu, Greif. Lk 47.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kategooria:Hüdrodünaamika** |
**Veisjärv** (ka *Veisejärv* ja *Valgejärv*) on kaitsealune looduslik järv Sakala kõrgustiku kaguosas, Viljandimaal Viljandi vallas Veisjärve külas.

Järve pindala on 480,7 ha, suurim sügavus on 4 m, keskmine sügavus 1,3 m ja kõrgus merepinnast 96,5 m, järve põhjas lasub kuni 4,5 meetri paksune mudakiht. Järve edelaküljest voolab Õhne kanali kaudu välja 94 km pikkune Õhne jõgi, mis suubub Võrtsjärve. Veisjärve veetaseme hoidmiseks on Õhne kanalile ligikaudu 240 m allavoolu ehitatud puidust pais. Järve lõunaosast 3 km lääne pool asub Sakala kõrgustiku kõrgeim tipp Härjassaare mägi.

Järve veevahetus toimub kord aastas. Limnoloogilise tüübi järgi on järv kalgiveeline miksotroofne ehk kalgiveeline segatoiteline järv. Järv on avalikult kasutatav veekogu.

Veisjärv kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda.

Veisjärve kalaliigid on ahven, haug, kiisk, koha, latikas, mudamaim, nurg, roosärg, särg, viidikas ja vingerjas.

Veisjärv kuulub Rubina looduskaitseala koosseisu (Veisjärve piiranguvöönd). Järves on registreeritud kaitsealune liik vingerjas.

Vaata ka
--------

* Õhne jõgi
* Rubina looduskaitseala

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  Veisjärv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 14.05.2017)
2. 1 2 3 4 5  "Rubina looduskaitseala kaitsekorralduskava 2012-2021". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22.08.2016. Vaadatud 19.08.2016.
3. ↑  Veisjärv keskkonnaportaalis (vaadatud 19.08.2016)
4. ↑  Rubina looduskaitseala Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* Veisjärv Eesti looduse infosüsteemis
* Veisjärv keskkonnaportaalis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib haritavast maast; Rein Raamatu filmi kohta vaata artiklit Põld (film)* |

---

Vincent van Gogh, Auvers, 1890
Rapsipõld Laekvere vallas
Nisupõld Kose alevikus
**Põld** (ka **põllumaa**) on haritav maa, mida korrapäraselt kultiveeritakse taimekasvatuslikul eesmärgil ning kus külvikorra järgi kasvatatakse valdavalt lühiealisi kultuure. Põld on ühtlasi osa külvikorra maa-alast.

Ajaloost
--------

Eestis arenesid **põlispõllud** välja I aastatuhandel pKr. Küla kogukondlikus maakasutuses olevad põlispõllud olid arvatavasti juba enne 13. sajandit talude vahel osadeks jagunenud. Külapõld moodustas harilikult suurema põllumassiivi, mis oli vastavalt külvikorrale jagatud kolmeks osaks. Aiaga ümbritsetud osasid nimetati põhjaeesti murretes põld ehk *väli*, lõunaeesti murretes *nurm* ja läänemurdes *kolmandis*.

Talude põllujaotus
------------------

Saartel ja osaliselt Lõuna-Eestis olid eri talude osapõldudena kasutusel piklikud neljakandilised lapimaad, mis paiknesid küla ühisel põllumaal korratult läbisegi ning neid eraldasid üksteisest kitsad kündmata *põllupeenrad*. 

Põhja- ja Kesk-Eestis jaotati Rootsi eeskujul suured külaväljad alates 17. sajandist talude vahel pikkadeks kitsasteks nöörsirgeteks ribadeks ehk nöörimaadeks. Mõõdetud põlluribad olid ühelaiused ning asusid väljal tavaliselt kindlas järjestuses. Sellise jagamise kaudu püüti igale talule anda kasutamiseks samaväärse viljakusega maad. Eraldi suurtest põllualadest või kaugemal metsas võeti mõnede talude poolt kasutusele täiendavaid põllulappe ehk umbaedu, mis olid tavaliselt piiratud aiaga.

Vanad põllujaotused kaotati külades talude kruntimisega 19. sajandi II poolel. Nööri- ja lapimaid oli 20. sajandi alguseks säilinud veel Saaremaal ning vähesel määral ka Mandri-Eestis endistes kroonumõisates

Viited
------

1. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat vaadatud 29.07.2020
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 228

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **põld** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Põld** |