recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jamalaki-nelgipuu** (*Syzygium samarangense*) on õistaim mürdiliste sugukonnast nelgipuu perekonnast, mille söödav mari on **jamalak**. Taime looduslik leviala hõlmab Sunda saared, Malaka poolsaare, Andamani ja Nicobari saared, kuid seda on juba esiajal viljeldud introdutseerituna laiemal alal ning tänapäeval on see troopikavööndis Bangladeshist Vanuatuni tavaline kultuurtaim.

Kirjeldus
---------

Jamalaki-nelgipuu on 12 meetri kõrguseks kasvav puu, 10–25 cm pikkuste ja 5–10 cm laiuste igihaljaste lehtedega. Lehed on elliptilised, varreosas ümardunud, ja muljumisel lõhnavad. Tüvi on lühike, puuvõra lai. Puukoor on roosakashall. Oksatippudes kolme-kuni kolmekümneõieliste kobaratena kasvavad õied on valged kuni kollakasvalged, 2,5 cm läbimõõduga. Vili jamalak on kujult kellukest meenutav söödav mari, maitselt mahe ja kergelt kootav, süües redist meenutava krõmpsuva struktuuriga.

* Puu viljadegaPuu viljadega
* TüviTüvi
* ÕiedÕied
* Lehed ja viljadLehed ja viljad
* Vili ja vilja ristlõigeVili ja vilja ristlõige

Kasutamine
----------

Jamalakke leidub palju sorte, mis erinevad vilja maitse, suuruse ja värvuse poolest. Neid tarbitakse värskelt, jookides, kergelt läbi hautatuna, panniroogades jm.

Viited
------

1. 1 2 3  U. Laansoo. Mida võiksime teada osaliselt meiegi toidulauale jõudvatest eksootilistest marjadest? – Eesti Loodus 8/2021

```
­
```
**Malle Laan** (9. aprill 1950 Jõhvi – 4. märts 2021) oli eesti arhitekt.

Pärast Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi lõpetamist 1969. aastal asus ta riikliku suunamisega tööle projekteerimisinstituuti Eesti Maaehitusprojekt ehitustehnikuna. 

1972. aasta oktoobris suundus Laan S. M. Kirovi-nimelise kalurikolhoosi projekteerimisbüroosse, kus töötas vanemtehnikuna aastani 1981. Pärast Tallinna Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri eriala lõpetamist õhtuses teaduskonnas töötas ta samas edasi arhitektina. Karjäär büroos kestis asutuse likvideerimiseni 1992. aastal.

1992. aastal asutas ta koos arhitekt Maris Remiga Arhitektibüroo LAAN & REMI. Nende ühistööna on valminud Vasalemma ambulatoorium, Vasalemma haldushoone rekonstruktsioon (1995) ja ööklubi Othello Mustamäel (1995). Koos peeti bürood 26 aastat.

Malle Laan on loonud palju eri stiilis eramuid ja kortermaju, kus esikohal on sisu ja elamisväärsus ning alles seejärel vorm. Laan ei ole projekteerinud ühtegi hoonet nii, et sellest kujuneks temanimeline arhitektuurne monument. Ta on projekteerinud suuri villasid, näiteks Villa Merileid (1437 m², 2009) või Vabaduse pst 23 asuva elamu rekonstruktsioon (1997). Tema üks olulisemaid töid on korterelamu-büroohoone Novira Plaza aadressil Tartu mnt 25 (2006–2015, koostöös arhitektuuribürooga JVR ja stuudioga Truus).

Malle Laan oli muu hulgas ka juugendstiili asjatundja. Selle suurepäraseks näiteks on Kissa häärberi rekonstruktsioon Abja-Vanamõisa külas Viljandimaal (2011–2018).

1992. aastast kuulus ta Eesti Arhitektide Liidu ridadesse.

Viited
------

1. ↑  Lahkunud on arhitekt Malle Laan, EALi uudised, 9. märts 2021
Rudolf Nilseni mälestussammas Oslos.
Rudolf Nilseni haud Nordre gravlundis Oslos.
**Rudolf William Nilsen** (18. veebruar 1901 Kristiania – 29. aprill 1929 Pariis) oli norra luuletaja.

1919. aastast oli ta Norra Sotsiaaldemokraatliku Noorsooliidu liige. 1923 astus ta Norra Kommunistliku partei liikmeks.

Elu viis viimast aastat oli ta abielus näitleja Ella Signe Quist Kristofferseniga, hilisema nimega Ella Hval.

Rudolf Nilsen suri 28-aastaselt tuberkuloosi.

Looming
-------

Nilsenit peetakse tähtsaimaks norra töölisluuletajaks. Tema luuletused kajastavad klassivõitlust. Ta kirjutas ka apoliitilisi luuletusi. Osa neist on romantilised, teised kirjeldavad Oslot ja selle inimesi. 1970. aastatel kasvas huvi tema loomingu vastu ja mõned tema luuletustest on viisistatud.

Teosed
------

* "På stengrunn" (1925, Ny Tid)
* "På gjensyn" (1926, Ny Tid)
* "Hverdagen" (1929, postuumselt, Gyldendal)
* "Samlede dikt" (1935, Arnulf Øverlandi eessõnaga, 2. tr. 1946)
* "Hilsen og håndslag", (1974, Gyldendal), luuletusi ajalehtedest ja ajakirjdest
* "Rulle forteller : Rudolf Nilsens prosa i utvalg". Koostanud Jon Michelet ja Martin Nag. Oktober, 1974 Valik artikleid ISBN 82-7094-079-8

Välislingid
-----------

* Rudolf Nilseni luuletused
**"Mesilaste org"** on 1967. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm.

Süžee
-----

Filmi tegevus leiab aset 13. sajandil. Lesestunud aadlimees abiellub teismelise tüdruku Lenoraga. Tema teismeline poeg Ondřej peab pulmas andma pruudile rituaalse korvi roosiõitega. Ondřej aga peidab korvi sisse nahkhiiri. Ta isa on sellest tembust raevunud ning viskab oma poja kõigest jõust vastu seina. Hiljem on ta oma teost aga vapustatud ning otsustab oma ellujäänud ja tervenenud poja Ondřej pühendada neitsi Maarjale. Ta saadab Ondřej Läänemere äärde Preisimaale Saksa ordusse. Aastate jooksul vaimulikus ordus viibides Ondřej aga tüdineb ja pettub ning pöördub omavoliliselt koju tagasi. Kodukohta jõudnuna saab Ondřej teada, et ta isa on vahepeal jahil surma saanud ning majapidamine on väga viletsas seisus. Oma endise kasuema Lenoraga tekib neil vastastikune sümpaatia ning Ondřej otsustab Lenoraga abielluda. Kohalik vabameelsete vaadetega preester on nõus neid laulatama. Algavad ettevalmistused pulmadeks. Kohale saabub aga Ondřej sõber, fanaatiline orduvend Armin von Heide, kes kutsub Ondřejd tagasi ordusse. Ondřej keeldub. Armin von Heide lõikab Lenoral kõri läbi. Ondřej laseb Armin von Heide koerte kätte anda, kes ta surnuks purevad. Film lõpeb sellega, kuidas pattu kahetsev Ondřej pöördub ordusse tagasi.

Osatäitjad
----------

* Petr Čepek – Ondřej
* Jan Kačer – Armin von Heide
* Vĕra Galatíková – Lenora
* Michal Kožuch – isa Blasius
* Zdenĕk Kryzánek – Ondřej isa
* Josef Somr – Rotgier
* Jana Hlaváčková – pime tüdruk
* Jana Hájková – Lenora lapsena
* Zdenĕk Sedláček – Ondřej lapsena
**Mesilasvaha** on noorte töömesilaste vahanäärmete eritis. Vaha on materjal, millest mesilased ehitavad meekärgi.

Vahanäärmed paiknevad töömesilaste tagakeha kolmandal, neljandal, viiendal ja kuuendal kõhulookel. Igal lookel on kaks läbipaistvat vahapeeglikest. Vahapeeglite all paiknevad vaha eritavad rakud, mis mesilase kasvades muutuvad põietaolisteks ning täituvad vedela vahaga. Vaha tungib läbi kitiini peeglikese pinnale ja hangub väikeseks plaadikeseks. 

Mesilased hakkavad vaha eritama 3–5 päeva vanuselt ning lõpetavad korjemesilastena 18–20 päeva vanuselt. Mesilasemadel ja leskedel vahanäärmeid ei ole. 

Toatemperatuuril on vaha tahke ja kõva, meeldiva iseloomuliku lõhnaga. Sõltuvalt lisandite (mesi, taruvaik, suir) sisaldusest on vaha värvus valkjas kuni tumepruun. Vees vaha ei lahustu. Vaha sulamistemperatuur on 60–65 °C. Mesilasvaha tihedus on umbes 960 kg/m3.

Vaha sisaldab umbes 80% süsinikku, 13% vesinikku ja 7% hapnikku. Ühe 1 kg vaha eritamiseks kulub peres 3,5 kg mett.

Mesilasvaha kui toidulisaaine tähis on **E901**.

Kasutamine
----------

Vahapress Mihkli Talumuuseumis
Vaha kasutatakse peamiselt kunstkärgede ehk kärjepõhjade valmistamiseks; aga ka kupualgmete tegemiseks ja söödanõude paikamiseks.

Mesilasvahast valmistatakse ka küünlaid, kosmeetikavahendeid, pookimisvaha, kingaviksi ning mitmesuguseid viimistlusvahasid.

Traditsiooniliselt on mesilasvaha kasutatud haavade raviks ja anumate paikamiseks. Meditsiinis kasutatakse vaha salvide ja raviküünalde koostises.

Viited
------

1. ↑  Kilter, E, Mesilaste pidamine, Valgus, 1997

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mesilasvaha** |
**Konfiskeerimine** (ladinakeelsest sõnast *confiscatio* 'fiskusega ühendamine') on omandi või muu õiguse lõplik, tahtevastane ja tasuta üleminek õiguse seniselt omajalt riigile.  Süüteo ja konfiskeeritava eseme omavahelise seose alusel eristab seadus kolme konfiskeerimise liiki:

* süüteo toimepanemise vahendi konfiskeerimist ;
* süüteo objekti konfiskeerimist ;
* süüteoga saadud vara ehk kriminaaltulu või kuriteo vilja konfiskeerimist .

Konfiskeerimise kui karistusõigusliku meetme eesmärk on võtta ära toimepanijalt kogu sellise rahaliselt hinnatav kasu, mis on omandatud ebaseadusliku tegevuse käigus.  Konfiskeerimisotsuse adressaat on süüteo toimepanija või kolmas isik, kes on toimepanija arvel rikastunud.

Viited
------

1. 1 2 3  Jaan Sootak, Priit Pikamäe (koost). Karistusseadustik. Komm vlj. 5.vlj. Tallinn: Juura, 2021.
2. 1 2 3  Karistusseadustik. Riigi Teataja, RT I, 21.05.2021, 9, § 83, lg-d 1–4.

https://www.riigiteataja.ee/akt/12937917?leiaKehtiv
3. ↑  Confiscation of criminal and illegal assets: European perpectives in combat against seriuos crime. Policy Paper. lk 3.
**Põhjarinne** (vene keeles *Северный фронт*) oli Nõukogude Venemaa Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu 1918. aasta 15. septembri otsusega 11. septembrist moodustatud väekoondis Venemaa edela-, põhja- ja kirdeosa kaitseks Vene kodusõjas.

Sõjaline olukord Vene kodusõja rinnetel 1919. aasta märtsis
Põhjarinde koosseisu moodustasid Nõukogude väed Pihkvast kuni Vjatka piirkonnani; põhjarinde kaitsepiirkond oli liinil Balahna - Jarensk - Glazov - Tšerdõn. Põhjarinde staap asus Jaroslavlis.

Põhjarinne reorganiseeriti Punaarmee ülemjuhataja 1919. aasta 12. veebruari korralduse alusel läänerindeks, mille koosseisu liideti 7. armee, Nõukogude Läti armee ja läänerinde väeosad ning läänerinne likvideeriti 19. veebruarist 1919. aastast.

Põhjarinde koosseis
-------------------

* 6. armee, 1. oktoober 1918 – 19. veebruar 1919
* 7. armee, 1. oktoober 1918 – 19. veebruar 1919
* Nõukogude Läti armee, (operatiivalluvuses) 7.–19. veebruarini 1919
* Laadoga flotill
* Oneega flotill
* Põhja-Daugava flotill
* Kroonlinna kindlus, 8. detsember 1918 – 19. veebruar 1919

1918. aasta oktoobris asus 6. armee kaitseliinil põhjasuunal, Vologda, Arhangelski ja Kotlase piirkonnas Põhja-Dvina joonel.

1918. aasta oktoobris asus 7. armee Petrogradi piirkonnas Mežduozjornoje rajoonis, Karjala kannasel ja Narva–Pihkva joonel.

11. novembril 1918 alistus Saksamaa Esimese maailmasõja tulemusena Antandile. Pärast Saksamaal toimunud novembrirevolutsiooni algas Saksa vägede evakueerimine vallutatud aladelt. 13. novembril 1918 tühistas Nõukogude Venemaa Brest-Litovski rahulepingu koos kõigi lisadega, alustas sõjategevust ja püüdis taastada rahueelset seisu Saksamaale kaotatud aladel. 16. novembril andis Punaarmee ülemjuhataja Jukums Vācietis käsu alustada taganevate Saksa vägede järel pealetungi laialdasel rindel Soome lahest kuni Ukrainani, kuid korraldusega hoiduda relvakonfliktidest evakueeruva Saksa armeega.

1918. aasta novembris alustasid põhjarinde 7. armee väeosad pealetungi evakueeruvate Saksa keisririigi sõjavägede kannul Lätisse, millega 18. novembril algas Läti Vabadussõda ja Eestisse 28. novembril 1918. aastal, millega algas Eesti Vabadussõda.

1919. aasta jaanuaris viis põhjarinde 6. armee läbi sõjalise Šenkurski operatsiooni, Arhangelski piirkonnas asunud Suurbritannia-Ameerika sõjalise missiooni ja Vene valgekaartliku Põhjaarmee vägede vastu, mille tulemusel paisati vastaste väed 90 km kaugusele endistelt positsioonidelt.

Põhjarinde juhtkond
-------------------

Rinde juhatajad
* Dmitri Parski, 15. september – 26. oktoober 1918
* Dmitri Nadjožnõi, 26. oktoober 1918 – 19. veebruar 1919

Revolutsioonilise Sõjanõukogu liikmed
* Lev Glezarov (*Лев Маркович Глезаров*), 30. september 1918 – 8. detsember 1918
* Jevgeni Pjatnitski (*Евгений Михайлович Пятницкий*), 30. september 1918 – 19. veebruar 1919
* J. Tupin (*Я. Я. Тупин*), 12. detsember 1918 – 24. jaanuar 1919
* Adam Semaško (*Семашко Адам Яковлевич*), 21. jaanuar – 19. veebruar 1919

Rinde staabiülemad
* Fjodor Kostjajev (*Костяев, Фёдор Васильевич*), 20. september – 21. oktoober 1918
* N. Domožirov (*Н. Н. Доможиров*), 21. oktoober 1918 - 19. veebruar 1919
**Mesimumm** on aastast 2006 ilmuv Eesti lasteajakiri, mis on Eesti esimene nii väikestele lastele mõeldud ajakiri. Ajakirja esimene number ilmus 2006. aasta 4. jaanuaril ning ajakiri ilmub kord kuus. Näiteks 2013. aasta detsembrinumber oli juba 96. number.

Ajakirja numbritest leiab jutte, luuletusi ja laule. Lisaks nendele on igas numbris ka meisterdamisõpetusi, nuputamisülesandeid, värvipilte jmt materjale.

Ajakirja annab välja kirjastus Dolce Press, mis loodigi 2005. aastal eesmärgiga hakata andma välja Eestis ainulaadset lasteajakirja. Ajakirja ilmuma hakkamise ajal oli peatoimetaja kirjastuse omanik Pille Adusoo.

Vaata ka
--------

* Kirjastus Dolce Press
* Ajakiri Nööps

Viited
------

1. ↑  "http://tartu.ester.ee/record=b1798157~S1\*est". Vaadatud 13.01.2014. `{{netiviide}}`: välislink kohas ``|Pealkiri=`` (juhend)
2. ↑  "MESIMUMM nr 96". Originaali arhiivikoopia seisuga 13.01.2014. Vaadatud 13.01.2014.
3. ↑  "Kirjastusest". Originaali arhiivikoopia seisuga 13.01.2014. Vaadatud 13.01.2014.
4. ↑  Helen Uldrich (12.12.2005). "Järgmisel nädalal tuleb müügile uus väikelaste ajakiri Mesimumm". *Eesti Päevaleht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 16.01.2014. Vaadatud 13.01.2014.
**Tallinna bussiliin 26A** sõidab Väike-Õismäe ja Paljassaare põiku vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub tööpäeviti. Bussil on päevas neli väljumist (kaks hommikul ja kaks õhtul).

Marsruut hommikul Paljassaare suunal: Õismäe tee, A.H. Tammsaare tee, Ehitajate tee, Eduard Vilde tee, Mustamäe tee, Paldiski maantee, Sõle tänav, Sitsi tänav, Paljassaare tee, Paljassaare põik.

Marsruut hommikul Väike-Õismäe suunal: Paljassaare põik, Paljassaare tee, Sitsi tänav, Sõle tänav, Paldiski maantee, Mustamäe tee, Kadaka tee, Ehitajate tee, Õismäe tee.

Marsruut õhtul Paljassaare suunal: Õismäe tee, Kadaka tee, Mustamäe tee, Paldiski maantee, Sõle tänav, Sitsi tänav, Paljassaare tee, Paljassaare põik.

Marsruut õhtul Väike-Õismäe suunal: Paljassaare põik, Paljassaare tee, Sitsi tänav, Sõle tänav, Paldiski maantee, Mustamäe tee, Eduard Vilde tee, Ehitajate tee, Õismäe tee.

Ajalugu
-------

| Avati | Marsruut | Märkused |
| --- | --- | --- |
| 1990 | Väike-Õismäe - Laki - Lille - Sõle tn - Sitsi - Paljassaare - Paljassaare põik
Paljassaare põik - Paljassaare - Sitsi - Sõle tn - Lille - Szolnok - Väike-Õismäe | Õhtul liigub marsruut vastupidi (v.t üldinformatsiooni)
Praegune marsruut |

Välislingid
-----------

* 26A. bussiliini sõiduplaan (Paljassaare suunal) Tallinna linna veebilehel
* 26A. bussiliini sõiduplaan (Väike-Õismäe suunal) Tallinna linna veebilehel

| * v
* r
Tallinna bussiliinid |
| --- |
| 1–9 | 
1 **·**  2 **·**  3 **·**  4 **·**  5 **·**  6 **·**  7 **·**  8 **·**  9 |
| 10–19 | 
10 **·**  11 **·**  12 **·**  13 **·**  14 **·** 15 **·**  16 **·**  17 **·**  17A **·**  18  **·**  18A |
| 20–29 | 
20 **·**  20A **·**  21 **·**  21A **·**  21B **·**  22 **·**  23 **·**  24 **·**  26 **·**  26A **·**  27 **·**  28 **·**  29 |
| 30–39 | 
30 **·**  31 **·**  32 **·**  33 **·**  34 **·** 35 **·**  36 **·**  37 **·**  38 **·**  39 |
| 40–49 | 
40 **·**  41 **·** 41B **·** 42 **·** 43 **·** 44 **·**  45 **·**  46 **·**  47 **·**  48 **·**  49 |
| 50–59 | 
50 **·**  51 **·** 54 **·** 55 **·** 57 **·**  58 **·**  59 |
| 60–69 | 
60 **·**  61 **·**  62 **·**  63 **·**  64 **·**  65 **·**  66 **·** 67 **·** 68 |
| 70–79 | 
72 **·**  73 |
| Muud bussiliinid | 
52 **·**  81 |
**Mesolóngi esimene piiramine** oli Otomani impeeriumi vägede katse vallutada Kreeka iseseisvussõja varases staadiumis strateegilise tähtsusega Mesolóngi sadamalinn.

Piiramine
---------

Pärast Peta lahingut püüdis Omer Vryonis linna esialgu läbirääkimiste teel enda valdusse saada, tehes seda vastupidi teiste väejuhtide Reşid Mehmedi ja Yusuf Pasha nägemusega. Ümberpiiratud kreeklased kasutasid seda ära ning venitasid läbirääkimisi kuni 8. novembrini, mil meritsi saabus 1500 võitleja suurune abivägi.

Seejärel mõistsid vastased oma viga ja alustasid kohe uuesti piiramist. Pärast kuu aega kestnud pommitamisi ja rünnakuid määrati Otomanide põhirünnaku ajaks 24. detsember: arvati, et jõulude ajal suudetakse sel viisil kreeklasi üllatada. Ent Vryonise kreeklasest sekretär hoiatas kreeklasi ja rünnak ebaõnnestus. Piiramine lõpetati seejärel 31. detsembril.

Tagajärjed
----------

Mesolóngi jäi kreeklaste kontrolli alla ning pidas aasta hiljem vastu veel teisegi Otomanide-poolse piiramise. Mesolóngi vastupanu sai laiema tähelepanu osaliseks, kui sinna saabus luuletaja lord Byron, kes aga 1824. aastal seal malaariasse suri.

Linna piirati hiljem veel ka kolmandat korda: linn pani Otomanide ja Egiptuse armee rünnakutele vastu peaaegu aasta, kuni linn lõpuks 1826. aasta 10. aprillil langes.

Vaata ka
--------

* Mesolóngi teine piiramine
* Mesolóngi kolmas piiramine

Viited
------

1. ↑  Α.Π.Βακαλόπουλος,Επίλεκτες Βασικές Ιστορικές Πηγές της Ελληνικής Επανάστασης,εκδ.Βάνιας Θεσσαλονίκη 1990, σελ.443.
2. ↑  Α.Π.Βακαλόπουλος,Επίλεκτες Βασικές Ιστορικές Πηγές της Ελληνικής Επανάστασης,εκδ.Βάνιας Θεσσαλονίκη 1990, σελ.444-446]
3. ↑  Δ.Φωτιαδης,Ιστορια του 21,ΜΕΛΙΣΣΑ,Τ.Β,σ.290-293.
Anna Tanejeva 22. jaanuaril 1903 Ermitaažis õukonna ballil
**Anna Aleksandrovna Võrubova** (vene keeles Анна Александровна Вырубова; sünninimi **Anna Tanejeva**; 16. juuli 1884 Peterburi – 20. juuli 1964 Helsingi) oli Venemaa keisrinna Aleksandra Fjodorovna sõbranna ja õuedaam, Grigori Rasputini suur austaja ja memuaarikirjanik.

Ta sündis aastal 1884 Peterburis Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku Kantselei ülema ja asjaarmastajast helilooja Aleksander Tanejevi ja Nadežda Tolstoi tütrena. Aastal 1902 sooritas ta Peterburi õpperingkonna juures koduõpetaja eksamid. Aastal 1904 sai ta Peterburi õuedaamiks; tema ülesannete hulka kuulus korrapidamine ballidel. Õige pea sai ta keisrinna Aleksandra Fjodorovna sõbrannaks ja õuedaamiks ning ta oli palju koos keiserliku perekonnaga, osaledes keiserliku perekonna reisidel ja väljasõitudel ning kinnistes eraelulistes tegevustes. Ta oli ka Grigori Rasputini suur austaja ja Rasputin kohtus tihti tema suveresidentsis Tsarskoje Selos keiserliku perekonna liikmetega.

Võrubova on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistu kõrval asuvale Lapinlahti õigeusu kalmistule.
**Jalukse ringvall-linnus** on muinaslinnus Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Jalukse küla endise Perti talu karjamaal, Tallinna–Keila–Haapsalu maanteest 200 m.

Kirjeldus
---------

Tegemist on Läänemaale tüüpilise ringvallidega linnusega, nagu neid rajati ajavahemikus I aastatuhandest eKr kuni II aastatuhandeni pKr. Tänapäevaks on erinevate tööde käigus veidi üle poole linnusealast hävinud.

Ringvall-linnus asub tasasel maal. See kujutas endast 5 m laiust ja 0,5 m kõrgust ringvalli. Vallid olid rajatud liivasegusest mullast ja kividest. Muinaslinnuse õueala oli 30–35 m läbimõõduga. Jalukse ringvall-linnus on ilmselt rajatud I aastatuhandel pKr.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2014. Vaadatud 23. detsembril 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  /Tõnisson, E. 2008. Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20, lk. 260/

Välislingid
-----------

* Jalukse ringvall-linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
*
Jama ja jama ajamine on inglise keeles *bullshit* (pildil on jamaks tembeldamise tööriist)
**Jama ajamine** on väidete esitamine nende tõeväärtusest hoolimata ning eesmärgiga saavutada retoorilises olukorras edu. Jama ajamise saadus on **jamajutt** ehk lühidalt **jama**.

Jama eristatakse valest ja tõelaadsusest, sest vale puhul eeldatakse kõneleja soovi sihipäraselt eksitades tõde varjata, ja tõelaadsuse puhul eeldatakse kõneleja soovi esitada võimalikult tõepäraseid, kuid siiski eksitavaid väiteid. Jama ajamise puhul ei pea kõneleja oma tegevust ega väiteid tõega seostama ega arvama end teadvat tõde, ka ei pruugi esitatavad väited olla valed. Jama ajajat ei iseloomusta niivõrd tema väidete ebatõene sisu, vaid ükskõiksus tõe suhtes ja suhtluses või väitluses osalemise ebasiiras motivatsioon.

Oma kuulsas essees "Jamast" osutab Harry Frankfurt, et fakte ja tõde silmas pidav väitlus eeldab distsipliini, objektiivsust ja tähelepanu detailidele, kuid jama ajamise puhul ei rakendata neid standardeid või piiranguid või ei rakendata neid sihipäraselt. Kuna jama ajaja ei hooli tõest, on Frankfurti meelest jama suurem tõe vaenlane kui valed.

Jama ajamine võib olla edukas, kuna selle ajamisele kulub vähem ressurssi kui selle ümberlükkamisele.

Termini päritolu
----------------

Inglise keele sõna *bullshit* kasutatakse nii nimisõna kui verbina, st see on nii otsetõlkes 'pullikaka' kui ka 'eksitama' või 'jama ajama'. Harry Frankfurt määratleb jama võrdluses Augustinuse valetajakarakterite nimekirjaga ja Ludwig Wittgensteini arusaamadega mõttetusest, seejuures kirjeldades jama ajamist eelkõige tegevusena seoses selle ajaja motiividega. Kuigi paljudes keeltes on jäetud *bullshit* terminina tõlkimata ja ka eesti keeles on kasutatud akadeemilises kirjanduses selle kohta tõlkimise asemel lühendit 'BS', siiski on käibele jäänud terminipaar 'jama' ja verbivormile vastav 'jama ajamine', mis on sarnane soome keele terminitega *paskapuhe* ja *paskajauhanta*.

Vaata ka
--------

* Bluff
* Absurd
* Nonsenss
* Spinnimine
* Demagoogia
* Tõepõhjatus

Viited
------

1. ↑  Rain Pruul (18. detsember 2009). "Kõrgepalgaline hämaja Mutli". *Eesti Ekspress*.
2. 1 2  Oliver Laas (20. juuni 2012). "Tõest ja jamast". *Varraku raamatublogi*. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. detsember 2013.
3. 1 2  Aive Pevkur (2. november 2018). "Tõejärgsuse näivusest". *Studia Philosophica Estonica*.
4. 1 2  Oliver Laas (12. november 2018). "Teadlane selgitab, kuidas erineb tõde jamast". *Rahvusringhääling*.
5. ↑  Harry Frankfurt. "On Bullshit". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2005.

Kirjandus
---------

* Harry G. Frankfurt. *On Bullshit*, Princeton University Press 2005. Veebiversioon.

Välislingid
-----------

* Kuidas eristada tõde jamast ja tõelaadsusest? (Oliver Laasi ettekanne TLÜ 13. aastapäeval)
**Mudelipõhine testimine** on mudelipõhise disaini rakendus tarkvara või süsteemi testimise jaoks.
Mudeleid kasutatakse, et näidata, kuidas testitav süsteem (s*ystem under test*) peaks käituma, või näitamaks testimise strateegiaid ja -keskkonda.

Mudel, mis näitab testitavat süsteemi, on tavaliselt abstraktne ja osaline väljendus soovitud süsteemi käitumisest. Tuletatud testjuhud (*test cases*) sellest mudelist on samal abstraktsuse tasemel olevad funktsionaalsed testjuhud. Sellised testjuhud moodustavad kokku abstraktse testkomplekti (*abstract test suite*). Abstraktset testkomplekti ei saa kasutada testitava süsteemi testimiseks, kuna nad on erinevatel abstraktsuse tasemetel. Käivitatav testkomplekt tuletatakse vastavast abstraktsest testkomplektist. Käivitatav testkomplekt suudab testitava süsteemiga suhelda. See saavutatakse abstraktsete testjuhtude vastavusse seadmisel mingite konkreetsete, sellele süsteemile mõeldud testjuhtudega. Mõned mudelipõhised testimiskeskkonnad sisaldavad piisaval hulgal informatsiooni, et genereerida käivitatavad testkomplektid automaatselt. Teistes keskkondades tuleb abstraktse testkomplekti elemendid viia vastavusse konkreetsete avaldiste või meetodi kutsetega tarkvaras.

Mudelipõhine testimine liigitub musta kasti testimiseks (*black-box testing*), kuna testkomplektid on tuletatud mudelitest, mitte lähtekoodist.

Suuremate süsteemide mudelipõhine testimine on siiani arenev valdkond.

Mudelid
-------

Tavaliselt ehitatakse mudelid enne või paralleelselt neile vastava süsteemiga, kuigi neid koostatakse ka juba valmis süsteemide jaoks. Tuntumad keeled testide genereerimiseks on UML, SysML, tuntumad programmeerimiskeeled, lõplikud automaadid ja matemaatilised formalismid.

Praktikas
---------

Mudelipõhine testimine kuulub pigem tarkvara arenduse, kui testide kirjutamise, alla. Arendusmeeskond ehitab rakenduse, mida on võimalik testida, ja loob mudelid funktsioonidest kasutaja vaatevinklist. Sedasi pole vaja testjuhte tuletada ja seega kaob vajadus testjuhtude hoolduseks. See aga ei tähenda, et toodet hooldama ei peaks. Hooldama peab siinkohal mudeleid arendusprotsessi käigus, mis aitab luua parema kvaliteediga tooteid.

Mudelipõhise testimise protsess algab arendajate ja testijate koolitamisest ning õppida selle kohta on palju. Arendajad peavad aru saama testimisest ja testijad peavad õppima uue kontseptsiooni traditsiooniliste meetodite kõrvale. Seejärel tuleb mudeliseerimine integreerida arendusprotsessi, mis võib osutuda väljakutseks, kuna nõuab muutust tavalisest mõtteviisist tarkvara arenduse kohta.

Viited
------

1. 1 2 3 4  The Audiopedia. "What is MODEL-BASED TESTING". Vaadatud 27.11.2018.
2. ↑  "MBT". Vaadatud 27.11.2018.
3. 1 2  Greg Sypolt (17.01.2018). "The Challenges and Benefits of Model-Based Testing". *saucelabs.com*. Vaadatud 30.11.2018.
Mati Meos 2017. aastal tutvustamas F-4 Phantom II hävitajat Eesti Lennundusmuuseumis
Mati Meos ja Baltic Bees. Eesti Lennupäevad 2014
**Mati Meos** (sündinud 5. oktoobril 1946 Jõgeval) on Eesti poliitik ja insener.

Ta on Eesti Lennundusmuuseumi asutaja ja juht.

Aastatel 1989–1996 oli ta Tartu Linnavolikogu ja 1995–1999 VIII Riigikogu liige.

Elulugu
-------

Mati Meos lõpetas 1969. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi peenmehaanika erialal.

Aastatel 1969–1995 töötas Mati Meos Eesti Teaduste Akadeemia Füüsika ja Astronoomia Instituudi laborijuhatajana, Eesti Teaduste Akadeemia Erikonstrueerimisbüroo Tartu filiaali optika-mehaanikaalase konstrueerimisbüroo juhatajana ja laseriehitusfirma direktorina.

1974–1989 kuulus Mati Meos NLKPsse, aastatel 1994–2002 oli Mati Meos Koonderakonna liige ja aastatel 1995–1999 oli ta VIII Riigikogu liige ning Riigikogu majanduskomisjoni aseesimees. Aastatel 1989–1996 oli Mati Meos Tartu Linnavolikogu liige, 1992–1996 Tartu Teaduspargi haldusnõukogu liige, 1998–2004 Eesti Panga nõukogu liige, 2004–2014 Eesti Jõujaamade ja Kaugkütte Ühingu juhatuse liige.

2000. aastal asutas Mati Meos Eesti Lennundusmuuseumi. 2006. aastast korraldab muuseum Meose eestvedamisel Eesti Lennupäevasid. Alates aastast 2004 on Mati Meos Eesti Lennuakadeemia nõunike kogu liige ja esimees.

Pärast Riigikogust lahkumist sai temast algul ASi Fortum Tartu asutamiskonsultant, seejärel juhatuse liige. Aastatel 2000–2009 oli ta AS Fortum Tartu juhatuse esimees, aastatel 2009–2012 AS Fortum Tartu juhatuse liige. Alates 2014. aastast on ta kontserni Fortum Tartu tütarettevõtte AS Anne Soojus juhatuse esimees.

Tunnustus
---------

* 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2013 Tartu Tähe kavaler
* 2018 Tartumaa Kuldne Tammeoks

Viited
------

1. 1 2 3  Tartu Tähe kavaler Mati Meos tartu.ee
2. ↑  Intervjuu Mati Meosega Tartu Teaduspark (lehekülg veebiarhiivis)
3. ↑  Anne Soojus Fortum Tartu
4. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 5020
5. ↑  "Loe, mida suurt on korda saatnud uued Tartu aukodanikud!" Õhtuleht, 14. veebruar 2013

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mati Meos** |

* Väinu Rozental: "Lennundushuvi utsitas Mati Meost lennundusmuuseumi rajama" Äripäev, 12. oktoober 2006
* "Kukul on külas Eesti Lennundusmuuseumi asutaja ja juht Mati Meos" Kuku Raadio 11. september 2011
Sinise koobaltmaalinguga nõu, kaetud läbipaistva leelisglasuuriga, Iraan, Tabriz, 16. sajandi algus
Hiina Mingi dünastia aegne portselannõu, leelisglasuuriga *fahua*-keraamika 1368. ja 1644. aasta vahemikust
**Leelisglasuur** on madalkuumusglasuur, milles sulandajaks on leelismetalli naatrium või kaaliumi ühendid.

Omadused
--------

Leelisglasuuride headeks omadusteks on nende säravad puhtad värvid, mida on võimalik saavutada madalkuumusel pliid kaasamata. Teisalt on need glasuurid eriti madalkuumuskeraamika puhul suhteliselt pehmed, kipuvad mõranema ja võivad ka pärast põletust osaliselt lahustuda, nii et sobivad enam dekoratiivesemetele kui toidunõude glasuurimiseks.

Ajaloost
--------

Leelisglasuur on ajalooliselt vanim glasuuritüüp, ilmudes Lähis-Idas või Egiptuses umbes 4. aastatuhande eKr keskel. Tõenäoliselt leiutati leelisglasuur klaasi ja egiptuse pasta nimelise kvartsmassi valmistamise kogemuste baasil. Leelismetalli saadi nagu kvartsmassigi puhul algselt suure soolasisaldusega kõrbetaimede, näiteks soolarohu (*Salicornia europaea*) vms tuhast ja hiljem imporditud soola kasutades. Uuritud Lähis-Ida glasuurides on naatriumi sisaldus 7,7–10,8%, pliid ei sisaldu kas üldse või maksimaalselt 1,1%.

Tehnoloogia
-----------

### Lähis-Ida

Lähis-Ida leelisglasuurides oli suur ränisisaldus (keskmiselt 67%) ning lisaks sisaldasid need purustatud lubjakivi, millest saadavad kaltsiumoksiid ja magneesiumoksiid stabiliseerisid glasuure. Kuna kõik need toorained ja nende omadused olid juba varem teada kohalikele klaasitootjate, oligi varajaste glasuuride puhul tõenäoliselt tegemist pulbriks jahvatatud klaasipuruga, mis veega segatuna kas kvartsmassist või savist esemele kanti. Neid võib siis ka lugeda kõige varajasemateks frittglasuurideks. Põletus toimus suhteliselt kõrgel temperatuuril 1060–1100 °C. Neist komponentidest saab glasuuri ka ilma frittimata, segades peenestatud liiva, kohalikku heledat savi ja/või peenestatud lubjakivi ja soola (või soola sisaldava taime tuhka). Sel juhul on tegemist toorglasuuriga.

Erinevad värvivad ühendid andsid glasuurile eri toone. Väga armastatud olid vasega saadud rohekassinised ja rohekad türkiisi toonid ja koobaltiga saadav sügavsinine.

### India

Sinakad ja rohekad leelisglasuurid olid populaarsed ka Indias. Nende valmistamise tehnoloogia jõudis sinna koos moslemitega Pärsiast.

### Hiina

Erinevalt Lähis-Idast segati Hiina leelisglasuurid lihtsalt toorainetest kokku. Koostises olid salpeeter, kvartsipuru ja värviv ühend, näiteks vask. Segule lisati vett ja kanti esemele. Põhisulandajaks polnud Hiinas mitte naatrium, vaid kaalium. Sageli lisati ka pliiühendeid. Need andsid kogusest sõltuvalt koos vasega kas sinakamaid või rohekamaid toone.

Viited
------

1. ↑  Leelisglasuurid. – Kersti Laanmaa. Tehnoloogia keraamikas II
2. ↑  C. Pannabecker. Five Low Fire Alkaline Glaze Recipes. - Ceramic Arts Network Daily
3. ↑  Leelisglasuurid. – Kersti Laanmaa. Tehnoloogia keraamikas II

Välislingid
-----------

* Leelisglasuurid. – Kersti Laanmaa. Tehnoloogia keraamikas II
* C. Pannabecker. Five Low Fire Alkaline Glaze Recipes
**Anna Verschik** (sündinud 31. mail 1968 Leningradis) on Venemaalt pärit juudi rahvusest Eesti keeleteadlane, Tallinna Ülikooli professor.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1990. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogia erialal, läbis 1995–1996 üheaastase õppe Oxfordi Ülikooli juurde kuuluvas Oxfordi Heebrea ja Juudi Uuringute Keskuses, kaitses 1996. aastal Tartu Ülikoolis magistrikraadi tööga "Multilingualism of Estonian Jews" ning astus 1997. aastal Tartu Ülikooli doktorantuuri üldkeeleteaduse alal. 2000. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktorikraadi väitekirjaga "Estonian Yiddish and its contacts with co-territorial languages".

Töökäik
-------

Anna Verschik töötas 1990–1996 Eesti Keele Instituudi murdesektoris vanemlaborandina ning 1993–1997 Eesti Humanitaarinstituudis juudi kultuuri ja keeleteaduse lektorina. 1998. aasta kevadel oli ta Oxfordi Heebrea ja Juudi Uuringute Keskuse külalisuurija, 1998–2002 Tartu Ülikooli Narva Kolledži eesti keele ja kirjanduse lektoraadi juhataja. Alates 2002. aastast on ta olnud Helsingi Ülikooli jidiši keele dotsent. Samast aastast on ta töötanud Tallinna Ülikoolis, 2002–2003 dotsendina, 2003–2006 vanemteadurina, alates 2006. aastast professorina.

Tema põhilised uurimisteemad on Eesti sotsiolingvistika (keelekontaktid, keeledünaamika), eesti-vene keelekontaktid (koodivahetus, konvergents, mitmekeelne vestlus), jidiš Balti riikides (dialektoloogia, sotsiolingvistika, kultuurikontaktid) ning etnolektid.

Isiklikku
---------

Tema isa, füüsika-matemaatikadoktor Anatoli Verschik tegutseb matemaatikuna Peterburis.

Tema abikaasa on Jürnas Kokla, neil on tütar Noemi.

Viited
------

1. 1 2  Paljukeelne perekond *Õpetajate Leht*, 23. veebruar 2007
2. 1 2 3 4  Anna Verschik Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

Välislingid
-----------

* Anna Verschik Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Sõjalaev Galactica** on kosmosesõjalaev telesarjas "Battlestar Galactica".

Ülevaade
--------

2004. aasta versioonis kujutab Galactica endast lahingulaeva ja lennukikandja ristandit. Peale pardakahurite, suurtükkide ja rakettide on see varustatud ka Viperiüksustega, mis stardivad katapuldiga spetsiaalsetest starditorudest. Laevast pidi saama muuseumlaev, kuid Cylonite üllatusrünnaku tõttu jääb laev teenistusse ja pääseb koos Pegasusega rünnakust, ehkki esialgu teineteise pääsemisest ei teatud.

Ajalugu
-------

### Cyloni rünnak

Cyloni üllatusrünnaku ajal toimus laeval teenistusest väljaarvamise tseremoonia. Peale tseremoonia lõppu sai laeva komandör William Adama teada Cylonite rünnakust ja andis lahinguhäire, et Cylonitele vastu astuda. Laev sooritas FTL-hüppe vana laskemoona lao juurde Ragnar Ancorage´is ja taasrelvastus. Samal ajal käskis peale laevastiku peakorteri hävimist ja admiral Nagala lahingus hukkumist laevastiku kõrgeimaks juhatajaks saanud William Adama teistel sõjalaevadel Ragnar Anchorage´i koguneda, et seejärel Cylonitele vastulöök anda. Sellele kutsele reageeris haridusminister Roslini poolt juhitud tsiviillaevastik. Varsti oli laev taas lahinguvalmiduses ja sellega oli liitunud ka Roslini laevastik. Peale seda, kui Roslin informeeris ühisel nõupidamisel Adamat, et kolooniad on hävitatud ja inimkonnast on järgi kõigest 50 000 inimest, mõistis Adama, et kõige parem on oma laeva relvadega katta tsiviillaevastiku põgenemist ja loobus plaanist korraldada Cylonite laevastiku vastu rünnak. Osalt oli selle põhjuseks ka asjaolu, et Adama mõistis, et inimestest ei olnud enam kedagi nendega liitumas ja ülejäänud sõjalaevad peale Galactica olid koos meeskondadega hävitatud. Peale nõupidamist, liikus Galactica koos tsiviillaevastikuga kindlaks määratud kohta, kus Galactica asus valves olnud ja neid oodanud Cylone oma tulejõuga eemal hoidma samal ajal, kui tsiviillaevastik hüppas FTL-hüppega minema. Peale viimase tsiviillaeva lahkumist hüppas minema ka Galactica, et uut kodu otsima asuvat laevastikku kaitsma asuda.

Relvastus
---------

Galactical on kolme tüüpi kahurid:

* **Tõrjekahurid**

Tõrjekahureid kasutatakse vastase rakettide ja hävitajate tõrjumiseks. Kahur tulistab laengu, mis töötab tänapäevaste õhutõrjekahurite põhimõttel: laeng tulistatakse vastase suunas, mis vastaseni jõudes plahvatab ja puistab kõikjale laiali pommikillud. Nii Galactica, kui ka Pegasus kasutavad oma tõrjekahureid, kui ei rünnata suuri vastase laevu.

* **Pardakahurid**

Galactica pardakahurid töötavad samamoodi nagu Viperite pardakahurid: tulistatakse kerget laskemoona ja palju korraga.

* **Laevatõrjekahurid**

Galactical on 24 laevatõrjekahurit, mida kasutatakse suurte vastaste laevade vastu. Uuemad Mercury-klassi laevad kannavad 28 kahurit, millele lisandub neli ette kinnitatud raskekahurit.
**Leelispäevakivid** ehk **kaalium-naatriumpäevakivid** (inglise *alkali feldspar*) on päevakivide hulka kuuluvad kivimit moodustavad mineraalid. 

Leelispäevakivil ei ole kindlat keemilist koostist. Ta moodustab isomorfse rea puhtast ortoklassist (K[AlSi3O8]) puhta albiidini (Na[AlSi3O8]).

Päevakivide hulka kuuluvad mineraalid jagatakse kaheks – leelispäevakivideks ehk kaalium-naatriumpäevakivideks ning plagioklassideks ehk naatrium-kaltsiumpäevakivideks. Et kristallstruktuur ei muutuks ebastabiilseks, ei saa leelispäevakivid sisaldada üle 5% kaltsiumi ning vastupidi, plagioklassid ei saa sisaldada rohkelt kaaliumi.

Leelispäevakivide hulka kuuluvad mineraalid on ortoklass, anortoklass ja sanidiin. Vahel loetakse leelispäevakivide hulka kuuluvaks ka albiiti, mis paikneb plagioklasside ja leelispäevakivide piiril. 

Puhtad leelispäevakivid on valged või läbipaistvad, kuid lisandite tõttu võivad nad olla värvunud mitmesugustes toonides, peamiselt punakalt või roosakalt, meenutades tailiha viile. 

Leelispäevakivid on väga tavalised mineraalid, mida leidub nii tard-, moonde- kui ka settekivimite koostises. Leelispäevakive sisaldavad kivimid on näiteks graniit, arkoos ja gneiss. Levinuim leelispäevakivi ortoklass on ka üks Eesti rannaliivade põhikomponente kvartsi ja vilgukivi kõrval. Kvartsirikkad liivad on valgemad, suuremal hulgal päevakive sisaldavad liivad aga oranži, punaka või roosaka varjundiga. Lõuna-Eesti tugeva punase või roostepruuni tooniga liivakividele (nt Taevaskoja paljandites) annab värvi neis sisalduv raud.

Vaata ka
--------

* Päevakivi
* Kaaliumpäevakivi
**Röövkala** on kala, kes toitub teistest kaladest või muudest loomadest. Röövkaladele vastandatakse lepiskalu.

Röövkalade hulka kuuluvad näiteks ahven, haug, koha ja lõhe.

Röövkalad valivad saaki vastavalt selle küllusele, kuid eelistuste muutused ei pruugi olla proportsionaalsed muutustega saakloomastikus.

Mõned röövkalad on muutunud tippkiskjaks. Mõnikord on täheldatud, et seesugused kalad hakkavad oma ökosüsteemi toiduahelat destabiliseerima, mistõttu sealne elustik vaesub. Näiteks USA Marylandi osariigis on selliseid probleeme tekitanud tähniline madupea [*viide?*], kes tavaliselt elab Ussuuri jõgikonnas.

Hinnanguliselt on röövkalade arvukus tänapäeval kümnendik sellest, mis see oli enne tööstusliku kalapüügi algust. Suured röövkalad surevad suhteliselt kergesti välja, näiteks 65 miljonit aastat tagasi kriidi ja paleogeeni piiril toimunud suures väljasuremise laines kadus suuri röövkalu (nagu teisigi suuri röövloomi) ebaproportsionaalselt palju. Ning vastupidi: merelooduskaitsealade loomine soodustab eeskätt röövkalade arvukust. Kui Belize'is võeti Glover's Reefi atoll looduskaitse alla ja seal keelati kalapüük, siis suurenes seal 14 aasta jooksul kõige rohkem just röövkalade arvukus.

Mõned tippkiskjad, näiteks haid ja tuunid, kuuluvad ka inimese toidulauale. Kuid sellega tuleb olla ettevaatlik, sest raskmetallide bioakumulatsiooni tõttu võivad nad sisaldada suures koguses elavhõbedat ja teisi mürke [*viide?*].

Vaata ka
--------

* lepiskalad
* vääriskalad

Viited
------

1. ↑  Belize Protected Area Boosting Predatory Fish Populations www.sciencedaily.com (inglise keeles). Vaadatud 13. jaanuaril 2012
Vladimir Tšurov (2019)
**Vladimir Jevgenjevitš Tšurov** (vene keeles Владимир Евгеньевич Чуров; 27. märts 1953 Leningrad (praegune Peterburi) – 22. märts 2023 Moskva) oli Venemaa kõrgem riigiametnik, Venemaa Keskvalimiskomisjoni esimees aastatel 2006–2017, president Vladimir Putini lähikondne.

Elukäik ja tegevus
------------------

Ta sündis Leningradis mereväeohvitseri ja õpetlase Jevgeni Tšurovi ning filoloogi ja toimetaja Irina Tšurova (Brežneva) perekonnas. Emapoolsed esivanemad olid tsaariarmee kindralid.

1973. aastal lõpetas ta Leningradi Riikliku Ülikooli kaheaastase ajakirjanduskursuse ja 1977. aastal sama ülikooli füüsikateaduskonna. Aastatel 1977–1991 töötas ta erinevatel ametikohtadel Leningradi Riikliku Ülikooli lennundus- ja kosmoseseadmete disainibüroos Integraal. Aastatel 1982–1991 kuulus NLKP-sse.

1991. aastal asus ta tööle Peterburi linnavalitsuse välissuhete komiteesse, mille eesotsas oli Vladimir Putin, töötas viis aastat viimase alluvuses. Aastatel 1995–2003 oli ta nimetatud komitee esimehe asetäitja – Peterburi linnavalitsuse rahvusvahelise koostöö osakonna juhataja.

2003. aastal valiti ta parteituna Liberaaldemokraatliku Partei nimekirjas Riigiduuma liikmeks. Duumas kuulus ta liberaaldemokraatide fraktsiooni, jäädes samal ajal parteituks. 2004. aastal määrati ta Riigiduuma Sõltumatute Riikide Ühenduse ja kaasmaalastega suhtlemise komisjoni aseesimeheks.

27. märtsil 2007 valiti ta Venemaa Keskvalimiskomisjoni esimeheks, sellele ametikohale jäi ta kaheks ametiajaks kuni märtsini 2016.

Juunis 2016 nimetati ta Venemaa välisministeeriumi eriülesannetega suursaadikuks ülesandega jälgida valimisi välisriikides. 1. oktoobril 2019 nimetas Venemaa president ta erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks.

Kriitika
--------

Ta oli poliitilistelt vaadetelt monarhist. Ta lõi endast algusest peale imidži kui president Putinile lõpuni lojaalsest isikust. Oma ametiajal tegi ta mitmeid vastuolulisi avaldusi, mida tõlgendati kui tema valmisolekut kinnitada Putinile soodsaid valimistulemusi isegi siis, kui teatati laialdastest rikkumistest. 2011. aasta Venemaa Riigiduuma valimistel väitis Tšurov, et valimistel ei olnud võltsinguid, kuigi meedia teatas mitmest juhtumist, kui Venemaa Keskvalimiskomisjoni andmed erinesid valimisringkondade protokollidest. Üks aastatel 2011–2013 toimunud Venemaa meeleavalduste nõudmisi oli Tšurovi tagasiastumine.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. august 2021. Vaadatud 19. augustil 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Moldova poliitikust, polaarkapteni kohta vaata artikkel Vladimir Voronin (kapten)* |

---

Vladimir Voronin 16. mail 2006
**Vladimir Voronin** (sündinud 25. mail 1941) on Moldova poliitik. 7. aprillist 2001 kuni 11. septembrini 2009 oli ta Moldova president.

Voronin sündis Moldaavia NSV-s Dubăsari rajoonis, hoolimata venestatud nimest on ta rahvuselt moldovlane.

1961. aastal lõpetas ta Chișinăuis tehnikumi. Samal aastal alustas tööd pagarite brigadirina. 1966–1971 oli ta Dubăsari leivakombinaadi direktor. Samal aastal lõpetas ta üleliidulise toiduainetetööstuse instituudi.

Seejärel töötas riigihalduses: Dubăsari ja Ungheni rajooni täitevkomiteedes ja Ungheni linna täitevkomitees. 1983 lõpetas ta NLKP KK juures oleva ühiskonnateaduste akadeemia, oli instruktor ja Moldaavia KP Keskkomitee osakonnajuhataja asetäitja. 1985 määrati ta Moldaavia NSV ministrite nõukogu osakonnajuhatajaks. Kuni 1989. aastani töötas ta Benderõ linna parteikomitee esimese sekretärina. 1989–1990 oli Moldaavia NSV siseminister. 1991 lõpetas ta NSV Liidu siseministeeriumi akadeemia. Ta oli Moldaavia NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik.

1993 valiti Voronin Moldova Kommunistliku Partei kaasesimeheks. Alates 1994. aastast on ta Moldova Kommunistliku Partei peasekretär.

7. aprillil 2001 valiti Voronin Moldova presidendiks, ta sai 71 häält 89 delegaadilt. 4. aprillil valiti ta teiseks ametiajaks tagasi, seekord juba 75 häälega. Kuni 2003. aastani rääkis Voronin vajadusest läheneda Venemaale, et aga Venemaa suhteid soojendada ei tahtnud, muutis Voronin 2003. aastal meelt ning võttis eesmärgiks eurointegratsiooni ja lõppsihiks astumise Euroopa Liitu.

Voronini abikaasa Taissija on koduperenaine, rahvuselt ukrainlane. Poeg Oleg töötab panga juhatuse esimehena ja tütar Valentina on arst. 

Voroninil on kindralmajori auaste.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vladimir Voronin** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Petru Lucinschi** | **Moldova president**2001–2009 | Järgnev**Mihai Ghimpu(kohusetäitja)** |
Leedulased rahvariietes
**Leedulased** (omanimetus *lietuviai*) on balti rahvas, kes elab Euroopas Läänemere kagukaldal ja moodustab Leedu põhirahvuse. 

Leedulased räägivad balti keelte hulka kuuluvat leedu keelt. Nad on valdavalt katoliiklased.

Leedulasi on kokku umbes 4,1 miljonit, neist 2,8 miljonit elab Leedus (84,6% elanikest) ja 3,1 miljonit räägib leedu keelt. Suuremad leedulaste kogukonnad elavad veel Ameerika Ühendriikides, Suurbritannias, Iirimaal, Brasiilias ja Kanadas. Põlised leedu vähemused elavad Läti, Valgevene ja Poola Leeduga piirnevatel aladel.

Suuremad subetnosed on aukštaidid ja žemaidid.

Leedulased on geneetiliselt väga homogeensed. Y-kromosoomi SNP-haplogrupi analüüsi põhjal on nad kõige sarnasemad lätlaste, eestlaste ja soomlastega.

Leedulased Eestis
-----------------

 *Pikemalt artiklis  Leedulased Eestis*
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1727 leedulast, neist 795 Tallinnas.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Leedulased** |

* Leedu kultuur

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 25. veebruar 2009. Vaadatud 23. juulil 2010.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist
**Leelismetallid** on perioodilisussüsteemi IA rühma kuuluvad metallilised elemendid. Need on:

* liitium
* naatrium
* kaalium
* rubiidium
* tseesium
* frantsium

Nimetus "leelismetallid" tuleneb sellest, et rühma kahe peamise esindaja – naatriumi ja kaaliumi – hüdroksiidid on tuntud leeliste nime all. Vaba kaaliumi ja naatriumi õnnestus sulatatud leeliste elektrolüüsimisel esimesena saada 1807. aastal inglise keemikul Humphry Davyl.

Et leelismetallide aatomitel on väliskihis ainult üks elektron, mis asub tuumast kaugel, loovutavad nad selle elektroni väga kergesti, muutudes positiivse laenguga ioonideks. Elektronide väliskihi ja eelviimase kihi ühesugusest ehitusest on tingitud kõikide leelismetallide omavaheline sarnasus, erinevused seisnevad peamiselt suurema järjenumbriga elementide kõrgemas keemilises aktiivsuses. Keemiliste omaduste poolest kuuluvad leelismetallid kõige aktiivsemate elementide hulka – nad on väga tugevad redutseerijad.

Looduses esinevad leelismetallid üksnes ühenditena. Naatrium ja kaalium kuuluvad maakera kõige levinumate elementide hulka: naatriumkloriid (sool) sisaldub merevees ning moodustab paiguti võimsaid kivisoolalademeid. Suurtes kogustes leidub ka teisi naatriumsoolasid: naatriumnitraati, naatriumkarbonaati (sooda) ja naatriumsulfaati. Looduslikest kaaliumisooladest on levinuim kaaliumkloriid. Teised leelismetallid on looduses palju vähem levinud. Näiteks esineb frantsiumi looduslikult väga väikeses koguses aktiiniumireas (poolestusajaga kuni 22 minutit on ta kõige lühema poolestusajaga esimese 105 elemendi seas ja erinevalt suurema järjenumbriga elementidest pole frantsiumi puhul tõenäone seni avastamata pikema poolestusajaga isotoopide olemasolu). 

Kõik leelismetallid moodustavad hüdroksiide, mis lahustuvad hästi vees ja dissotsieeruvad, eraldades hüdroksiidioone.

Vaata ka
--------

* Leelismuldmetallid
* Keemiliste elementide perioodilisussüsteem



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Keemiliste elementide perioodilisussüsteem |
| --- |
| Metallid | Poolmetallid | Väärisgaasid | Mittemetallid | Leelismetallid | Leelismuldmetallid | Lantanoidid | Aktinoidid |
| Liitium - Naatrium - Kaalium - Rubiidium - Tseesium - Frantsium |

 |
Jimmy Wales, 2008
Jimmy Wales CeBITi konverentsil tutvustamas projekti Wikipedia Zero, 2014
**Jimmy Donal Wales** (hüüdnimega **Jimbo**; sündinud 7. augustil 1966 Huntsville'is Alabamas Ameerika Ühendriikides) on Ameerika internetiettevõtja, üks kahest Vikipeedia asutajast 2001. aastal (koos Larry Sangeriga).

1996. aastal asutas ta koos Tim Shelli ja Michael Davisega ettevõtte Bomis, mis toetas Vikipeedia eelkäija Nupedia loomist.

2004. aastal rajas Wales veebimajutusettevõtte Wikia, mis on üks populaarsemaid mittetulunduslike vikide keskkondi.

2006. aastal arvas ajakiri Time Walesi Vikipeedia asutamise eest 100 maailma mõjukaima inimese hulka.

Tänapäeval on ta Vikipeediat ja selle sõsarprojekte haldava sihtasutuse Wikimedia Foundation nõukogu alaline asutajaliige.

Viited
------

1. ↑  Die Entdeckung des Elfenbeinspechts Berliner Zeitung, 11. oktoober 2008 (saksa keeles)
2. ↑  Mike Rogoway: Wikipedia & its founder disagree on his birth date blog.oregonlive.com, 27. juuli 2007 (inglise keeles)
3. ↑  The 2006 TIME 100 : Jimmy Wales TIME

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Jimmy Wales** |

* Jimmy Walesi kasutajalehekülg ingliskeelses Vikipeedias. en.wikipedia.org