recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Märjamaa kihelkonnas asunud mõisast; Simuna kihelkonnas asunud mõisa kohta vaata Mõisamaa mõis (Simuna).* |

---

**Mõisamaa mõis** (saksa keeles *Moisama*) oli rüütlimõis Läänemaal Märjamaa kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla maakonda Märjamaa valla territooriumile.

Ajalugu
-------

Mõisamaa mõis eraldati Vaimõisa mõisast Põhjasõja järel. Selle omandas Jacob Flemmingi pärijatel ooberst Adolf Friedrich von Rosenthal, kes mõisa omakorda assessor Karl Friedrich von Huenele edasi müüs. Viimane tegi 1733. aastal vahetust Karl Gustav von Lilienfeldtiga (suri 1738), loovutades oma Mõisamaa ja Tolli mõisa Adila mõisa vastu Hageri kihelkonnas. Karl Gustavi von Lilienfeldti poeg ja pärija Jakob Heinrich von Lilienfelt müüs 1756. aastal Mõisamaa mõisa 10 000 hõberubla eest kapten Magnus Johann von Fockile.

1768. aastal müüs Magnus Johann von Fock Mõisamaa 14 000 hõberubla eest kapten Justus Friedrich von Stackelbergile (1737–1800). Justus Friedrichi surma järel jääb osa mõisast tema lese Katharina Elisabethi (sündinud Mohrenschildt; 1750–1824) valdusse kuni viimase surmani, osa aga läks ülejäänud pärijatele. 1825. aastal kinnitatakse mõis nende poja Peter Alexander Gottfried von Stackelbergi (1784–1851) omandisse. Mõisa väärtuseks on 40 000 rubla.

1849. aastal pantis Peter von Stackelberg Mõisamaa mõisa kolmeks aastaks Eduard von Wendrichile (suri 1892). Panti pikendati Peter von Stackelbergi pärijate poolt 1855. aastal. 1858. aastal müüsid Stackelbergi pärijad mõisa hinnaga 41 000 hõberubla Wendrichile päriseks. Wendrichi surma järel läheb mõis tema abikaasa Emiliele (sündinud Oesterreich).

1894. aastal ostis Tallinna kodanik Paul Schmeling 76 690 rublaga Emilie Wendrichi käest Vaimõisa mõisa.

1902. aastal omandas mõisa 93 000 rublaga Eduard von Lueder.

1917. aastal omandas 85 000 rubla eest mõisa Pärnu aukodanik Alfred Schmidt.

Mõisakompleks
-------------

Osaliselt kahekorruseline härrastemaja ehitati pärast 1905. aasta põletamist, ehitamisel kasutati ära varasema kiviehitise varemeid. Endises peahoones asub tänapäeval hooldekodu.

Säilinud on ka hulk kõrvalhooneid, mis on paljuski ümber ehitatud.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  Kinnistute register. Mõisamaa mõis

Välislingid
-----------

* Mõisamaa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Mõisamaa mõisast Eesti Mõisaportaalis

  



Märjamaa kihelkond

**Kirik**: Märjamaa  

**Mõisad**: Haimre mõis | Kasti mõis | Kauri mõis | Kuuda mõis | Kõrvetaguse mõis | Lümandu mõis | Mõisamaa mõis | Mõraste mõis | Männiku mõis | Nõmmpere mõis | Orgita mõis | Paeküla mõis | Pargi mõis | Päädeva mõis | Sõtke mõis | Uue-Kasti mõis | Uue-Märjamaa mõis | Uuesalu mõis | Vaimõisa mõis | Valgu mõis | Vana-Märjamaa mõis
Herbert Normann (1930. aastad)
**Herbert August Oskar Normann** (ka **Norman**; 7. märts 1897 Tartu – 12. märts 1961 Tartu) oli eesti meditsiiniprofessor, sisehaiguste arst, arstiteaduse ajaloo ja meditsiinieetika õppejõud.

Herbert Normann õppis aastatel 1906–1916 Tartu Aleksandri Gümnaasiumis. Aastatel 1916–1918 oli ta üliõpilane Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Osales Vabadussõjas.

Koostas 1930. aastate esimesel poolel kolmeköitelise Eesti meditsiinilise bibliograafia aastatest 1918–1934, oli kaks aastakümmet ajakirja Eesti Arst sekretär (tegelik toimetaja) ja tegev erialastes seltsides, Tartu Vabatahtlikus Tuletõrjes jm.

Normann tundis suurt muret 1940.–1950. aastatel Tartu Raadi kalmistu suure kultuuriväärtusega Vana-Jaani osas toimunud rüüstamiste üle. Just tema aktiivne tegevus aitas tõenäoliselt kaasa Vana-Jaani kalmistu täieliku hävitamise peatamisele.

Isiklikku
---------

Oli abielus Erna Normanniga.

Viited
------

1. ↑  Normann, Herbert Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas (vaadatud 29. juulil 2014)
2. 1 2  Ille Palmi ettekanne "Vana-Jaani kalmistu rüüstamise lugu" Tartu Linnamuuseumi Ülejõe Akadeemias. Tartu Linnamuuseumi pressiteade 10. oktoober 2016

Kirjandus
---------

* Herbert Normann. Tants teadmatusse: Päevik 1944–1961. Akadeemia, alates 6/ 2018

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Ohvitseride andmekogu
Kalina Jędrusik (1965)
**Kalina Jędrusik-Dygat** (5. veebruar 1930 Częstochowa – 7. august 1991 Varssavi) oli poola näitleja ja laulja.

1953. aastal lõpetas ta Krakówis Ludwik Solski Draamakunstide Akadeemia.

Aastatel 1953–1954 töötas ta Gdańskis Teatr Wybrzeżes, 1955–1957 Varssavis Rahvateatris (Teatr Narodowy), 1957–1963 Kaasaegses Teatris (Teatr Współczesny w Warszawie), 1964–1967 Komöödiateatris (Teatr Komedia w Warszawie), 1969–1972 Üliõpilaste Satiiriteatris (Studencki Teatr Satyryków), 1972–1985 Mitmekesisuse Teatris (Teatr Rozmaitości) ja 1985–1991 Poola Teatris (Teatr Polski im. Arnolda Szyfmana w Warszawie).

Alates 1958. aastast mängis ta rohkem kui 30 filmis. 1960. aastatel oli ta üks populaarsemaid Poola naisnäitlejaid.

Isiklikku
---------

Alates 1954. aastast oli Kalina Jędrusik abielus kirjanik Stanisław Dygatiga (1914–1978).

Viited
------

1. ↑  Kalina Jędrusik. Pierwsza skandalistka PRL Rzeczpospolita, 14. juuli 2019
2. ↑  Kalina Jędrusik Życiorysy
3. ↑  Burzliwe losy popularnej femme fatale wciąż wzbudzają zainteresowanie. Co Kalina Jędrusik ma za uszami Życie
4. ↑  Jedyna taka miłość WP Film

Välislingid
-----------

* Kalina Jędrusik andmekogus IMDb (inglise)
**Rukk** (*Verschiß* või *Ruckung*) on tähtajaline (kuni 99 aastaks) või tähtajatu üliõpilasorganisatsiooni liikme või teise organisatsiooni boikoteerimine karistusena suurema süüteo eest. Rukituga ehk rukoonusega ei tohi keegi suhelda, välja arvatud vältimatutel organisatsioonivälistel juhtudel nagu tööalaselt, rahaasjus või perekondlikult. Rukituga läbikäimise eest karistatakse samuti rukkimisega. Rukitud ei tohi ka omavahel suhelda. 

Rukkida võidakse ka eraisikuid ja nende organisatsioone.

Rukkimisega karistatakse ausõna murdmist, valetamist, kelmust, varastamist, valemängimist, salakaebust või sellega ähvardamist, ilma aukohtu vahenduseta duelli pidamist, tegelikuks minemist, aukohtule mitteallumist jne. Rukitu kaotab õiguse satisfaktsioonile.

Ajaloolisi näiteid
------------------

Rebane Aleksander Kesküla kutsus vilistlase Jaan Tõnissoni 1904. aastal pärast enda Eesti Üliõpilaste Seltsist väljaheitmist püstoliduellile, millist kutset viimane vastu ei võtnud. Kesküla kaebuse peale otsustas buršikohus Jaan Tõnissoni rukkida, kuni ta nõustub väljakutse vastu võtma. Seepeale loobus EÜS üldkommaani garanteerimisest.

2004. aastal rukiti Korporatsioon Vironia liige Kaspar Palgi 99 aastaks pärast seda, kui ta oli naiseriietes ja ilma saatjata läinud Korporatsioon Indla külalisõhtule.

Viited
------

1. ↑  Vivat Academia, EÜS kirjastus, 2007, lk. 151.
2. ↑  Päärt, Villu (7. oktoober 2002). "Naiseks riietunud tudeng teenis ülikarmi karistuse". *Postimees*. Vaadatud 23. veebruaril 2024.
**Meritikker** (*Pleurobrachia pileus*) on paarisentimeetrise pikkusega, ümara või munaja kujuga pelaagiline kammloom, kes elab avavees Atlandi ookeani põhjaosas, Põhjameres, Mustas meres ja Läänemeres. Liigi kirjeldas Taani zooloog Otto Friedrich Müller 1776. aastal.

Kirjeldus
---------

Meritikker on läbipaistva ümmarguse või munaja kehaga, mis on ligikaudu 2–2,5 cm pikk ja mille külgedel on kaks pikka kombitsat saagi püüdmiseks. Filamentidega kombitsate pikkus ületab kehapikkuse 15–20 korda – need võivad olla kuni 50 cm pikad – ja loom saab need vajadusel oma kehasse peita. Kammloom ujub kaheksa ripsmete (*cilia*) rea abil, mis paiknevad kehal umbes kahel kolmandikul kehapikkusest nelja pikisuunalise, piimjasvalge joonepaarina. Ripsmeplaadikesed ("kammid") peegeldavad ja murravad valgust ja nende liikumine looma ujumisel annab kammloomadele iseloomuliku spektrivärvides sädeleva väljanägemise. Pimeduses need fosforestseerivad.

Vastkoorunud kammloomavastsed on pirnja kujuga ja nende ripsmeread on väga lühikesed.

Ökoloogia
---------

Meritikker on röövloom ja toitub avavees ujuvatest kirpvähilistest, *zoea* arengujärgus krabivastsetest, vääneljalaliste ujuvatest vähikvastsetest ja aerjalaliste hulka kuuluvatest hormikulistest. Loom püsib liikumatuna paigal ja püüab saaki oma pikkade kombitsatega.

Põhjameres teeb meritikker aerjalalistele saakloomadele järgnedes päeva jooksul pikki rände vee sügavamate ja madalamate kihtide vahel. Öösel on nad vee ülemistes kihtides, enamasti otse termokliini all, ja varahommikul liiguvad sügavamasse, 80–150 m sügavusse vette; hilisel pealelõunal hakkavad nad taas kõrgemale liikuma. Need liikumised toimuvad üksnes suviti ja talviti jääb meritikker oma ripsmete liikumist vähendades merepõhja lähedusse. Seal võib ta saada kõrgemate vähkide, nagu Põhjamere garneeli (*Crangon crangon*), erakvähi *Pagurus bernardus* ja tavalise rannakrabi (*Carcinus maenas*) toiduobjektiks.

Viited
------

1. ↑  Pleurobrachia pileus (O. F. Müller, 1776). - WoRMS
2. ↑  Sea gooseberry (Pleurobrachia pileus). - The Marine Life Information Network
3. ↑  Sea gooseberry (Pleurobrachia pileus). - The Marine Life Information Network
4. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|  | **See artikkel on esitatud kustutamiseks.**
Põhjus: **vähene meediakajastus** 
Lisateavet võid leida arutelu- või ajalooleheküljelt. Vaata ka: Vikipeedia:Artiklite kustutamise kord. Kustutamisettepaneku saad vaidlustada arutelulehel. |

**Advokaadibüroo ALTERNA** on Eesti advokaadibüroo. See asutati 2013. aastal. Firma on Eesti Kaubandus-Tööstuskoja liige.

ALTERNA on spetsialiseerunud järgmistele õigusvaldkondadele: ärinõustamine ja M&A tehingud, kohtulike ja kohtuväliste vaidluste lahendamine, karistusõigus ja kriminaalmenetlus, kinnisvara-, ehitus- ja planeerimisõigus, restruktureerimine ja maksejõuetusmenetlused, intellektuaalomandi ning andmete kaitse.

ALTERNA on tunnustatud rahvusvaheliste advokaadibüroode hindamise väljaannete IFRL1000 ja Legal500  poolt.

Viited
------

1. ↑  aripaev.ee[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "koda.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. jaanuar 2017. Vaadatud 2. juulil 2022.
3. ↑  alternalaw.ee, teenused
4. ↑  iflr1000.com, Alterna
5. ↑  "legal500.com, Estonia, Corporate and M&A". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. jaanuar 2014. Vaadatud 7. jaanuaril 2014.

Välislingid
-----------

* Koduleht
Allaži kirik
Allaži kihelkonna mõisad 1905. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Rigaschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1905)
Allaži kihelkond Ludwig August Mellini "Liivimaa atlases" (1791)
**Allaži kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Allasch*, läti keeles *Allažu draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis.

Allaži kihelkonna mõisad
------------------------

* Allaži (*Allasch*) rüütlimõis
* Allaži (*Pastorat Allasch*) kirikumõis
* Inčukalnsi (*Hinzenberg*) rüütlimõis
* Jūdaži (*Judasch*) rüütlimõis
* Plānupe (*Planup*) rüütlimõis
* Šķiliņi (*Schillingshof*) rüütlimõis

* Inčukalnsi mõis 1789. aastal. Johann Christoph Brotze koguInčukalnsi mõis 1789. aastal. Johann Christoph Brotze kogu
* Inčukalnsi mõis 1791. aastalInčukalnsi mõis 1791. aastal
* Inčukalnsi mõis 1794. aastalInčukalnsi mõis 1794. aastal

Välislingid
-----------

* Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 228-229 .
* Büsching, Anton Friedrich. *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 366 .
* Hupel, August Wilhelm. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland*. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 80-82 .
* Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.


Riia kreis

**Kreisilinn**: Riia  

**Kihelkonnad**: Ādaži kihelkond | Aizkraukle kihelkond | Allaži kihelkond | Biķernieki kihelkond | Carnikava kihelkond | Daugavgrīva kihelkond | Dole kihelkond | Ikšķile kihelkond | Jaunpilsi kihelkond | Katlakalnsi kihelkond | Koknese kihelkond | Krimulda kihelkond | Lēdurga-Turaida kihelkond | Lieljumprava kihelkond | Lielvārde kihelkond | Madliena kihelkond | Mālpilsi kihelkond | Nītaure kihelkond | Pēterupe kihelkond | Piņķi kihelkond | Ropaži kihelkond | Salasmuiža kihelkond | Sigulda kihelkond | Skulte kihelkond | Sloka kihelkond | Suntaži kihelkond
*Mitte segi ajada Arizona osariigi ülikooliga*

---

**Arizona ülikool** (inglise keeles *University of Arizona*; lühendid **U of A**, **UArizona** või **UA**) on avalik-õiguslik teadusülikool USA-s Arizona osariigis Tucsoni linnas. See kuulub ülikoolide organisatsiooni Association of American Universities.

Ülikool on asutatud 1885. aastal, millega on see Arizona osariigi vanim ülikool. Õppetööga alustati ülikoolis 1891. aastal.

2023. aasta seisuga õppis ülikoolis 53 187 õpilast, kellest 40 533 õpib Tucsoni linnakus. Ülikoolil on üheksateist kolledžit, sh Tucsonis tegutsevad meditsiinikolledž ja ärikool Eller College of Management ning Phoenixis tegutsev James E. Rogersi õigusteaduste kolledž. Arizona ülikool on samuti tuntud antropoloogia, astronoomia, astrofüüsika, analüütilise keemia, hüdroloogia, optika, farmaatsia, filosoofia ja planetoloogia valdkonnas.

Arizona ülikool kuulub USA ülikoolide spordiorganisatsiooni NCAA konverentsi Pac-12 Conference. Ülikooli spordivõistkonnad kannavad nimetust Arizona Wildcats. Arizona ülikooli meeskond on tulnud neli korda USA üliõpilasmeistriks pesapallis ning korra korvpallis, golfis ja ujumises. Ülikooli pehmepallinaiskond on tulnud USA üliõpilasmeistriks kaheksa korda ning selles arvestuses on Arizona ülikool Los Angelese California ülikooli järel teisel kohal. Ülikooli kodustaadion on Arizona Stadium.

1891. aastal valminud Arizona Ülikooli peahoone "Old Main"

Viited
------

1. ↑  Faculty Demographics. uair.arizona.edu. Vaadatud 20.2.2024
2. 1 2 3  Enrollment. uair.arizona.edu. Vaadatud 20.2.2024

Välislingid
-----------

* Ülikooli koduleht
1909. aastal ehitatud Davis College, mis oli esimene pärast kodusõda ehitatud Lõuna-Carolina ülikooli hoone. Praegu asub seal ülikooli raamatukogu ja infoteaduste instituut
**Lõuna-Carolina ülikool** (*University of South Carolina*; lühendid **USC**, **U of SC**, **South Carolina**, **SC**) on avalik teadusülikool USA-s Lõuna-Carolina osariigi pealinnas Columbias. Sellel on üle kogu osariigi seitse satelliitlinnakut ning selle põhilinnaku pindala on 145 hektarit. Ülikoolis õppis 2019. aasta sügise seisuga üle 35 300 üliõpilase (kogu süsteemis üle 52 600 üliõpilase).

Ajalugu
-------

1801. aastal loodi praeguse ülikooli eelkäija **South Carolina College**. Ülikooli esimene hoone valmis 1805. aastal. Ameerika Ühendriikide kodusõja ajal ülikoolis õppetöö peatus. Kodusõja ajal asus ülikooli hoonetes sõjaväehaigla. Uuesti alustas ülikool tööd 1866. aastal. Rekonstruktsiooniajastul oli see ainus lõunaosariikide ülikool, kus võeti vastu ka afroameeriklastest üliõpilasi. 1880. aastast tegutses see põllumajandusülikoolina ning vastu võeti ainult valgeid üliõpilasi. Esimene naisüliõpilane asus ülikoolis õppima 1895. aastal. Praeguse nime sai ülikool 1905. aastal. 1950. aastate hakati looma ülikooli linnakuid üle kogu osariigi. 1960. aastatel hakkas see kujunema teadusülikooliks.

Õppetegevus
-----------

Lõuna-Carolina ülikool pakub üle 350 bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppe programmi kokku 14 kolledžis ja instituudis, mille hulka kuuluvad muuhulgas 1867. aastal asutatud õigusteaduste kolledž ja 1919. aastal asutatud ärikool. Lõuna-Carolina on USA ülikoolide seas silmapaistev muuhulgas logopeedia, rahvatervise, füsioteraapia, farmaatsia, infoteaduste ja raamatukoguteaduste ning kriminoloogia õpetamise poolest.

Ülikooli teadlased keskenduvad muuhulgas sellistele valdkondadele nagu merebioloogia, tööstuspoliitika, tehisintellekt, farmakoökonoomika, maateadused, arheoloogia ja antropoloogia.

Sport
-----

Ülikooli spordivõistkonnad kannavad nimetust South Carolina Gamecocks. Lõuna-Carolina Ülikool on USA üliõpilasspordi organisatsiooni NCAA konverentsi Southeastern Conference'i liige. Ülikoolil on kokku 21 spordivõistkonda. Ülikooli pesapallimeeskond on tulnud kaks korda USA ülikoolide meistriks (2010 ja 2011), kaks korda on USA ülikoolide meistrivõistlused võitnud veel korvpallinaiskond (2017 ja 2022) ja ühe korra ülikooli kergejõustikunaiskond (2002). Lõuna-Carolina Ülikooli suurim rivaal spordis on umbes 200 km kaugusel asuv Clemsoni ülikool.

Vilistlased
-----------

Ülikooli vilistlaste hulka kuuluvad teiste seas poliitik Andrew Card, jurist ja poliitik Lindsey Graham, 111. Lõuna-Carolina kuberner Richard Riley, poliitik Joe Wilson, 77. Lõuna-Carolina kuberner ja sõjaväelane Wade Hampton III ning 31. Lõuna-Carolina kuberner John B. Floyd.

Viited
------

1. 1 2 3  University of South Carolina. britannica.com. Vaadatud 5.9.2021
2. ↑  Timeline – University History. sc.edu. Vaadatud 5.9.2021
3. ↑  University of South Carolina Overall Rankings. usnews.com. Vaadatud 5.9.2021

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Stefan Airapetjan** (esinejanimega **Stefan**; sündinud 24. detsembril 1997 Viljandis) on Armeenia juurtega Eesti laulja. 

Hooajal 2010/2011 osales Stefan Eesti Televisiooni laste laulukonkursil "Laulukarussell" ning jõudis finaali. Tema juhendaja ja vokaalpedagoog on aastaid olnud Hedi-Kai Pai. 

Konkursil Eesti Laul osales ta bändiga Vajé esimest korda 2018. aastal ning pälvis lauluga "Laura (Walk with Me)" kolmanda koha. Samuti osales ta lauluvõistlusel Eesti Laul 2019, kus sai lauluga "Without You" kolmanda koha, ning Eesti Laul 2020, kus saavutas 7. koha. 2020. aasta kevadel osales ta TV 3 meelelahutussaates "Maskis laulja", mille võitis. 

Lauluvõistlusel Eesti Laul 2022 saavutas Stefan esikoha lauluga "Hope" ning on seega valitud Eestit esindama 2022. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusele Itaalias Torinos. Selle poolfinaalist pääseti edasi finaali, kus saavutati 13. koht. 

2022. aasta lõpus ilmus Stefani debüütalbum "Hope"

26. jaanuaril 2023 pärjati Stefan Eesti muusikaauhindade jagamisel nelja tiitliga – ta võitis kategooriates "Aasta meesartist", "Aasta popartist", "Aasta laul" ning "Rahva lemmik". 

Eesti popmuusika aastaauhinnagalal Kuldne Plaat sai Stefani "Miraaž" pärjatud "Aasta Raadiohitt 2023" auhinnaga. 

Stefan on teinud koostööd paljude muusikute ja produtsentidega, teiste seas Sven Lõhmus, Karl-Ander Reismann, Vallo Kikas ja Liis Lemsalu. 

Stefan teeb 2018. aastast alates koostööd agentuuriga Moonwalk ja tema mänedžer on Tambet Mumma.

Diskograafia
------------

### Albumid

* "Hope" (2022)

### Singlid

* "Without You" (2018)
* "Better Days" (2019)
* "We'll Be Fine" (2019)
* "By My Side" (2019)
* "Oh My God" (2020)
* "Let Me Know" (2020)
* "Doomino" (koos Liis Lemsaluga) (2021)
* "Headlights" (2021)
* "Hope" (2022)
* "Miraaž" (2022)
* "Kiri Külmkapi Peal" (2022)
* "Kiri külmkapi peal 2.0" (duett Lennaga, remix ja akustiline versioon) (2023)
* "Seotud käed" (2023)

Viited
------

1. ↑  "Rozell / Stefan / Vajé". *allstarz.ee*. Vaadatud 15.02.2022.
2. ↑  "Selgusid Eesti muusikaauhindade võitjad, enim auhindu pälvis Stefan". *ERR*. 26. jaanuar 2023.

| * v
* r
Eesti esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel |
| --- |
| 1990. aastad | 

* 1994: Silvi Vrait
* 1996: Maarja-Liis Ilus & Ivo Linna
* 1997: Maarja-Liis Ilus
* 1998: Koit Toome
* 1999: Evelin Samuel & Camille

 |  |
| 2000. aastad | 

* 2000: Eda-Ines Etti
* 2001: Tanel Padar & Dave Benton & 2XL
* 2002: Sahlene
* 2003: Ruffus
* 2004: Neiokõsõ
* 2005: Suntribe
* 2006: Sandra Oxenryd
* 2007: Gerli Padar
* 2008: Kreisiraadio
* 2009: Urban Symphony

 |
| 2010. aastad | 

* 2010: Malcolm Lincoln & Manpower 4
* 2011: Getter Jaani
* 2012: Ott Lepland
* 2013: Birgit
* 2014: Tanja
* 2015: Elina Born & Stig Rästa
* 2016: Jüri Pootsmann
* 2017: Koit Toome & Laura
* 2018: Elina Nechayeva
* 2019: Victor Crone

 |
| 2020. aastad | 

* ~~2020: Uku Suviste~~
* 2021: Uku Suviste
* 2022: Stefan Airapetjan
* 2023: Alika Milova

 |
**Helgi Viirelaid** (aastani 1958 **Helgi Laanemäe**; 27. juuli 1935 Tallinn – 23. august 2017) oli eesti pedagoog ja koolijuht ning poliitik, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.

Ta lõpetas aastal 1954 Tallinna 7. Keskkooli ja aastal 1959 Tallinna Pedagoogilise Instituudi.

Ta töötas aastatel 1958–1963 Kohtla-Järve Töölisnoorte Keskkoolis bioloogia-, geograafia- ja keemiaõpetajana ning aastatel 1963–1971 õppealajuhatajana. 

Ta oli aastatel 1969–1990 NLKP liige. 

Aastatel 1971–1983 töötas ta Kohtla-Järve 1. Keskkoolis õppealajuhatajana ja aastatel 1983–1990 direktorina. Aastatel 1992–1995 töötas ta Kohtla-Järve linnavalitsuse haridusnõunikuna. 

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige; 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti Iseseisvuse taastamise poolt. Lisaks oli ta Eesti Kongressi saadik.

Ta kandideeris ka 1992. aasta Riigikogu valimistel (valimisliidu Rahvarinne ridades), kuid ta ei osutunud valituks. Samuti kandideeris ta 1996. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kohtla-Järvel (valimisliidus Koostöö), kuid ei osutunud valituks.

Helgi Viirelaid suri 23. augustil 2017 ja ta maeti 2. septembril 2017 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1989 Eesti NSV teeneline õpetaja
* 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
* 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Haud Tallinna Metsakalmistul

Kirjandus
---------

* "Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1992
* Ülle Lätte. "Minu elu on olnud huvitav". Vali Uudised, 17. veebruar 2006. Lk 5

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Metsakalmistul
**2025. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused** on 55. laskesuusatamise maailmameistrivõistlused, mida korraldab Rahvusvaheline Laskesuusatamise Liit. Need toimuvad 10.–23. veebruaril Šveitsis Lenzerheides. Lenzerheides pole laskesuusatamise maailmameistrivõistlusi varem peetud. Ta korraldab oma esimesed maailmakarikavõistlused eelmisel hooajal. Varem on korraldanud nt. laskesuusatamise noorte maailmameistrivõistlused aastal 2020. Samuti on see esimene kord, kui maailmameistrivõistlused toimuvad täielikult Šveitsis. 1985. aastal korraldas Egg am Etzel naiste maailmameistrivõistlused.


Laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1958 • 1959 • 1961 • 1962 • 1963 • 1965 • 1966 • 1967 • 1969 • 1970 • 1971 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2015 • 2016 • 2017 • 2019 • 2020 • 2021 • 2023 • 2024 • *2025* • *2027*
**Jaan Nuudi** (18. jaanuar 1867 Võduvere – 23. oktoober 1938 Jõgeva) oli eesti vaimulik ja koolijuht.

Õppis aastatel 1877–1879 kihelkonnakoolis, 1879–1880 Õpetajate seminaris ja 1881–1886 Kollmanni eragümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1886–1892. Oli prooviaastal Saratovi kubermangus Volga-äärsetes saksa asundustes. Ordineeriti 18. aprillil 1894 Peterburis õpetajaks.

Oli 1894. aastal Ingerimaal Gubanitsa koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1894–1895 oli ta Inglismaal. Aastatel 1895–1909 oli ta Petroskoi koguduse õpetaja ja ühtlasi usuõpetuse õpetaja. Aastatel 1911–1935 oli ta Vändra Martini koguduse õpetaja ja 1926–1930 Pärnu praostkonna abipraost. Jäi 1935. aastal emerituuri, elas Jõgeval. Suri aastal 1938, maeti 27. oktoobril 1938 Vändra kalmistule.

Petroskois (aastatel 1895–1909) andis ta usuõpetust nii saksa kui soome keeles. Alles 1909. aastal, pärast Johan Kõpu lahkumist Pärnu gümnaasiumist Laiuse Püha Jüri koguduse õpetajaks, sai ta võimaluse Eestisse tulla. Pärnus oli Nuudi kaks aastat eesti keele ja usuõpetuse õpetaja. Pärast Vändra Martini koguduse õpetajaks valimist ja seoses sellega, et ta oli esimene eesti rahvusest pastor Vändras, sai uut hoogu mõte ehitada Vändrasse eestikeelne kool (see mõte oli tekkinud juba aastal 1907). Nuudi oli Vändras koolijuhataja (koolist sai 1922. aastal gümnaasium) aastani 1931.

Tunnustus
---------

* 1930 – Kotkaristi V klassi teenetemärk
* 1938 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
2. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
3. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998

Välislingid
-----------

* 
* 
* Jaan Nuudi Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Ühine põllumajanduspoliitika**, ÜPP (inglise *Common Agricultural Policy*, CAP), oli esimene[*viide?*] ühine Euroopa poliitika, mis võeti vastu Rooma leppega 1958. aastal.

Seda nähakse kui kompensatsiooni Prantsusmaale tolliliidu eest[*viide?*], mis hõlmas Saksamaale huvipakkuvaid tööstustooteid.[*viide?*]

Euroopa Liidu ühise põllumajanduspoliitika eesmärk on kindlustada piisav heaolu põllumajandussektoris töötavatele inimestele ja mõõdukad põllumajandustoodete hinnad tarbijatele. Põllumajanduspoliitika, mis tagab maailmaturu hindadest kõrgemad hinnad ühisel põllumajandustoodete siseturul, vastutab hinnatoetussüsteemide eest ja jagab toetusi. Kõrgemad hinnad on konkurentsivõimelised, sest imporditud põllumajandustoodetele kehtestatakse tollimaks ja lõivud. Euroopa Liidu ekspordifirmad saavad ekspordihüvitist ühisest Euroopa Liidu eelarvest, kui nad müüvad põllumajandustooteid väljaspool Euroopa Liitu.

Viimastel aastatel[*viide?*] on viidud ellu palju reforme, et muuta ÜPP-d keskkonnasõbralikumaks ja sotsiaalpoliitikale suunatumaks. Bürokraatlikke reegleid määrab nõukogu kvalifitseeritud häälteenamus. ÜPP-d hallatakse läbi mitmete töögruppide ja juhtimiskomiteede, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad. 

Alates Lissaboni lepingu jõustumisest otsustavad põllumajandust puudutavate õigusaktide vastuvõtmise Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Parlament koos.

2017. aasta septembris Tallinnas ja Matsalus toimunud Euroopa Liidu ühtse põllumajanduspoliitika tulevikku käsitleval konverentsil tõdeti, et praegune põllumajanduspoliitika ei taga põllumajanduse säästvat arengut ning see vajab põhjalikku muutust.

Vaata ka
--------

* Arengukoostöö

Viited
------

1. ↑  Katre Palo (13. september 2017). "Uudistaja 13.09.2017". *Loodusajakiri*. Originaali arhiivikoopia seisuga 15. september 2017.

Välislingid
-----------

* 
* Põllumajanduse tulevik - Eestimaa Looduse Fond

Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
Tsüklopropaan
Tsüklopentadieen on suhteliselt stabiilne dieen
1,2-dimetüültsüklopentaani *cis-* (vasakul) ja *trans-*isomeer (paremal)
**Alitsüklilised ühendid** on sellised tsüklilised (orgaanilised) ühendid, mis ei sisalda aromaatseid rühmi.

Kõige stabiilsemad on 5- ja 6-lülilised tsüklid, milles on steerilised pinged kõige väiksemad. Tsükliliste ühendite molekulid saavad esineda mitmes tasakaalulises konformatsioonis, millest üks võib olla energeetiliselt eelistatum. Kui tsükliga on seotud kaks või enam asendusrühma, siis on võimalik cis- ja trans-isomeeride esinemine.

Alitsüklilised ühendid jaotatakse aine klassi, tsüklite arvu, tsükliteühiste aatomite arvu jm tunnuste järgi:

* monotsüklilised tsükloalkaanid (näiteks tsüklopentaan, tsükloheksaan)
* bitsüklilised tsükloalkaanid (bitsüklodekaan, dekaliin)
* polütsüklilised tsükloalkaanid (kubaan)
* monotsüklilised tsükloalkeenid (tsüklopenteen, tsüklohekseen)
* bitsüklilised tsükloalkeenid (norborneen, norbornadieen)
* tsüklilised dieenid (tsüklopentadieen)
* küllastunud heterotsüklilised ühendid (tetrahüdrofuraan, piperidiin)

Alitsüklilised ühendid võivad olla nii küllastunud kui küllastumata. Bi- ja polütsüklilised ühendid kuuluvad enamasti kondenseerunud tsüklitega ühendite hulka (näiteks spiro[3.4]oktaan, {norbornaan ehk bitsüklo[2.2.1.]heptaan).

Kõige väiksema molekuliga alitsükliline ühend on tsüklopropaan. Selle tsükli steeriline pinge põhjustab molekuli ebastabiilsuse ja sellepärast astub tsüklopropaan kergesti keemilistesse reaktsioonidesse.

Kaksiksidemete paiknemist paljudes alitsüklilistes ühendites saab ennustada Bredti reegliga.

Tsükli sulgumise viisi paljude alitsükliliste ühendite moodustumisel saab ennustada Baldwini reeglitega, mille esimesena sõnastas Jack Baldwin 1976.

Vaata ka
--------

* Tsüklisatsioon
* Tsüklilised ühendid
* Kondenseerunud tsüklid
**Herman von Fersen** (1630–1709) oli Rootsi vabahärra, sõjaväelane, maanõunik ja parun, kes teenis Põhjasõjas, jõudes oobersti auastmeni, ta oli Cronendahli, Raikküla ja Uuemõisa parun.

Elulugu
-------

Herman von Fersen sündis 1630. aasta paiku, tema isa oli Herman von Fersen ja ema Margarita von Anrep.

Ta alustas sõjaväeteenistust Volckmari jalaväerügemendis kaptenina 1649–1651. Herman, koos oma venna Otto Wilhelmi ja nõbude Hansi ja Fabianiga said 1674. aasta 4. novembril vabahärra tiitli, kuigi ta ise sai selle kätte alles järgmisel aastal. Samal, 1675. aastal 11. augustil tõusis ta Claes Johan von Baranoffi ratsaväerügemendis ooberstleitnandi auastmeni. 

1678. aastal tekkis tal vaidlus Tallinna lossifoogti Daniel Schultziga seoses ühe krundiga Tõnismäel.

Põhjasõja alguspoolel, 1701. aasta 5. märtsil määrati ta Läänemaa jalaväerügemendi ülemaks. Selles ametis olles kaebas ta sama aasta juunis, et Läänemaa talupojad pole suutelised maamiilitsale riideesemeid andma. Novembris saatis ta kapten Bistrami rügementi mitte kohale ilmumunud talupoegi, väejooksikuid ja asendusmehi kokku koguma.

Ta langes Narva piiramise ajal, 10. augustil 1704 venelaste kätte vangi ja viidi Venemaale.

Herman von Fersen suri 1709. aasta 12. oktoobril Moskvas.

Isiklik elu
-----------

Herman von Fersen abiellus esimene kord Magdalena von Buchwaldiga ning teine kord Augusta Elisabeth von Plesseniga.

Tema esimesest abielust sündis kolm last: Herman Otto, Helmuth Reinhold ja Juliana von Fersen.

Tema teisest abielust sündis neli last: Magdalena Dorothea, August Wilhelm, Joakim Friedrich ja Anna Magdalena von Fersen.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  "Von Fersen No.63". Vaadatud 22.02.2023.
2. ↑  "51 Ooberstleitnant Herman von Fersen Tallinna lossifoogt Daniel Schultzi vastu seoses vaidlusaluse krundiga Tallinnas Tõnismäel". Originaali arhiivikoopia seisuga 22.02.2023. Vaadatud 22.02.2023.
3. 1 2  *Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721*. 1960. Lk-d 40, 72.
Velise jõgi Vanamõisa külas
**Vigala-Vanamõisa**  on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda.

Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Vigala valda kandis küla nime **Vanamõisa**.

Vigala-Vanamõisa asub Jädivere-Silla maantee ääres ning Velise jõe parempoolsel kaldal. Külast lähtub kohalik tee Araste kaudu Päärdusse. Läänepoolset osa Vanamõisa külast on Kesk-Vigala paikkonna alla.

Huviväärse objektina jääb Vanamõisa piiresse jõe kaldal olev Annuse talu kalmistu (nüüdseks metsistunud). Külas on ka lavastaja Elmo Nüganeni ja näitleja Anne Reemanni suvila. Vanamõisa piiresse jääb Araste bussipeatus.

Ajalugu
-------

Vanimad teated Vanamõisa (*Wannemouse*) kohta pärinevad 1512. aastast. Ala kuulus Kivi-Vigala mõisale, hiljem Vana-Vigala mõisale.

1770. aastast on teateid Velise jõe silla (nn Vati silla) juures Vati kõrtsi (ei ole säilinud) kohta.

Küla tagamaal Tünumaa raba äärde rajas 1800. aastal Antsimõisa karjamõisa (saksapäraselt *Antzen*; kuulus vana-Vigala mõisale)

1853-1926 tegutses Vanamõisas Peru talu juures kool Peru kool.

1926. aastal toimus Vanamõisas suurpõleng, mille käigus hävis Peru kool ning elamuid. Kokku jäi peavarjuta 10 perekonda. Peale põlengut ei ole küla oma endist suurust saavutanud.

Aastail 1977-1996 oli Vanamõisa küla liidetud Tõnumaa külaga.

Vaata ka
--------

* Eesti külade loend

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 15.01.2024.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator

| * v
* r
Märjamaa valla asulad |
| --- |
| Alev | 

* Märjamaa

 |  |
| Külad | 

* Alaküla
* Altküla
* Araste
* Aravere
* Aruküla
* Avaste
* Haimre
* Hiietse
* Inda
* Jaaniveski
* Jõeääre
* Jädivere
* Kaguvere
* Kangru
* Kasti
* Kausi
* Keskküla
* Kesu
* Kiilaspere
* Kilgi
* Kirna
* Kivi-Vigala
* Kohatu
* Kohtru
* Kojastu
* Koluta
* Konnapere
* Konuvere
* Kunsu
* Kurevere
* Kõrtsuotsa
* Kõrvetaguse
* Käbiküla
* Käriselja
* Laukna
* Leevre
* Leibre
* Lestima
* Lokuta
* Loodna
* Luiste
* Läti
* Lümandu
* Maidla
* Manni
* Metsaääre
* Metsküla
* Moka
* Mõisamaa
* Mõraste
* Mäliste
* Männiku
* Naistevalla
* Napanurga
* Naravere
* Nurme
* Nurtu-Nõlva
* Nõmmeotsa
* Nääri
* Oese
* Ohukotsu
* Ojapere
* Ojaäärse
* Orgita
* Paaduotsa
* Paeküla
* Paisumaa
* Pajaka
* Palase
* Paljasmaa
* Pallika
* Purga
* Põlli
* Päädeva
* Päärdu
* Pühatu
* Rangu
* Rassiotsa
* Riidaku
* Ringuta
* Risu-Suurküla
* Russalu
* Rääski
* Sipa
* Sooniste
* Soosalu
* Sulu
* Suurküla
* Sõmeru
* Sõtke
* Sääla
* Teenuse
* Tiduvere
* Tolli
* Tõnumaa
* Urevere
* Vaguja
* Vaimõisa
* Valgu
* Valgu-Vanamõisa
* Vana-Nurtu
* Vana-Vigala
* Varbola
* Velise
* Velisemõisa
* Velise-Nõlva
* Veski
* Vigala-Vanamõisa
* Vilta
* Võeva
* Vängla
* Ülejõe

 |
**Boris von Uexküll** (nagu teda enamasti kutsuti) ehk **Berend Johann Friedrich von Uexküll** (1793–1870) oli Vana-Vigala mõisnik, kaardiväerittmeister.

Muuhulgas Hegeli sõber, kellega ta ka kirjavahetust pidas. 

Ta oli Vigala eraõiguse väljakuulutaja Berend Johanni vanim poeg. Ta armastas eesti rahvast, kasutas oma rikkust koolide rajamiseks ja sisustamiseks, oli eestvedajaks Vigala Maarja kirikuhoone laiendamisel aastatel 1844/45 tänase suuruseni. Ta oli võlgades ja vabanes neist alles peale naitumist tubli neiuga, kes tal üle kolme rubla päevas ei lasknud kulutada. Ta asutas köstrikooli 1823. aastal Vigala köstrimajasse ja kulud võttis enda kanda. Ta lasi ehitada Oese kooli 1833. aastal ja Jädivere seminari 1844. aastal. 

Oese kooli õpetajate palk tuli mõisast ja õpilased said toetustki. Oese kooli jaoks lasi ta trükkida Münchenis eestikeelse noodiraamatugi. Oese kool oli ka põllutöökooliks, mille praktika baasiks tänases keelepruugis oli Vana-Vigala mõis. Seal oli õpetajaks aastakümneid Matthias Johann Eiseni isa Jaan Eisen, kelle õpilastest kümme läksid mõisavalitsejateks. Lauluõpetuse ja pillide valmistamisega pani ta aluse muusikaelule Vigalas, mis puhkes õide sajandi lõpu poole.

Teosed eesti keeles
-------------------

* Uxkull, Boris; Uexküll, Jürgen-Detlev von 2015. *Sõjas ja armastuses: Boris Uxkulli päevaraamat Napoleoni ajastust*. (Agur Benno, tõlk.) Tallinn: Varrak.

Viited
------

1. ↑  Jaak Uibu, Ettekanne Peru kooli Mälestuspäeval 20. juulil 2019.
**Järveküla** on küla Harju maakonna Rae vallas. 

Posti sihtnumber on 75304. 

10.07.2013 moodustati Järveküla küla kaguosast ja Kurna küla põhjaosast eraldatud alale uus küla - Uuesalu küla.

Elanike arv
-----------

**Järveküla elanike arv**| Aasta | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 1996 | 2003 | 2007 | 2009 | 2010 | 2012 | 2014 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Elanike arv | 77 | 73 | 99 | 66 | 66 | 143 | 363 | 437 | 493 | 778 | 846 | 1231 |

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 3.11.2023.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  Muudatused vallasiseste linnade, alevite, alevike ja külade nimistus
5. ↑  Rae valla koduleht (vaadatud 26.11.2016)

  


Rae valla vapp.
Rae valla asulad

**Alevikud:** Assaku | Jüri | Lagedi | Peetri | Vaida  

**Külad:** Aaviku | Aruvalla | Järveküla | Kadaka | Karla | Kautjala | Kopli | Kurna | Lehmja | Limu | Pajupea | Patika | Pildiküla | Rae | Salu | Seli | Soodevahe | Suuresta | Suursoo | Tuulevälja | Urvaste | Uuesalu | Vaidasoo | Vaskjala | Veneküla | Veskitaguse | Ülejõe
Sofja Kovalevskaja 1880. aastal
Sofja Kovalevskaja büst (Walter Runeberg, 1895)
**Sofja Kovalevskaja** (ka **Sophie Kowalevski**, neiupõlvenimega Sofja Korvin-Krukovskaja; vene keeles Софья Васильевна Ковалевская) (15. jaanuar (3. jaanuar vkj) 1850 Moskva – 10. veebruar (29. jaanuar vkj) 1891 Stockholm) oli esimene silmapaistev vene naismatemaatik, esimene naisprofessor Venemaal ja Põhja-Euroopas (maailma esimene naisprofessor matemaatikas) ning üks esimesi teadusajakirja naistoimetajaid.

Kovalevskaja andis olulise panuse matemaatilisse analüüsi, diferentsiaalvõrrandite ja teoreetilise mehaanika uurimisse. 1874. aastal kaitses ta Heidelbergi Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi väitekirjaga "Zur Theorie der partiellen Differentialgleichungen". 1884. aastal sai ta Stockholmi Ülikooli matemaatikaprofessoriks. 1888. aastal pälvis Kovalevskaja Pariisi Teaduste Akadeemia preemia. 1889. aastast oli ta Peterburi Teaduste Akadeemia välismaine korrespondentliige.

Õppinud professoriametis aasta jooksul ära rootsi keele, avaldas ta selles hiljem ka ilukirjandust.

Teaduspublikatsioonides kasutas Kovalevskaja ise nimekuju *Sophie Kowalevski* (vahel ka *Kowalevsky*). Pärast Rootsi kolimist tarvitas ta eesnime *Sonja*.

Isiklikku
---------

Ta oli paleontoloog Vladimir Kovalevski abikaasa. Tema isa Vassili Korvin-Krukovski oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralleinant) vanaisa Friedrich von Schubert oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (jalaväekindral), kartograaf.

Viited
------

1. ↑  "Sofya Vasilyevna Kovalevskaya" Encyclopædia Britannica Online Academic Edition (vaadatud 22. oktoobril 2011)
**Eestlased Soomes** ehk **Soome eestlased** on Soomes elanud või elavad eestlased. Eestlased on Soomes rahvusvähemus. Eesti kodanikke elas Soomes 2014. aasta 31. detsembri seisuga 48 354.

Eesti kodanikke elas Soomes 2017. aasta 31. detsembri seisuga 51 539, olles seega suurim rahvusvähemus Soomes. Erinevatel hinnangutel elab Soomes tegelikult, erinevalt Soome ametlikust statistikast, püsivalt umbes 70 000 Eesti kodanikku. Lisaks sellele arvatakse, et peale püsivalt Soomes elavatele ning töötavatele Eesti kodanikele käib ajutiselt tööl või õppimas veel ligi 30 000 Eesti kodanikku.[*viide?*]

Eestlased Kabböles
------------------

 *Pikemalt artiklis  Eestlased Kabböles*
Ajalooliselt on tuntud 20. sajandi algul eestlaste asutatud Kabböle kaluriküla Pernå (soome Pernaja) vallas (praegu Loviisa). Tänapäeval on Kabböles elavad eestlaste järeltulijad soomestunud/rootsistunud.[*viide?*]

Vaata ka
--------

* Hietaniemi kalmistu
* Soomlased Eestis

Viited
------

1. ↑  "Tilastokeskus". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2009. Vaadatud 13. märtsil 2015.

Välislingid
-----------

* Eestlasedsoomes.ee
Hargla kirik
**Hargla kihelkond** (lühend **Har**; võru keeles *Harglõ*, saksa keeles *Kirchspiel Harjel*) oli ajalooline kihelkond Võrumaa lääneosas ja Tartu ning Võru kreisis Liivimaa kubermangus.

Liivimaa kubermangu Võru kreis. Liivimaa atlas (1798)

Piirkonna ajalugu
-----------------

Kihelkond asutati 1694. aastal Urvaste ja Koivaliina kihelkonna (*Gaujiena*) äärealade baasil.

Hargla kihelkonna mõisad
------------------------

Kihelkonnas paiknes 8 mõisat – 1 kirikumõis ning 6 rüütlimõisast peamõisat koos 1 kõrvalmõisaga. Lisaks veel 9 karjamõisat.

* Hargla kirikumõis (*Pastorat Harjel*)
* Koikküla (*Adsel-Koiküll, Koiküll*) rüütlimõis
* Laanemetsa (*Lannemetz*) rüütlimõis
* Mõniste (*Menzen*) rüütlimõis
* Saru (*Saara*) rüütlimõis
* Taheva (*Taiwola*) rüütlimõis
* Tidriküla (*Didriküll*), Taheva kõrvalmõis
* Vastse-Roosa (*Neu-Rosenhof*) rüütlimõis.

Hargla kihelkonna pärand
------------------------

Eesti Rahva Muuseumi kogudes on Hargla kihelkonnast umbes kolmsada eset, millest enamik on tekstiilid ja ehted. On ka majapidamistarbeid, tehnikat ja mõned veo- ja liikumisvahendid. Hulgaliselt on etnograafilisi jooniseid ja fotosid. Esimesel kogumisretkel käidi kihelkonnas 1913. aastal.

Hargla kihelkonna vallad
------------------------

1922. aastal kuulusid Hargla kihelkonda Laanemetsa, Taheva, Mõniste, Saru ja Vastse-Roosa vald.

Kihelkonna alad tänapäeval
--------------------------

Hargla kihelkond on tänapäeval jaotunud umbes pooleks Võru ja Valga maakonna vahel. Kihelkonna Valgamaa osa moodustab Valga valla.

Vaata ka
--------

* Hargla Eesti Kodanike Komitee

Viited
------

1. 1 2 3  Hargla kihelkond Eesti mõisaportaal (vaadatud 7. august 2012)
2. ↑  Hupel, August Wilhelm (1782). *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band*. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk-d 294–296.
3. ↑  Hargla/Harglõ kihelkond Eesti Rahva Muuseum (vaadatud 7. august 2012)

Kirjandus
---------

* Büsching, Anton Friedrich (1773). *Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765*. Halle: Johann Jacob Curt. Lk 388.
* Hupel, August Wilhelm (1782). *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band*. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk-d 294–296.
* Haruldasi muinasleide Eestis. Kaja, 17. september 1935, nr. 219, lk. 3.
* Alfred Kivirähk. *Hargla kihelkonnast 1927. a. suvel kogutud ajalooline traditsioon* [Eesti Kirjandusmuuseum]. 2007.

Võrumaa kihelkonnad

Hargla **·**  Kanepi **·**  Karula **·**  Põlva **·**  Rõuge **·**  Räpina **·**  Urvaste **·**  Vastseliina
Mart Madiste (2013)
**Mart Madiste** (sündinud 14. augustil 1969 Tallinnas) on eesti laulja (tenor).

Haridus
-------

Mart Madiste lõpetas 1987. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1997. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli (Henn Eeriku klassi). 1998–2000 õppis ta Eesti Muusikaakadeemias Matti Pelo klassis, 1996–2000 täiendas end samas Virgilijus Noreika ja Helin Kapteni juures.

Lauljakarjäär
-------------

Aastatel 1990–1999 laulis ta rahvusooperi Estonia kooris ja 1999. aastast on Estonia solist. 

Tema repertuaari kuuluvad Verdi ooperitest sellised rollid nagu Alfredo („La traviata"), Hertsog („Rigoletto") ja Riccardo („Maskiball"), Puccini rollidest Des Grieux („Manon Lescaut"), Cavaradossi („Tosca"), Rodolfo („Boheem") ja Trin („Tütarlaps kuldsest läänest"). Peale selle on ta laulnud nimiosa Wagneri „Tannhäuseris", don José osa Bizet’ „Carmenis", Hermanni osa Tšaikovski „Padaemandas", Hoffmanni osa Offenbachi „Hoffmanni lugudes", printsi osa Prokofjevi „Armastuses kolme apelsini vastu", Turiddu osa Mascagni „Talupoja aus", Beppe ja Arlekiini osa Leoncavallo „Pajatsites", Bomeliuse osa Rimski-Korsakovi „Tsaari mõrsjas", Basilio osa Mozarti „Figaro pulmas"). Ta on laulnud kõnepidaja Einrihi osa Rasmus Puuri „Pilvede värvides", esimese külalise ja Jacob Wallenbergi osa Erkki-Sven Tüüri „Wallenbergis", Reinholdi osa Eduard Tubina „Barbara von Tisenhusenis".

Madiste on esinenud ka Vanemuise teatris ja kammerlauljana ning olnud solist vokaalsümfoonilistes suurvormides (Mozarti „Missa solemnis", Dvořáki „Requiem", Gounod' „Messe solennelle de Sainte Cécile").

Olnud 2014. aastal kaastegev tudengifilmis „Tõrv ja Sulg" (Balti filmi- ja meediakool).

Tunnustus
---------

* 2006 – Tiit Kuusiku stipendium
* 2008 – Eesti Teatriliidu muusikaauhind
* 2008 – Harjumaa teatripreemia
* 2009 – Georg Otsa nimeline auhind

Viited
------

1. ↑  "Mart Madiste. Rahvusooperi Estonia veebisait". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. detsember 2019. Vaadatud 19. jaanuaril 2020.
Tähe **absoluutne tähesuurus** defineeritakse astronoomias tähe näiva tähesuurusena tähest 10 parseki (ehk 32,6 valgusaasta) kaugusel asuva vaatleja jaoks.

Tähtede absoluutsed heledused
-----------------------------

Tähe absoluutse tähesuuruse leidmiseks kasutatakse seost 

{\displaystyle M=m+5+5\log p}, kus {\displaystyle p} on tähe aastaparallaks.

Päikese absoluutne tähesuurus on +4,71, kõige heledamatel tähtedel küünib see –10-ni.

Päikesesüsteemi kehade absoluutsed heledused
--------------------------------------------

Absoluutse heleduse mõistet kasutatakse ka Päikesesüsteemi taevakehade, tavaliselt planeetide ja asteroidide kirjeldamiseks. Päikesesüsteemi väikekeha absoluutne heledus **H** on võrdne selle taevakeha näiva heledusega, kui taevakeha asuks 1 astronoomilise ühiku kaugusel vaatlejast ja Päikesest ning taevakeha oleks vastasseisus (ehk nurk Päikese, taevakeha ja vaatleja vahel on null).

Kõigi Päikesesüsteemi planeetide absoluutsed heledused on negatiivsed, väikesematel taevakehadel positiivsed.

Vaata ka
--------

* Tähesuurus
**"Riigi vaenlane"** on 1998. aasta põnevusfilm, mille režissöör oli Tony Scott ning peaosades Gene Hackman ja Will Smith.

Sisu
----

NSA agent Thomas Bryan Reynolds mõrvab omakasu eesmärgil USA kongresmeni ja lavastab selle õnnetuseks. Jälgi hävitades avastab Reynolds, et tema tegevusel on tunnistaja – Daniel Zavits, kes jäädvustas Reynoldsi teod kogemata videolindile. Reynoldsi tiim asub Zavitsit jälitama. Zavits jõuab enne surma sokutada videolindi vana sõbra Robert Clayton Deani juurde, kes ei tea asjast midagi. NSA hävitab Deani karjääri ja pereelu, et tema usaldusväärsust vähendada ning lõpuks hävitada ainuke tõend NSA seotusest kongresmeni mõrvaga. Dean avastab varsti, et tema käes on tuleohtlik tõend, ja otsustab NSA-le vastu hakata.

Osatäitjad
----------

* Will Smith – Robert Clayton Dean
* Gene Hackman – Edward Lyle
* Jon Voight – Thomas Brian Reynolds
* Jason Lee – Daniel Leon Zavits
* Jack Black – Fiedler
* Barry Pepper – David Pratt
* Regina King – Carla Dean
* Ian Hart – John Bingham
* Lisa Bonet – Rachel F. Banks
* Jascha Washington – Eric Dean
* James LeGros – Jerry Miller
"**Tšernobõli samuraid**" on 2012. aasta dokumentaalfilm, mille autor on Ivar Heinmaa. Film räägib 1986. aastal Tšornobõli tuumaelektrijaama 4. reaktori plahvatuse tagajärgi likvideerinud meestest ja tuumakatastroofi üleilmsetest mõjudest 2011. aastal Jaapanis Fukushima I tuumaelektrijaamas toimunud tuumaõnnetuse taustal. Film on valminud koostöös Kreeka Raadio ja Televisiooni ning Eesti Rahvusringhäälinguga.

Filmis keskendutakse kahele mehele, kes käisid Tšornobõlis plahvatuse tagajärgi likvideerimas: Pärnumaa Tšernobõli Ühenduse Gamma juhile ja Tšernobõli veteranide õiguste eest võitlevale Jaan Krinalile ja endisele keevitajale Kalev Kilgile. Sõna saavad ka 1986. aastal Eesti pearadioloogina töötanud doktor Peeter Mardna ja Valgevene bioloog Aleksei Nesterenko.

Viited
------

1. ↑  Dokumentaalfilmide arendustoetuse taotlused, 25.04.2011. Eesti Filmi Sihtasutus. Vaadatud 15.02.2024.

Välislingid
-----------

* Raul Ranne "Samuraidest ja aatomienergiast". Eesti Ekspress, 6. aprill 2012
* Andres Laasik "Eestlasi kummitab endiselt Tšernobõli tundmatu oht". Eesti Päevaleht, 16. aprill 2012
* Kristiina Davidjants "Kaameraga tuumasaasta mail". Sirp, 20. aprill 2012
***Eurydice pulchra*** on kakandiliste seltsi kuuluv enamasti üheaastane kaladel parasiteeriv vähiliik. Levinud Atlandi ookeani kirdeosas, tulnukliigina ka Läänemeres.

Looma keha on lüliline ja kuni 5 mm pikk. Kujult meenutab *E. pulchra* väga väikest merikilki. Tal on suured silmad ja pikad tundlad, keha on halli kuni pruuni värvi, mustade täppidega igal segmendil.

Kuulub põhjaloomastikku, eelistab pehmeid põhjasid lainetusele avatud merepiirkondades. Elab peamiselt mesotroofses veekeskkonnas, aga teda leidub ka oligotroofses vees. Liik on kõrge reostustundlikkusega.

Toitub settest, on omnivoor ja kiskja. Parasiteerib kaladel. Liigub ujudes, mööda substraati roomates ja võib kaevuda põhjasettesse.

Viited
------

1. ↑  Speckled sea louse (Eurydice pulchra). - The Marine Life Information Network
2. ↑  J. Kotta. Võõrliikide kaardistamine rahvateaduse abil. Lõpparuanne. Eesti Mereinstituut, Tartu Ülikool, 2021
3. ↑  Tartu Ülikooli Eesti Mereinstituut. Loodusdirektiivi mereliste elupaigatüüpide looduskaitselise seisundi hindamise kriteeriumid ja soodsa seisundi võrdlusväärtused. 2016