recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Konstitutsioonierakond** (1994–2006 *Eestimaa Ühendatud Rahvapartei* või *Eestimaa Ühinenud Rahvapartei* ehk EÜRP) oli 1994–2008 tegutsenud Eesti erakond.

1995. aasta Riigikogu valimistel moodustati koos Vene Erakonnaga Eestis valimisliit "Meie Kodu On Eestimaa!". Saadi 6 kohta Riigikogus.

1999. aasta Riigikogu valimistel saadi 6 kohta. IX Riigikokku pääsesid Viktor Andrejev, Sergei Ivanov, Endel Paap, Jevgeni Tomberg, Tiit Toomsalu ja Valentina Võssotskaja.

X Riigikogu valimistel 2003. aastal koguti 2,2% häältest ja seega jäi valimiskünnis ületamata.

Veebruaris 2006 võttis erakond uue nime, muutis põhikirja ja valis uue juhtkonna. Erakonna senine juht Jevgeni Tomberg uuesti ei kandideerinud ning parteijuhiks sai Andrei Zarenkov.

2006. aasta veebruari seisuga kuulus erakonda 1615 inimest ning suurimad piirkondlikud organisatsioonid olid Tallinnas, Maardus, Kohtla-Järvel ja Pärnus. Erakonna käes oli linnajuhtimine Maardus ja Kohtla-Järvel kuuluti koalitsiooni. Kokku oli parteil kohalikes omavalitsustes 24 esindajat.

2007. aastal kirjutati Kaitsepolitsei aastaraamatus, et erakond on Moskvast juhitud ja rahastatud. Samas oli Kapo hinnangul "Konstitutsioonierakond end Eesti vene valijaskonna silmis märtsiks 2007 juba täielikult diskrediteerinud".

Valimiskünnis jäi ületamata ka XI Riigikogu valimistel 2007. aastal.

Erakond ühines 2008. aastal Eesti Vasakparteiga Eestimaa Ühendatud Vasakparteiks. Liitumine pidi lõpule jõudma 2010. aastaks.

Viited
------

1. 1 2  "Ühendatud Rahvaparteist sai Konstitutsioonierakond" Postimees, 11. veebruar 2006
2. ↑  "Kapo: Konstitutsioonierakond on Moskva juhitav õõnestusprojekt" Postimees, 19. mai 2007
3. ↑  "Kaitsepolitsei aastaraamat 2007" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. oktoober 2016. Vaadatud 18. juunil 2018.
4. ↑  "Eestis tekib Eestimaa Ühendatud Vasakpartei" Postimees, 24. juuni 2008
**Neeme Punder** (sündinud 20. aprillil 1958) on eesti flötist ja kultuuritegelane. 

Ta on lõpetanud Tallinna Riikliku Konservatooriumi flöödi erialal Elmar Peäske juhendamisel 1981. aastal ning täiendanud end Rootsis ja Hollandis.

Tegevus
-------

Ta on tegutsenud 1979–2005 varajase muusika ansambli Hortus Musicus solistina. On mänginud Soome-Eesti Barokkorkestris, Tallinna Kammerorkestris jm.

Neeme Punder on Andres Mustoneni kõrval olnud Eestis üks innukamaid varajase muusikaga tegelejaid. Ta on spetsialiseerunud varajase muusika interpretatsiooniprobleemidele ja juhendab varajase muusika interpretatsiooni kursust Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, kuid on andnud sellelaadseid kursusi ka mujal Eestis, Soomes, Venemaal ja Saksamaal. Tema eestvedamisel on üle 30 aasta korraldatud Viljandi vanamuusika festivali, samuti on ta mitmete flöödiga seotud kontserdisarjade algatajaid ja esinejaid. On juhendanud vanamuusikakollektiive, sealhulgas Vanalinna Barokkorkestrit ja Viljandi Linnakapelli. 

Neeme Punder on tuntud ka nüüdismuusika interpreteerijana ja paljude eesti heliloojate (Peeter Vähi, Galina Grigorjeva, René Eespere, Helena Tulve, Toivo Tulev jt) teoste esmaesitajana, ta on ka nüüdismuusikaansambli Reval Ensemble liige.

Aastail 2004–2006 oli ta Viljandi Kultuuriakadeemia muusikaosakonna juhataja ja 2011–2014 Võru Muusikakooli direktor. 

2019. aastast töötab ta Valga Muuseumi direktorina.

Salvestisi
----------

* Sooloplaat "The Flutish Kingdom" (Erdenklang, 1996).
* Solist CD-l "René Eespere. Concertos" (Antes 1998)
* Solist Peeter Vähi Flöödikontserdis "A Chant of Bamboo", LP "A Chant of Bamboo" (ERP, 2006)
* Solist René Eespere Flöödikontserdis nr. 2, CD "Concertatus celatus" (Bella Musica, 2007)

Tunnustus
---------

* 1979 – Eesti NSV vabariikliku puhkpillimängijate konkursi laureaat
* 1999 – Viljandi linna kultuuripreemia laureaat.

Isiklikku
---------

Tema vend on Meelis Punder.

Viited
------

1. ↑  Neeme Punder. - Eesti Muusika Infokeskus. - emic.ee
2. ↑  Neeme Punder. - Eesti Interpreetide Liit. - interpreet.ee
3. 1 2  Neeme Punder. - Eesti Interpreetide Liit. - interpreet.ee
4. ↑  cv Valga Muuseumis
5. ↑

Välislingid
-----------

* Neeme Punderi biograafia Eesti Muusika infokeskuse lehel
Nicolas Pépé (2019)
**Nicolas Pépé** (sündinud 29. mail 1995 Mantes-la-Jolie's) on Prantsusmaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib ründaja või ääremängijana Türgi kõrgliigaklubis Trabzonspor ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 2012. aastal Poitiers' meeskonnas. 2013. aastal liitus ta Angers'ga. 2014. aastal tegi ta debüüdi Prantsusmaa esiliigas Angers' meeskonnas. Hooajal 2015–16 mängis ta laenul Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Orléans. Hooajal 2016–17 mängis ta Angers'ga Prantsusmaa kõrgliigas.

2017. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Lille. Hooajal 2017–18 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 13 väravat. Hooajal 2018–19 lõi ta liigas 22 väravat ja oli sellega liigas resultatiivsuselt teine mängija. Hooajal 2018–19 valiti ta lisaks Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja parimaks Prantsusmaa kõrgliigas mängivaks Aafrika jalgpalluriks.

2019. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliigaklubiga Arsenal. Üleminekusumma oli 79 miljonit eurot (72 miljonit naelsterlingit), mis oli Arsenali läbi aegade kalleim ost. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 22. septembril 2019 mängus Aston Villa vastu. Hooajal 2020/21 lõi Pépé 16 väravat, neist kümme Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2021/22 jäi tema arvele Arsenali meeskonnas vaid kolm tabamust. 2022. aasta augustis läks ta laenule Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Nice.

2023. aasta septembris sõlmis ta lepingu Trabzonsporiga.

Debüüdi Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi Pépé 15. novembril 2016 sõprusmängus Prantsusmaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 24. märtsil 2018 sõprusmängus Togo vastu. Ta on kuulunud Elevandiluuranniku koondisse 2017. 2019. 2022. ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Arsenal
* FA Cup: 2019–20

Viited
------

1. ↑  "Nicolas Pepe: Arsenal winger joins Trabzonspor". *BBC Sport*. 8. september 2023. Vaadatud 8. septembril 2023.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on tööriistast; Käi on ka Käina kihelkonna nime lühend.* |

---

Käi
Käiaja Viru tänaval 1974. aastal
Vikatikäiamine heinamaale minekul Martna kihelkonnas (1931)
**Käi** on rattakujuline kõva liivakiviketas, millega teritatakse nuge, vikateid, kirveid jt. terariistu. Vanemad käiad olid tehtud ka raudkivist.

Jalgadel seisva veeküna kohale paigaldati puu- või raudteljele kinnitatud käi. Käiakivi pandi pöörlema käsivända või tallalaua abil, nii et kivi sai pöörlemisel märjaks.

Eesti alad
----------

Käia (lõunaeesti murretes ka *pöör*) tunti Eestis juba keskajal, kuid põhiliseks ihumisvahendiks oli tahk. Käi võeti lõplikult kasutusele 19. sajandi II poolel. Eriti olid hinnatud Gotlandi käiad, mida saarlased käisid otse üle mere toomas.

Vaata ka
--------

* teritamine
* luisk
* tahk

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 111
2. 1 2  Etnograafiasõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 84
**Transpordipoliitika** (ingl.k. *transportation policy*) on abinõude kompleks, millega valitsus mõjutab transporditeenuste kasutamist, et saavutada transpordisüsteemi toimimist optimaalsel tasemel, selle arendamist ning reisija- ja kaubaveotingimuste parandamist. Kuna transpordisektor on riigile oluline, strateegilise tähtsusega majandusharu, on riigid kehtestanud selle sektori toimimiseks ja arendamiseks teatud poliitika, mida nimetatakse kokkuvõtvalt riigi transpordipoliitikaks. 

Transpordipoliitika väljatöötamine ja elluviimine toimub tavaliselt riigi valitsuse tasandil. Transpordipoliitika võib riigiti erineda olenevalt paljudest kohalikest teguritest ja poliitikute seatavatest prioriteetidest. Valitsuse transpordipoliitika üldeesmärk peaks olema kasutatavatest ressurssidest saadava kasulikkuse maksimeerimine. Transpordipoliitika peamine eesmärk peaks olema sellise transpordisüsteemi kujundamine, mis võimaldab optimaalsel määral reisijate- ja kaubavedu majanduslikult kõige tasuvama transpordiliigiga. Seda nimetatakse sageli vähima kuluga transpordiliigiks. 

Transpordipoliitikat viiakse ellu erinevate vahendite abil. Vahendite valik ja mõju erinevad suuresti turu- või plaanimajandusele orienteeritud riikides. Vahenditeks võivad olla rahalised toetused, avaliku arvamuse mõjutamine, seaduste ja määruste ellu rakendamine, nõuded transpordivahendite tehnilisele seisukorrale, liiklusohutusnõuete täitmise jälgimine ning transpordi infrastruktuuri planeerimine ja väljaehitamise koordineerimine. 

1. 1 2 3  *Transport ja transporditehnoloogiad*. 2020. ISBN 9789916960035.
**Elektronkiir**, ka **elektronkimp**, on enamasti vaakumis kindlas suunas liikuma pandud elektronide juga. Algselt nimetati seda katoodkiireks tulenevalt sellest, et kiirt moodustavad elektronid lähtuvad vaakumtorus katoodilt, liikudes edasi anoodile nende elektroodide vahele rakendatud elektripinge mõjul. Atmosfäärirõhust palju hõredam keskkond torus on vajalik selleks, et elektronid oma liikumisenergiat võimalikult vähe kaotaksid.

Häirimatu elektronkiir on sirgjooneline, kuid elektri- või magnetvälja mõjul saab seda kõrvale kallutada ehk hälvitada. Elektronkiire selle võimaluse rakendamisel põhinevad elektronkiiretorud, mis on olnud pikka aega kasutusel kineskoopidena telerites ja arvutikuvarites, samuti ostsilloskoobitorudena.

Elektronkiire kineetilise energia toimel tahke aine kuumeneb, Metallitehnoloogias kasutatakse suure võimsusega (suurusjärgus 100 kW) elektronkiirt materjali sulatamiseks, lõikamiseks, puurimiseks, keevitamiseks, graveerimiseks jm. Töötlemine toimub tavaliselt madalal rõhul (nt 10−2 mbar), kuid on ka seadmeid elektronkiirkeevitamiseks atmosfäärirõhul.

Katoodkiirte uurimine viis elektronide leiutamiseni. 1897. aastal näitas briti füüsik Joseph John Thomson, et kiired koosnesid senitundmatutest negatiivselt laetud osakestest, mis hiljem nimetati elektroniks.

Vaata ka
--------

* Elektronkiirlitograafia

Viited
------

1. ↑  EB-Schweißen an Atmosphäre, Mitteilung der Steigerwald Strahltechnik GmbH, abgerufen am 30. SEP 2021
2. ↑  Joseph E. Keithley (1999). *The story of electrical and magnetic measurements: from 500 B.C. to the 1940s*. John Wiley and Sons. Lk 205.
2002. aastal välja antud Gruusia postmark, mis kujutab 1981. aastal UEFA karikavõitjate karika võitnud Thbilisi Dinamo meeskonda
**Thbilisi Dinamo** (gruusia keeles დინამო თბილისი) on Gruusia jalgpalliklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Thbilisis. See mängib riigi kõrgliigas Erovnuli Liga.

Klubi on asutatud 1925. aastal. Thbilisi Dinamo on Gruusia edukaim jalgpalliklubi. Alates 1990. aastast on see tulnud Gruusia meistriks ülekaalukalt enim kordi, kokku 18 korda. Samuti on see enim kordi Gruusia karikavõistlused (13) ja Gruusia superkarikafinaali (8) võitnud klubi.

Nõukogude Liidu ajal oli Thiblisi Dinamo osa Üleliidulisest Kehakultuuri- ja Spordiseltsist Dünamo ning see mängis Nõukogude Liidu kõrgliigas ja kuulus seal Nõukogude Liidu paremikku. See oli väheseid klubisid, mis ei langenud Nõukogude Liidu kõrgliigast kordagi välja. Aastatel 1964 ja 1978 tuli Thbilisi Dinamo Nõukogude Liidu meistriks. Lisaks võideti aastatel 1976 ja 1979 Nõukogude Liidu karikas ning 1981. aastal UEFA karikavõitjate karikas (karikafinaalis alistati Ida-Saksamaa klubi Jena Carl Zeiss 2:1). Mitmed Thbilisi Dinamo mängijad kuulusid Nõukogude Liidu jalgpallikoondisse, teiste seas Slava Metreveli, Mikheil Meskhi, Murtaz Khurtsilava, David Kipiani, Aleksandre Chivadze, Vitali Daraselia, Ramaz Shengelia ja Tengiz Sulakvelidze.

Saavutused
----------

* Erovnuli Liga:
	+ **Võidud** (19): 1990, 1991, 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 2002–03, 2004–05, 2007–08, 2012–13, 2013–14, 2015–16, 2019, 2020, 2022
* Gruusia karikas:
	+ **Võidud** (13): 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 2002–03, 2003–04, 2008–09, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16
* Gruusia superkarikas:
	+ **Võidud** (8): 1996, 1997, 1999, 2005, 2008, 2014, 2015, 2021
* Nõukogude Liidu kõrgliiga:
	+ **Võidud** (2): 1964, 1978
* Nõukogude Liidu karikas:
	+ **Võidud** (2): 1976, 1979
* UEFA karikavõitjate karikas:
	+ **Võidud** (1): 1980–81
* Sõltumatute Riikide Ühenduse karikas
	+ **Võidud** (1): 2004

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Müürileht** on Eestis ilmuv eestikeelne ajaleht, mis peamiselt kajastab kultuuri- ja ühiskonnateemasid.

Müürilehe asutas 2007. aastal Tartu Genialistide Klubi juht Ivar Põllu. Müürilehe esimene number ilmus Tartu linna rahalisel toetusel 12. veebruaril 2008 tiraažiga 1000.

Müürileht ilmub alates 2014. aasta veebruarist kord kuus (v.a juulis ja augustis) tiraažiga 4500. 

Alates 2018. aastast annab Müürilehte välja Sihtasutus Kultuurileht. Kuni 2017. aasta lõpuni andis Müürilehte välja MTÜ Tartu Kultuuritehas, ajalehe väljaandmist toetasid Kultuuriministeerium, Eesti Kultuurkapital, Tartu linn, Telliskivi Loomelinnak ja Viru Keskus.

Müürilehte on võimalik tellida või osta Eestis paljudest müügikohtadest (Tartus jagatakse seda mõnes kohas ka tasuta).

Toimetus ja kolleegium
----------------------

Müürilehe kolleegiumisse kuuluvad Berk Vaher, Helgi Saldo, Jens Jaanimägi, Birgitta Davidjants, Signe Ivask ja Karola Karlson.

Müürilehe peatoimetaja on Aleksander Tsapov, tegev- ja sotsiaaliatoimetaja Henri Kõiv, disaini- ja muusikatoimetaja Mariliis Mõttus, kirjandus- ja teadustoimetaja Maia Tammjärv.

Koostöö ja kaasautorsus
-----------------------

Müürileht on teinud koostööd niisuguste omaalgatuslike meediatega nagu kunstikriitikablogi Artishok, alternatiivmuusika veebiväljaanne Rada7, maastikuarhitektuuriajakiri Õu, urbanistide ajakiri U ning veebiraadiod Karlova Raadio ja Generaadio. Autorid on olnud Ülo Pikkov, Mehis Heinsaar, Aare Pilv, Hasso Krull, Anne Türnpu, Tõnis Vilu, Lauri Sommer, Andres Maimik, Katrin Maimik jpt.

Müürileht ootab kõigi inimeste kaastööd, milles on ajakohaseid ideid ja nende veenvaid põhjendusi, mis on kirjutatud loetavas eesti, vene või inglise keeles ning milles puudub arutu idiootsus ja troonib silmapaistev mõtteselgus. Palavalt oodatud on artiklid ühiskonna, kultuuri, teaduse ja laiemalt elu kohta. Kuna ainult tekst ei ole määrav, on oodatud ka illustratsioonid, fotod, koomiksid, plakatid ja muud ajaleheformaati sobivad väljendusvormid.

Tunnustus
---------

* 2014 Tartu Kultuurikandja aunimetus (kutseline kooslus)
* 2015 Koosmeele auhind (sotsiaalselt tundlike ja ühiskondlikult oluliste teemade kaasaegse, erinevaid vanuse- ning rahvusgruppe kõnetava käsitluse eest)

Viited
------

1. ↑  Müürileht. "Esimene number". *Müürileht*.
2. ↑  Helen Eelrand (7.12.2017). "Müürileht" saab riikliku rahastuse". *ERR*. Eesti Rahvusringhääling. Vaadatud 12.12.2017.
3. ↑  Müürileht. "Üldinfo". *Müürileht*. Vaadatud 12.12.2017.
4. ↑  Müürileht. "Levi". *Müürileht*. Vaadatud 12.12.2017.
5. ↑  Müürileht. "Kaasautorlusest". *Müürileht*. Vaadatud 12.12.2017.

Välislingid
-----------

* Müürilehe koduleht
* Müürileht Twitteris
* Müürileht Facebookis
* Müürilehe numbrid digitaalselt
* Müürileht Instagramis
* Müürileht DIGARis
* Müürileht Soundcloudis
* Müürileht Vimeos
**Subaru** on Jaapani autotootja, kompanii Fuji Heavy Industries (lühend FHI) allüksus *Kabushiki-gaisha Subaru*. 

Subaru on Sõnni tähtkujus paiknevate Plejaadide jaapanikeelne nimi. Plejaade kujutatakse ka Subaru logol.

Fuji Heavy Industries tegevus algas 1915. aastal. FHI tootis sõjalennukeid (Nakajima Hikōki Kabushiki Kaisha) ja saavutas olulise osa teise maailmasõja Jaapani õhujõududes. Pärast teist maailmasõda mitmest transporditööstuse ettevõttest 1953. aastal ümberstruktureeritud Fuji Heavy Industries hakkas autosid tootma 1954, mil valmisid esimesed prototüübid. Liideti ettevõtted motorolleriehitaja **Fuji Kogyo**, autokerede ehitaja **Fuji Jidosha Kogyo**, mootoriehitaja **Omiya Fuji Kogyo**, raamiehitaja **Utsunomiya Sharyo**, kauplemisettevõte **Tokyo Fuji Sangyo**, 

1992 alustas Subaru tänavasõiduautost Legacy maastikusuutliku versiooni Legacy Outback tootmist, luues sellega sõiduautode turule uue tooteniši. Legacy Outbacki müügiedule reageerisid teised autotootjad oma mudeliversioonidega – Audi Allroad; Volvo Cross Country. 

1987. aastast on kasutatud seeriamudelitel variaatorkäigukaste (CVT). 2008. aastast on kasutatud seeriamudelitel esimesena bokserdiiselmootoreid.

Subaru Impreza WRX STi
Tänapäeval on Subaru tuntumad mudelid Impreza ja Legacy, mille turbomootoriga nelikveolised variandid on olnud väga edukad ralliradadel ning samas populaarne autohuviliste hulgas eelkõige oma sooritusvõime, läbivuse, töökindluse, töökindlalt taltsa juhitavuse ja konkurentide autodega võrreldes taskukohasema hinna tõttu.[*viide?*]

Enamikul Euroopas müüdavatel automudelitel (v.a "Toyoru" koostööprojekti tulem – tagaveoline sportauto BRZ) on pidev nelikvedu ja jõuallikaks bokser- ehk lamavmootor. Kasutusel on nelikveo erinevad versioonid: AWD elektriliselt juhitava tagasilla siduriga (AT), Full AWD – keskdiferentsiaaliga (Manual) seadistava esi- ja tagasilla vahelise veojõujaotusega (Manual, STI); sama SI- drive nupust – AT) – valdavalt sümmeetriline, st jõuülekannete osad on konstrueeritud nii, et kaalujaotus oleks sama telje ratastele võrdne. Boksermootori madal raskuskese ja vibratsiooni tasakaalustatus annab autodele hea sõidudünaamika.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Subaru** |

* Koduleht
**Anneli Lahe** (sünninimi **Tomberg**; kuni 2008 **Järvet**; sündinud 10. märtsil 1971 Tallinnas) on eesti teleprodutsent ja ajakirjanik.

Ta lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonnas ajakirjanduse ja suhtekorralduse erialal ning sai bakalaureusekraadi. 1997. aastal õppis täiendõppes eesti filoloogiat Tallinna Ülikoolis. 

Aastatel 1993–1997 töötas saatejuhina telekanalis EVTV. Seejärel oli ta telekanalis TV3 teadustaja ja iganädalase saate "Bingo loto" saatejuht. 1997–2004 juhtis ilusaadet "Kaunis kaunimaks". Aastal 2004 lõi oma saate "Hooaeg" ning töötas produktsioonifirmas NBN. Tegi produtsendina telesaateid "Hooaeg", "Lihtsalt ja osavalt", "Kasvame koos", "Star club" jm. 2006. aastast töötas ajakirjas Naised ilu- ja moetoimetajana.

2012–2015 juhtis heategevuslikku telesaadet "Kodutunne". On toimetanud telesaateid "Allakäigutrepist üles", "Minu imeline elu", "Päev, mis muutis mu elu" ja "Parim pakkumine". Kunstnikuna teinud kaastööd rahvusvahelisele seriaalile "Nuuskur". 

Ta on ka järgmiste telesaadete või saatesarjade produtsent ja/või toimetaja/ saatejuht: 

* alates 2012 – "Saladused";
* alates 2016 – "Siberi võmm" ja "Aastavahetus Kanal 2-ga";
* alates 2017 – "Selgeltnägijate tuleproov";
* alates 2018 – "Kodutunne".
* 2021-2022 "Minu Tallinn"
* 2022 "Kõik on võimalik" koos Anneli Lahega.
* 2022 asus juhtima TV3 uudiste osakonda ja igaõhtust saadet Stuudio.

Ta oli filmi "Rohelised kassid" (2017),"Salmonid 20 aastat hiljem" ( 2020) "Minsk" ( 2021), "Ühemõõtmeline mees" ( 2022) tegevprodutsent.

Anneli Lahe on ettevõtte Ankel Meedia OÜ omanik ning toodab saateid nii Kanal 2 kui ka TV3 jaoks. Ta on teinud kaastööd ajakirjadele Marie Claire, Kodutohter, Pere ja Kodu, Denim Dream jm. 

Oma artikliga "Elu *sclerosis multiplex*'iga" oli ta üks auhinna EU Health Prize for Journalists (2011) nominente[*viide?*].

Artikleid
---------

* 
* 
* 
* 
*

Välislingid
-----------

* 
* 
*
Peeter Saul 1987. aastal.  
Foto: Jaan Künnap
Peeter Saul 1974. aastal.  
Foto: Jaan Künnap
**Peeter Saul** (26. jaanuar 1932 Tallinn – 2. juuli 2014 Tallinn) oli eesti dirigent ja pianist.

Aastatel 1957–1961 õppis Peeter Saul klaverimängu Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Bruno Luki juures.

1970. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpilliorkestrite dirigendina Elmar Peäske juhendamisel.

Aastatel 1964–1998 tegutses Peeter Saul Eesti Raadio Estraadiorkestri dirigendina. Selle kõrvalt juhatas sümfooniaorkestreid ja operetietendusi.

Ta oli alates 1998. aastast Keskerakonna liige.

Isiklikku
---------

Tema ema oli dirigent ja laulupedagoog Linda Saul, isa oli viiuliõpetaja Voldemar Saul ning tema vend oli näitleja ja lavastaja Jaan Saul. Tema abikaasa oli laulja Heli Lääts.

Tunnustus
---------

* 1981 – ENSV rahvakunstnik
* 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Peeter Saul** |

* Eesti Ansamblite Andmebaas: Peeter Saul
* Margo Pajuste, "Peeter Saul: minu õnn on, et olen kohtunud heade inimestega" Õhtuleht, 26. jaanuar 2007
Kagupiirkonna asend Brasiilias
**Kagupiirkond** on üks viiest Brasiilia piirkonnast. Selle moodustavad Espírito Santo, Minas Geraisi, Rio de Janeiro ja São Paulo osariik.

Kagupiirkond on Brasiilia majanduslikult tähtsaim piirkond ja kõige suurima elanike arvuga - 2022. aasta rahvaloenduse andmeil 85 miljonit, mis on ligi 42 protsenti Brasiilia 203 miljonilisest rahvaarvust.

Kagupiirkonnas elanikest moodustavad enamuse europiidid (branco) - 55 protsenti, 36 protsenti on segaverelised (pardod) ja 7.8 protsenti negriidid (preta).

| * v
* r
Brasiilia piirkonnad ja osariigid |
| --- |
| Põhjapiirkond | 
Acre **·**  Amapá **·**  Amazonas **·**  Pará **·**  Rondônia **·**  Roraima **·**  Tocantins |  |
| Kirdepiirkond | 
Alagoas **·**  Bahia **·**  Ceará **·**  Maranhão **·**  Paraíba **·**  Pernambuco **·**  Piauí **·**  Rio Grande do Norte **·**  Sergipe |
| Kesk-Läänepiirkond | 
Goiás **·**  Mato Grosso **·**  Mato Grosso do Sul **·**  Liiduringkond |
| Kagupiirkond | 
Espírito Santo **·**  Minas Gerais **·**  Rio de Janeiro **·**  São Paulo |
| Lõunapiirkond | 
Paraná **·**  Rio Grande do Sul **·**  Santa Catarina |
Jennifer Coolidge (2012)
Jennifer Coolidge (2005)
**Jennifer Audrey Coolidge** (sündinud 28. augustil 1961 Bostonis) on USA näitleja.

Coolidge mängib peamiselt kõrvalosi. Teda pole kunagi esitatud kandideerima tähtsatele filmiauhindadele.

Coolidge sündis Bostonis. Tema isa Paul Constant Coolidge oli plastitööline, ema Gertrude Knauff oli kodune. Tal on õde Susannah. Ta kasvas üles Norwellis ning õppis Norwelli keskkoolis, Westonis Cambridge'i koolis ja Bostonis Emersoni kolledžis.

Tema telesarjadebüüt toimus 1993 seriaalis "Seinfeld" (1 osa). Järgmisel aastal mängis ta Eestiski näidatud sarjas "SheTV", kuid see sari jäi lühikeseks. 1997 luges ta dublaaži joonisseriaalis "King of the Hill" (4 osa) ja mängis kõrvalosa mängufilmis "Trial and Error". 

Tema tuntumad rollid on Stifleri ema filmisarjas "Kuum pirukas" (1999–2001), Hilary Duffi kasuema filmis "Tuhkatriinu lugu" (2004) ning maniküürija filmides "Arukas blondiin?!" (2001) ja "Arukas blondiin 2" (2003).

Ta on mänginud ka "Pulp Fictioni" paroodias "Plump Fiction" (1998), filmis "Austin Powers: spioon, kes mind kargas" (1999), "Üksildaste südamete klubi" (2000), "Robotid" (2005), "Kohtingufilm" (2006), "Igor" (2008) jm. 2007 ilmunud "Narnia kroonikate" paroodias "Eepiline film" mängis ta Valget Litsi, kes on analoog Narnia-lugudes olevale Valgele Nõiale. See oli tema esimene oluline filmiroll.

Ta on mänginud telesarjades "Sõbrad" ning "Seks ja linn" (kummaski 1 osa, 2003) ning "The Secret Life of the American Teenager" (1 osa, 2008). Seriaalis "Joey" mängis ta aastatel 2004–2006 paljudes osades Joey agenti Bobbie Morgansterni.

Coolidge on vallaline. Ta on 178 cm pikk.
Selim Amallah (2018)
**Selim Amallah** (araabia keeles سليم أملاح; sündinud 15. novembril 1996 Saint-Ghislainis) on Belgias sündinud Maroko jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Belgia kõrgliiga klubis Standard Liège.

Amallah on mänginud kogu klubikarjääri Belgias. Belgia kõrgliigas debüteeris ta 2015. aasta juulis Royal Excel Mouscroni meeskonnas.
-
Alates hooajast 2019–20 on ta mänginud Standard Lièges. 2020. aastal pälvis ta Belgia kõrgliigas mängivale parimale Araabia päritolu mängijale antava Belgia Lõvi auhinna.

Maroko jalgpallikoondises debüteeris Amallah 15. novembril 2019 Aafrika rahvuste karikavõistluste valikmängus Mauritaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 9. oktoobril 2020 sõprusmängus Senegali vastu. 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste teises alagrupimängus 14. jaanuaril lõi ta värava Komooride vastu.

Ta on Itaalia ja Maroko päritolu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 15.1.2022)
2. ↑  "Selim Amallah named "Belgian Lion" of the year". archyde.com. 17.11.2020. Vaadatud 15.1.2022
3. ↑   (vaadatud 15.1.2022)
4. ↑  Tarik. "Sélim Amallah : Travailler dur car le travail paye toujours". *lionsdelatlas.ma*. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. august 2017. Vaadatud 6. detsembril 2022.

| * v
* r
Maroko koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Bounou
* 2 Hakimi
* 3 Mazraoui
* 4 Amrabat
* 5 Aguerd
* 6 Saïss (c)
* 7 Ziyech
* 8 Ounahi
* 9 Hamdallah
* 10 Zaroury
* 11 Sabiri
* 12 Munir
* 13 Chair
* 14 Aboukhlal
* 15 Amallah
* 16 Ezzalzouli
* 17 Boufal
* 18 El Yamiq
* 19 En-Nesyri
* 20 Dari
* 21 Cheddira
* 22 Tagnaouti
* 23 El Khannous
* 24 Benoun
* 25 Attiyat Allah
* 26 Jabrane
* Treener: Regragui

 | Maroko |
Wesley Hoedt (2017)
**Wesley Theodorus Hoedt** (sündinud 6. märtsil 1994 Alkmaaris) on Hollandi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Watford.

Ta alustas klubikarjääri Hollandi kodulinnaklubis Alkmaari AZ, millega liitus 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2013/14.

2015. aastal sõlmis ta nelja-aastase lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Rooma Lazio.

2017. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Southampton. Southamptoni meeskonnas mängis ta poolteist hooaega. Hooaja 2018/19 teises pooles oli ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Celta de Vigo, hooajal 2019/20 Belgia kõrgliigaklubis Royal Antwerp ja hooajal 2020/21 Lazios.

2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu Belgia kõrgliigaklubiga Anderlecht.

2023. aasta jaanuaris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Watfordiga.

Hollandi jalgpallikoondises mängis Hoedt 2017. aastal kuuel korral.

Viited
------

1. ↑  "Wesley Hoedt signs for Saints". Southampton F.C. 22. august 2017. Vaadatud 22. augustil 2017.
2. ↑  "Official: Hoedt joins Southampton – Football Italia". *Football Italia*. Tiro Media. Vaadatud 22. augustil 2017.
3. ↑  "Official: Hoedt's A Hornet!". Watford F.C. 31. jaanuar 2023. Vaadatud 31. jaanuaril 2023.
Ranka mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
Ranka mõisa peahoone varemed aastal 2002
**Ranka mõis** (saksa keeles *Ramkau*, läti keeles *Rankas muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Jaunpiebalga kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb mõisakompleks Gulbene piirkonna Ranka valda Ranka külla. 

Mõis läks aastal 1528 Rosenite suguvõsa valdusse.

Häärberisse rajati agraarreformi järel aastal 1923 kodumajanduskool, mis kuulus Ranka Põllumajandusühistule ja Läti Väikeettevõtjate Liidule. Teise maailmasõja ajal muudeti koolihoone Saksa sõjaväe laatsaretiks. Kool tegutses seal aastani 1944. Nõukogude perioodil loodi selle asemele põllumajanduskool, seejärel metsanduskool. Aastail 1886 ja 1990 hoone põles, tänapäeval on sellest säilinud vaid varemed.

Riikliku kaitse all Ranka mõisakompleks ja selle häärber. Kohaliku kaitse all on Ranka mõisa mõisavalitseja ja aedniku maja, kaks teenijatemaja ning majandushoov.

Viited
------

1. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts
3. ↑  Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts

Jaunpiebalga kirik
Jaunpiebalga kihelkond

**Kirik**: Jaunpiebalga kirik  

**Mõisad**: Jaunpiebalga kirikumõis | Jaunpiebalga mõis | Ranka mõis | Zosēni mõis
Armin Karu (2018)
**Armin Karu** (sündinud 31. juulil 1965) on eesti ettevõtja.

Karu kuulub Olympic Entertainment Groupi suuromanikuna Eesti rikkaimate eraisikutest aktsionäride hulka. Talle kuulub ka hulk väikseid kinnisvara- ja muid ettevõtteid. Ajaleht Äripäev hindas 2015. aastal tema vara väärtuseks 152 miljonit eurot ja pidas teda sellega Eestis rikkuselt 6. inimeseks. 2016. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 157 203 925 eurot ning ta paigutus sellega edetabelis 7. kohale.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1985. aastal Tallinna 1. Õhtukeskkooli. 2005. aastal lõpetas ta Haaga Instituudi kutsekõrgkooli (MBA) Soomes.

Ametikäik
---------

* Ta oli pärast keskkooli lõppu lühikest aega Draamateatris lavatööline.
* 1987–1988 töötas ta kooperatiiv Graafis.
* 1988–1993 oli ta tootmiskooperatiiv E.G.O. aseesimees.
* 1993–2008 oli ta aktsiaselts Olympic Casino Groupi juhatuse esimees.
* Alates 1995 on ta aktsiaselts Kungla Investeeringute juhatuse esimees.
* 1999–2008 oli ta AS Olympic Entertainment Groupi juhatuse esimees, alates 2008 samas nõukogu esimees.
* 2003 asutas ta oma investeeringute juhtimiseks OÜ HansaAssetsi, kus Karu on nii juhataja kui ka ainuomanik ja millele kuulub enam kui pool Olympicu aktsiatest.

Alates 23. oktoobrist 2006 on Baltimaade suurim kasiinokontsern Olympic Entertainment Group noteeritud Balti börsil. Ettevõtte esimene börsipäev on seni Eesti kõigi aegade edukaim: aktsia kallines viiendiku võrra: 73-krooniselt märkimishinnalt 87,63 kroonini. Sellega tõusis Karu Eesti rikkaimaks aktsionäriks. Ka kogu aktsiaemissioon oli Eesti edukaim: aktsia märgiti 7 korda üle.

Ajaleht Äripäev valis Karu 2006. aasta tegijaks.

1. märtsil 2007 omandas Karu 250,2 miljoni krooni eest 11 kasiinot haldava kasiinoketi Kristiine Kasiinod.

TV3 saatesarjas "Mantlipärija" otsis Karu endale töötajat, kelle aastapalk oleks miljon krooni.

Osalus mittetulundustegevuses
-----------------------------

* Alates 1997 Eesti Hasartmängude Korraldajate Liidu juhatuse liige
* alates 2002 MTÜ Tabasalu Looduspargi juhatuse liige
* alates 2003 MTÜ Suurte Tegude Fondi juhatuse liige

Tunnustus
---------

* 2008 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (isikliku panuse eest Eesti filmikunsti)
* 2017 aasta kultuurisõber

Isiklikku
---------

Karu oskab eesti, inglise, soome ja vene keelt.

Tema hobid on merendus, metsajooks, mootorsaanisõit ja tennis.

Armin Karul on kolm last: Ines, Erik ja Kati.

Tema isa on TTÜ õppejõud Jaan Karu.

Viited
------

1. ↑  "Rikaste TOP sai uue võitja" Äripäev, 29. september 2015
2. ↑  Rikaste TOP: idufirma kaksikvõit
3. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 292
4. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 298
5. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 304
6. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk 433
7. 1 2  "Armin Karu põrutab täiskäigul edasi" Äripäev, 20. oktoober 2006

Välislingid
-----------

* Arvamus: kui hr Karu müüb, palun börsiteadet
* "Armin Karu põhjendas Olympicu müüki riskijulguse kadumisega" ERR, 16. mai 2018
**Johann Dantzmann** oli Saaremaa maasekretär 17. sajandi algul, Taani valitsusajal. Kaasaegsed pidasid Dantzmanni korruptiivseks isikuks, kes osales mitme kuriteo toimepanemises.

Ajaloolase Leo Leesmenti andmeil oli 1618.–1619. aasta arveraamatu järgi maakirjutaja Johann Dantzmann Saaremaa asehalduskonnas asehalduri järel kõrgeimat palka teeninud ametnik. Tema aastatasu oli 19 taalrit ja 1 mark, 1 säilitis rukkeid ja 1 säilitis otri, 32 lammast, 20 lambanahka, 2 härjanahka, 15 sülda puid ja 20 koormat heinu.

1621. aastal kirjutas toonane Kuressaare lossifoogt Henrik Arens Rootsi kuningas Gustav II Adolfile, milles kurtis toonase Taani Saaremaa asehalduri Jacob Becki peale, et too koos oma väimehe Fredrik Budde ja maasekretär Johann Dantzmanniga kõikvõimalikku korruptsiooni ja kuritegevust harrastavad. Arensi sõnul olevat ta olnud 22. jaanuaril 1620 teel Kuressaarest Tallinna, et sealt Taani edasi purjetada, kui Rootsi valdusse kuulunud Läänemaal tunginud talle kallale Budde ja Dantzmann isiklikult ühes Läänemaa asehalduri Johann Otto von Maydelliga. Rootslased võtsid Arensi vangi ning ta viidi köidikutesse seotuna esmalt Saku mõisa ning seejärel Jakob De la Gardiele kuulunud Kolga mõisa. Arens kaebas enda vastu suunatud rünnaku asjus Tallinna linnusekohtule ning nii Dantzmann kui ka Budde tunnistasid kallaletungi omaks, kuid Jakob De la Gardie otsustas nad mõlemad vabastada ning hoopis Arensi kaheksaks kuuks vangi mõista.

Talle kuulusid Kalli mõis (*Calli*) Valjala kihelkonnas ja Võrsna mõis (*Würzen*) Püha kihelkonnas.

Perekond
--------

Johann Dantzmann oli abielus Mikleta Ledebueriga. Abielust sündis:

* Helena Dantzmann, kes oli abielus Uduvere, Räpsu, Kalli ja Võrsna mõisniku Wilhelm von Ditmariga.

Viited
------

1. ↑  Leo Leesment "Saaremaa halduskonna finantsid 1618/19. aastal". Acta et commentationes Universitatis Tartuensis (Dorpatensis). B, Humaniora. XXIX, Tartu 1933, lk. 31–32
2. ↑  "Leid Rootsis Saaremaa ajaloost. Foogt võitles halduri omavoliga" Eesti Päevaleht, 11. märts 1972
3. ↑  Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Ernests Birznieks-Upītis Nõukogude Liidu 1971. aasta postmargil
**Ernests Birznieks-Upītis** (kodanikunimi **Ernests Birznieks**; 6. aprill 1871 – 30. detsember 1960) oli läti kirjanik.

Ernests Birznieks-Upītis oli pärit renditalu pidaja perekonnast. 1889. aastal lõpetas ta Tukumsi linnakooli ning sooritas seejärel õpetajaeksamid ja töötas koduõpetajana. 

Ta elas aastatel 1893–1921 Kaukaasias. Asutas Riias peamiselt läti ilukirjandust avaldanud kirjastuse Dzirciemnieki (1908–1922). Lätti tagasipöördumise järel asutas ta 1922. aastal ajakirja Vārds. 1927–1934 oli ta Riia Keskraamatukogu juhataja. 1934–1940 tegeles ta põhiliselt tõlkimisega.

Ernests Birznieks-Upītise realistlikud jutustused kujutavad enamasti talurahva elu. Pärast Lätti tagasipöördumist kirjutas ta valdavalt lastele.

Eesti keeles on 1961. aastal ilmunud Birznieks-Upītise jutukogu "Halli kivi jutud ja teisi jutustusi" ning 1971. aastal lasteraamat "Pesamuna päevaraamat".

Ernests Birznieks-Upītise suguvõsa maja on Lätis riikliku tähtsusega muinsuskaitsealune objekt. Majas asub ka muuseum.

Viited
------

1. ↑  Ernests Birznieks-Upītis Latviešu folkloras krātuves digitālais arhīvs
2. ↑
3. ↑  Zentenes pagasts, Tukuma novads
Rootsi kuninganna Kristina
**Kristina** (ka **Christine**; 13. aprill 1573 Kiel – 8. detsember 1625 Gripsholmi linnus) oli Holstein-Gottorpi printsess ja Rootsi kuninganna. Ta oli Karl IX teine abikaasa.

Kristina sündis Holstein-Gottorpi hertsogi Adolfi ja Hesseni printsessi Christine tütrena.

1586. aastal plaaniti tema ja Rootsi printsi Sigismundi (hilisem Poola ja Rootsi kuningas) abielu, kuid plaanidest kaugemale ei jõutud. 8. juulil 1592 abiellus ta Sigismundi lelle, Södermanlandi hertsogi Karliga. Karl sai 1599. aastal Rootsi regendiks ja 1604. aastal Rootsi kuningaks. Karl ja Kristina krooniti 1607. aastal Uppsala toomkirikus.

Kristina saatis oma abikaasat sageli tema reisidel, viibides muuhulgas 1600–1601 Soomes ja Eestis.

Kristina võttis osa ka poliitikast. 1605. aastal valitses ta oma abikaasa äraolekul regendina. Samuti takistas ta oma noorema poja Karl Filipi valimist Moskva tsaariks.

1611. aastal suri Karl ning kuni Gustav Adolfi tunnustamiseni ja regentnõukogu määramiseni valitses regendina Kristina. Gustav II Adolfi esimestel valitsusaastatel peeti Kristinat sageli riigi tegelikuks valitsejaks. Kristina valitses Karl Filipi alaealisuse tõttu ka Södermanlandi hertsogkonda.

Leskkuningannana keelas ta Gustav Adolfil abielluda oma armastatu Ebba Brahega.

1622. aastal asus ta elama Nyköpingi linnusesse.

Perekond
--------

1592. aastal abiellus ta Södermanlandi hertsog Karliga. Abielust sündisid:

* Kristina (1593–1594)
* Gustav II Adolf (1594–1632), Rootsi kuningas 1611–1632
* Maria Elisabet (1596–1618), abiellus oma nõo, Östergötlandi hertsogi Johaniga
* Karl Filip (1601–1622), Södermanlandi, Värmlandi ja Närke hertsog

### Sugupuu

|  |
| --- |
|  **Holstein-Gottorpi printsess ja Rootsi kuninganna Kristina esivanemad**  |
| **Holstein-Gottorpi printsess ja Rootsi kuningannaKristina(1573–1625)** | Holstein-Gottorpi hertsogAdolf(1526–1586) | Taani kuningasFrederik I(1471–1533) | Taani kuningas Christian I(1426–1481) |
| Brandeburgi printsess Dorothea(1430–1495) |
| Pommeri printsessSophia(1498–1568) | Pommeri hertsog Bogislaw X(1454–1523) |
| Poola printsess Anna |
| Hesseni maakrahvitarChristine(1543–1604) | Hesseni maakrahvPhilipp I(1504–1567) | Hesseni maakrahv Wilhelm II(1469–1509) |
| Mecklenburgi printsess Anna(1485–1525) |
| Saksimaa printsessChristine(1498–1568) | Saksimaa hertsog Georg(1471–1539) |
| Poola printsess Barbara(1478–1534) |
**Ilze Indrāne** (kodanikunimi **Undīna Jātniece**, neiupõlvenimi **Undīna Liepiņa**; sündinud 23. aprillil 1927 Lazdona vallas) on läti kirjanik ja õpetaja.

1946. aastal lõpetas Ilze Indrāne Madona gümnaasiumi. 1948–1951 õppis ta Riia Pedagoogilises Instituudis läti kirjanduse osakonnas. 1948. aastal asus ta tööle Kusa põhikooli direktorina, poliitilistel põhjustel vabastati oma ametikohalt 1956. aastal. 1956–1967 töötas ta õpetajana Prauliena põhikoolis ja juhatas ka kooli näiteringi. Kirjanike Liitu võeti Indrāne vastu 1967. aastal.

Ilze Indrāne esikromaan "Lazdu laipa" ("Sarapiku purre") ilmus 1963. aastal. Romaani eestikeelne tõlge ilmus 1965. aastal. Romaanis "Cepure ar kastaņiem "('müts kastanitega') (1966) käsitletakse sõjajärgset maaelu. Romaan "Ūdensnesējs" (1971, eesti keeles "Veekandja" (1983)) kujutatakse muusiku ja õpetaja Klinta elu, mida on tõlgendatud ka rahva saatuse sümbolina. Jutukogu "Anemone" ('anemoon' 1974) on autobiograafiliste motiividega, peategelane on sulase tütar. Kiriromaanis "Aisma" (1980) väljendub terav protest pealiskaudsete inimsuhete vastu. 1984. aastal ilmunud romaan "Zemesvēzi dzirdēt" ('kuulata kaerasori') peategelane on vana kolhoosnik Donāts Dravnieks, kes tuletab meelde möödunut. Romaan "Putnu stunda" ("Linnutund") ilmus 1996. aastal. Ilze Indrāne on kirjutanud ka näidendeid.

Eesti keeles on 1981. aastal ilmunud ka Ilze Indrāne lasteraamat "Tipsi, Topsi ja Tedi".

Viited
------

1. ↑  Ināra Silvāne. Cilvēki – gaismas avoti[*alaline kõdulink*] parkulturu.lv
2. ↑  Ilze Indrāne Latviešu Folkloras krātuves digirālais arhīvs
Vaade Gozo tsitadellis. Vasakul on katedraal, paremal on piiskop Cagliarese palee 17. sajandist  
Fotoː 2. september 2016
**Victoria** on linn Maltas. Linn asub Gozo saare keskel ning ongi saare ajalooline, majanduslik ja halduslik keskus. 

Asustuse algus praeguse linna kohal võib olla nooremas kiviajas. 1897. aastal muudeti ametlik nimi kuninganna Victoria järgi, kuid eriti malta keeleruumis on levinud linna varasem nimi 'Rabat'.

Victorias elab umbes viiendik Gozo saare rahvastikust.

Victoria ajalooline kesklinn on aastast 1998 UNESCO maailmapärandi nimistusse lisamise ootel oleva objekti Cittadella (Victoria - Gozo) osa.

Victoria vaade tsitadellist.Fotoː Giorgio Galeotti, 25. aprill 2013

Suurenda
Victoria vaade tsitadellist.  
Fotoː Giorgio Galeotti, 25. aprill 2013

Viited
------

1. ↑  "Cittadella (Victoria - Gozo)". UNESCO Maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 2. mail 2023)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Victoria (Gozo)** |

* Linna koduleht
Lühend **VOSK** ('võta oma seade kaasa') on rahvalik toortõlge ingliskeelsest akronüümist **BYOD** (*Bring Your Own Device*). Eestikeelset lühendit kasutatakse seni põhiliselt õppeasutustes (Tallinna koolid, TTÜ).

AKIT defineerib termin-lühendi **BYO...** (*Bring your Own...*) kui infoturbepoliitika sätte, isikliku töövahendi (mobiilseadme) kaasavõtmise ja kasutamise loa töö- või õppekohal.

Ajalugu
-------

Algne surve VOSK juurutamiseks pärines mugavate pilvekeskkondadega harjunud millenniumlastelt, kes soovisid tööelus tõsta mobiilsust ja pruukida neidsamu mugavaid pilvekeskkondi, millega nad olid harjunud oma eraelus. On hinnatud, et töötaja tööviljakus võib selle tagajärjel tõusta kuni 20%.

Aasta 2013 paiku tekkis tohutu surve tööandjatele, kes sellele survele alludes tekitasid oma töötajatele kaugjuurdepääsusid firma/asutuse sisevõrku pääsemiseks ka isiklikelt (tööandjale mittekuuluvatelt) seadmetelt. Üsna peatselt selgus, et kaugjuurdepääs juhuslikest seadmetest tõstab turvariskid talumatu tasemeni (sissemurdmised korporatiivvõrku, e-kirjade varastamine ja ülevõtmine). Turvariski leevendamiseks hakkasid tööandjad enne kaugjuurdepääsu andmist töötajatelt nõudma, et juurdepääsuks kasutatav mobiilseade antaks keskse turvakontrolli alla (keskne pahavaratõrje, keskne monitooring, keskelt hallatav turvaline kaugjuurdepääs (VPN), keskne logimine jne)

Juurutamine
-----------

VOSK turvaline kasutamine eeldab kirjaliku turvapoliitika olemasolu, kus sätestatakse kummagi osapoole õigused ja kohustused. Tuleb arvestada, et oma isiklikku seadet tööandja keskse turvakontrolli alla andes loobub töötaja oma privaatsusest samal määral nagu tööandja arvutit kasutades.

Turul on saada mitmeid keskhalduslahendusi, näiteks Airwatch.

Eelised ja puudused
-------------------

VOSK positiivne külg on, et töötaja, õpilane jne saab olla innovaatilisem, kui ta tegutseb (riistvaralises ja tarkvaralises) keskkonnas, mida ta valdab, ning vajadusel ka väljaspool ametlikku tööaega.

VOSK negatiivne külg on erinevad infoturbeohud ning tööandja kulutused kasutajaseadmete tsentraalsele haldusele ja monitooringule.

Hariduses võimaldab VOSK asetada osa õpetamiskulusid õppijale.

Viited
------

1. 1 2  Laura Vetik. "Valminud on VOSK lähenemist tutvustav käsiraamat haridusjuhtidele". *Haridusportaal Koolielu*.
2. ↑  AS Cybernetica. "Bring Your Own ..." *AKIT*.
3. ↑  toimetusartikkel. "All About BYOD". *CIO*. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2018.
4. ↑  Marcus Austin. "A flexible workplace equals 20% more productivity". *TechRadar*.
5. ↑  Larry Alton. "How Important Is A Bring-Your-Own-Device Policy? 5 Strategies For Millennials". *Forbes*.
6. ↑  Urmo Parm. "TÖÖTAJATE ARVUTIKASUTUSE PRIVAATSUS" (PDF). *Andmekaitse Inspektsioon*.
7. ↑  Andre. "BYOD, BYOT ja BYOP". *SecSoft uudised*. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. märts 2018.
**Ieriķi** (eesti *Ieriki*, venepäraselt *Ramotski*) on küla (*lielciems*) Lätis Drabeši vallas Cēsise piirkonnas Vidzemes. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda.

Ieriķi asub valla edelaosas merepinnast 115 meetri kõrgusel Valga–Riia rongiliini ja maantee A2 ääres. Küla jääb valla keskusest Ausmasest 7 ja Riiast 72 kilomeetri kaugusele.

Ieriķi tekkis Ieriķi mõisa juurde (saksa keeles *Ramotzky*). Külas asub Ieriķi raudteejaam, mis kandis aastatel 1889–1919 nime Ramocki raudteejaam. Küla juurest algas Valga–Riia raudteeliinist hargnenud Ieriķi–Gulbene-Abrene raudtee Ramotskoje–Schwanenburgi raudteelõik, mis demonteeriti aastal 2009. Külla jäävad Ieriķu stacija ja Ieriķi bussipeatus.

Ieriķis on raamatukogu.

Ieriķi põhjapoolne osa jääb Gauja rahvusparki. Külas asuv tamm kõrgusega 30 ja ümbermõõduga 4,2 m on looduskaitse all; kaitse all on ka Ieriķi mõisa allee ning Cecīļi mänd.

2015. aastal oli külas 461 elanikku, 2019. aastal 454.

* Ieriķi vesiveskiIeriķi vesiveski
* Ieriķi jaamahooneIeriķi jaamahoone
* Ieriķi kärestikIeriķi kärestik

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  *Eesti Entsüklopeedia.* 7. köide: *Rakk–Tanukad.* Tartu: Loodus, 1936, lk 17.
3. ↑  Autotransporta direcija
4. ↑  Autotransporta direcija
5. ↑
6. ↑  Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
7. ↑  Vietvārdu datubāze

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ieriķi** |

| * v
* r
Drabeši valla asulad |
| --- |
| 
Agra **·**  Amata **·**  Amatciems **·**  Āraiši **·**  Bille **·**  Drabeši **·**  Ieriķi **·**  Kalnavērši **·**  Kārļi **·**  Līvi **·**  Meijermuiža  **·**  Mūrnieki **·**  Rāceņi **·**  Vāļukalns |
**Sten Sokk** (hüüdnime tõttu kasutatud ka nimekuju **Sten-Timmu Sokk**; sündinud 14. veebruaril 1989 Tallinnas) on eesti elukutseline korvpallur, kes mängib 2022. aastast klubis Tallinna Kalev/Audentes.

Haridus
-------

Sokk lõpetas 2008. aastal Tallinna Mustamäe gümnaasiumi, 2020. aastast on ta õppinud Tallinna Ülikoolis psühholoogiat. 

Korvpallitreeninguid alustas isa Tiit Soku juhendamisel.

Klubikarjäär
------------

Sokk on Eesti meistriliigaklubidest mänginud Audenteses, Triobet/Dalkias (Dalkia/Nybit), Tartu Ülikool/Rockis, Rakvere Tarvas ja BC Kalev/Cramos.

Sokk on mänginud ka välisliigades: Gruusias Tbilisi Olimpi (2012–2013; Gruusia karika võitjaid ja Gruusia meistrivõistluste hõbe 2013), Rumeenias Craiova Universitatea (2013–2014), Venemaal Moskva Dinamo (2015; Venemaa esiliiga pronks) ja Kreekas Thessaloniki Iraklise (2018–2019; Kreeka esiliiga võitja) meeskonnas.

Jaanuaris 2022 siirdus mängima Kreeka esiliiga klubisse Messolonghi.

Koondisekarjäär
---------------

Sten Sokk on mänginud Eesti koondises kokku 113 mängu. Ta esimene koondisemäng oli 29. juulil 2011 sõprusmängus Ukraina koondise vastu. Viimati mängis ta koondises 8. septembril 2022 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril mängus Kreeka koondise vastu. Aastatel 2019 ja 2020 ta Eesti koondises ei mänginud.

Ta on mänginud Euroopa meistrivõistlustel kahel korral, 2015. ja 2022. aastal. 

2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel tõi Sokk keskmiselt 6 punkti, 2,6 lauapalli ja 4,2 resultatiivset söötu mängus ning Eesti saavutas 20. koha.

Saavutused
----------

* Eesti-Läti Korvpalliliiga meister (2021)
* 4-kordne Eesti meister (2010, 2016–2018)
* 6-kordne Eesti karika võitja (2009–2011, 2015–2016, 2020)
* Gruusia karika võitja (2013)
* 3-kordne Korvpalli Meistriliiga parim noormängija (2006–2008)

Isiklikku
---------

Ta on korvpallitreeneri ja endise korvpalluri Tiit Soku poeg ning korvpallur Tanel Soku vend.

Viited
------

1. ↑  "Sten Sokk". Vaadatud 10.09.2023.
2. 1 2 3 4 5  Biograafia ESBL-is
3. ↑  "Sten Sokk siirdub mängima Kreeka esiliiga meeskonda". *basket.ee*. 12. jaanuar 2022.
4. ↑  "Statistika - koondised". Vaadatud 10.09.2023.
5. ↑  "Sten Sokk". Vaadatud 10.09.2023.

Välislingid
-----------

* Sten Sokk – Eesti Korvpalliliidu profiil
* Sten-Timmu Sokk – nagu isa suust kukkunud Õhtuleht, 21. mai 2007.
**Talendid Rajale** on 2013. aastal Eesti Autospordi Liidu ja Eesti Kardiliidu koostöös korraldatav laste hobikardisari. 

Sari on mõeldud lastele spordis esimeste sammude tegemiseks. Võidusõiduvarustust ega karti võistleja omama ei pea, 
kõik vajalik sisaldub 50 € osavõtutasus ning tagatakse osalejale võistluspaigas kohapeal. 
Nn "käed-taskus" formaat ongi üks põhjuseid, miks Talendid Rajale sedavõrd populaarseks on muutunud.<

Talendi-sarjast on sirgunud mitmed kardispordi Eesti meistrid. 

Nn "käed-taskus" formaat ongi üks põhjuseid, miks Talendid Rajale sedavõrd populaarseks on muutunud. 
Talendid Rajale sarjas saavad osaleda kuni 13-aastased poisid-tüdrukud, kel puudub varasem märkimisväärne auto- või kardispordi kogemus. 
Talendid Rajale on suurepärane võimalus kogeda lihtsaimal võimalikul moel, mida tehnikasport endast kujutab. 
Lisaks saadavale võistluskogemusele annab sari lihtsasti aimduste kas see spordiala üldse sobida võiks. 
Sobivaim vanus lapsele kardisõiduga alustamiseks on u 7-8 eluaastat - sõltub see siiski individuaalselt igast lapsest eraldi

Kuidas alustada?
----------------

Kõige mõistlikum on enne sarjaga liitumist käia hobikardisõitu kardikeskustes lapsega koos harjutamas. 
Pisemad lapsed ei pruugi alati pedaalideni ulatuda, mõnda võib ehmatada kardi mootorimüra. 
Hobikardikeskustes on harilikult olemas ka pisemad lastekardid ning mõnel juhul ka kahekohaline kart, mille roolis saab lapsevanem või instruktor last juhendada. 

Võistlusele registreerumine käib registreerimismooduli kaudu või võistluspaigas kohapeal.

Viited
------

Välislingid
-----------

* Talendid Rajale 2021
* Eesti Kardiliit
* Eesti Autospordi Liit