recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Theodor Kittelsen. Christian Krohgi joonistus 1892. aastast
Kittelsen kujutas oma teostel sageli trolle
**Theodor Severin Kittelsen** (27. aprill 1857 Kragerø – 21. jaanuar 1914) oli Norra kunstnik. Oma teostel kujutas ta peamiselt loodust ning norra muinasjuttude ja legendide tegelasi.

Kittelsen sündis Lõuna-Norra rannikulinnas Kragerøs, kus tema isa Johannes oli kaupmees. Ta sündis pere kaheksast lapsest teisena. Isa suri, kui Theodor oli 11-aastane, ning perekond oli sunnitud kasinates oludes läbi ajama. Theodor asus elatise teenimiseks tööle kellassepaabilisena. Vanemaks saades kolis Kittelsen Oslosse. Oslos töötas Kittelsen dekoraatori abilisena, kuid töö raskuse tõttu loobus sellest ning naasis kodulinna.

Kittelsen siirdus Arendali, kus asus taas tööle kellassepaabilisena. Sakslasest kellassepp Stein kiitis Kittelseni kunstioskust ning julgustas teda rohkem kunstiga tegelema. Stein tutvustas Kittelseni töid jõukale kunstihuvilisele Diderich Maria Aallile. Aall saatis Kittelseni Oslo kunstikooli ning tasus tema õppemaksu. 17-aastane Kittelsen asus õppima Wilhelm von Hanno käe all. Samal ajal võttis ta tunde ka Julius Middeltunilt. 

Pärast kaks aastat kestnud õpinguid Oslos jätkas Kittelsen tänu Aalli heldele toetusele õpinguid Münchenis. 1879. aastast ei olnud Aallil enam võimalik noort kunstnikku aidata ning Kittelsen tegi elatise teenimiseks kaastööd mitmele ajalehele ja ajakirjale. Ta naasis Norrasse ning teenis kaks aastat armees. Saanud stipendiumi, siirdus ta õppima tollasesse Euroopa kultuurikeskusse Pariisi. Kittelsen ei olnud sealsete tingimustega rahul ning läks 1883. aastal uuesti Münchenisse.

1881. aastal palkas rahvaluulekoguja Peter Christen Asbjørnsen Kittelseni illustreerima Norra muinasjutte.

Kuna Kittelsen kujutas oma teostel sageli rahvuslikke motiive, on ta Norras üsna tuntud ja lugupeetud.

Norra *black metal*'i ansambel Burzum on kasutanud Kittelseni teoseid oma albumite kaanepiltidena.

Kittelseni maale ja joonistusi
------------------------------

* "Nøkken", 1887-1892 ("Näkk")"Nøkken", 1887-1892 ("Näkk")
* "Sjøtrollet", 1887 ("Meretroll")"Sjøtrollet", 1887 ("Meretroll")
* "Røst", 1890 ("Røsti saar")"Røst", 1890 ("Røsti saar")
* "Det rusler og tusler rasler og tasler", 1900"Det rusler og tusler rasler og tasler", 1900
* "Kornstaur i måneskinn", u 1900"Kornstaur i måneskinn", u 1900
* "Skogtroll", 1906 ("Metsatroll")"Skogtroll", 1906 ("Metsatroll")
* "Hakkespett", 1912 ("Rähn")"Hakkespett", 1912 ("Rähn")

### Illustratsioonid raamatule "Svartedauen" ("Must surm")

* "Fattigmannen", 1894-1895 ("Katkupalper")"Fattigmannen", 1894-1895 ("Katkupalper")
* "Pesta i trappen", 1896 ("Katk treppidel")"Pesta i trappen", 1896 ("Katk treppidel")
* "Pesta Kommer", 1894-1895 ("Katku tulek")"Pesta Kommer", 1894-1895 ("Katku tulek")
* "Musstad", 1896"Musstad", 1896

Välislingid
-----------

* Theodor Kittelseni elulugu (*inglise keeles*)
* Theodor Kittelseni majamuuseum (*norra keeles*)
**Ficki kabel** on hävinenud matmispaik Põltsamaa kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põltsamaa linnas. Kabel asus Põltsamaa uue Niguliste kiriku edelapoolse seina ääres.

Kabeli rajas Põltsamaa mõisa tollane omanik Heinrich von Fick tõenäoliselt 1740. aastate lõpul. Sinna on 1750. aastal maetud Fick ise, teiste maetud inimeste arv ei ole teada. 

Kiviseinte, võlvitud laega ning punastest tellistest põrandaga kabeli alumisel korrusel oli võlvlaega hauakamber, kuhu sai siseneda läbi võlvis oleva luugi. Kirikust viis uks kabelisse. Oletatavasti viidi maetute säilmed ära 1922. aastal. 

Ficki kabeli katus põles koos kirikuga 14. juulil 1941 ning ajapikku hävitas ilm kabeli lae, mis langes sisse. Kabel lammutati 1958. aastal, et ehitada kirikule uus maja, mille keldrikorrusel oli katla- ja kütuseruum, ülemistel korrustel elu- ja koguduse tööruumid. Pole teada, kas uue ehitise alla jäi veel maetuid.

Kirjandus
---------

* Herbert Kuurme. "Pildikesi Põltsamaa ajaloost 1". Põltsamaa 2001. Lk 15, 152, 156
* Kadri Tael. "Põltsamaa kalmistute pärand". "Vali Uudised", 24. jaanuar 2014. Lk 4
* Robert Treufeldt. "Põltsamaa kalmistud Eesti kalmistute pärandis, 1. osa". Vali Uudised nr 23, 21. märts 2014. Lk 6

Välislingid
-----------

* Kultuurimälestis nr 24003 "Põltsamaa kirik"
**Theodor Friedrich Lackschewitz** (20. oktoober 1867 Põltsamaa – 22. september 1940 Wongrowitz) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.

Ta sündis Põltsamaal arsti pojana. Esmast privaatkoolitust sai ta Põlva pastoraadis ja lõpetas seejärel kroonugümnaasiumi Tartus. Tartu Ülikooli arstiteaduskonda astus ta aastal 1886, mille lõpetas aastal 1892 arstina. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Livonia. 29. mail 1892 kaitses ta Tartu Ülikooli juures teemal "Über die Wasseraufnahmefähigkeit der rothen Plutkörperchen nebst einigen Analysen pathologischen Blutes" *dr. med.* kraadi.

Ta oli aastatel 1893–1894 arst Tartu Ülikooli kliinikutes. Aastatel 1895–1896 täiendas ta end Saksamaal Berliinis ja Halles silmahaiguste erialal. Aastast 1896 töötas ta erapraktiseeriva kopsuarstina Tartus. Osales arstina nii Esimeses maailmasõjas kui ka Vabadussõjas (olles Tartu II sõjaväehaiglas vanemarstiks). Aastast 1921 töötas ta silmaarstina Kuressaares.

Ta kuulus aastatel 1901–1904 Tartu Saksa Meditsiini Seltsi ja aastast 1921 Kuressaare Arstide Selts. Lisaks oli ta aastast 1934 Kuressaare Saksa Kultuuriseltsi liige.

26. aprillil 1940 asus ta koos abikaasaga Saksamaale, kus ta 22. septembril 1940 Wongrowitzis (praegu Wągrowiec, asub Wągrowieci maakonnas, Suur-Poola vojevoodkonnas) suri.

Isiklikku
---------

Ta abiellus aastal 1897 Margarethe Auguste von Middendorfiga ja neil oli 7 last.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 83
Prantsusmaa kuninganna Maria Amélie parüür safiiride ja briljantidega
Viieosaline parüür sametkarbis
**Parüür** on sarnaselt kujundatud ja omavahel kokku sobivate ehete komplekt.

Parüüri peaksid kuuluma vähemalt kaks eset, mis on kujundatud sarnaselt ning samade juveelidega, näiteks kaelakee ja kõrvarõngad või kaelakee ja käevõru. Kahest esemest koosnev komplekt kannab nimetust *demiparure* 'poolparüür', tüüpiliselt sisaldab parüür rohkem esemeid - näiteks kaelakee, kõrvarõngad, pross, käevõru ja diadeem.

Ajalugu
-------

Ehteid hakati omavahel komplektina sobivaina kujundama juba 17. sajandi keskpaigas, 1700. aasta paiku kuulusid parüüri kõrvarõngad, pross, kaelakee või ehtenõel, sõrmus ja mõnikord õlapandlad, 18. sajandi Prantsusmaa kuningate omasse ka kingapandlad, rõivaste kaunistused ja nööbid, regaalid ja mõõgapide.

Pärast Prantsuse revolutsiooni jäi parüüride kujundamine mõnevõrra unustusse, aga ampiirstiilis hakati taas matkima *ancien régime*'i väljapeetud ehetekomplekte ja neisse lisandus uue elemendina diadeem.

Ehtedisainis ja juveliirikunstis on parüür tänapäevani oluline standard.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Parüür** |

Viited
------

1. ↑
2. ↑
**Gottwald Eugen Eduard Grohmann** (9./22. august 1859 Tver – 13./26. juuni 1906 Püha) oli Eesti vaimulik.[*viide?*]

Grohmann õppis aastatel 1870–1879 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1880–1883 õppis ta Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Rapla Maarja-Magdaleena koguduses Carl Eduard Malmi juures. Ordineeriti 7./19. septembril 1886 Tallinnas õpetajaks.[*viide?*]

Ta oli aastatel 1886–1888 Püha Jakobi koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1888–1906 oli ta (introdutseeriti 17./29. märtsil 1888) sama koguduse õpetaja. Lisaks oli ta Saaremaa Kurttummade Asutuse juht ja aastast 1888 Saaremaa pastorileskede ja -orbude abistamiskassa juhiks. Aastast 1893 oli ta ka liturgiakomitee liige.

Isiklikku
---------

Tema isa Karl Woldemar Emil Grohmann oli luterlik pastor Tveris, hiljem Tallinna Jaani koguduse esimese pihtkonna õpetaja, vanaisa Woldemar Eugen Grohmann ja vanavanaisa Justus Heinrich Grohmann olid Türi Püha Martini koguduse õpetajad, vend Gottfried William August Grohmann oli Risti ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja. Ta oli kaks korda abielus: esimest korda endise Püha Jakobi koguduse õpetaja Heinrich Eduard Gahlnbäcki tütre Mariega (aastatel 1888–1902), teist korda Gahlnbäcki tütretütre (esimese abikaasa õe Henriette tütre) Irmgardiga (neiuna Hoffmann).

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Gotthard Johann Jäger
**Gotthard Johann Jäger** (ka **Gotthard Johann Jaeger**; 1727 Hiiumaa – 2./13. august 1792) oli Eesti vaimulik.[*viide?*]

Ta immatrikuleeriti aastal 1747 Jena ülikooli. Ordineeriti 4./15. septembril 1756 õpetajaks.[*viide?*]

Jäger oli aastatel 1756–1767 Anna (kutsuti 24. juunil/5. juulil 1756, introdutseeriti 6./17. oktoobril) ja Paide Püha Risti koguduse (introdutseeriti 13./24. oktoobril) õpetaja.[*viide?*]

Sai 30. jaanuaril/10. veebruaril 1767 Eestimaa konsistooriumi assessoriks. Samal aastal kutsuti ta Tallinna toomkoguduse abiõpetajaks, jaanuaris 1769 sai ülemõpetajaks. Aastatel 1772–1792 oli ta (kutsuti 31. augustil/11. septembril 1772, ametisse asus 23. septembril/4. oktoobril 1772) Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent.

Konsistooriumi esindajana vastutas ta aastal 1773 ilmunud eestikeelse Piibli teise trüki eest. Tal oli Tallinnas rikkalik raamatukogu, mis müüdi oksjonil pärast tema surma.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Jäger oli neli korda abielus. Tema esimese naise Helena Dorothea (1726–1762) isa Georg Friedrich Schultz oli Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja; tema teise naise Margarethe Dorothea (1739–1784) isa Christoph Mertzig oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Eberhard Reimers oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Tõnu Pani esinemas ettekandega "Teadusfoto 2012" lõpuüritusel
**Tõnu Pani** (sündinud 29. juunil 1956 Elvas[*viide?*]) on eesti geoloog ja museoloog.

Elulugu
-------

Tõnu Pani on põllumajandustöötaja poeg.

Lõpetas 1974 Tartu 5. Keskkooli, 1979 Tartu Riikliku Ülikooli geograafia-geoloogiaosakonna, geoloogiamagister (1998, TÜ), väitekiri "Sulfiidi-karbonaatsed lõhetäited Põhja-Eesti paelavas". 1999–2006 TÜ geoloogiainstituudi doktorant.

Oli 1979–1992 Tartu Ülikooli zooloogiamuuseumi geoloogia osakonna juhataja, 1992–1995 peavarahoidja, 1995– varahoidja, ühtlasi 1988–1989 geoloogia ja mineraloogia kateedri vanemõpetaja. Õpetanud geoloogia ajalugu, museoloogiat, mineraloogiat, maateaduse aluseid, geoloogia aluseid, Eesti geoloogiat.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: mineraloogia, petroloogia, teaduslugu, gemmoloogia. Londoni Gemmoloogiaühingu (FGA), Eesti Geoloogia Seltsi, Eesti Muuseumiühingu liige (1989–1992 esimees). alates 2014 Muuseumiühingu auliige. Umbes 20 teadustrükist.

Teoseid
-------

* The history of the Tartu University geological collection. // Museums and collections in the history of mineralogy, geology and paleontolgy. Dresden, 1992
* Lõhetäited. // Pakri saared – loodus ja inimtegevus. Tallinn, 1998
* Inimene ja kivid (kaasautorid I. Puura, M. Isakar). // Eesti Loodus (2002) 1
* Geoloogia õpetamisest Tartu Ülikoolis 1802–1918. // Geoloogia õpetamine Eestis läbi kolme sajandi. Tartu, 2005
* Geoloogiamuuseum. // Universitas Tartuensis 1632–2007. Tartu, 2007
* Geoloogilised kogud. // TÜ Loodusmuuseum. Loodusharidus, kogud ja uurimistöö. Tartu, 2007

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 125
* Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn, 1995, 85
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Tõnu Pani Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Keetmata lintmunanuudlid
*Idiyappam* – india riisinuudlid
**Nuudel** on peen pikk makaronilaadne jahutoode, milles erinevalt makaronist ei ole auku. Nuudlid võivad olla ümmarguse läbilõikega või lindilaadsed (lintnuudlid).

Valdavalt valmistatakse Euroopas ja Põhja-Ameerikas nuudleid nisujahust. Ida-Aasias on levinud ka riisinuudlid, Jaapanis ka tatranuudlid. Euroopa nuudlitest on tuntud mitmesugused Itaalia pastanuudlid, eelkõige spagetid.

Kauplustes müüdavad nuudlid on poolfabrikaadid, mis vajavad keetmist. Väikese veesisalduse tõttu säilivad keetmata nuudlid kaua. Maitsenappuse tõttu serveeritakse nuudleid üldjuhul mõne kastmega või supis, nad on ka sagedane koostisosa pakisuppides. Jaapanist pärinevad kiirnuudlid[*viide?*].

Nuudel ja religioon
-------------------

"Touched by His Noodly Appendage", paroodia Michelangelo "Aadama loomisest", on klassikaline lendava spagetimonstrumi kujutis
Nuudlid on tähtsal kohal pilareligioonina alguse saanud pastafarianismis ehk pastafariluses, mille kohaselt on maailma loonud nähtamatu ja tuvastamatu lendav spagetimonstrum (*Flying Spaghetti Monster*), kes välimuselt sarnaneb Ameerika Ühendriikide köögis populaarse kombinatsiooniga nuudlitest ja lihapallidest.

Nuudel Eesti kultuuris
----------------------

Nuudlitest on laulnud ansambel Ursula (laul "Nuudel") ning *metal*-punkansambel Winny Puhh ("Nuudlid ja hapupiim").

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nuudel** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Nuudlid** |
Tõnu Odamus
**Tõnu Odamus** (16. veebruar 1943 Tallinn – 4. juuli 2017) oli eesti harrastussportlane. 

Tõnu Odamus sündis Tallinnas, lapsepõlvekodu oli Kloostrimetsa Pirital. Hiljem elas Sauel.

Sporditee
---------

Tõnu Odamus suusavõistluse stardis
Tõnu Odamus hakkas kehakultuuriga tegelema juba lapsepõlves Kloostrimetsa radadel. Hiljem kuulusid tema harrastatud spordialade hulka nii aerutamine, murdmaasuusatamine, jalgrattasõit, jooksmine, triatlon kui ka duatlon.

Suusataja Tõnu Odamus hakkas aerutamisega tegelema vendade Bachmanite ergutusel, jõudes ka aerutamises mitme märkimisväärse medalivõiduni. Samuti näitas Tõnu noorem vend Indrek Odamus samal alal häid tulemusi, sõites osavalt nii süsta kui ka kanuuga.

Tõnu Odamus osales üle saja korra osalenud Tartu maratonidel, kus talle oli antud lausa nimeline rinnanumber. Ise oli ta pidanud olulisemateks aladeks vastupidavust nõudvaid järvejookse, maratone, triatlone ja duatlone. 

Aastatel 1966, 1967, 1969 ja 1970 oli ta edukas Tallinna-Keila-Tallinna suusamaratonil, 1979 Neeruti suusamaratonil ja Sakala jooksul, aastatel 1984–1988 Pirita ja Pühajärve triatlonil. 

Raudmehe karikad ja tammepärjad võitis ta aastatel 1986 ja 1987 Voka klassikalisel triatlonil (ujumine 3,8 km, jalgrattasõit 180 km, maratonijooks 42,195 km) veteranide I vanuseklassis.

Perekond
--------

Tõnu oli pere vanim laps, tal on noorem vend Indrek ja õde Reet. Tõnu Odamuse abikaasa oli Eesti Vabariigi kultuurkapitali spordipreemia ja Saue linna teenetemärgi pälvinud Enla Odamus (16-kordne Eesti meister aerutamises), kellega Tõnu tutvus tänu spordile ning abiellus 1968. aastal. Tema algatusel on Sauel alates 1994. aastast korraldatud kooliolümpiamänge, kus aukülalisteks on Eesti olümpiasportlased. 

Peres sirgusid tütred Terje ja Sirje. 

Kodus olid aukohal nii 1995. aasta Vasaloppeti 90 km suusatamise kui ka teiste tähtsamate võistluste diplomid ning arvukalt auhinnakarikaid.

Viited
------

1. ↑  Eesti Aerutamisföderatsioon (2005). *Eesti aerutamise lugu*.
Adama Traoré 2012. aastal Melbourne Victorys mängimas
**Adama Traoré** (sündinud 3. veebruaril 1990 Bondoukous) on Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja, vasakpoolkaitsja või vasaku äärepoolkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Western Sydney Wanderers.

Ta alustas klubikarjääri Elevandiluuranniku klubis École de Football Yéo Martial.

2009. aastal liitus ta Austraalia kõrgliiga klubiga Gold Coast United. Aastatel 2012–2014 mängis ta Melbourne Victorys. Hooaegadel 2012–13 ja 2013–14 valiti Traoré Austraalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ning 2014. aastal Melbourne Victory aasta mängijaks.

Hooajal 2014–2015 mängis ta Portugali kõrgliiga klubis Vitória de Guimarães. Aastatel 2015–2017 mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis Basel. Kõigil kolmel hooajal tuli ta Baseliga Šveitsi meistriks. Aastatel 2017–2019 mängis ta Türgi kõrgliiga klubis Göztepe.

2019. aasta septembris naasis Traoré Melbourne Victorysse. 2021. aasta juunis liitus ta Wanderersiga.

Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi Traoré debüüdi 6. septembril 2015 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Sierra Leone vastu. Ta kuulus Elevandiluuranniku koondisse 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Basel
* Šveitsi Super League: 2014–15, 2015–16, 2016–17
* Šveitsi karikas: 2016–17
**Palestina** on 1994. aastal rajatud linn Peruus, Ucayali piirkonna Purúsi provintsi Purúsi ringkonnas Purúsi jõe ääres.

Ajalugu ja tavad
----------------

Enne 1994. aastat oli Palestina piirkond farmide kogum, kus kasvatati vilja ja peeti veiseid. 1994. aastal kutsus Purúsi provintsi alkald kokku kohalike elanike koosoleku, kus teatas, et rajab sellesse paika linna ning ehitab majad kõigile, kes soovivad farmidest linna kolida.

Loomakasvatuse kõrval kasvatatakse Palestinas ka riisi, maisi ja puuvilju: ananasse, banaane, kookospähkleid, sidruneid, apelsine, virsikuid, granadille ning mandariine.

### Kohalikud pühad

Linnas tähistatakse mõningaid riiklikke pühasid: emadepäeva, isadepäeva ja 1. maid. Kohalike pühade seas on linna asutamise päev ja kiriku rajamise päev 12. novembril. Samuti pühitsetakse lõikuspühi: arbuusiistutamist, hariliku väätkõrvitsa istutamist, arbuusilõikust ja riisilõikust.

Dokumentaalfilm
---------------

Klipp dokumentaalfilmist "Web"
Palestina kohta on tehtud dokumentaalfilm nimega "Web" ("Võrk") koostöös Vikipeediat arendava sihtasutusega Wikimedia Foundation ja internetti levitava rahvusvahelise mittetulundusorganisatsiooniga A Human Right. Filmis esineb ka vikipeedia rajaja Jimmy Wales. Film kirjeldab lastele sülearvuteid kinkiva humanitaarprogrammi One Laptop Per Child ("Üks Sülearvuti Lapse Kohta") mõju Palestinas. Muuhulgas näidatakse, kuidas koolilapsed kirjutavad esialgse artikli oma küla kohta hispaaniakeelsesse Vikipeediasse. Lühike lõik filmist on avaldatud YouTube'is.

Viited
------

1. ↑  Nactonal Charter of the United States of Palestina. Prepared by the National Geographic Institute (IGN) and the Defense Mapping Agency (DMA), 1994.
2. ↑  Paucar, Personal interview with Denise Matos. May 26, 2010.
3. ↑  "Web" A Human Righti kodulehel (vaadatud 11. märtsil 2013)
4. ↑  Wikimedia Foundation "Children in Peru write their own history on Wikipedia" YouTube, 18. jaanuar 2013 (vaadatud 11. märtsil 2013)
**Nuuk** (mitteametlikult taani keeles *Godthåb* 'hea lootus') on Gröönimaa pealinn ja suurim linn, Sermersooqi valla halduskeskus. 2009. aastani oli Nuuki valla halduskeskus. 1. jaanuaril 2006 elas Nuukis 14 874 elanikku. Linn asub Godthåbsfjordi suudmes 240 kilomeetrit põhjapolaarjoonest lõunas.

Keskmine õhutemperatuur linnas on jaanuaris −7 °C ja juulis +7 °C.

Ajalugu
-------

Linna asupaigas asus viikingite Lääneasundus, mis asutati 10. sajandil ja lakkas olemast 14. sajandi keskel. Asundus allus algul Islandile, hiljem Norrale. Lääneasundusest kauem pidas vastu Idaasundus, kuid ka see suri lõpuks välja.

1721 jõudis Nuuki asukohta norra misjonär Hans Egede, kes ei teadnud, et viikingid on välja surnud. Linna (Godthaab) asutas ta 1728 luterliku misjonijaamana, et inuitte ristiusustada. See oli pärast viikingite asulate hääbumist esimene asula, kus alaliselt elati.

Aastast 1979, kui Gröönimaa sai autonoomia, on linna ametlik nimi nii grööni kui taani keeles Nuuk.

Nuukis asub Gröönimaa Ülikool (*Ilisimatusarfik*). Juba 1874 asutati Nuukis pedagoogiline akadeemia, mis oli Gröönimaa esimene kõrgem õppeasutus.

Nuuk õhust

Vaata ka
--------

* Nuuki lennujaam

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Nuuk** |

* Nuuki kommuuni koduleht (grööni, taani ja inglise keeles)
**Budsłaŭ** (valgevene-eesti transkriptsioonis **Budslav**, poola keeles *Budsław*) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Miadziełi rajoonis, Budsłaŭ külanõukogu halduskeskus. 

Budsłaŭ asub merepinnast 177 meetri kõrgusel Servači jõe kaldal.

Asula nimi tähendab ligikaudu 'meisterlikku ehitajat'. Vanimates dokumentides esineb nimi *Слаўная Буда*, mille tõlkevaste "meisterehitaja" on ka otseselt.

Asulas on keskkool ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on vesiveski, katoliku kabel, XIX sajandil ehitatud kirikla, XVIII–XX sajandil rajatud mõisakompleks (peahoone on küll hävinud). Suurimaks vaatamisväärsuseks on aga katoliku kirik (1767–1783) imettegeva Jumalaema ikooniga. Kirik on ametlikult Basilica minoris.

Ajalugu
-------

Budsłaŭ asulat mainitakse esimest korda aastal 1504, mil suurvürst Aleksander selle tsistertslaste ordule andis. Aastal 1560 lahkusid mungad asulast, aga aastal 1589 tulid nad tagasi ja ehitasid sinna kloostri, selle juurde aga puidust katoliku kiriku. Toonane Minski vojevood Jan Pac annetas kirikule paavst Clemens VIII-lt saadud ikooni, mis asub seal tänapäevani. Aastal 1732 sai Budsłaŭ asulast Vilniuse vojevoodkonda ja Ašmiany maakonda kuuluv alev.

Poola jagamisel läks Budsłaŭ 1795. aastal Venemaa koosseisu. Aastast 1848 läks see Oskierkode valdusse. Seoses Kastuś Kalinoŭski ülestõusuga klooster suleti. Aastal 1907 avati asulast kahe kilomeetri kaugusel Budsłaŭ raudteejaam.

Esimese maailmasõja ajal paiknes alevis Venemaa II armee staap. Sealt juhatati ka 1916. aastal läbi viidud traagilist Narači operatsiooni.

Pärast Esimest maailmasõda kuulus Budsłaŭ Poola koosseisu. Toona hakati alevis ka laatasid pidama. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi muudeti alev külaks. Aastast 1992 on Budsłaŭ palverännakute sihtpunktiks.

Pilte
-----

* Budsłaŭ katoliku kirikBudsłaŭ katoliku kirik
* Budsłaŭ kirik seestvaatesBudsłaŭ kirik seestvaates
* Budsłaŭ ikoonBudsłaŭ ikoon
* Kohalik kalmistuKohalik kalmistu

Tuntud elanikke
---------------

* Vincent Žuk-Hryškievič – Valgevene poliitik
* Paŭlina Miadziołka – Valgevene kirjanik
* Ivan Vasilevič – Valgevene poliitik

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2015. Vaadatud 29. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

 Budsłaŭ – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Budsłaŭ
* Asula Valgevene fotoentsüklopeedias
* Asula YouTube'is
Palgafond
**Palgafond** on summa, mille tööandja on valmis maksma oma töötajatele töötasudeks kindlaksmääratud perioodi jooksul (näiteks kuu, kvartal või aasta). Palgafondi suurus sõltub ettevõtte suurusest, töötajate arvust, tööjõukuludest ja muudest teguritest. Palgafondi suurus võib mõjutada ettevõtte kasumit ja võimalusi investeerimiseks ja laienemiseks. Seetõttu on oluline, et ettevõte teeks õigeid otsuseid tööjõukulude haldamisel ja palgafondi jaotamisel.

Maksustamine
------------

Igas riigis võib kehtida oma maksusüsteem, kuid vastavalt Eestis kehtestatud seadustele on palgafondi struktuur järgmine.

Brutopalk koosneb:

* 2% kogumispension (II sammas),
* 1,6% töötuskindlustusmakse (töötaja),
* 20% tulumaks (maksuvaba tulu ületavalt summalt),
* netopalk.

Tööandja maksab brutopalga pealt:

* 33% sotsiaalmaksu
* 0,8% töötuskindlustusmakset (tööandja)

2020. aastast muutus II pensionisammas vabatahtlikuks ehk inimestel oli võimalus loobuda 2% makse tegemisest oma palga arvelt. Alates 2023. aastast on enamiku inimeste tulumaksuvaba miinimum 654 eurot kuus ja vanaduspensioniikka jõudnutel 704 eurot kuus.

Palgafondi teooria
------------------

Palgafondi teooria on majandusteooria, mis selgitab tööjõukulude rahastamist ja nende mõju majandusele. Selle teooria kohaselt on olemas kindel raha reserv, mida tööandjad saavad kasutada töötajatele palkade maksmiseks. Palgafondi suurus sõltub ettevõtte kasumist. Palgad ei saa ületada tööandja poolt eraldatud palgafondi suurust. Kui tööandja soovib palkasid tõsta, peab ta suurendama palgafondi, kasvatades ettevõtte kasumit või vähendades muid kulusid.

Palgafondi teooria ei arvesta tööjõuturu tegeliku olukorraga, mis võib mõjutada palgatasemeid ja tööhõivet sõltuvalt nõudlusest ja pakkumisest. Samuti ei võta palgafondi teooria arvesse töötajate võimalikku tootlikkuse kasvu, mis võib tõsta ettevõtte kasumit ning suurendada palgafondi reservi.

Viited
------

1. ↑  "What Is Payroll, With Step-by-Step Calculation of Payroll Taxes". *Investopedia* (inglise). Vaadatud 28. märtsil 2023.
2. ↑  Pertman, Taavi (19.02.2021). "Palgafond". *RahaFoorum*. Vaadatud 15.03.2023.
3. 1 2  "Wages Fund Theory Economics Assignment Help, Economics Homework & Economics Project Help". *EconomicsKey.com* (Ameerika inglise). 15. september 2014. Vaadatud 28. märtsil 2023.
Kõrvaklappide testimine kajavabas ruumis
**Kajavaba ruum** on ruum, mis on kavandatud nii, et tema seinad ei peegelda kas helilaineid või elektromagnetlaineid ning samuti ei lase väliskeskkonnast antud ruumi neid lained levida. Selle tulemusel on ruumis võimalik kuulda (detekteerida) ainult allikast otse levivaid heli- või raadiolaineid. Kajavaba ruum matkib levipiirete puudumist. Kajavabade ruumide mõiste võeti algselt kasutusele akustikute poolt ja tähistas algselt just akustiliste kajade vaba ruumi. Raadiolainete suhtes kajavabadeks kavandatud ruumide kasutusele võtmisest tingituna on mõiste kasutusala laiendatud.

Kajavabad ruumid võivad olla alates mikrolaineahju suurustest kuni lennukite angaaride suurusteni. Seejuures sõltub kajavaba ruumi suurus uuritavate objektide mõõtmetest ja vaatlusalustest sagedusribadest.

Vaata ka
--------

* Kajaruum
* Helistuudio
* Faraday puur

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kajavaba ruum** |

Viited
------

1. ↑  "Anechoic chamber". *Encyclopaedia Britannica*. Vaadatud 06.09.2020.
Adam Olearius
**Adam Olearius** (õieti **Adam Ölschläger**, ladinapäraselt ka **Asconios Olivarius**, pseudonüümina Adonis; 24. september 1599 Aschersleben – 22. veebruar 1671 Gottorf, Schleswig) oli saksa päritolu geograaf, teadlane ja poliitik.

Maadeavastamisreiside kohta koostas ta üksiksjalikke kirjeldusi, milles ühes "Uus Pärsia reisikiri", on kirjeldatud ka Eestimaa elu-olu 17. sajandil (1633. aastal).

Holstein-Gottorfi hertsogi Friedrich III saatkonna reisid Venemaale ja Pärsiasse toimusid aastail 1633–1639. Eesmärk oli avada idakaubandusele tee Schleswigist Venemaa kaudu Pärsiasse. Esimene reis suundus 1633–1635 Hamburgist Liivi- ja Ingerimaa kaudu Moskvasse, kus valmistati ette diplomaatilisi kontakte.

Teine ehk Pärsia reis kulges aastail 1635–1637 Hamburgist läbi Tallinna, Narva, Alutaguse, Moskva, Nižni Novgorodi, Kaasani, Samaara, Tsaritsõni, Astrahani, Derbenti tolleaegsesse Pärsia pealinna Isfahani. Tagasi Schleswigisse jõuti 1639. aastal.

Saatkonna sekretärina ja oma aja Euroopa parima[*viide?*] orientaalkeelte tundjana reisi kaasa teinud Adam Olearius koostas raamatu, mis oli seni põhjalikem kirjeldus Euroopa jaoks tollal veel väga müstilise Venemaa ja veelgi kaugema ning muinasjutulisema Pärsia kohta.

Pärast Pärsia reisilt naasmist tegeles Adam Olearius kõikvõimalike muude teadusharude – matemaatika, füüsika, ajaloo ja geograafiaga, teenides ära hüüdnime *Holsteini Plinius* ja *Gottorfi Odüsseus*. Tema järelevalve all ehitati 1654–1664 kuulus Gottorfi gloobus läbimõõduga 3,5 meetrit, mille pealispinnal kujutati maakera, sees aga taevasfääre. Gloobuse sees oli laud, mille ümber mahtus istuma 10 inimest.

Adam Olearuse koostatud Liivimaa kaart, aastast 1658

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Adam Olearius** |

Teosed
------

* *Offt begehrte Beschreibung Der Newen Orientalischen Reise/ So durch Gelegenheit einer Holsteinischen Legation an den König in Persien geschehen* 1647
* *Persiaensche Reyse Uyt Holsteyn, door Lyflandt, Moscovien, Tartarien in Persien. Door Philippus Crusius, en Otto Brughman, gesanten des Doorl : Hoogh : Heere, Heer Frederick Erf-heer Norwegen, Hertog van Sleswijck en Holsteyn, &c. Aen den Koninck van Persien : En van daer te Landt naer Oost-Indien. ...*, Amsterdam: Jan Jansz, 1651 Google Books
* *Adam Olearii Aussführliche Beschreibung Der Kundbaren Reyse Nach Muscow und Persien, So durch gelegenheit einer Holsteinischen Gesandschafft von Gottorff auss an Michael Fedorowitz den grossen Zaar in Muscow, und Schach Sefi König in Persien geschehen* 1663

Välislingid
-----------

* ОПИСАНИЕ ПУТЕШЕСТВИЯ ГОЛШТИНСКОГО ПОСОЛЬСТВА В МОСКОВИЮ И ПЕРСИЮ, vene keeles

* Vaade Tallinnale, 17. sajandVaade Tallinnale, 17. sajand
**Virgilio Barco Vargas** (17. september 1921 Cúcuta Norte de Santanderi provints – 20. mai 1997 Bogotá) oli Colombia president 1986–1990.

Tema poliitiline karjäär algas 1943, kui sai liberaalist nõunikuks Durania linnanõukogus. Hiljem valiti ta Kongressi alamkotta.

Vägivalla perioodi ajal 1940. aastatel ja 1950. aastate alguses, mis oli tuntud ka kui La Violencia, mille ajal liberaalid ja konservatiivid pidasid omavahel brutaalset sõda ja mille jooksul sai tuhandeid inimesi surma, oli Barco eksiilis USAs.

Ta pöördus tagasi Colombiasse 1954. aastal ja aitas korraldada parteidevahelist rahu. Ta püüdis saavutada stabiilset demokraatiat. Järgmise 40 aasta jooksul teenis ta riiki kaks koosseisu senatis 1958–1966, oli saadik Suurbritannias 1961–1962, 1990–1992 ja Ameerika Ühendriikides 1977, Bogotá linnapea 1966–1969 ja Maailmapanga direktor 1969–1974.

Tema karjääri tipuks võib pidada 1986. aastat, mil ta võitis presidendivalimised enam kui 58 protsendi häältega. See oli suurim protsentuaalne näitaja Colombia ajaloos.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Belisario Betancur Cuartas** | **Colombia president**1986–1990 | Järgnev**César Gaviria Trujillo** |

Välislingid
-----------

* "La crisis de la Corbeta Caldas" Elulugu hispaania keeles
Smedley Butler
**Smedley Darlington Butler** (30. juuli 1881 West Chester, Pennsylvania – 21. juuni 1940 Philadelphia, Pennsylvania) oli Ameerika Ühendriikide merejalaväelane ning kohalik politsei- ja tuletõrjejuht.

Ta sündis mõjukas kveekerite perekonnas, kelle esivanemad olid elanud Ameerikas juba 17. sajandist. Pärast Hispaania-Ameerika sõja puhkemist ja enne oma 17. sünnipäeva lahkus Butler koolist ja astus USA armeesse.

Ta osales Filipiini-Ameerika sõjas, Rusikavõitlejate mässu mahasurumises, Mehhiko revolutsioonis, esimeses maailmasõjas ja paljudes väiksemates relvakonfliktides.

1924–1925 anti tema juhtida Philadelphia politsei ja tuletõrje. Ta andis kaaluka panuse politseikorruptsiooni väljajuurimisse ja kuiva seaduse jõustamisse.

Kui merejalaväe juhataja Wendell Cushing Neville 1930. aastal suri, siis kandideeris Butler sellele ametikohale. Tema avameelsete väljaütlemiste pärast jäeti ta aga kõrvale. Seejärel läks ta 1. oktoobril 1931 erru, olles selleks ajaks kõige kõrgemalt autasustatud merejalaväelane USA ajaloos. Muuhulgas oli ta üks vähestest meestest, kes on pälvinud USA kõrgeima sõjalise teenetemärgi (Medal of Honor) kaks korda. 

1931. aastal nõustas ta Oregoni osariigi politseijõudude loomist. Seejärel võitles aga sõjaveteranide õiguste eest ning võttis sõna sõja ja sõjast kasu lõikamise vastu. 1935. aastal ilmus tema teos "War Is a Racket", milles ta kirjeldas ja kritiseeris USA sõjapidamise imperialistlikke motivatsioone.

1934. aasta tunnistas ta kongressi erikomitee ees ja aitas paljastada vandenõu, mille järgi plaanisid rikkad töösturid riigipööret ja fašistliku diktatuuri kehtestamist Ameerika Ühendriikides. Kedagi süüdi ei mõistetud ja tolleaegne ajakirjandus (mida suuresti kontrollisid samad töösturid) nimetas seda ulatuslikuks pettuseks, kuid ajaloolased on üldiselt seisukohal, et sellist riigipööret tõesti plaaniti.

Välislingid
-----------

* A Veteran's Warning | Smedley Butler YouTube
Adam Tambellini 2015. aastal Hartford Wolf Packis
**Adam Tambellini** (sündinud 1. novembril 1994 Edmontonis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib ründajana Rootsi kõrgliiga klubis Rögle BK.

Aastatel 2011–2013 mängis ta British Columbia Hockey League'i klubides Vernon Vipers ja Surrey Eagles. Hooaja 2013–14 alguses mängis ta Põhja-Dakota Ülikooli jäähokimeeskonnas. Aastatel 2014–2015 mängis ta Western Hockey League'i klubis Calgary Hitmen.

2013. aastal valis New York Rangers ta NHL-i *draft* '​is 65. valikuna. Aastatel 2015–2018 mängis ta kolm hooaega American Hockey League'is (AHL) Rangersi noorteklubis Hartford Wolf Pack, kuid NHL-is tal Rangersi meeskonnas debüüti teha ei õnnestunud. Hooajal 2018–19 mängis ta AHL-is Ottawa Senatorsi noorteklubis Belleville Senators.

Hooajal 2019–2020 mängis Tambellini Rootsi esiliiga klubis Modo Hockey. 2020. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Röglega Hooajal 2020–21 saavutas ta Röglega Rootsi meistrivõistlustel teise koha, misjärel pikendas ta klubiga lepingut kolme aasta võrra.

2020. aastal võitis Tambellini Kanada jäähokikoondise koosseisus Spengler Cupi.

Tema isa Steve Tambellini on endine jäähokimängija. Tema vanem vend Jeff Tambellini on endine jäähokimängija.

Viited
------

1. ↑  "Poängkung klar för Rögle". roglebk.se. Vaadatud 30.11.2021
2. ↑   (vaadatud 30.11.2021)

Välislingid
-----------

* Adam Tambellini Hockeydb.com lehel
Insener-viitseadmirali eraldusmärk vormikuue käisel
**Viitseadmiral-insener** (kuni 1971 **insener-viitseadmiral**; vene keeles вице-адмирал-инженер; kuni 1971 инженер- вице-адмирал) oli Nõukogude Liidu mereväes alates 1940. aastast Nõukogude armees (kuni 1946 Punaarmees) kehtinud sõjaväeline auaste, mille analoog Venemaa mereväes on viitseadmiral.

Viitseadmiral-insenerist kõrgem auaste oli admiral-insener ja madalam auaste kontradmiral-insener. Nõukogude armee (kuni 1946 Punaarmee) maaväes vastas viitseadmiral-insenerile kindralleitnandi auaste.

Insener-viitseadmirale
----------------------

Viitseadmiral-inseneri õlak
* 1944 – Aksel Berg (1893–1979), NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee raadiolokatsiooni nõukogu esimehe asetäitja, professor, NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliige
* 1944 – Nikolai Matussevitš (1879–1950), Vorošilovi-nimelise mereväeakadeemia laevajuhtimise kateedri ülem, professor
* 1944 – Nikolai Issatšenkov (1902–1969), NSV Liidu Sõjalaevastiku laevaehituse valitsuse ülem
* 1958 – Pavel Kotov (1911–2007), NSV Liidu Sõjalaevastiku laevaehituse ja relvastuse ülema asetäitja
* 1958 – Pjotr Fomin (1904–1976), tuumarelva katsetaja
**Virgilijus Kęstutis Noreika** (22. september 1935 Šiauliai – 3. märts 2018 Vilnius) oli leedu ooperilaulja (tenor) ja pedagoog.

1949–1953 õppis ta Vilniuse muusikakoolis ja 1958 lõpetas Leedu Riikliku Konservatooriumi.

1957. aastast oli Noreika Leedu Ooperi- ja Balletiteatri solist.
1965–1966 stažeeris ta Itaalias Milanos La Scala teatris.

1976–1991 oli Noreika Leedu Ooperi- ja Balletiteatri kunstiline juht ja direktor.

1973 valiti ta Leedu NSV Ülemnõukogu liikmeks.
1974. aastast Leedu teatriühingu esimees.

1976. aastast oli ta Leedu Konservatooriumi õppejõud (alates 1983 dotsent, hiljem professor). 
1995–1996 viis ta läbi meistriklasse Tallinnas Estonia teatris.

1997. aastast oli ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia külalisprofessor ning 2000. aastast lauluosakonna juhataja.

2003. aastast oli Leedu Rahvusliku Ooperi- ja Balletiteatri kunstiline juht ja ooperilaulu pedagoog.

Autasud ja -nimetused
---------------------

* Leedu NSV riiklik preemia (1960, 1970)
* Leedu NSV teeneline kunstnik (1964)
* Leedu NSV rahvakunstnik (1967)
* NSV Liidu rahvakunstnik (1970)
* Leedu suurvürsti Gediminase orden (1995)
* Leedu Teenete Ordeni Suurrist (2003)
* Eesti Valgetähe ordeni teine järk (2004)
* Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia audoktor (2009)
* Leedu Vabariigi kultuuri elutööpreemia (2010)
* Puškini medal (Venemaa, 2015)

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4569 (vaadatud 30.07.2015)
**Greenpeace** on rahvusvaheline keskkonnakaitseorganisatsioon, mis loodi 1971. aastal Vancouveris Kanadas, et võidelda Ameerika Ühendriikide tuumakatsetuste vastu Alaskal. Hiljem on organisatsiooni eesmärkideks saanud paljude keskkonnaprobleemide reguleerimine ja lahendamine, eriti tuntud on Greenpeace'i aktivistide protestiaktsioonid vaalapüügi, põhjatraalimise, globaalse kliimasoojenemise, ürgmetsade hävitamise, tuumaenergia ja geenimanipulatsiooni vastu.

Greenpeace'i peakorter asub Amsterdamis. Greenpeace'i rahvusvahelised ja regionaalsed harukontorid asuvad 42 maailma riigis. Eestis Greenpeace'i kontorit pole.

Organisatsiooni sissetulekud saadakse eraisikute ja fondide toetustest, kusjuures keeldutakse riikide valitsuste ja suurte kontsernide finantstoetustest. Hinnanguliselt on Greenpeace'il umbes 2,8 miljonit toetajat.

16. novembrist 2009 kuni 2015. aasta lõpuni oli Greenpeace'i tegevdirektor Kumi Naidoo. 2023. aasta seisuga on Greenpeace'i ajutine tegevdirektor Norma Torres.

Välislingid
-----------

* Greenpeace'i koduleht
AS Elroni reisirong Stadler FLIRT väljumas Klooga jaamast Paldiski suunal
**Tallinna–Paldiski rongiliin** on Elroni opereeritav rongiliin lõpp-peatustega vastavalt Tallinnas Balti jaamas ja Harju maakonnas Paldiskis. Liini pikkus 48 km.

Liinile jääb 21 peatust: Tallinn (Balti jaam), Lilleküla, Tondi, Järve, Rahumäe, Nõmme, Hiiu, Kivimäe, Pääsküla, Laagri, Urda, Padula (Tallinn - Paldiski rongid ei peatu, aga Tallinn - Riisipere ja Tallinn - Turba peatub.) Saue, Valingu, Keila, Niitvälja, Klooga, Klooga-Aedlinn, Põllküla, Laoküla ja Paldiski raudteepeatus. Tulevikus kavandatakse Laoküla ja Paldiski vahele lisapeatust, mis jääks Paldiski Lõunasadama juurde. 

Reisijatevedu on raudteel jaotatud nelja tsooni vahel – 1. 2. 3. ja 4. tsoon. 1. tsoon jääb Balti jaama ja Laagri raudteepeatuse vahele. Kuni Valingu raudteepeatuseni on 2. tsoon. Kuni Niitvälja raudteepeatuseni on 3. tsoon. Viimased viis peatust (Kloogalt Paldiskini) jäävad juba 4. tsooni. Padula, Põllküla ja Laoküla raudteepeatuses toimub rongi sisenemine ja väljumine vaid multifunktsionaalse ala kaudu.

Ajalugu
-------

* Balti raudtee valmis aastal 1870. Sellest ajast sõitsid auru jõul reisirongid Tallinna–Paldiski rongiliinil.
* Elektrirongiliiklus liinil avati novembris 1961. 1968. aastast muudeti Pakri poolsaar kinniseks piirkonnaks ning Laoküla raudteepeatusse rajati reisijate kontrollpunkt. Pärast Nõukogude vägede lahkumist Paldiskist kontrollpunkt likvideeriti.

Vaata ka
--------

* Tallinna–Keila raudtee
* Keila–Paldiski raudtee

Viited
------

1. ↑  Tammearu. Elektriraudtee Eestimaal alates 1924. Tänapäev, 2009. Lk. 74
2. ↑  Ajalugu Elektriraudtee

Välislingid
-----------

* YouTube-i video: Tallinn-Paldiski
* Elektriraudtee koduleht

| * v
* r
Eesti rongiliinid |
| --- |
| Läänesuund | 
Tallinn–Pääsküla | Tallinn–Keila | Tallinn–Keila kiirliin | Tallinn–Turba | Tallinn–Paldiski | Tallinna–Kloogaranna  | Tallinn–Riisipere |  |
| Idasuund | 
Tallinn–Aegviidu | Tallinn–Narva | Tallinn–Narva kiirliin | Tallinn–Tartu | Tallinn–Tartu kiirliin | Tallinn–Rakvere | Tartu–Valga | Tartu–Koidula (*suvekuudel Tartu–Piusa*) |
| Edelasuund | 
Tallinn–Viljandi | Tallinn–Türi | Tallinn–Rapla |
| Endised liinid | 
Tallinn–Aegviidu kiirliin |Tallinn–Pärnu | Tallinn–Lelle |
Packersi mängijad rivistunud rünnakuks Buffalo Billsi vastu
Vaade Lambeau Fieldile
**Green Bay Packers** on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. 

Tema kodulinn on Green Bay Wisconsini osariigis ja kodustaadion Lambeau Field. Green Bay on väikseim linn, kus on NFL-is mängiv meeskond.

Packers mängib konverentsi NFC Põhjadivisjonis koos Chicago Bearsi, Detroit Lionsi ja Minnesota Vikingsiga. 

Spordiklubi asutati 1919. aastal. Nime sai meeskond esimeseks sponsoriks olnud pakkefirma järgi. Packersi nimi on liiga vanim siiani kasutatav nimi. Meeskonna värvid on kollane, roheline ja valge. Packersi logol on valge G rohelisel taustal.

Aastatel 1959–1967 oli Packersi peatreener Vince Lombardi, kelle käe all tuldi viis korda meistriks.

Green Bay on liiga meistriks tulnud rekordilised 13 korda, aastatel 1929, 1930, 1931, 1936, 1939, 1944, 1961, 1962, 1965, 1966, 1967, 1996 ja 2010.

Oma konverentsi meistriks on Packers tulnud aastatel 1960, 1961, 1962, 1965, 1966, 1967, 1996, 1997 ja 2010. Oma divisjoni meistriks on Packers tulnud 15 korda ja väljalangemismängudeni jõudnud 28 korda.

Meeskonna mängujuht (*quarterback*) on alates 2008. aastast Aaron Rodgers. Aastatel 1992–2007 oli meeskonna *quarterback* üks kõigi aegade edukamaid mängijaid Brett Favre, kelle nimel on enamik mängujuhtide rekordeid.

2010. aasta hooajal sai Packers oma divisjoni teisena väljalangemismängudele ning tuli seejärel konverentsi meistriks. 6. veebruaril 2011 peetud Super Bowlis võitis Green Bay Packers Pittsburgh Steelersi tulemusega 31–25.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Green Bay Packers** |

* Koduleht
Tallinna ülemine tuletorn
**Tallinna sihi ülemine tuletorn** (ka *Punane majakas, Tallinna lõuna tuletorn*) on tuletorn Tallinnas Lasnamäel.

Tuletorn rajati 1835. aastal. Algselt oli see puitsõrestiktorn, mille asemele ehitati 1896. aastal kivist torn. Torni ülemine osa on must ja alumine valge. Sellel on eraldi laternaruum, mida ümbritseb rõdu. Laternaruumi kohal on metallvarras, mille küljes on väikesed tuule suunda näitavad vahendid.

Asukoht
-------

Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 25′ 40″ N, 24° 48′ 20″ E.

Asub Peterburi tee ja Pae tänava vahel. Aadress on Tuletorni tn 1 (varasem aadress Pae 16). On hästi nähtav nii Peterburi teelt kui ka Laagna teelt (viimase poole paistab ka tuli). Tallinna alumisest tuletornist asub 1,1 kilomeetrit lõunas.

Tuletorn on rajatud merepinnast umbes 40 meetri kõrgusele, ka ehitis ise on 40 meetri kõrgune. Seega, tuli on merepinnast 80 meetrit kõrgemal.

Tuletorni keerdtrepp
Vaade tornist Tallinna sihile

Tule omadused
-------------

Tuletorn töötab iga päev ööpäevaringselt.

Tuli, mis töötab valgetel valgusdioodidel, põleb järgmise tsükliga: 5 kiiret vilkumist kestusega 0,3 sekundit, mille vahel on tuli varjutatud 0,4 sekundiks. Iga viie vilkumise järel on tuli kustutatud 1,9 sekundiks. Tuli on sihi alumise tuletorniga sünkroonitud ja moodustab sihi 159,1°. Tuli paistab laiemas sektoris (asimuut 139°–187,5°) 6 meremiili ning kitsamas sektoris (154,5–163,5°) 12,6 meremiili kaugusele.

Varem põles valge 1 kW võimsusega hõõglambiga tuli järgmise tsükliga: 3 sekundit valge ja 3 sekundit pime. Laiemas sektoris (asimuudist 123,5° asimuudini 187,5°) paistis tuli 12 meremiili, kitsamas sektoris (157,1–161,1°) 23 meremiili kaugusele.

Postmark
--------

1983. aastal andis NSV Liit välja Tallinna tuletorniga postmargi.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Tallinna ülemine tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
2. ↑  Tallinna sihttuletornid Lasnamäel veebiportaalis eestigiid.ee
3. ↑  Liinituledel E8554.W põhinevate modulaarsete tuletornide eksperimendi rahvusvaheline kajastus[*alaline kõdulink*]. 7. veebruar 2006

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tallinna ülemine tuletorn** |

* Tallinna ülemine tuletorn navigatsioonimärkide andmekogus
* Tallinna ülemine tuletorn kultuurimälestiste riiklikus registris
**Vesi-külmaseen** (*Armillaria ectypa*) on seeneliik külmaseene perekonnast ja sugukonnast *Physalacriaceae*. Varem on neid käsitletud ka heinikuliste sugukonnas.

Levila
------

Levinud Rootsist, Inglismaast ja Austriast kuni Jaapani ja Hiinani. Maailmas teada umbes 75 leiukohta. Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) punase raamatu liik, ohulähedane (NT).

Kirjeldus
---------

Vesi-külmaseened on üheaastaste viljakehadega kuni 12 cm pika jala ja kuni 8 cm läbimõõduga kollaka, sageli vanemana ladestunud huumusainetest pruuni kübaraga seen. Kübar on enamasti liibuvalt soomuseline, keskelt tumedam ja nõgus. Külmaseene kübara all on valkjaid eoslehekesed. Erinevalt teistest külmaseentest pole temal jalal rõngast. Jalg on sageli alusel jämenev ja pehme ning seal külmaseentele iseloomuliku oliivroheka jumega. Nii kübar kui ka jalg on kiulised, kuid kergesti purunevad. Kasvab üksikult ja hajusate kogumikena soomätastel.

Söögiseenena
------------

Vesi-külmaseen on jäävalt viha maitsega, mittesöödav.

Elupaik
-------

Vesi-külmaseen kasvab väga märgadel aladel, eelkõige lubjarikastes ja lämmastikuvaestes allikasoodes, madalsoodes ja siirdesoodes.. 

Eestist on seni teada viiest soost: kolmest lubjarikkast madalsoost, ühest luhttarnasoost ja ühe järve äärselt ilmselt lubjarikkalt õõtsikult. Seni on leitud Läänemaalt, Hiiumaalt ja Viljandimaalt. Kasvab eelkõige kesksuvisel ajal, eelistatult põuaga, perioodil, kui turvas pole üle ujutatud.. 

Vesi-külmaseen on saprotroof, erinevalt teistest Eesti külmaseentest pole seotud puittaimedega. Sageli kasvab täiesti puittaimedeta alal turbasammaldes, pärislehtsammalde või tarnade vahel. Eestis isendirikkamad leiukohad siiski porsasoodes.

### Ohustatus

Vesi-külmaseen vajab eluks väga märga elupaika. Juba nõrk soode kuivendamine muudab soo tema jaoks ebasobivaks. Lubjarikaste madalsoode kerge kuivendusele allumise tõttu on hävinud enamus talle kunagi sobinud elupaiku Lääne-Euroopast. Teda kui lämmastikuvaeste elupaikade liiki võib ohustada ka õhusaaste, heitgaasidest pärinevate lämmastikoksiidide sadenemine. 

Ka Eestis on tema võimalike elupaikade hulk ilmselt kümneid kordi vähenenud. Siiski võib hinnata, et praegu teadaolevatest selle liigi populatsioonidest asub Eestis umbes 7%, sealjuures on osad kogumid väga isendirohked. Eestil on oluline vastutus selle liigi säilimisel maailmas.

Viited
------

1. ↑  Armillaria ectypa. The IUCN Red List of Threatened Species
2. ↑  Armillaria ectypa. The IUCN Red List of Threatened Species
3. ↑  Tõnu Ploompuu. 2017. Vesi-külmaseen, haruldane seen madalsoodes. Eesti Loodus, 2017 nr 6, lk 86-87
Kaart
**Tallinna–Saku tee** (varem *Tallinna–Saku–Laagri tee*, registrinumbriga 11340) on kõrvalmaantee Tallinna linnas ja Saku vallas. Tee pikkus on 11,5 km, sellest Tallinna linnas 2,8 km (Männiku tee).

Tee saab alguse Tallinna–Pärnu–Ikla maantee kuuendal kilomeetril Tallinna linnas ning lõpeb Saku alevikus ristumisel Saku–Tõdva ja Saku–Laagri teega.

Tee kulgeb läbi Tallinna linna, Männiku ja Tammemäe küla ning Saku aleviku.

Tee ületab üht silda (Saku sild üle Vääna jõe tee üheteistkümnendal kilomeetril) ja viit truupi. Teele jääb viis bussipeatust: Männiku jaam, Tammemäe, Õlletehas, Keskuse ja Salu.

Teega ristuvad üheksandal ja kümnendal kilomeetril Saku liiklussõlme ühendusteed.

Tee on asfaltkattega. Tallinna ja Saku vahel on tee klass III, Saku ja Tallinna piires on tee klassita. Tee liiklussagedus on üle 6000 auto ööpäevas. Kiiruspiirangud on Tallinnas ja Sakus ning nende asulate läheduses (50 ja 70 km/h). Teevalgustus on Tallinnas, Sakus ja Männiku keskuses.

Varem ulatus tee Sakust edasi Laagri alevikuni, kus see lõppes ristumisel Tallinna–Pärnu–Ikla maanteega. Varasema Tallinna–Saku–Laagri tee kogupikkus oli 18,5 km. Saku ja Laagri vahel jäid teele Juuliku, Jälgimäe ja Tänassilma küla, Jälgimäe sild üle Vääna jõe, kuus truupi ning seitse bussipeatust (Pähklimäe, Kurvi, Murumäe, Jälgimäe, Topi, Jõenurme, Punamäe). Pärast tee lühendamist on Saku ja Laagri vaheline teelõik arvatud Saku–Laagri, Kanama–Saku ja Jälgimäe tee koosseisu.
Saint-Étienne-du-Rouvray kirik, kuhu sisenesid pantvangivõtjad
**Saint-Étienne-du-Rouvray kirikurünnak** toimus 26. juulil 2016 Saint-Étienne-du-Rouvrays Seine-Maritime'i departemangus Ülem-Normandia piirkonnas.

Umbes kell 10.00 (kohaliku aja järgi) sisenesid Saint-Étienne-du-Rouvray kirikusse missa ajal külguksest kaks nugadega relvastatud meest. Nad võtsid viis inimest: koguduse preestri, kaks nunna ja kaks kirikulist pantvangi. Kolmandal nunnal õnnestus põgeneda ja abi kutsuda. Kirik piirati ümber politsei eriüksuslaste poolt ning pärast 40 minutit kestnud piiramist tehti pantvangistajad kahjutuks (mõlemad ründajad lasti eriüksuslaste poolt maha). Kohaliku aja järgi kell 10.45 kuulutati politseioperatsioon lõppenuks. Politsei andmetel tapsid ründajad 85-aastase preestri Jacques Hameli noaga ning tal oli kõri läbi lõigatud; lisaks sai üks kirikus viibinud naine raskesti haavata.

Välislingid
-----------

* Prantsusmaal võtsid relvastatud mehed kirikulised pantvangi ja tapsid preestri, vastutuse võttis ISIS
* FOTOD ja VIDEO: Prantsusmaal võtsid relvastatud mehed kirikus pantvange, preester tapeti