recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lea-Tuti Livšits** (neiupõlvenimega **Sturm**; 22. september 1930 Pagari talu, Kaarepere vald – 23. november 1999 Tartu) oli eesti kunstnik. 

1951. aastast elas Lea-Tuti Kiviõlis, kus lõpetas keskkooli. Töötas 1974. aastani Kiviõli Põlevkivikeemia Kombinaadis laborandina, hiljem sealsamas kunstnikuna. 1974 asus elama Kohtla-Järvele ja hakkas tööle kunstnikuna Kohtla-Järve Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudis. 

Ta lõpetas 1967. aastal Tartu Kunstimuuseumi kunstikursused (1967) ning sai Ida-Virumaal tuntuks eelkõige oma akvarellmaalidega. Lemmikteemad olid maastikud ja lilled, lemmikžanr oli akvarell kõigi oma vormidega. Lõi originaalse suuna graafikas, mida nimetatakse stohhatüüpiaks.

Tal oli üle 20 isikunäituse Kiviõlis, Kohtla-Järvel, Tallinnas ja Tartus. Mitu korda esindas ta Ida-Virumaa kunstnikke ühisnäitustel Eestis ja ka välismaal. Tema loomingule on oma mõju avaldanud teiste seas ka isa Hugo Sturmi looming, kelle naivistlikud maalid ja puutööd seisid tema koduses ateljees aukohal. 2005. aastal avati Lea-Tuti Livšitsi viimases elukohas Kohtla-Järvel mälestustahvel.

Isiklikku
---------

Tema isa oli harrastuskunstnik Hugo Sturm.
Ta oli abielus Vladlen Livšitsiga.

Välislingid
-----------

* artikkel "Livšits, Lea - Virumaa Rahva kunstnik"
* artikkel "Kas kunst saab olla fraktaalne ehk kuidas on seotud stohhatüüpia, monotüüpia ja fraktalid?"
* näitus
* näitus juhend
* VKG kunstikogu - LEA-TUTI LIVŠITS
* Lea-Tuti Livšitsi viimane pilt
* Lea-Tuti Livšitsi foto
Järva-Jaani valla lipp.
**Järva-Jaani valla lipp** on Järva maakonna endise Eesti haldusüksuse Järva-Jaani valla lipp.

Lipp kinnitati 27. juunil 1997.

Lipu kirjeldus
--------------

Järva-Jaani valla lipp on ruudukujuline vapilipp, mille rohelisel kangal on koolikell ja saatena kaks viljapead, kõik kollased.

Lipu normaalmõõtmed on 105×105 cm.

Põhjendus
---------

Lipu keskne kujund on kollane koolikell, mis meenutab tõsiasja, et siinmail on kooliharidusest lugu peetud juba üle kolmesaja aasta. Teadaolevalt oli 17. sajandil Järva-Jaani talulaste seas vaimuvalguse jagamisel juhitavalt tegev Eesti kultuuriloos kroonikakirjutajana tuntud pastor Christian Kelch. Pühalik kellahelin kirikutornist on aga traditsiooniliselt saatnud, nagu kõikjal Eestimaal, ka siinse valla inimesi nende eluteel. Viljapead sümboliseerivad Järva-Jaani valda kui üht Eesti arenenumat põllumajanduspiirkonda. Lipu roheline värvus on looduse, nooruse ja lootuse sümbol.

Lipu kasutamine
---------------

Valla lipp heisati:

1. Alaliselt vallamajal ja/või osavalla haldushoonel.
2. Volikogu istungi toimumise ajaks hoonele, kus toimub vallavolikogu istung.
3. Ajutiselt valla pidupäevadel, suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega, samuti muudel avalikel üritustel.
4. Hoone peasissekäigu juurde või mujale selleks sobivasse kohta kas lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti.
5. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi või tema omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla või muu lipuga, asub valla lipp lippude poolt vaadatuna vasakul teise riigi või Eesti riigilipust.

Vaata ka
--------

* Järva-Jaani valla vapp

Välislingid
-----------

* Järva-Jaani sümboolika Riigikantselei lehel
**Waasmunster** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Waasmunster – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
**Wes James**, esienejanimega **Le Youth**, on Ameerika elektroonilise tantsumuusika DJ ja produtsent. Ta on tuntud 1990. aastate R&B- ja *house*- muusika kombineerimise poolest. Wesil oli oma raadiosaade "Le Youth's Friday Night House Party", mida edastas Capital Xtra. 

James kasvas üles Ohios, kuid nüüd elab Los Angeleses.

Karjäär
-------

### 2013 – praeguseni : Cool EP

Wes pälvis internetis tähelepanu, kui ta avaldas Soundcloudis laulu "Cool", mida kuulati ühe nädala jooksul 200 000 korda. See laul sisaldab fragmente Cassie Ventura loost "Me & U". Plaadifirma Ultra Records võttis Le Youthiga ühendust ja andis laulu "Cool" singlina välja. Muusikavideo režissöör oli Renata Raksha ning video ilmus 9. aprill 2013. Samanimeline "Cool EP" ilmus 2013. aasta 2. juulil. 22. juulil kuulutas BBC Radio 1 "Cool EP" nädala plaadiks.

Diskograafia
------------

### Singlid

* ''Cool'' (2013)
* ''Dance with Me'' (koos Dominique Young Uniquega) (2014)
* ''Feel Your Love'' (koos Javeoniga) (2014)
* ''Real'' (2015)
* ''Touch'' (2015)
* ''Boomerang'' (koos Tay Beckhamiga) (2016)
* ''If You're Leaving'' (koos Sydniega) (2016)
* ''Clap Your Hands'' (koos Ava Maxiga) (2017)
* ''Stay'' (koos Karen Hardingiga) (2018)
**Lewisi hape** (kasutatud on ka vorme **Lewis'i hape** ja **Lewise hape**) on keemiline ühend A, mis võib vastu võtta elektronpaari Lewisi aluselt B (see on elektronpaari doonoriks) moodustades adukti AB.

A +  :B → A–B
Gilbert N. Lewis esitas selle definitsiooni 1923. aastal.

Lewisi happed
-------------

Kaasaegse definitsiooni kohaselt on Lewisi hape atomaarne või molekulaarne osake, millel on vaba orbitaal (LUMO), mis võib vastu võtta elektronpaari. 
Seega Lewisi hape on määratletud kui elektronpaari aktseptor. Brønstedi hape on määratletud kui prootoni doonor, kuid mitte elektronpaari aktseptorina.
Orgaanilises sünteesis kasutatakse Lewisi happeid (AlCl3, TiCl4, ZnCl2, BF3, EtAlCl2 jt) mitmete elektrofiilse liitumise reaktsioonide katalüsaatoritena, näiteks halogeenimine, hüdrohalogeenimine, alküülimisreaktsioonid nagu Friedeli-Craftsi reaktsioon, katioonne telomerisatsioon ja polümerisatsioon jt.

RCl + AlCl3 → R+ + AlCl4−
### Lewisi happeid

* H+ +  :NH3 → NH4+
* B2H6 + 2H− → 2BH4−
* BF3 + F− → BF4−
* Al2Cl6 + 2Cl− → 2AlCl4−
* AlF3 + 3F− → AlF63−
* SiF4 + 2F− → SiF62−
* PCl5 + Cl− → PCl6−
* SF4 + F− → SF5−
* Hüdrateeritud metalliioonid [Mg(H2O)6]2+, [Al(H2O)6]3+.

Lewisi alused
-------------

**Lewisi alus** on atomaarne või molekulaarne osake, millel on vaba elektronpaar (HOMO). Tüüpilisi näiteid:

* N, P, As, Sb ja Bi ühendid oksüdatsiooniastmega 3
* O, S, Se ja Te oksüdatsiooniastmega 2, näiteks vesi, eetrid, ketoonid, sulfoksiidid
* molekulid nagu süsinik monooksiid

Vaata ka
--------

* Happed
* Alused
**Bolesławieci maakond** (poola *powiat bolesławiecki*) on maakond Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonna lääneosas. Maakonna halduskeskus on Bolesławiec linn.

Maakond jaguneb kuueks vallaks (*gmina*).

Linnad
------

| Linn | Pindala (km²) | Elanikke (2015) |
| --- | --- | --- |
| Bolesławiec | 23,57 | 39 303 |
| Nowogrodziec | 16,10 | 4244 |

* Bolesławieci raekoda ja kesklinnBolesławieci raekoda ja kesklinn
* Bolesławieci lossitorn ja kirikBolesławieci lossitorn ja kirik
* Nowogrodzieci kloosterNowogrodzieci klooster
* Nowogrodzieci raekodaNowogrodzieci raekoda

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht

Alam-Sileesia vojevoodkonna vapp
Alam-Sileesia vojevoodkond

**Maakonnaõigustega linnad:** Jelenia Góra |
Legnica |
Wałbrzych |
Wrocław  

**Maakonnad:** Bolesławiec |
Dzierżoniów |
Głogów |
Góra |
Jawor |
Jelenia Góra |
Kamienna Góra |
Kłodzko |
Legnica |
Lubań |
Lubin |
Lwówek Śląski |
Milicz |
Oława |
Oleśnica |
Polkowice |
Środa Śląska |
Strzelin |
Świdnica |
Ząbkowice Śląskie |
Zgorzelec |
Złotoryja |
Trzebnica |
Wałbrzych |
Wołów |
Wrocław
Järva-Jaani jaamahoone, tänapäeval elamu
Järva-Jaani jaama elamu
**Järva-Jaani raudteejaam** oli raudteejaam Türi–Paide–Tamsalu raudteel aastatel 1920–1972. Jaam asus raudtee 41, kilomeetril. Avamisajal jäi jaam Järva-Jaani kihelkonda Järva-Jaani kirikumõisa maadele. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb jaama asukoht Järva valda Järva-Jaani alevisse. Jaamast on säilinud jaamahoone ja jaamatööliste elamu.

Esimene jaamahoone valmis juba esimese maailmasõja ajal, mil raudteed ehitati. Raudtee ametliku avamise järel ehitati selle asemele uus hoone, mis hävis Teise maailmasõja ajal. Säilinud on sõja järel rajatud kolmas hoone.

Kaardil aastast 1938 on Järva-Jaani ja Esna raudteejaama vahele märgitud veel Õle raudteepeatus.

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed
2. ↑  Maa-ameti geoportaal

Välislingid
-----------

* Järva-Jaani jaam


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Esna |  **Järva-Jaani** | Võhmuta  |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib maalist, filmi kohta vaata artiklit Karje (film); filmisarja kohta vaata artiklit Karje (sari)* |

---

Karje (1893)
"Karje" Munchi muuseumis
**"Karje"** (norra *Skrik*; valminud 1893–1910) on norra kunstniku Edvard Munchi ekspressionistlike maalide ja graafiliste lehtede sari. See kujutab pead käte vahel hoidvat agoonias inimest avatud suu ja "tühjade" silmadega punase taeva taustal. Taustal olev maastik kujutab Oslo fjordi nähtuna Ekebergi mäelt Oslos.

"Karje" on üks tähtsamaid Norra kunstiaardeid. Sellest on saanud rahvusvaheliselt tuntud sümbol, mida kasutatakse sageli originaal- või muudetud kujul reklaamides.

Munch lõi sarnaseid maale mitu versiooni eri tehnikates. Oslos asuvas Munchi muuseumis on hoiul 1910 valminud temperamaal ja üks pastellmaal. Norra rahvusgaleriis asub veel üks õli- ja temperamaal 1893. aastast. Neljas versioon, pastellmaal, oli 2012. aastani miljardär Petter Olseni kogus. Mais 2012 müüs ta maali oksjonil 119,9 miljoni dollari eest.

Munch lõi 1895 ka litograafia samal teemal.

"Karje" on sageli varguste ohvriks langenud. 1994 varastati Norra rahvusgalerii maal, kuid see leiti mõned kuud hiljem. 2004. aastal varastati Munchi muuseumist "Karje" ja "Madonna". Mõlemad maalid leiti 2006. aastal kannatada saanuna. Pärast restaureerimist pandi nad uuesti välja 2008. aasta mais.

Munch pani maalile algul saksakeelse nime **"Der Schrei der Natur"** ('Looduse karje').

Viited
------

1. ↑  Munchi "Karje" müüdi oksjonil rekordilise summa eest, ERR Uudised, 3. mai 2012
Karjamaa park
**Karjamaa park** on park Põhja-Tallinna linnaosa Karjamaa asumis Karjamaa tänaval (Karjamaa tänav 3). Pargi pindala on 0,9484 ha.

Pargi keskseks elemendiks on skulptor Aivar Simsoni modelleeritud veiseskulptuur, millele leiti konkursiga nimi Kopliine. Park avati 02.09.2010.

Varem oli tänase pargi kinnistul Tallinna 98. Lastepäevakodu, mis suleti 1. jaanuaril 2000. Lastepäevakodu hooned lammutati 2009. aastal.

1930. aastate lõpus valmis Karjamaa elurajooni rekonstrueerimise kava, mille järgi pidi 20 ha suurusel maa-alal paiknema 90 ehituskrunti, kus oleksid olnud 3-4-korruselised tellishooned. Maa-ala keskossa kavandati park.

Galerii
-------

* Karjamaa parkKarjamaa park
* Karjamaa parkKarjamaa park

Viited
------

1. ↑  "Karjamaa pargi lehm sai omale nime!". *Tallinna koduleht*. 06.11.2010. Vaadatud 12.01.2018.[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "FOTOD: Põhja-Tallinn sai Karjamaa pargi". *Delfi*. 02.09.2010. Vaadatud 12.01.2018.
3. ↑  Tallinna Linnavolikogu (23.09.1999). "Tallinna Linnavolikogu 23.09.1999 otsus nr 228 "Tallinna 98. Lastepäevakodu tegevuse lõpetamine"". *Tallinna õigusaktide register*. Vaadatud 11.08.2019.
4. ↑  "Karjamaa parki kaunistab betoonlehm". *Maaleht*. 19.08.2010. Vaadatud 12.01.2018.
5. ↑  "Kopli asumi ajaloost". *Tallinna koduleht*. 22.01.2009. Originaali arhiivikoopia seisuga 5.12.2017. Vaadatud 12.01.2018.

Välislingid
-----------

* Karjamaa park (Tallinna koduleht)
Potočari memoriaal**Srebrenica massimõrv**a või **Srebrenica genotsiid**i nime all tuntakse 1995. aasta juulis aset leidnud enam kui 8000 bosnia mehe ja poisi tapmist ning piirkonnas olnud 25 000 – 30 000 põgeniku seas läbi viidud etnilist puhastust Bosnias ja Hertsegoviinas, Srebrenica linna ümbruses Serblaste Vabariigi Armee (serbia keeles: *Војска Републике Српске (ВРС)*; serbia, bosnia ja horvaatia keeles: *Vojska Republike Srpske (VRS)*) poolt Bosnia sõja käigus. Kindral Ratko Mladići juhtimisel tegutsenud üksusi toetas genotsiidi läbiviimisel Serbia paramilitaarne üksus Skorpionid (serbia keeles: *Шкорпиони/Škorpioni*), mis kuni 1991. aastani oli ametlikult Serbia siseministeeriumi osa. Väidetavalt osales massimõrvas ka välismaalt pärit vabatahtlikke.

1993. aasta aprillis kuulutas ÜRO Kirde-Bosnias, Drina jõe orus asuva ümberpiiratud Srebrenica enklaavi ÜRO kaitse all olevaks turvaliseks piirkonnaks. 1995. aasta juulis aga ei suutnud seal viibiv 400-liikmeline Hollandi rahuvalvajatest moodustatud ÜRO kaitsejõudude (*United Nations Protection Force* – UNPROFOR) üksus takistada Serblaste Vabariigi Armeed linna hõivamast ja seejärel mõrvamast enam kui 8000 tsiviilisikut ja vangi.

Srebrenica massimõrv on suurim massimõrv Euroopas pärast Teist maailmasõda. Valdava osa mõrvatutest moodustasid täiskasvanud mehed ja teismelised poisid, kuid tapetute seas oli ka alla 15-aastaseid poisse, üle 65-aastaseid mehi ja väidetavalt ka väikelapsi. Bosnia võimude poolt kokku pandud esialgne nimekiri kadunuks jäänud isikutest sisaldab 8373 nime. 2010. aasta märtsi seisuga oli DNA aluse identifitseeritud 6414 genotsiidi käigus tapetut, kelle surnukehad on leitud massihaudadest ning 4524 massimõrva ohvrit on maetud Potočari memoriaali.

Viited
------

1. ↑  European Parliament resolution of 15 January 2009 on Srebrenica, Euroopa Parlament.
2. ↑  Greek volunteers in the Srebrenica Genocide, Harun Karcic, Todays Zaman.
3. ↑  [co.uk/2/hi/europe/7461310.stm UN Srebrenica immunity questioned, BBC.
4. ↑  "Potocari Memorial Center PRELIMINARY LIST of Missing Persons from Srebrenica". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2015. Vaadatud 13. septembril 2010.
5. ↑  ICMP makes 13,000 DNA- led identifications of missing persons from Bosnia-Herzegovina, ICMP.
6. ↑  DNA Results of the International Commission on Missing Persons Reveal the Identity of 6,186 Srebrenica Victims, ICMP.

Välislingid
-----------

* 20 aastat Srebrenicast: kümme kõnekat ajaloolist fotot, Serblaste noorim ohver oli vaid 5-, vanim 94-aastane. 10. juuli 2015
* Living proof: Surviving a massacre, BBC, 5. mai 2017
Petra Bläss Sõltumatu Naisteliidu esindajana Saksa DV Rahvakojas (1990)
**Petra Bläss** (ka **Petra Bläss-Rafajlovski**; sündinud 12. juunil 1964 Leipzigis) on Saksa poliitik.

Petra Blässi isa oli teatriintendant, ema suflöör ja tema vanemast õest sai hiljem näitleja. Ta kasvas üles Lutherstadt Wittenbergis. Petra Bläss lõpetas Cottbusis keskkooli 1982. aastal. Aastatel 1982–1987 õppis ta Berliini Humboldti Ülikoolis pedagoogikat, ajalugu ja germanistikat. 1987–1990 oli ta samas aspirantuuris kirjandusteaduse erialal. 1986. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1989. aastal oli ta üks Sõltumatu Naisteliidu asutajatest.

1990. aasta jaanuaris astus Petra Bläss Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja. 1990. aasta veebruarist kuni augustini oli ta Saksa DV Valimiskomisjoni esimees. 1990. aasta juunist kuni detsembrini oli ta Saksa DV telejaama Deutsche Fernsehfunk (DFF) toimetaja. 1990. aasta detsembrist kuni 2002. aastani oli ta Liidupäeva liige. 1997. aasta jaanuarist kuni 2005. aastani oli ta Demokraatliku Sotsialismi Partei liige. 1998. aasta oktoobrist kuni 2002. aasta oktoobrini oli ta Liidupäeva asepresident. Alates 2005. aastast on ta iseseisev poliitiline nõustaja.

Viited
------

1. ↑  Petra Bläss : deutsche Politikerin; Vizepräsidentin des deutschen Bundestages (1998-2002) Munzinger
2. ↑  Petra Bläss : geb. 12. Juni 1964 Leipzig Chronik der Wende
3. ↑  Petra Bläss-Rafailovski DDR 1989/90
**Paul Poska** (22. veebruar 1871 Laiusevälja, Laiuse vald – 8. märts 1931 Tallinn) oli eesti õigeusu vaimulik.

Ta sündis Laiuse Jumalaema Sündimise koguduse köstri pojana. Õppis Laiuse kihelkonnakoolis, seejärel 1887. aastast Riia vaimulikus koolis ja Riia vaimulikus seminaris, mille lõpetas 19. juulil 1893. 10. oktoobril 1893 pühitseti köstriks Põltsamaa Pühavaimu koguduses, kus tegutses kuni 1898. aastani, olles ühtlasi Põltsamaa kaheklassilises kihelkonnakoolis õpetaja, hiljem kaks aastat ka kooli juhataja.

14. septembril 1898 määrati preestriks Väike-Lähtru Jumalasünnitaja Sündimise kogudusse. Aastatel 1907–1914 oli ta preester Jõhvi Jumalailmumise koguduses, 1. augustist 1914 usuõpetuse õpetaja Rakvere õpetajate seminaris. Septembris 1918 kolis perega Tallinna, kus töötas usuõpetajana algkoolides ja eesti keele õpetajana gümnaasiumides. Aastatel 1927–1929 oli ta Tallinna Issanda Muutmise koguduses asetäitja-preester.

Isiklikku
---------

Tema vend Jaan Poska oli advokaat ja riigitegelane, vend Nikolai Poska oli õigeusu preester.

Viited
------

1. ↑  Jaan Poska oma ja meie ajas. Artikleid ja mälestusi. Tallinn 2010. lk.135
Petras Cvirka autogramm
**Petras Cvirka** [p'ätras tsv'irka] (12. märts 1909 Klangai – 2. mai 1947 Vilnius) oli leedu kirjanik. Ta kasutas pseudonüüme A. Cvingelis, Cezaris Petrėnas, J. K. Pavilionis, K. Cvirka, Kanapeikus, Kazys Gerutis, Klangis, Klangis Petras, Klangių Petras, L. P. Cvirka, Laumakys, P. Cvinglis, P. Cvirka-Rymantas, P. Gelmė, P. Veliuoniškis, Petras Serapinas, S. Laumakys.

Cvirka õppis 1926–1930 Kaunase kunstikoolis, ent pöördus seejärel kirjanduse poole. Ta hakkas 1924. aastast avaldama luuletusi. Aastail 1931–1932 õppis ta Pariisis kirjandust. Ta tõlkis prantsuse keelest leedu keelde 9 raamatut ja hulgaliselt lühemaid tekste.

1940. aastal astus ta kommunistlikku parteisse ja pooldas Leedu annekteerimist Nõukogude Liidu poolt. 1941. aastal, pärast teise maailmasõja algust, suundus ta Alma-Atasse ning seejärel Moskvasse, kus astus NSV Liidu Kirjanike Liitu. 1944. aastal naasis ta Leetu, kus töötas Leedu NSV Kirjanike Liidu esimehena ning ajakirja Pergalė (Võit) toimetajana.

Pärast Cvirka surma püstitati talle Vilniusesse mälestusmärk. Kui Leedu iseseisvus 1990. aastal taastati, oli neid, kes tahtsid mälestusmärki Cvirka kommunismi pooldava tegevuse eest maha võtta, ent seda ei tehtud.

Teoseid
-------

* "Pirmosios pagaisimo dienos" (luulekogu, 1928)
* "Saulėlydis Nykos valsčiuje" (novellid, 1930)
* "Adolfas Hitleris" (essee, 1933)
* "Frank Kruk" (romaan, 1934; eesti keeles "Frank Crook", tõlkinud Mihkel Loodus; Tallinn: Eesti Raamat, 1969)
* "Žemė maitintoja" (romaan, 1935; eesti keeles "Emake maa", tõlkinud Aili Erleman; Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1960)
* "Meisteris ir sūnūs" (romaan, 1936; eesti keeles "Meister ja pojad", tõlkinud Ilmar Vananurm; Tallinn: Eesti Raamat, 1986)
* "Kasdienės istorijos" (jutustus, 1938)
* "Ąžuolo šaknys" (jutustused, 1945)
* "Brolybės sėkla" (jutustused, 1947)
* "Vaikų karas" (jutustused)

Eesti keeles on ilmunud veel Petras Cvirka kogumik "Neemenimaa muinasjutte" (tõlkinud Mart Pukits; Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1955) ning jutustuste kogu "Saladus" (tõlkinud Valvi Strikaitiene; Tallinn: Eesti Raamat, 1981).

Viited
------

1. 1 2  Petras Cvirka lehel "Lithuanian classic literature anthology"
2. ↑  Cvirka, Petras *Žymūs Kauno žmonės: atminimo įamžinimas*. Kauno apskrities viešoji biblioteka.
3. ↑  Rimantas Želvys, "Lithuanian code: Captures of history in Vilnius cityscapes", *Informacijos mokslai* 45, 2008, lk. 94.

Välislingid
-----------

* Petras Cvirka lehel "Lithuanian classic literature anthology"
**Paul Theodor Leopold Normann** (3. mai/15. mai 1849 Tallinn – 7. oktoober/19. oktoober 1897 Pühalepa) oli Eesti vaimulik.

Õppis 1859–1868 Simuna kihelkonnakoolis, seejärel Tallinna erakoolides ja Tallinna gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1869–1874. Prooviaastal oli ta Iisaku koguduses, Georg Albert Rudolph von Hippiuse juures. Ordineeriti õpetajaks 17. augustil/29. augustil 1875.

Oli aastatel 1875–1880 (introdutseeriti 14. detsembril/26. detsembril) Valjala Martini koguduse õpetaja. Aastatel 1880–1897 oli ta (introdutseeriti 24. augustil/5. septembril 1880) Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema poeg Gerhard Normann oli Harju-Jaani- ja Paide Saksa Püha Risti koguduse õpetaja.

Ta avaldas aastal 1885 ülevaate usuliikumistest Pühalepas.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
2. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977

Välislingid
-----------

* Paul Normann Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Petras Vaitiekūnas** (sündinud 26. märtsil 1953) on Leedu poliitik ja diplomaat, elukutselt füüsik.

Petras Vaitiekūnas lõpetas 1971. aastal Liudvinavase keskkooli ja 1976. aastal Vilniuse Ülikooli füüsika erialal. Töötas aastatel 1976–1990 Leedu NSV Teaduse Akadeemia Füüsika Instituudis teadurina. Teaduste kandidaadi kraadi füüsika alal sai 1983. aastal. Aastatel 1988–1990 osales Sąjūdise tegevuses. Oli aastatel 1990–1992 Leedu Ülemnõukogu liige. 1992–1993 oli ta Leedu Seimi esimehe konsultant. 1993–1998 oli Vaitiekūnas president Algirdas Brazauskase välispoliitikareferent. 1998. aastal töötas ta Leedu Välisministeeriumi poliitikaosakonna Kesk-Euroopa osakonna juhatajana. 1999–2004 oli ta Leedu Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Lätis. 2004. aastal töötas ta Leedu Vabariigi presidendi nõunikuna välispoliitilistes küsimustes. 2005–2006 töötas ta Leedu Välisministeeriumi välispoliitika analüüsi ja planeerimise osakonnas. 2005–2006 oli ta Leedu Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Valgevenes.

Petras Vaitiekūnas oli alates 12. juulist 2006 kuni 9. detsembrini 2008 Leedu välisminister.

2008–2009 oli ta Leedu Seimi esimehe nõunik välispoliitilistes küsimustes. 2010. aasta jaanuarist kuni 2014. aasta detsembrini oli Vaitiekūnas Leedu Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Ukrainas.

Viited
------

1. ↑  Petras VAITIEKŪNAS : Lietuvos Nepriklausomybės Akto signataras Lietuvos Respublikos Seimas
2. ↑  Petras Vaitiekūnas UAB "15min"
3. ↑  Petras Vaitiekūnas Marijampolės Petro Kriaučiūno viešoji biblioteka
**Paul Müür** VR II/3 (2. oktoober (vkj)/ 14. oktoober 1897 Moskva – 17. oktoober 1983 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (lipnik) ja NSV Liidu sõjaväelane (leitnant).

1903. aastal tuli pere tagasi Eestisse ja asus pere elama Vana-Põltsamaa valda.

Ta osales Vabadussõjas 12. detsembrist 1918 1. jalaväepolgu 9. roodu nooremohvitserina, kuid määrati jaanuaris 1919 16. roodu. Veebruaris 1919 nimetati senine 16. rood ümber 4. rooduks. Sai 17. veebruaril 1919 Ingerimaal Vanaküla juures haavata. Pärast paranemist määrati aprillis 5. roodu nooremohvitseriks. Sai 23. juulil 1919 sedakorda raskelt haavata, oli pikemat aega ravimisel ning viidi septembris 1919 ohvitseride reservi. Juunis 1920 läkitati tagasi 1. jalaväepolku, kust samal aastal arvati tervislikel põhjustel reservi.

Ta lõpetas 1922. aastal Põltsamaa Reaalgümnaasiumi ning 1927. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusteaduse osakonna. 

Töötas novembrist 1925 kuni juulini 1940 Eesti Pangas raamatupidajana. Oli Vabaduse Risti Vendade Ühenduse Tallinna osakonna liige 1933–1940.

Mobiliseeriti 17. augustil 1941 Punaarmeesse. Märtsis 1942 määrati 249. Eesti laskurdiviisi, oli augustist 7. Eesti laskurdiviisi 27. laskurpolgus rooduülem ja detsembrist 1. tagavarapolgus rooduülem. Osales lahingutes Saksa vägede vastu Velikije Luki vallutamisel. Ülendati märtsis 1943 leitnandiks. Maist 1943 kuni augustini 1944 oli 1. üksiku tagavarapolgu reservohvitser.

Saabus tagasi Eestisse, töötas sügisest 1944 kuni maini 1946 Viljandimaa sõjakomissariaadis sõjalise väljaõppe instruktorina. Novembrist 1946 kuni septembrini 1948 oli Vana-Võidu tehnikumis sõjalise õpetaja ning alates veebruarist 1948 Põltsamaa Keskkoolis sõjalise õpetaja ja õppealajuhataja. Alates novembrist 1951 oli Põltsamaa vabrikukooli nr 28 direktori abi majandusalal.

Tunnustus
---------

* 1920, 1. september – Vabaduse Rist II/3, lisandusid 25 000 marka ja priikooli õigus kõrghariduse omandamiseni
* tasuta maa normaaltalu mõõdus (hilisem Pärdi talu (17,62 ha) Kamari karjamõisast Põltsamaa kihelkonnast Viljandimaalt)
* Vabadussõja mälestusmärk haavatulindiga
* 1928 Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedal

Isiklikku
---------

Tema poeg oli majandusteadlane Heiki Müür.

Viited
------

1. ↑  Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid

Kirjandus
---------

* Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007. Lk 165–167

Välislingid
-----------

* Eesti ohvitserid 1918-1940
* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Haud Põltsamaa kalmistul
Petri Pasanen (2007)
**Petri Pasanen** (sündinud 24. septembril 1980 Lahtis) on Soome jalgpallikoondise endine kaitsja.

Koondisekarjäär
---------------

Soome koondises debüteeris Pasanen 25. novembril 2000. Koondises mängis ta kuni 2013. aastani 76 korral. Ainsa värava koondises lõi ta 22. mail 2002 Helsingis sõprusmängus Läti jalgpallikoondise vastu, mis lõppes 2:1 võiduga

2002. aasta MM-valikgrupis osales Pasanen kahes valikmängus, Inglismaa jalgpallikoondise vastu võõrsil (kaotus) ja Saksamaa jalgpallikoondise vastu kodus (viik), mõlemas algusest lõpuni. Soome tuli Inglismaa ja Saksamaa järel kolmandaks.

2004. aasta EM-valikgrupi lõpetas Soome eelviimase, neljandana. Pasanen tegi kaasa 7 kohtumist 8-st, alati algrivistuses.

2006. aasta MM-valikgrupis saavutas Soome 4. koha 7 meeskonna seas.

2008. aasta EM-valikgrupis oli Soome väga lähedal sellele, et läbi aegade esimest korda pääseda suurvõistlusele. Võimalus oli veel enne viimast vooru, milleks tulnuks võõrsil alistada Portugali jalgpallikoondis, aga mäng lõppes 0:0. Võib ka väita, et edasipääs kadus siis, kui võõrsil kaotati Aserbaidžaani jalgpallikoondisele, mis oligi Aserbaidžaani ainus võit selles valiktsüklis. Soome jäi valikgrupis 4. kohale.

2010. aasta MM-valikgrupis jäi Soome 3. kohale Saksamaa ja Venemaa jalgpallikoondise järel. Enamat takistasid 0:3 kaotused Venemaale nii kodus kui võõrsil ja võõrsil tehtud viik Liechtensteini jalgpallikoondisega.

Klubid
------

* 1996 Kuusysi Lahti
* 1996–2000 FC Lahti
* 1997, 1998 FC Hämeenlinna (laenul)
* 2000–2004 Amsterdami Ajax
* 2004 Portsmouth FC (laenul)
* 2004–2011 Bremeni Werder
* 2011–2012 Salzburgi Red Bull
* 2012–2014 AGF Aarhus
* 2014–2015: FC Lahti
**Tõhela järv** asub Pärnumaa loodeosas Pärnu linna põhjas. Järve loodeosast saab alguse Paadrema jõgi. 

Selle pindala on 407 ha, suuruselt on järv Eestis kümnes. Tõhela järve keskmine sügavus on 1,3 m, suurim pikkus on 3 km ja laius 2 km. 

Järve sügavus läänekaldalt järsult suureneb; seal on selle põhi mudane. Idaosas on Tõhela järv madal ja selle põhi on liivane. Ida- ja põhjakaldad on kaetud savika moreeniga, lääne- ja lõunakaldad soosetetega. Vesi on rohekaskollane ja hästi läbipaistev. Tõhela järv sisaldab olulisi mudavarusid.

Tõhela järv oli aastatel 1946–1948 Vene sõjaväe õppepolügoon. Sellest ajast on pommid ja mürsud veel praegugi järve põhjamudas.

Tõhela järve idakaldad on ligipääsetavad ja sobivad suplemiseks. Liivane kallas on hea puhkamiskoht.

Tekkemuistend
-------------

*Kohal, kus praegu on Tõhela järv, olnud kunagi soostunud mets. Selle ääres olnud üks talu. Kord läinud mets põlema. Talust tulnud välja peremehe vend ja hüüdnud: "Siidivennad, niidivennad, tulge appi, järi põleb!" Kuuljaid polnud ja nii põlenudki mets maha koos taluga. Kunagise metsa asemele tekkinud aga Tõhela järv.*

Viited
------

1. ↑  Rehepapp ehk rahvausundi ja muistendite andmebaas

Välislingid
-----------

* Tõhela järv keskkonnaportaalis
**Lucien Charles Rudrauf** (8. jaanuar 1890 Belfort – 2. veebruar 1968 Praha) oli Eesti kirjandus- ja kunstiteadlane.

Elulugu
-------

Lucien Charles Rudrauf oli prantslane.

Lõpetas 1909 Strasbourgis Gümnaasiumi, õppis 1909–1911 Strasbourgi Ülikoolis, 1911–1914 Pariisis Pariisi Ülikoolis ja École du Louvre'is ning 1919–1922 taas Pariisis; kirjanduse-litsentsiaat (1919, Strasbourg). Osales 1914–1918 I maailmasõjas Prantsuse armee ohvitserina. 1922–1934 TÜ erakorralise prantsuse keele, kirjanduse ja kultuuri (1925–1933 ka kunstiajaloo) lektor, 1934–1939 professor. Aastal 1939 siirdus Prantsusmaale, osales ohvitserina II maailmasõjas.

Teoseid
-------

* Rime et sexe : une nouvelle théorie de l'alternance des rimes masculines et féminines dans la poésie française. Tartu, 1936
* L'annonciation, etude d'un thème plastique et de ses variations en peinture et en sculpture. Paris, 1943.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti biograafiline leksikon. Täiendusköide. Tartu, Tallinn, 1940, 230
* Eller, M. Tartu ülikooli osast eesti kunstiteaduses 1920–1930-ndail aastail. // Kunstiteadus. Kunstikriitika, 6. Tallinn, 1986, 164.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Tonpilz** või "akustiline seen" viitab üldiselt teatud tüüpi veekeskkonnas kasutatavatele elektroakustilistele muunduritele. Asetades näiteks piesoelektrilised või magnetostriktiivsed materjalid väikes massiga jäiga heli kiirgava "peamassi" ja raske "sabamassi" vahele, võib selline muundur töötada heliallikana (elektrivoolu mõjumisel kiirata helilaineid veekeskkonda) või hüdrofonina (veealuse helilainete andurina). Muunduri nimetus tuleneb tema suurusest, kujust ja võimest helilaineid kiirata. Nimetus "tonpilz" tuleneb saksakeelsetest sõnadest *Ton* (toon) ja *Pilz* (seen), kuna muundur on seene kujuline.

Tavaliselt kasutatakse tonpilzi muundureid erinevates sonarite rakendustes. Nende tõhususe suurendamiseks paigutatakse muundurid sageli ridadesse: mõnikord sadadest muunduritest koosnevatesse võredesse. Selline paigutus võimaldab ka kiire moodustamist ja juhtimist.

Selliseid muundureid kasutatakse ka sonarite hüdrostaatilise rõhu kompenseerimiseks, eriti allveelaevade puhul.

Viited
------

1. ↑  Wilson, O. B. (1988). *Introduction to Theory and Design of Sonar Transducers*. Peninsula Publishing.
2. ↑  EP 0473480, "Electroacoustic transducer for use under water and comprising a system for automatically compensating the hydrostatic pressure"
**Tony Strong** on inglise kirjanik.

Elu
---

Ta sündis 1962. aastal Ugandas, kuid tema vanemad kolisid tagasi Ühendkuningriiki, kui ta oli kuueaastane.

Õpingud
-------

Ta õppis Oxfordi ülikoolis inglise kirjandust näitekirjaniku ja luuletaja Francis Warneri juhendamisel ning läks tööle reklaamikirjanikuna firmasse Ogilvy and Mather, kust olid juba välja kasvanud sellised kirjanikud nagu Salman Rushdie ja Fay Weldon.

Looming
-------

Tony Strong on avaldanud neli raamatut, mida võib pidada psühholoogilisteks trilleriteks. Ta on kasutanud erinevaid pseudonüüme (Anthony Capella jt). Ta on tegev uimastivastases võitluses, mille eest on ta ka pälvinud BAFTA auhinna.

Eesti keeles on tema loomingust ilmunud JP Delaney pseudonüümi all kirjutatud kaks romaani: "Eelmine tüdruk" (2017; Varrak; tõlkija Tiia Krass) ja "Usu mind" (2019; Varrak; tõlkija Peeter Villmann).

### Ilmunud teosed

* "The Death Pit" (1997)
* "The Poison Tree" (1999)
* "The Decoy" (2001)
* "Tell me Lies" (2003)
* "The Girl Before" (2017)

Viited
------

1. ↑  "Goodsread".
2. ↑
3. ↑  "United Agents".
**Rahvamuusikapidu** on kontsert, kus esinevad paljud rahvamuusikakollektiivid.

Eestis hakati üleriigilisi rahvamuusikapidusid korraldama üldlaulu- ja -tantsupidude eeskujul. Selle mõtte autor ja paljude üleriigiliste rahvamuusikapidude kunstiline juht on olnud Ahto Nurk. Rahvamuusikapeod toimuvad Eesti eri paigus ja mitte igal aastal. Üleriigiline rahvamuusikapidu kestab kaks päeva. Esimesel päeval mängitakse rahvapillidel võistu ja esinevad üksikkollektiivid. Teisel päeval on koondorkestri kontsert. Koondorkester koosneb paljudest rahvamuusikaorkestritest. Eraldi esinevad kandleorkester, viiulikoorid ja rahvapillisolistid.

Alates 2011. aastast toimub ka laulu- ja tantsupeo osana suur rahvamuusikapidu ehk pillipidu. Idee autoriks peetakse Els Roodet ning formaadiks ammutati inspiratsiooni 2009. aastal Tallinnas Raekoja platsil toimunud pillipeost, mida juhtisid Tarmo Kivisilla ja Juta Helilaid. 2011. aastal oli laulu- ja tantsupeo rahvamuusika kontserdi liigijuht Ando Kiviberg ning esineti laulukaare all. 2014. aastal Tallinna Lauluväljakule püstitatud eraldi laval, 2017. aastal Kalevi staadioni kõrval Poolamäel toimunud ja 2019. aastal Vabaduse väljakul aset leidnud rahvamuusikapidusid juhtis Juhan Uppin, kes oli ka 2023. aasta rahvamuusikapeo juht. Pillipeol astuvad üles eri pilliliigid (nt akordionid, mandoliinid, kandled, lõõtspillid jt) ning esineb ka koondorkester.

Viited
------

1. 1 2  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 458.
2. 1 2  Leanne Parbo (2020). "Kui oled ja teed, siis kõik õitsebki". *Muusika*. Vaadatud 29.12.2022.
3. ↑  "Pillipidu 2014: rahvamuusika ei ole muuseumieksponaat". *Maaleht*. 2014. Vaadatud 29.12.2022.
**Petrašiūnai** (poola keeles *Pietraszuny*) on Kaunase linnaosa, mis asub linna idaosas Petrašiūnai valla territooriumil. Petrašiūnai piirneb põhjas Amaliaiga, kirdes Palemonasega ja kagus Kaunase veehoidlaga. Linnaosa alla kuulub ka Pažaislise asum.

Ajalugu
-------

Linnaosa alal asus varem mitu küla. XVIII sajandil mainiti kirjalikes allikates Petrašiūnai mõisa ja küla. Hiljem asusid seal Žemieji Petrašiūnai ja Aukštieji Petrašiūnai külad, samuti kuulus selle alla Pažaislise kloostri juures asunud Varniai (küla ise ujutati Kaunase veehoidla rajamisel üle). Asustus ise on selles piirkonnas varasem, Žemieji Petrašiūnai külas asub muinasaegne asulakoht, mida aastail 1920–1941 arheoloog K. Jablonskise eestvedamisel ka uuriti. XX sajandi alguses kuulus see ala Pažaislise valda, Leedu isesseisvumisel hakkas see kuuluma aga Petrašiūnai valda.

Aastal 1930 ehitati sinna soojuselektrijaam, aastal 1932 aga paberivabrik. Aastal 1934 rajati sinna katoliku kirik, mille juurde ehitati ka kinosaal. Aastal 1937 valmis sealne raamatukogu. Aastal 1941 rajati linnaosa aladele ka Petrašiūnai kalmistu.

Kaunasega liideti see piirkond aastal 1946, seejärel hakkas Petrašiūnai kujunema tööstuspiirkonnaks. Aastal 1959 rajati sinna metallurgiatööstus, aastal 1960 valmis Kaunase hüdroelektrijaam.

Aastal 1994 rajati Petrašiūnai seltsimaja, mis oli esimene seltsimaja Leedus. Aastal 1997 alustas tööd sealne ehituskool. Aastal 2008 hakati ehitama linnaosa läbivat uut raudteed, mis ehitati selleks, et rongid saaksid Kaunase raudteejaama läbimata läbi linna sõita. Raudtee ise valmis aastal 2010.

* PetrašiūnaiPetrašiūnai
* Petrašiūnai kirikPetrašiūnai kirik
* Petrašiūnai soojuselektrijaamPetrašiūnai soojuselektrijaam
* EhituskoolEhituskool
* Rauasulatusfirma Kauno ketaus liejykla kontorihooneRauasulatusfirma Kauno ketaus liejykla kontorihoone

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. aprill 2017. Vaadatud 25. aprillil 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑   „Kauno marios". Paruošė Lietuvos TSR paminklų apsaugos ir kraštotyros draugijos Kauno skyrius // Vilnius, „Mokslas", 1981. 13 lk.
3. ↑  JJPF Kaunas. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 1 (A–J). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1966, 671 lk.
4. ↑  Kauno ketaus liejykla. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 615 lk.
Comité de Salut public
**Rahvapäästekomitee** (prantsuse keeles *Comité de salut public*) oli Prantsusmaal aastatel 1793–1795 eksisteerinud täidesaatva võimu organ.

Rahvapäästekomitee oli üks arvukatest Prantsuse revolutsiooni ajal loodud uutest institutsioonidest. Selle moodustas 6. aprillil 1793 revolutsiooniline parlament Rahvuskonvent seni eksisteerinud, kuid ebaefektiivseks osutunud Üldise Kaitse Komitee asemele. Sisuliselt täitis komitee valitsuse ülesandeid, saavutades suurima võimutäiuse jakobiinide diktatuuri ajal juulist 1793 kuni juulini 1794, mil komiteed juhtis Maximilien Robespierre.

Pärast 9. termidoori riigipööret 27. juulil 1794, millega jakobiinid kukutati, komitee reorganiseeriti ja selle tähtsus vähenes. Rahvapäästekomitee jäi tegelema ainult sõjaliste ja diplomaatiliste küsimustega ning selle liikmeskond roteerus regulaarselt.

Kui Rahvuskonvent 26. oktoobril 1795 laiali saadeti, lõpetas tegevuse ka Rahvapäästekomitee.

Vaata ka
--------

* Üldise Julgeoleku Komitee
* Üldise Kaitse Komitee
**Tontiin** on 17. sajandist pärit investeerimisskeem, mis oli väga levinud 18.-19. sajandil.

Tontiini puhul investeerib iga investeeringus osaleja vastavasse fondi mingi summa ning saab investeeritud kapitali põhjal dividende, kapitali ei maksta kunagi tagasi. Kui mõni tontiinis osaleja sureb, jagatakse tema osak teiste elusolevate osanike vahel ning liidetakse nende osakutele ja nii edasi, kuni ainult üks osanik on elus, kes saab endale kõik dividendid. Hilisema variatsiooni kohaselt saab viimane elusolija endale ka kapitali, mis võib talle väga tulusaks. See variatsioon on inspireerinud erinevaid narratiive. 

Tontiini leiutajaks peetakse 17. sajandi Napoli pankur Lorenzo de Tontit, kes väidetavalt leiutas selle skeemi Prantsusmaal 1653. aastal, kuigi on ka arvatud, et ta muutis olemasolevaid Itaalia investeerimisskeeme. Ta esitles oma ideed Prantsuse kuningakojale, kuid parlament lükkas selle tagasi. Seega sõlmiti esimene tõeline tontiin alles Hollandis Kampeni linnas 1670. aastal. Esimesed riiklikud tontiinid sõlmiti Prantsusmaal 1689 ja Inglismaal 1693.
Maarja altar Niguliste muuseumis Tallinnas
Parempoolsed tiivad Jumal-Isa, tuvina kujutatud Püha Vaimu, Ristija Johannese ja põlvitavate donaatoritega
**Lucia legendi meistri Maarja altar** (ka: *Maarja altar*, nn *Mustpeade tiibaltar*) on 15. sajandist, ilmselt Belgias Brugges maalitud triptühhon.

Ajaloost
--------

Maarja altar on hiliskeskaegne altariretaabel, mis on valmistatud arvatavasti 15. sajandi lõpul (enne 1493). Altari arvatav autor on anonüümne püha Lucia legendi meister, kellelt telliti altar Tallinna dominiiklaste kloostrikiriku tarbeks, transpordikulud tasusid Mustpeade vennaskond ja Suurgild. Keskajal asus see altar tõenäoliselt dominiiklaste Katariina kirikus, praegu on see Niguliste kirikus.

Kirjeldus
---------

Kahe tiivapaariga tiibaltar on pühitsetud neitsi Maarjale, keda on kujutatud teose kõigis kolmes positsioonis. Suletud tiibadel esineb *grisaille*-tehnikas Maarja kuulutuse stseen – vasakul tiival peaingel Gaabriel ja paremal neitsi Maarja. Teises positsioonis on maalitahvlitel kujutatud paljastatud rinnaga neitsi Maarjat ühes palvetavate donaatoritega; rinnahaavale osutav Kristus koos kahe ingliga: troonil istuv Jumal-Isa ning Ristija Johannes koos donaatoritega. Avatud positsioonis asub kesktahvlil baldahhiini all troonimas neitsi Maarja Kristuslapsega, tema kõrval seisavad püha Jüri ja püha Viktor. Vasakul tiival näeb Assisi püha Franciscust ning paremal Nivellesi püha Gertrudi.

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 321.
2. ↑  Anu Mänd, Lucia legendi meister identifitseeritud? Lucia legendi meistrist, Tallinna mustpeade retaablist ja Eesti kunsti ajaloo 2. köite avapeatükist – Kunstiteaduslikke Uurimusi, 2007, 16 (1–2), lk 177.
3. ↑  Kultuurimälestiste riiklik register (vaadatud 16.03.2013)
4. ↑  Merike Kurisoo, Niguliste Muuseum. Tallinn: Eesti Kunstimuuseum, 2011, lk 37–41.

Välislingid
-----------

* Lucia legendi meistri Maarja altar kultuurimälestiste riiklikus registris
**Auksi rändrahn** on kaitsealune rändrahn Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Auksi külas.

Rahnu pikkus on 6,2 m, laius 3,4 m ja kõrgus 2,3 m (mõõdetud 1981.aastal).

Rahn on ümara pätsi kujuline, väheste kinnislõhedega. Pealispinnal on sammalt ja rohttaimi, kirdenurgal seisab rahnu kõrval haab. Kivist 400 m loodes asub veel teinegi suur rahn – Auksi põllukivi, rahnust põhjaloodesse jääb kaitsealune Auksi jalakas. Rahnust 550 m kaugusel läänes asub Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee ja Auksi tee rist.

Auksi rändrahn võeti kohaliku tähtsusega objektina kaitse alla 1964. aastal, 1990. aastal võeti rahn riikliku kaitse alla.

Viited
------

1. 1 2  Auksi kivi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 27.08.2016)
2. ↑  Auksi rändrahn Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 27.08.2016)
3. ↑  Õigusakt: 1964.01.17 Viljandi raj. TSN TK otsus nr.1 Looduse kaitsest Viljandi rajoonis (tühistatud) Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 27.08.2016)
4. ↑  Õigusakt: 1990.08.21 Viljandi maakonnavalitsuse määrus nr.296 Loodushoiust Viljandi maakonnas (tühistatud) Eesti looduse infosüsteemis

Välislingid
-----------

* Auksi rändrahn Eesti looduse infosüsteemis
* Auksi kivi Eesti looduse infosüsteemis
Rahvaste mälestussammas
Tartukeelne tekst mälestussambal
**Rahvaste mälestussammas** ehk **Rahvaste monument** on mälestusmärk Tartus Toomeorus Vallikraavi tänaval. See on praegu allesolevaist Tartu vanim mälestussammas.

Tartu Ülikooli peahoone ehitamise käigus samas asukohas varem olnud Tartu vanasse Maarja kirikusse ja surnuaeda maetud inimeste luud maeti 1806. aastal ümber Toomemäe vallikraavi. Ühishauda tähistab 1811. aastal Johann Wilhelm Krause jooniste järgi ehitatud neljakandiline punastest tellistest monument, mille tipus on vaskkera ja selle otsas rist.

Mälestussamba külgedel on vaskplaadid eesti (täpsemalt tartu), saksa, vene ja ladina keeles kirjutatud selgitustega.

Tartukeelne tekst: "Siin hengawa mitme maije rahwa luid. Tarto liin matt neid omma Maria kirriko man XIII:nest saast XVIII saa aastade sadik. Neide hawwade pääl ehhit Alexander selle wastse tarkusse templi. Sedda kottust anti neil lujedel hengamisses MDCCCVI:mal aastal iani kuul..."

20. septembril 1985 maeti mälestussamba juurde ka Tartu Ülikooli peahoone keldrites sama suve arheoloogilistel kaevamistel väljatulnud inimluud. Ühishauda pandi vutlar kirjaga ümbermatmise kohta.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rahvaste mälestussammas** |

* Rahvaste mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
* Rahvaste monument ja selle ümbrus
**CIPW** on kivimite klassifitseerimisel kasutatav kivimite keemilise analüüsi normatiivsele mineraloogilisele koostisele ümberarvestuse meetod.

CIPW töötasid 1902. aastal välja Charles Whitman Cross, Joseph P. Iddings, Louis Valentine Pirsson ja Henry Stephens. Akronüüm CIPW on moodustatud autorite perekonnanimede esitähtedest.

CIPW võimaldab arvutada keemilise analüüsi abil kivimi normatiivset mineraloogilist koostist. Arvutuslikult saadud "normatiivsete mineraalide" kogus ja sisaldus vastab väga harva kivimi tegelikule mineraloogilisele koostisele ning peegeldab pigem meetodi loojate ettekujutust kristallisatsiooni ideaalsest korrast, see tähendab kui "normist". CIPW meetodi alusel on välja töötatud magmakivimite rahvusvaheline petrokeemiline klassifikatsioon.

Viited
------

1. 1 2  CIPW. GeoWiki – открытая энциклопедия по наукам о Земле.
2. ↑  Петрохимия. GeoWiki – открытая энциклопедия по наукам о Земле.
Isaac Newton, kes hoidis 33 aastat Lucase professuuri, mida vahel kutsutakse Newtoni õppetooliks
**Lucase matemaatika õppetool**, ka **Lucase matemaatikaprofessor**, ka **Lucase professuur**, (inglise keeles *Lucasian Chair of Mathematics*; *Lucasian Professor of Mathematics*) on auväärsemaid õppetoole Cambridge'i Ülikoolis, millel omal ajal istusid Isaac Newton (1669–1702), Paul Dirac (1932–1969) ja Stephen Hawking (1979–2009).

Lucase professuur loodi 1663. aastal poliitik Henry Lucase (1610–1663) auks, kes muu hulgas pärandas enda 4000-köitelise raamatukogu Cambridge'i ülikoolile. 

Lucase professuur kuulub ülikooli matemaatikateaduskonna rakendusmatemaatika ja teoreetilise füüsika osakonna koosseisu.

Pärast Hawkingit asus õppetooli juhtima stringiteoreetik Michael Green (2009–2013). 2015. aastast istub toolil füüsik ja reoloog Londoni ja Edinburghi kuninglike seltside liige Michael Cates. Cates on pehme aine füüsika juhtiv eriteadlane maailmas. Ta on arvult 19. Lucase professor.

Viited
------

1. ↑  From Newton to Hawking and beyond. theconversation.com
2. 1 2  Michael Cates elected 19th Lucasian Professor. cam.ac.uk
3. ↑  Professor Michael B. Green, FRS. damtp.cam.ac.uk

Välislingid
-----------

* From Newton to Hawking and beyond: a short history of the Lucasian Chair. theconversation.com
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Lääne-Frangi kuningast, samanimelise Condé printsi kohta vaata: Louis IV (Condé prints).* |

---

**Louis IV** (920 – 10. september 954) oli Lääne-Frangi kuningas 936–954. Ta oli Lääne-Frangi kuninga (893/898–922/923) Charles Lihtsameelse ja Inglismaa Eagdifu poeg.

Tema isa, Charles III kukutati troonilt 922. aastal ning ema otsustas poja oma kodumaale pakku viia. Seetõttu sai Louis hüüdnimeks Meretagune (*d'Outremer* ehk *Transmarinus*). 936 kutsuti ta ülikute poolt Lääne-Frangi troonile, kuid peagi sattus ta mitmetesse feodaaltülidesse ning 939. aastal lisandus ka konflikt Lotringi pärast Ida-Frangi ehk Saksa kuninga Otto Suurega. Viimane vastuolu lahenes küll rahumeelselt, sest Louis abiellus Otto õe Gerbergaga, kellega sai kaheksa last, ka troonipärija Lothari.

954 kukkus Louis IV hobuselt ning suri.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Robert I** | **Lääne-Frangi kuningas**936–954 | Järgnev**Lothaire** |

Vaata ka
--------

* Hugues Suur
Lucas Wallmark (2015)
**Alexander Lucas Wallmark** (sündinud 5. detsembril 1995 Umeås) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliigaklubis ZSC Lions.

Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2012–13 Skellefteå meeskonnas. Aastatel 2013–2016 mängis ta Rootsi kõrgliigaklubis Luleå HF. 2015. aastal võitis ta Luleåga Jäähoki Meistrite Liiga.

2014. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i *draft* '​is 97. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2016. aastal. Esimesel kahel hooajal mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Hurricanesi noorteklubis Charlotte Checkers, kus ta paistis silma resultatiivsusega (esimesel hooajal 46 punkti ja teisel hooajal 55 punkti). NHL-is lõi Wallmark Hurricanesi meeskonnas esimese värava 30. detsembril 2017 mängus St. Louis Bluesi vastu. Hooajal 2018–19 sai ta NHL-is kirja kümme väravat ja 18 väravasöötu. 2020. aasta veebruaris kaubeldi Wallmark Florida Panthersi. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Chicago Blackhawksiga, kuid suutis 16 liigamänguga saada kirja vaid kolm väravasöötu. 2021. aasta aprillis naasis ta Panthersi, kus ta mängis veel neli mängu.

2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Moskva CSKA. Ta otsustas klubiga lõpetada 4. märtsil 2022 pärast Venemaa sissetungi algust Ukrainasse.

2022. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase lepingu ZSC Lionsiga.

2014. aastal võitis Wallmark Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Rootsi jäähokikoondise koosseisus osales ta 2022. aasta taliolümpiamängudel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel. Olümpiaturniiril lõi Wallmark viis väravat ja oli Juraj Slafkovský järel turniiri paremuselt teine väravalööja.

Viited
------

1. ↑  "Лукас Валльмарк стал игроком ЦСКА". cska-hockey.ru. 15.6.2021. Vaadatud 22.12.2021
2. ↑  "Lucas Wallmark and Joakim Nordstrom leave CSKA" (vene). HK Moskva CSKA. 4. märts 2022. Vaadatud 4. märtsil 2022.
3. ↑  "ZSC Lions sign Lucas Wallmark" (saksa). ZSC Lions. 16. mai 2022. Vaadatud 16. mail 2022.

Välislingid
-----------

* Lucas Wallmark KHL.ru lehel
* Lucas Wallmark NHL.com lehel
* Lucas Wallmark hockeydb.com lehel