recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Friedrich Maximilian von Klinger** (Venemaal **Feodor Ivanovitš Klinger**, vene keeles *Феодор Иванович Клингер*) (17. veebruar 1752 Frankfurt – 25. veebruar (ukj 9. märts) 1831 Tartu) oli saksa päritolu kultuuri- ja haridustegelane ning sõjaväelane.

Elulugu
-------

### Päritolu ja haridus

Ta põlvnes Odenwaldist pärit talupojasuguvõsast. Tema isa Johannes Klinger (1723−1760) oli Frankfurdi linnasuurtükiväe konstaabel; ema nimi oli Cornelia Margertha Dorothea Fuchs (1727−1800). Hariduse omandas Frankfurdi gümnaasiumis. 1774. aastal astus Giesseni ülikooli, kus tudeeris õigusteadust. Pärast esimeste kirjatööde ilmumist jättis ta ülikoolistuudiumi 1776. aastal pooleli ja siirdus Weimarisse. 

### Venemaa teenistuses

1780. aastal astus ta Venemaa teenistusse ja temast sai troonipärija Pavel Petrovitši mereväepataljoni porutšik. 1797−1801 oli Peterburis maakadetikorpuse (aastast 1800 1. kadetikorpus) klasside inspektor, seejärel oli 1802. aastani sama õppeasutuse direktor. 1803−1817 oli esimene Tartu õpperingkonna kuraator. 1811. aastal ülendati kindralleitnandiks ja 1820. aastal läks erru. 

### Viimased eluaastad ja surm

Pärast erustumist elas kuni surmani Tartus. Maeti Peterburis Smolenka luteri kalmistule.

Kirjanik
--------

Ta oli saksa luuletaja Johann Wolfgang von Goethe noorpõlvesõber ja kirjanik, tema näidendi "Torm ja tung" ("Sturm und Drang") järgi sai nime kirjanduslik tormi ja tungi liikumine.

Auastmed
--------

| Aasta | Auaste |
| --- | --- |
| 1780 | porutšik |
| 1791 | alampolkovnik |
| 1798 | polkovnik |
| 1798 | kindralmajor |
| 1811 | kindralleitnant |

Autasud
-------

* Püha Georgi ordeni IV klass (1806)
* Püha Anna ordeni I klass
* Püha Vladimiri ordeni II klass
* Püha Aleksander Nevski orden

Perekond
--------

Ta naitus 1787. aastal Jelizaveta Aleksandrovna Aleksejevaga (1769−1847), kes oli vürst Grigori Orlovi abieluväline tütar. Sellest liidust sündis poeg Alexander (1791−1812), kes suri Borodino lahingus saadud haavadesse.

Välislingid
-----------

* Friedrich Maximilian von Klinger Eesti vanema kirjanduse digitaalses tekstikogus EEVA

* Friedrich Maximilian von Klingeri biograafia võrguküljel Deutsche Biographie
* Friedrich Maximilian von Klingeri eluloolised andmed
* Friedrich Maximilian von Klingeri teoseid ja kirjavahetus

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ametikoht loodi** | **Tartu õpperingkonna kuraator**1803–1817 | Järgnev**Karl Christoph von Lieven** |
|  |
| --- |
|  **Korvpall** |
|  |
| Riik |  | Eesti |
| 9–14. koht | 1936 | meeskond |

**Erich Carl Altosaar** (1. august (vkj)/ 14. august 1908 Tallinn – 11. oktoober 1941 Kirovi vangla, Vene NFSV) oli Eesti korv- ja võrkpallur. Lisaks teenis ta Eesti politseis ja Kaitsepolitseis.

Sportlikud saavutused
---------------------

Noorena mängis ta seltsis Võitleja jalg-, võrk- ja korvpalli. 1927. aastal siirdus Altosaar spordiseltsi Kalev, oli aastast 1931 oli ta seltsi korv- ja võrkpallimeeskonna kapten, treener ja mängujuht.

Ta tuli 9 korda võrkpallis (1927, 1929, 1931, 1933, 1935–39), 4 korda korvpallis (1927, 1930–31, 1941) ja 1 kord jalgpallis (1930) Eesti meistriks. Tema pikkus oli 187 cm.

Eesti korvpalli rahvusmeeskonna eest pidas 29 mängu - neist esimese Lätiga 25.02.1928, kui Eesti võitis 26:25 (resultatiivseim Altosaar 9 punktiga) ja viimase samuti Lätiga 26.04.1941, mil Eesti kaotas 28:46. 17 mängus oli ta koondise kapten, sai 1939. aasta Euroopa meistrivõistlustel 5. koha.

Ta osales Berliini olümpiamängudel ja ühtlasi kandis nende olümpiamängude avatseremoonial Eesti lippu. Altosaar avaldas Eesti Spordilehes korvpalliprobleeme analüüsivaid kirjutisi ning saatis välisreisidelt päevalehtedele spordisõnumeid.

1944. aastal, kui Eestis möödus veerand sajandit korv- ja võrkpalli harrastamise algusest, hinnati teda Eesti korvpalli esimese 25 aasta (1919-1944) parimaks mängijaks (postuumselt). Erich Altosaar valiti 2020. aastal Eesti korvpalli kuulsuste halli.

Teenistus välispolitseis ja poliitilises politseis
--------------------------------------------------

Ta määrati 27. oktoobril 1934 politseikordniku kohusetäitjaks, 19. aprillil 1935 kinnitati kordnikuks, 6. novembril 1936 vabastati teenistusest ja samas asus teenistusse poliitilisse politseisse. Ta lahkus teenistusest 1. aprillil 1940 ning ta arreteeriti Nõukogude võimu poolt ja hukati Venemaal.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Biograafia ESBL-is (vaadatud 28.12.2014)
2. ↑  Erich Altosaar. Tulemused.
3. ↑  Erich Altosaar. Statistika. Eesti Korvpalliliit. Vaadatud 02.01.2023.
4. ↑  Kuulsuste Hall. vaadatud 02.01.2023.

Kirjandus
---------

* Vello Lään ja Märt Ibrus. Eesti korvpall. Portreed. Tallinn, 2006, lk 347–348.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
**Erich Herbert Eek** (ka **Eeck**) (23. jaanuar 1893 Tallinn – 16. jaanuar 1974 Oakland, California, USA) oli eesti õigusteadlane, kohtutegelane ja vandeadvokaat.

Lõpetas 1911 hõbeaurahaga Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. 1911–1915 õppis Peterburi Ülikooli õigusteaduskonnas. EÜS Põhjala liige.

Karjäär
-------

1916–1918 vannutatud advokaadi abi ning samal ajal Tallinna vaeslastekohtu sekretär. 

1918–1919 Tallinna-Haapsalu rahukogu kohtu-uurija Tallinnas.

1919–1920 Eesti Vabariigi prokuröri abi. 1919. aasta maist 5. juunini ja augustis täitis ajutiselt Eesti Vabariigi prokuröri kohuseid. Prokuratuuri ümberkorraldamise järel aprillist 1920 sama aasta septembrini Kohtupalati prokuröri vanemabi, täites kogu selle aja Kohtupalati prokuröri kohuseid.

1920–1921 Tallinna-Haapsalu rahukogu alaline liige.

1921–1922 Kohtupalati liige.

1922–1940 vandeadvokaat Tallinnas. 1927–1938 Vannutatud Advokaatide Nõukogu liige, 1938–1939 Advokatuuri nõukogu liige ja nõukogu sekretär. 1927–1940 Riigikontrolli juriskonsult. 

Osales Rahvaerakonna kandidaadina 1926. aasta Riigikogu valimistel ja 1930. aasta Tallinna linnavolikogu valimistel.

Põgenes 1944 Saksamaale, 1951 siirdus USA-sse.

Tunnustus
---------

* Valgetähe III klassi teenetemärk, 1939

Isiklikku
---------

Ema Lydia Olga Eeck (sündinud Piepenberg), isa kaupmees Karl Viktor Eeck.

Abikaasa Sinaida Eek (sündinud Smetanina) (15. august 1896 – 1983), tütar Lilian ja poeg Aarne Erich.

Viited
------

1. ↑  "Vaba Eesti Sõna, 7. veebruar 1974".
2. ↑  "Tallinna Teataja, 6. juuni 1911".
3. ↑  III. Nimetused, Riigi Teataja, nr. 38, 17 juuni 1919
4. ↑  "Postimees, 9. mai 1926".
5. ↑  "Päevaleht, 17. jaanuar 1930".
6. ↑  "Eesti Vabariigi teenetemärgid". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. aprill 2019.
7. ↑  Sünnitunnistuse ärakiri. – Peterburi Riiklik Ajaloo Keskarhiiv, TsGIASpb.14.3.58150, 25.
8. ↑  Teenistuskiri. – ERA.32.4.334.
9. ↑  "Geni.com".
10. ↑  "Findgrave.com".

Allikad
-------

* Toomas Anepaio. Kohtunikud, kohtu-uurijad ja prokurörid 1918–1940 (Tartu 2017)
* Lauri Vahtre. Eesti Advokatuuri ajalugu 1919–1994 (Tallinn, 2004)
* Delo imperatorskago S-Peterburgskago universiteta 1911-12 utsh god. Eriha-Herberta Karlovitsha Viktorov Ek. – Peterburi Riiklik Ajaloo Keskarhiiv, TsGIASpb.14.3.58150
* Erich Eeki teenistustoimik Kohtuministeeriumi arhiivis. – ERA.76.5.106.
* Kohtupalati akt vannutatud advokaadi Erich Eecki üle. – ERA.32.4.334.
* Vannutatud Advokaatide Nõukogu aruanded 1927–1937.
* Advokatuuri Nõukogu aruanded 1938–1939.
* E. Eek 60-a. – Vaba Eesti Sõna, 24. jaanuar 1953.
**Dunkerque'i 1. kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Dunkerque.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Dunkerque (osaliselt)

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
**Friedrich Nineve** (30. august (18. august vkj) 1857 Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 21. aprill 1929 Tartu) oli Eesti arhivaar.

Elulugu
-------

Friedrich Nineve oli talupidaja poeg.

Nineve õppis Tartus vene eraalgkoolis, Rannu kihelkonnakoolis ja 1872–74 Peterburi kadetikorpuses. 1874. aastast töötas ta Venemaa Keisririigi Mereministeeriumi statistika osakonnas, oli Vene laevastiku ajaloo koostamise komisjoni liige. Aastast 1894 oli ta ajakirja Морской сборник toimetuse asjaajaja. 

1898 määrati Nineve Mereministeeriumi keskarhiivi abijuhatajaks. Ta õppis 1898–1901 Keiserlikus Peterburi Arheoloogia Instituudis arhiivindust, omandades etnograafi-arhivisti kutse. Asutas koos insener J. Russwurmiga firma arhiivide ehitamiseks ning tehniliseks sisustamiseks. Tema kavandite järgi toimus Mereministeeriumi arhiivi ümberehitus, alustati Peterburi linnavalitsuse arhiivihoone ehitamist ning 1914 Moskvas Leforti lossis Venemaa Peastaabi arhiivi sisseseadmist. Nineve osales ka Riia linna ning Liivimaa kubermangu arhiivide rajamisel. 

1917–20 oli ta Ajutise Valitsuse ning Pjatigorskis, Põhja-Kaukaasia varustusvalitsuse teenistuses.

16. maist 1920. aastal määrati ta Riigi Keskarhiivi abijuhataja k. t, täites ühtlasi ka Keskarhiivi juhataja ülesandeid. 1920. aastal tegutses Nineve Eesti valitsuse esindajana Moskvas nn reevakueerimiskomisjonis, osaledes eeskätt TÜ varade tagasitoomises. Naasnud Eestisse, asus ta 1921 korrastama TÜ arhiivi ning rajama Tartus Eesti Riigi Keskarhiivi, oli 1921–25 selle abijuhataja ja juhataja kohusetäitja.

Teadustöö
---------

Friedrich Nineve avaldas teadustöid arhiivinduse, asutuste asjaajamise korra jms kohta. Venemaal oli ta sealse Sõjaväe Ajaloo Seltsi, Petrogradi Ajaloo Instituudi, Ajaloo Harrastajate Seltsi ning Eestis Akadeemilise Ajaloo Seltsi liige

Teoseid
-------

* Краткая история С.Петербургских лоцманов к их 200-летнему юбилею. Санкт-Петербург, 1890
* Сооружение и оборудование архивов по системе археолога-архивиста Ф. А. Ниниве и инженера-технолога И. К. Русвурм. М, 1912
* Критический отзыв Ф. А. Ниниве по поводу реферата А. И. Лебедева «Делопроизводство в учреждениях как базис архивной работы». М, 1914: École des chartes Pariisis. Tartu, 1927

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
* Eesti biograafiline leksikon. Täiendusköide. Tartu, Tallinn, 1940, 219
* Fr. Nineve 70-aastane. // Päevaleht (1927) 30. VIII
* Eesti vanem arhiivitegelane surnud. // Päevaleht (1929) 1. V
* Övel, R. Liiv, O. Eesti riiklikust arhiivindusest. // Ajalooline Ajakiri (1930), 52–76
* Oks, M. Fr. Nineve Eesti Riigiarhiivi uue hoone projekteerijana. // Eesti Ajalooarhiivi päevad 16.–17. mai 1991. Tallinn, 1991, 24–27
* Isikuarhiiv: Eesti Ajalooarhiiv, f 1421; f 661, n 1, s 688
* Буслова Л.И. Их имена не должны быть забыты: архив и архивисты середины XIX - начала XX вв. // Елагинские чтения. Выпуск 4. Санкт-Петербург, 2009

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kriukai kihistu** (inglise *Kriukai Formation*) on ordoviitsiumi ladestu Volhovi lademe kihistu. Seda hakkasid esimesena eristama Rita Ulste ja Juozas Paškevičius aastal 1976. Kihistu on nime saanud Kriukai alevi järgi.

Kihistu stratotüüp on Kriukai 146 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 1110,70...1133,20 meetril.

Eestis eristatakse selle kihistu kivimeid Kesk- ja Lõuna-Eesti aladel. Kihistu moodustab punakaspruun mergel, milles on lubjakivi ja savikivimite vahekihte. Põhja pool läheb see järk-järgult üle Toila kihistuks. Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas. Seal on selle suurim paksus 24,3 meetrit.

Viited
------

1. ↑  Kriukai kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 03.08.2019)
2. ↑  Stratigraafia terminoloogia
3. ↑  Geology and Mineral Resources of Estonia. Volkhov stage Tõnu Meidla
4. ↑   LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 26

Välislingid
-----------

* Kriukai kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
**Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu** (vene keeles *Верховный Совет Российской Федерации*; aastatel 1938–1990 **Vene NFSV Ülemnõukogu**, *Верховный Совет РСФСР*) oli aastatel 1990–1993 tegutsenud riigivõimu kõrgeim organ, esimene pidevalt tegutsenud Venemaa Föderatsiooni parlament pärast 1917. aasta septembrit.

Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu koosnes kahest kojast – Rahvuste Nõukogust ja Vabariigi Nõukogust – ja see valiti Venemaa Föderatsiooni Rahvasaadikute Kongressi poolt, olles viimase organ.

21. septembril 1993 andis Venemaa president Boriss Jeltsin välja seadluse nr 1400 "Venemaa Föderatsiooni etapiviisilisest konstitutsioonilisest reformist". Selle seadlusega saadeti Ülemnõukogu ja Rahvasaadikute Kongress laiali. Kohe pärast seadluse väljakuulutamist kokku tulnud Venemaa Föderatsiooni Konstitutsioonikohus kuulutas seadluse konstitutsioonivastaseks.

4. oktoobril 1993 aeti Rahvasaadikute Kongress ja Ülemnõukogu Venemaa presidendi Boriss Jeltsini käsul tankidega laiali.

Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu likvideeriti 1993. aasta Venemaa Föderatsiooni Põhiseadusega ja asendati Venemaa Föderatsiooni Föderaalkoguga, mis koosneb kahest kojast: föderatsiooninõukogust ja  riigiduumast.
Mõlemad sillakaared
Pikem sillakaar
**Krki sild** (horvaadi keeles *Krčki most*) on Horvaatias asuv sild, mis ületab Krki väina ja ühendab Krki saart maismaaga. 

Silla geograafilised koordinaadid on 45°14′40″N, 14°34′00″E.

See on raudbetoonist kaarsild, mille peal on sõidutee. Sild koosneb kahest osasillast, mille vahel on väike Sveti Marko saar. Sildeavad on 390 ja 244 meetrit pikad. Silla kogupikkus on 1430 meetrit, laius 11,4 meetrit. Silla kõrgus merepinnast on kuni 67 meetrit.

Silda mööda Krkile sõitjad peavad tasuma sillamaksu, mille suurus on olenevalt sõiduki suurusest ja muudest asjaoludest 30–120 kuna. Saarelt lahkumine on tasuta.

Silla peaarhitekt oli Ilija Stojadinović, tööd tegid ka arhitektid Vukan Njagulj ja Bojan Možina. Ehitustöödel kasutati 20 500 m³ betooni, 130 t eelpingestatud terast ja 4500 t armatuurterast. Sild on projekteeritud vastu pidama kuni 142/h kiirusega puhuvale tuulele. Silda ehitas 350 töötajat. Valmimise ajal oli Krki sild maailma pikima sildeavaga betoonsild. Selle tiitli kaotas ta 1997, kui Hiinas valmis Wanxiani sild.

Sild avati 19. juulil 1980 ja nimetati Josip Broz Tito järgi Tito sillaks (*Titov most*). 1980 kuni 2000 ületas silda 27,2 miljonit autot, mis ületab mandri ja saare vahelise parvlaevaliikluse rohkem kui kahekordselt.

Krki saarel asub Rijeka lennuväli. Seetõttu peavad kõik Rijekast lennuväljale sõitvad autod silla ületama.
**Pariisi kliimakokkulepe** on rahvusvaheline leping, mille võtsid 2015. aasta detsembris toimunud Pariisi kliimakonverentsil (COP 21) vastu 195 riiki kliima soojenemise pidurdamiseks. Kokkulepe allkirjastati 22. aprillil 2016 ning Euroopa Liit ratifitseeris selle 5. oktoobril 2016.

Kokkulepe näeb ette globaalst tegevusplaani ohtlike kliimamuutuste ärahoidmiseks, eesmärgiga hoida ülemaailmne keskmine temperatuuri tõus tunduvalt alla 2 °C. Selleks lasub riikidel kohustus võtta meetmeid oma saastenumbrite (õhku paisatavate kasvuhoonegaaside heitkoguste) tuntavaks vähendamiseks.

1. juunil 2017 teatas USA president Donald Trump, et kavatseb Pariisi kokkuleppest taanduda. Tema otsus pälvis palju kriitikat, juba samal päeval sõlmisid California, New Yorgi ja Washingtoni osariigid alliansi (*United States Climate Alliance*), millega järgmisel päeval liitusid veel kuus osariiki, 5. juunil veel kolm osariiki ja Puerto Rico. Ka veel kümne osariigi kubernerid ning Washingtoni linnapea avaldasid toetust Pariisi kokkuleppele.

Samas kirjutasid 22 Vabariikliku partei senaatorit Trumpile, julgustades teda leppest taanduma. Nendest kõik peale ühe olid saanud suuri annetusi nafta-, gaasi- ja kivisöefirmadelt – kõige rohkem Texase senaator Ted Cruz, kes sai neilt kokku 2 569 810 USA dollarit.

Viited
------

1. ↑  "The Republicans who urged Trump to pull out of Paris deal are big oil darlings". *The Guardian*. 1. juuni 2017. Vaadatud 11. juuli 2017.
**Ondrej Nepela** (22. jaanuar 1951 Bratislava – 2. veebruar 1989 Mannheim) oli slovaki päritolu Tšehhoslovakkia koondises võistlev iluuisutaja.

Ondrej Nepela esines oma esimestel olümpiamängudel 1964. aastal Innsbruckis, kui ta oli vaid 13-aastane, ja sai seal 22. koha. 

Ta tuli olümpiavõitjaks meeste üksiksõidus 1972. aasta Sapporo olümpiamängudel. Iluuisutamise maailmameistrivõistlustel võitis ta kolm kulda (1971, 1972 ja 1973) ja kaks hõbemedalit (1969 ja 1970). Viiel korral tuli Euroopa meistriks.

Tšehhoslovakkia meister iluuisutamises aastatel 1965–1969 ja 1971–1973.

Aastal 1973 lõpetas oma sportlaskarjääri, aastail 1973–1986 osales jäälavastustes "Holiday on Ice" ja hiljem juhendas treenerina mitmeid iluuisutajaid. Tema kuulsaim kasvandik on 1989. aasta Euroopa meister Claudia Leistner.

Ondrej Nepela suri 2. veebruaril 1989 38-aastaselt lümfivähki. 

Tema nime kannab Ondrej Nepela Arena jäähall. Aastast 1993 korraldatakse Bratislavas Ondrej Nepela mälestusvõistlust iluuisutamises (Memoriál Ondreja Nepelu).

Viited
------
Kalahari kõrbe asend Lõuna-Aafrikas (tumepunasega)
Kalahari kõrb Namiibias
**Kalahari kõrb** (afrikaani keeles *dorsland* 'janune maa' või 'kuiv maa') on Aafrikas asuv pooleldi põuane liivane savann pindalaga 900 000 km². See katab suure osa Botswanast ning osa Namiibiast ja Lõuna-Aafrika Vabariigist. 

Tegemist on poolkõrbega, kus on rohkem loomi ja taimi kui päris kõrbes. Vihma sajab vähe (tavaliselt 110–190 mm aastas) ja suviti on temperatuurid väga kõrged. Ainus aasta ringi voolav jõgi Okavango moodustab loodes elurikka delta. Bušmanid on elanud Kalaharis kui kütid ja korilased juba 20 000 aastat.

Viited
------

1. ↑  *Dorsland Trek*, Encyclopædia Britannica. 2009. Encyclopædia Britannica Online. 13-10-2009
2. ↑  *The Dorsland Trekkers*, Tourbrief.com - The Dorsland Trekkers
3. ↑  *Dorsland trekkers*, klausdierks.com - CHRONOLOGY OF NAMIBIAN HISTORY. 02-01-2005
4. ↑  Mary Sadler-Altena, "Kalahari: Introduction" webpage: SouthernCape-Kalahari: Kalahari name/climate/reserves and history.
5. ↑  Marshall, Leon (16. aprill 2003), "Bushmen Driven From Ancestral Lands in Botswana", *National Geographic News*, Johannesburg, vaadatud 22. aprillil 2009
Sixten Sild
**Sixten Sild** (sündinud 19. juunil 1964 Tartus) on eesti orienteeruja, spordi- ja omavalitsustegelane.

Haridus
-------

Ta lõpetas 1982. aastal Nõo Keskkooli, 1991. aastal Tartu Ülikooli (keemia) ja 1995. aastal Karlstadi Ülikooli (turism).

Töö
---

2013. aastast on ta Võru abilinnapea.

Sporditegevus
-------------

Orienteerumises oli tema esimene treener Toivo Kotov, hilisem Valeri Kisseljov. Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel aastatel 1985–2003 kokku 51 medalit (35 kulda, 5 hõbedat ja 11 pronksi) ning Nõukogude Liidu meistrivõistlustel kuld-, hõbe- ja pronksmedali. 1990. aastal saavutas Sild Nõukogude Liidu koondises üliõpilaste maailmameistrivõistluste pronksmedali. 1991. aastal võitis ta orienteerumisjooksu maailmameistrivõistlustel Tšehhoslovakkias Mariánské Lázněs tavarajal pronksi.

Ta on Orienteerumisklubi Võru president.

2019 novembrist 2021 novembrini oli ta Eesti Orienteerumisliidu president.

Tunnustus
---------

* 2010 Võrumaa teenetemärk
* 2019 Eesti Orienteerumisliidu teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema abikaasa on Sarmite Sild, neil on pojad Timo ja Lauri Sild. Terve pere tegeleb orienteerumisega.

Viited
------

1. ↑  Eesti spordi biograafiline leksikon 2002
2. ↑  ERR uudised, 11.11.2013. Võru linnapeaks kinnitati Anti Allas
3. ↑  "ESBL sporditulemused. Sixten Sild". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015.
4. ↑  "Eesti Orienteerumisliit sai uued juhid ja tunnustas parimaid. Eesti Orienteerumisliidu uudised, 17.11.2019". Originaali arhiivikoopia seisuga 23.11.2019. Vaadatud 19.11.2019.
5. ↑  Signe Ivask. Lauri Sild jätkab perekonna traditsioone. Eesti Päevaleht, 9. juuli 2009
**Saku Antero Koivu** [Sagu Koivu] (sündinud 23. novembril 1974 Turus) on Soome endine jäähokimängija. 

Turun Palloseura (TPS) kasvandikul Koivul oli suur osa Soome jäähokimeeskonna maailmameistriks saamisel 1995. aastal Stockholmis. Aastatel 1992–1993 Soome Meistriliigas mänginud Koivu siirdus 1995. aastal NHL-i Montreal Canadiensi meeskonda. 1999. aastal valiti ta meeskonna kapteniks.

Olümpiamängudelt on Koivu võitnud kolm pronksmedalit (1994, 1998, 2010) ja hõbemedali (2006). Ta osales ka 2004. aastal jäähoki maailma karika (World Cup) võistlustel hõbemedali võitnud meeskonna koondises. Ta on korduvalt olnud Soome jäähokikoondise kapten. 1993. aastal Soome Meistriliigas mängides tunnistati ta aasta mängijaks.

2001. aasta sügisel avastati tal vähkkasvaja, kuid hämmastavalt kiiresti pärast ravi pöördus ta tagasi sporti. Juba 2002. aasta kevadel naasis ta hokiväljakule. NHL-i tööseisaku ajal 2004–2005 mängis Koivu oma endises koduklubis TPS. Ka Saku noorem vend Mikko Koivu on hokimängija ja on NHL-is Minnesota Wildi meeskonna kapten.

Aastal 2008 osales ta Simple Plani laulu "Save You" muusikavideos, mis oli algselt kirjutatud põhilaulja vennale. Videos osaleb ka palju teisi vähktõvest paranenud inimesi.

Saku Koivu abiellus 2002. aasta suvel Hanna Norioniga ja 2004. aasta lõpus sündis neil tütar.

Saku Koivu valiti Torino olümpiamängude ajal Rahvusvahelise Olümpiakomitee (ROK) sportlaskomisjoni. Koivu sai hääletusel 412 häält. Hääletada said kõik olümpiamängudel osalenud sportlased ja seda võimalust kasutas 2003 osalejat. Tema osalemine selles komisjonis kestab kaheksa aastat (alates 26. veebruarist 2006) ja ta on komisjonis ainuke jäähokimängija.

Välislingid
-----------

* NHL-i mängija Saku Koivu
* nhlfinns.com – Saku Koivu
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib mõisast Jūrmalas; mõisa kohta Jēkabpilsis vaata artiklit Sala mõis (Jēkabpils)* |

---

**Sala mõis** oli linnamõis Lätis Jūrmalas Sloka linnaosas. Läti keeles *Salas muiža*.

Sala mõisa on esmamainitud 1616. aastal, mil seda rentis Riia linnalt Libbert zur Mühlen, kelle valdusse jäi mõis kuni 1626. aastani. Järgmiseks rentnikuks oli Riia bürgermeister Johann Ulrich (1572–1642). 1661–1673 oli mõis renditud Eberhard Meyerile ning alates 1680. aastast Riia Suurgildi vanemale Bartold Kempele. On teada, et tol ajal oli mõisas üks kahe tiivaga elumaja - üks tiib härrasrahvale ja teine teenijatele. Hiljem lisandusid veel viinaköök, õllekoda ja saun. Veebruaris 1693 sai Sala mõisa uueks rentnikuks Heinrich Haltermann. Mõisa juurde rajati kaks talli. Põhjasõja ajal kuulus mõis Eberhard Bergholtzile. Tema ajast on teada, et mõisas oli olemas teenijate maja.

Bergholtzide kätte jäi mõis aastani 1731. Sel aastal hakkas mõisa Riia linnalt rentima Ernst Johann von Biron, kes rajas sinna hobusekasvatuse. Burchard Christoph von Münnichi tegevus tegi ta hobusekasvatuse plaanidele lõpu, aastast 1740 Sala mõis kui eravaldus likvideeriti. Tekkinud riigimõisas paiknes mõnda aega vene sõjaväegarnison.

Aastal 1742 esitas Riia linn tsaarivõimudele taotluse, et mõis linnale tagastataks, sest Biron, kelle valdused konfiskeeriti, oli siiski vaid rentnik, aga mitte selle tegelik omanik. Mõis tagastati Riia linnale 17. juulil 1745. Kaks aastat hiljem võtsid mõisa rendile Groted, kes rajasid sinna aastal 1750 uue peahoone.

Välislingid
-----------

* Sala mõisa ajalugu (*läti keeles*)
Puuskulptuur Lõuna-Beninist. 19. sajandi teine pool. Punasele taimevärvile on katvuse parandamiseks lisatud litopooni, valge on kaoliin
**Litopoon** on maalikunstis kasutatav valge pigment, tsinksulfiidi ja baariumsulfaadi segu (ZnS + BaSO4).

Värvainete indeksis kannab litopoon tähiseid PW5 (Pigment White 5) ja 77115.

Saamine
-------

Litopoon võeti pigmendina laiemalt kasutusele 1870. aastatel mürgise pliivalge asemel, mille kasutamise ohtusid üha rohkem teadvustati. Baariumsulfaadi ja tsinksulfiidi lahustumatu segu saadakse baariumsulfiidi ja tsinksulfaadi lahuste segamisel. Sade filtreeritakse ja kuumutatakse temperatuuril üle 600° C. Tänapäeval asendab litopooni üha rohkem titaanvalge, kuid litopooni kasutatakse siiani vee baasil maalrivärvides.

Omadused
--------

Hea kattevõimega mittemürgine säravvalge pigment. Väävlisisalduse tõttu litopoon hallineb valguse toimel, tumendades temaga segatud värve. Ei sobi vasevärvidega, nagu *verdigris*, malahhiit, Schweinfurdi roheline jt. Võib segada kõigi sideainetega.

Kasutamine
----------

Litopooni kasutatakse pigmendina pastellipulkades, guaššvärvides ja maalrivärvides. Õlimaali kruntides ja õlimaalipigmendina pigem ei soovitata. Pigmenti on kasutatud ka näopuudri ühe koostisainena. Ei soovitata kasutada välisviimistlusvärviks.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Joonistamise ja maalimise õpik. Tallinn, Eesti NSV Kunst, 1963
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2020. Vaadatud 2. detsembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
6. ↑  Joonistamise ja maalimise õpik. Tallinn, Eesti NSV Kunst, 1963
7. ↑
8. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2020. Vaadatud 2. detsembril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Litopoon kunsti- ja konserveerimismaterjalide andmebaasis CAMEO
* Litopoon andmebaasis PubChem
Kaart
Saku–Tõdva tee Tallinna maanteelt vaadatuna
**Saku–Tõdva tee** (registrinumber 11342) on 7,4 km pikkune kõrvalmaantee Saku vallas.

Tee saab alguse Saku alevikus Tallinna–Saku ja Saku–Laagri tee ristumisel ning lõpeb Tõdva–Hageri tee esimesel kilomeetril Tõdva külas. See kulgeb läbi Kasemetsa, Kajamaa ja Tõdva küla ning Saku aleviku.

Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga seitset truupi. Teele jääb viis bussipeatust: Pähklimäe, Saku Kingu, Preeria, Kasemetsa, nimeta.

Teega ristub esimesel kilomeetril Rahula–Saku tee ja neljandal kilomeetril Kasemetsa–Kiisa tee.

Tee on kuni Kasemetsa–Kiisa teeni asfaltkattega, edasi mustkattega. Saku alevikus on tee tänavaklassist, edasi kuni Kasemetsa–Kiisa teeni on tee klass III, tee lõpuosas on tee klassita.

Kuni Kasemetsa–Kiisa teeni on liiklussagedus üle 6000 auto ööpäevas, edasi on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on tee alguses ja lõpus (50 ja 70 km/h).

Tee on valgustatud Saku alevikus, samuti on valgustatud lühike lõik tee 7. kilomeetril.
**Litoraal** ehk **litoraalivöönd** on ookeanide, merede, järvede jt veekogude bentaali ökoloogiline sügavusvöönd, mis üldiselt hõlmab ranniku- (kalda-)piirkonna, kus kasvab fütobentos ehk põhjataimestik.

Maailmamere litoraal
--------------------

Maailmameres eristatakse tavaliselt kolme litoraali sügavusvööndit:

* supralitoraal ehk pritsmete vöönd
* eulitoraal ehk loodete vöönd ehk litoraal *sensu stricto*
* sublitoraal (vöönd mõõnavee alampiirist kuni fütobentose esinemise lõppemiseni (tavaliselt meredes umbes 200 m sügavusel, enamasti ühtib šelfiga))

Mõnedes meredes (nt Läänemeri), kus loodete mõju on nõrk, eulitoraal puudub. Selliste veekogude veetaseme kõikumise vööndit nimetatakse pseudolitoraaliks.

Seisuveekogude litoraal
-----------------------

Järvede puhul loetakse litoraali sügavusvööndite hulka eulitoraali ja sublitoraali. 

**Kitsamas tähenduses** mõistetakse järve litoraali all suurtaimestikuga kaetud järve põhja ja kuni 1 m sügavamat ala, kus suurtaimi ei esine[*viide?*].

Jõgede kaldapiirkonda nimetatakse ripaaliks.

Vaata ka
--------

* Sublitoraal
* Geolitoraal
* Hüdrolitoraal
* Pseudolitoraal
* Rannavöönd
**Raieluba** luba, mis annab õiguse puud raiuda ning määrab vastavad kõrvaltingimused.

Raieloa olemus
--------------

Raieloaga määratakse kindlaks raie ulatus, tingimused ja tähtaeg. Raieluba kehtib Eestis ühe aasta. Samuti on võimalus pikendada raieluba, kui selle aja jooksul on tööd sooritamata jäänud. Raieluba on tasuta antav õigus ja dokument. Aastast raiemahtu, maksimaalset raiutavat kogust ja metsalitsentsi kehtivusaega võib suurendada üksnes selleks volitatud ametnik.

Raieloa taotlemine
------------------

Raieloa taotlemiseks tuleb kõigepealt saada vastava puu/puistu asukoha maaomaniku luba. Erastatava maa korral esitab raieloa taotluse maa erastamise õigustatud subjekt. Raieloa saamiseks esitatakse taotlus, milles peavad selgelt kajastuma:

* taotleja nimi, kontaktandmed;
* puu(de) kasvukoht, eravalduse puhul katastriüksuse aadress;
* raiutavate puu(de) liik ja arv;
* põhjendus puu(de) raieks;
* orgaaniliste jäätmete (kännud, oksad) käitlemisviis ja käitlemiskoht.

Raieloale lisatakse katastriüksuse plaan, kuhu tuleb märkida eeldatav raie. Raieloataotlusele tuleb mõnikord lisada veel ehitusluba; korteri- või elamuühistu üldkoosoleku protokoll või korteriomanike üldkoosoleku otsus, kui raieõigust taotletakse ühistu või korteriomandi territooriumil kasvava(te)le puu(de)le ning muid dokumente.

Keskkonnaspetsialisti ülesanne on kontrollida andmete õigsust, selgitada välja, kas kavatsetav raie on põhjendatud ning lõpuks kooskõlastab vajaliku raieloa korralduse.

Raieluba ei pea taotlema vaid siis, kui:

* puu rinnasläbimõõt on alla 8 cm;
* soovitakse raiuda ohtlikku puud, kuid ametnikke peab siiski teavitama;
* raiuda soovitud puu on muutunud ohtlikuks.

Raieloa väljastab keskkonnaspetsialist, kellele jääb üks avalduse eksemplar.

Raieloa väljastamisest keeldumine
---------------------------------

Raieloa väljastamisest võib keelduda, kui: 

* raiuda plaanitav puu on terve ega ohusta lähedal asuvaid hooneid või rajatisi;
* raiuda soovitakse puud, mis on detailplaneeringutes määratud säilitatavaks puuks;
* puu on riiklikult ohustatud liikide nimekirjas;
* raieloataotleja esitab ebakorrektsed andmed või on jätnud varem täitmata kohustuse istutada raiutud maatükile uusi taimi.

Kui keskkonnaspetsialist keeldub raieloa väljastamisest, annab ta selle kohta kirjalikult teada.

Vaata ka
--------

* metsaraie

Viited
------

1. ↑  "Raieloa väljaandmise tingimused ja kord".
2. ↑  "Riigiteataja".
3. 1 2  "Forest Licences". *British Columbia*.
4. 1 2 3 4  Tallinna Linnavolikogu. "Raie- ja hoolduslõikusloa andmise kord".
5. ↑  "RAIE- JA HOOLDUSLÕIKUSLOA KEHTIVUSE PEATAMINE JA KEHTETUKS TUNNISTAMINE".

Kirjandus
---------

* 
* 
* 
*
Näide keskklassi eeslinnast, mida laulus "Väiksed kastid" on kujutatud: Levittown Pennsylvania osariigis oli üks esimesi suuri kinnisvaraarendusi Teise maailmasõja järgses USA-s.
**"Little Boxes"** (eesti keeles "Väiksed kastid") on Ameerika Ühendriikide laulja ja laulukirjutaja Malvina Reynoldsi laul. See pärineb 1962. aastast ning sai menukaks 1963. aastal Reynoldsi sõbra Pete Seegeri esituses.

Laul on poliitiline satiir eeslinnastumise ja keskklassi mugandumise teemal. Eeslinnades ühetaoliste projektide järgi valminud maju nimetatakse laulu tekstis erivärvilisteks "väikesteks kastideks", milles elavad inimesed, kellel "kõigil nägu üks". Ingliskeelse teksti rida "all made out of ticky-tacky" viitab ka kehvale ehituskvaliteedile, mis meenutab kinnisvarabuumide ajal "põllu peale" kipsplaatidest rajatud uusrajoonide oma; eesti tõlkes ("tehtud tiki-taki") on see nüanss kaduma läinud.

Vahepeal unustusehõlma vajunud lugu sai 2010. aastail taas populaarseks telekanali Showtime telesarja "Weeds" tunnusmuusikana. 

"Väiksed kastid" sai inspiratsiooni majadest USA California osariigis Daly Citys. Malvina Reynoldsi tütar Nancy Reynolds Schimmel selgitas laulu tausta nii: 

> "Mu ema ja isa sõitsid San Franciscost läbi Daly City lõunasse, kui mu emale tuli laulu idee. Ta andis rooli isa kätte ja kirjutas selle üles teel üritusele La Hondas, kus ta pidi laulma Riiklike Seaduste Sõprade Komiteele (Friends Committee on National Legislation). Kui ajakiri Time (või oli see Newsweek?) tahtis fotot, kus ta just seda kohta näitab, ei leidnud ta neid maju üles, sest nende ümber oli ehitatud niivõrd palju uusi, et mäeküljed olid üleni kaetud."
> 
> 

Laulule on eestikeelsed sõnad teinud Peeter Tooma. 

Lisaks temale on seda laulu eesti keeles esitanud ka Kukerpillid, Lindpriid, Tarmo ja Toomas Urb, Tajo Kadajas, Männiste perebänd jt.

Viited
------

1. ↑  Merriam-Webster definition of 'Ticky-tacky'
2. ↑  "Malvina Reynolds", "Weeds": Artist Spotlight, 2007. Vaadatud 16.10.2007
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Märten, Merit ja Kaupo Männiste "Väiksed kastid" saatest "Laulukarusselli kuldne kolmik", ETV2
17. jaanuar 2016.

Välislingid
-----------

* Smith, Charles H.; Schimmel, Nancy. "Little Boxes". *Malvina Reynolds: Song Lyrics and Poems*. (koos salvestuse loeteluga)
* "Music". *Weeds*. Showtime Networks. Täisnimekiri sarjas kasutatud muusikast
* "America's Most Perfect Ticky-Tacky Suburb". *Telstar Logistics*. 7. november 2006.
* Rob Keili veebileht "Little Boxes: The Architecture of a Classic Midcentury Suburb"
* Bity Booker "Little Boxes" (Malvina Reynoldsi kaver)
* Peeter Tooma "Väiksed kastid" Youtube
**Venemaa Keisririigi Siseministeerium** oli 1802. aastal keiser Aleksander I poolt algatatud Venemaa keisririigi riigihaldusreformi käigus moodustatud riikliku julgeoleku, sisejulgeoleku, siseturvalisuse, kinnipeetute ja süüdimõistetute valve, avaliku korra ja heaolu kindlustanud ametkond, mis likvideeriti pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni Venemaa Ajutise Valitsuse poolt.

Ministeeriumi juhtkond ja struktuur
-----------------------------------

### Siseminister

Siseminister oli ministeeriumi juht. Aastatel 1802−1917 oli ametis 31 siseministrit. Aastatel 1880−1917 oli minister ühtlasi Üksik Sandarmikorpuse šeff.

*Vaata ka: Venemaa Keisririigi siseministrite loend*
### Struktuur

* Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Täidesaatev politsei, (*Департамент исполнительной полиции МВД*)
	+ Kinnipidamisasutuste valitsus (*Управление местами заключения*), 1879 – Vanglate peavalitsus (*Главное тюремное управление (ГТУ)*).
* Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemang

Siseministeerimile allunud piirkondlike kubermangu kindralkuberneride abid ülempolitseimeistrid olid kubermangude kõrgemad politseijuhid:
Ülempolitseimeistri enk linna politseiülema ametikohad loodi 1766. aastal. Alates 1779. aastast juhatas ülempolitseimeister linna politseid ja vastutas heakorra ning korra eest linnas, oli linna Heakorravalitsuse ülem (alates 1782. aastast) ja tuletõrjekorralduse eest vastutaja linnas. Pärast 1871. aastat linnavalitsuste moodustamist, kaotati ÜP. ametikoht 1873. aastal,kuid taastati ajutiselt aastatel 1881 kuni 1883.

Kirjandus
---------

* *Министерство внутренних дел. 1802-1902. Исторический очерк*. СПб.: Тип. Министерства внутренних дел, 1901 .
**Vöötohatis** on viirushaigus.

Vöötohatist põhjustab sama viirus (*Herpes zoster*), mis põhjustab tuulerõugeid ning mis kuulub huuleohatist põhjustava viirusega samasse viiruste perekonda (vt herpesviirused). Nakatumine toimub naha ja limaskestade kaudu. Viirus tungib mööda närviteid närviganglioni, kus ta sealtpeale elutseb. 

Tavaliselt avaldub haigus nõrgestatud organismis, põhjuseks näiteks muu kroonilise haiguse olemasolu, kestev vaimne/füüsiline stress, trauma, UV-kiirgus, immuunsust pärssivate ravimite kasutamine. Tüüpiline vöötohatise haiguspilt on villiline lööve nahal. Kahjustub osa nahast, mida vastav närv innerveerib. Enne ville tekib punetus. Villid on vahel verise sisuga. Haige tunneb reeglina valu (neuralgia), vähem sügelust. Valu võib olla väga tugev. Lisaks esineb kerge palavik (37–38 °C). 

Haigus avaldub rohkem vanematel kui noortel inimestel, kuna immuunsus võib neil nõrgem olla. Tänapäeval on vöötohatis ravitav. Mida varem ravi alustatakse, seda parem on ravi tulemus. Ravi kestus on tavaliselt 1 nädal. Praeguseni aga puudub ravim, mis viiruse organismis lõplikult hävitaks, mistõttu võib haigus uuesti avalduda.

Ravimid takistavad viiruse paljunemist. Tavaliselt läheb vaja ka valuvaigisteid, tugevatoimelisi saab ainult retseptiga. Haava hooldus ei erine oluliselt tavalisest haavaravist – haava tuleb puhtana hoida, sügeluse korral sobib mõni antihistamiinikum. 

Oluline on ka toitumine. Kehva, ühekülgse toidu korral ei saa inimene kõiki vajalikke toitaineid, mistõttu inimese vastupanuvõime väheneb. Mingit konkreetset menüüd ei soovitata. Oluline on tervislik toitumine ja tervislikud eluviisid (mõõdukas regulaarne füüsiline koormus, unerežiim, loobumine suitsetamisest ja alkoholi kuritarvitamisest), kroonilise haiguse ravi. Toitumise parandamine haiguse avaldumisfaasis ei anna olulist raviefekti, tervislik toitumine suurendab üldist immuunsust ja hoiab ära järgnevad haigushood või leevendab neid.
**Iisaku külanõukogu** oli külanõukogu Eesti NSV-s.

Iisaku külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaal Iisaku vallas. Külanõukogu keskus asus Iisakus.

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Iisaku külanõukogu 1950 septembris Jõhvi rajooni koosseisu.

1954 juunis liideti Iisaku külanõukoguga likvideeritud Jõuga ja Vaikla külanõukogu alad. 1954. aasta seisuga tegutsesid Iisaku külanõukogu keskusega maadel "Uue Jõuga", "Kalevi", "Tee Kommunismile", "Sotsialismi Tee" ja "Kalevipoja" kolhoos.

1961. aastast likvideeriti senine Jõhvi rajoon ja selle koosseisu kuulunud alad allutati Kohtla-Järve linnapiirkonnale. 1. jaanuarist 1965 arvati Iisaku külanõukogu Kohtla-Järve rajooni koosseisu.

1967. aastal liideti Iisaku külanõukoguga Alajõe külanõukogu lääneosa.

1970. aasta seisuga oli külanõukogu pindala 317 km² ja elanike arv 1876. Külanõukogu ainsaks majandiks oli sel ajal Iisaku näidissovhoos, mille keskus asus Kasevälja külas.

1978. aasta seisuga olid Iisaku külanõukogus Iisaku alevik, Imatu, Jõuga, Kasevälja, Kauksi, Koldamäe, Kuru, Lipniku, Lõpe, Pootsiku, Sõrumäe, Sälliku, Tammetaguse, Tärivere, Vaikla ja Varesmetsa küla.

Viited
------

1. 1 2 3  Iisaku külanõukogu Eesti nõukogude entsüklopeedia faksiimileversioonis (vaadatud 21.11.2017)
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlus Viru maakonna valdades küla töörahva saadikute nõukogude moodustamise kohta. Eesti NSV Teataja, 1945, 33, 519
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
4. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlus "Eesti NSV külanõukogude ühendamisest". Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104
Michelangelo Caravaggio "Iisaki ohverdamine"
**Iisak** (heebrea keeles יִצְחָק *Yiṣḥāq*, araabia keeles إسحٰق *Ish'aq* 'ta saab naerma') on Aabrahami ja Saara poeg ning Eesavi ja Jaakobi isa. Ta lugu on kirja pandud Piiblis, Esimeses Moosese raamatus. Iisak elas vanimaks patriarhidest ning on ainus Piibli patriarhidest, kelle nimi elu jooksul ei muutunud. Ta oli ka ainus patriarh, kes ei lahkunud Kaananimaalt. Võrreldes teiste Piibli patriarhidega, on tema lugu veidi vähem värvikas.

Iisakit on mainitud ka koraanis ning muslimid peavad teda üheks islami prohvetitest. Koraanis kirjeldatakse Iisakit õiglase mehena, Jumala teenijana ja juutide esiisana.

Iisaki elulugu Piiblis
----------------------

Jumal kuulutas Aabrahamile ja Saarale ette Iisaki sündi. Et Saara oli juba väga vana, liiga vana, et enam lapsi saada, siis ta naeris, kui ta seda ettekuulutust kuulis. Kui aga laps sündis, ütles ta: "Jumal pani mind naerma! Igaüks, kes sellest kuuleb, naerab mind." Sealt tuleb ka Iisaki nimi, "ta naerab". Iisak oli ainus laps Aabrahamil ja Saaral. Aabrahamil oli küll veel üks laps, Ismael, kelle ta oli saanud oma orjatari Haagariga, ent pärast Iisaki sündi Ismael ja ta ema pagendati kõrbesse, et Iisakist saaks ainus pärija Aabrahamile. 

Palju aastaid hiljem katsetas Jumal Aabrahami lojaalsust, käskides Aabrahamil Iisak ohverdada. Aabraham allus Jumala tahtele ning tõigi Iisaki Moria mäele, kus ta kinni sidus ja põletuspuudele asetas. Kui ta oli juba käe noaga tõstnud ning oli valmis oma poega tapma, ilmus talle aga Jumala ingel ning keelas tal seda teha, ning teatas Aabrahamile, et Jumal tahtis vaid katsetada ta ustavust ja kuulekust. Aabraham ohverdas selle asemel ühe jäära. 

Kui Iisak oli neljakümneaastane, saatis Aabraham ühe oma sulase Mesopotaamiasse, et Iisakile naist leida. Leitigi naine, Rebeka. Rebeka sünnitas Iisakile kaks poega, Eesavi ja Jaakobi. Iisaki lemmikpoeg oli Eesav, kes oli jahimees ja kütt, Rebekale meeldis Jaakob, kes oli kodune. 

Mõne aasta pärast oli Iisak sunnitud kolima Gerarisse, kuna maal oli näljahäda. 

Iisakist sai aja jooksul väga rikas mees ning tema kari aina kasvas. Peagi hakkasid Geraris elavad vilistid Iisakit kadestama. Nad täitsid kõik kaevud, mille Iisaki teenrid olid kaevanud. Iisak kaevas uued kaevud veidi eemal, aga teda ahistati edasi ning sooviti, et ta maalt lahkuks. Lõpuks Iisak koliski tagasi Beer-Sebasse. Seal ilmutas ennast talle Jumal, uuendas lepingut ning õnnistas teda. Ka Gerari kuningas Abimelek külastas Iisakit, et temaga liitu moodustada.

Iisak elas väga vanaks (137-aastaseks) ning jäi täiesti pimedaks. Vanas eas kutsus ta enese juurde Eesavi, oma vanima poja, ning käskis tal küttida natuke liha ning valmistada sellest mõni maitsev roog, et Iisak saaks oma poega enne surma veel õnnistada. Aga kui Eesav oli jahil, valmistas Jaakob ise talle toidu ning esitles ennast oma pimedale isale Eesavina, pettes nii enesele isa õnnistuse, mis tegi Jaakobist Iisaki peamise pärija. Iisak elas veel natuke aega pärast seda ning saatis Jaakobi Mesopotaamiasse, et too saaks võtta naise oma rahva seast. Siis millalgi ta suri.
**Raigo Jahu** (sündinud 21. augustil 1987) on eesti poliitik, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna noorteorganisatsiooni Noored Sotsiaaldemokraadid endine juhatuse liige.

Jahu on õppinud Tartu Ülikoolis majandust. 2010. aastal kaitses ta bakalaureusetöö teemal "Euroopa Liidu struktuurivahendite kasutamine Eesti ettevõtete jätkusuutlikuks rahvusvahelistumiseks" (juhendaja Diana Eerma).

Ta on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna aukohtu liige ning esindab Tartu Noortevolikogus sotsiaaldemokraate. Jahu on ka Eesti Noorteühenduste Liidu revisjonikomisjoni liige. Raigo Jahu kandideeris 2009. aastal kohalike omavalitsuste valimistel Võru linnas.

Viited
------

1. 1 2  "Raigo Jahu 110" nskov.blogspot.com, noorsotside kampaanialeht KOV valimistel, oktoober 2009 (vaadatud 14. septembril 2012)
2. ↑   (vaadatud 14. septembril 2012
3. ↑  Aukohus Sotsiaaldemokraatliku Erakonna kodulehel (vaadatud 14. septembril 2012)
4. ↑  "TNV IV koosseis alustab" Tartu Noortevolikogu ajaveeb, 15. juuli 2012 (vaadatud 14. septembril 2012)
5. ↑  "ENL kuulutab välja revisjonikomisjoni liikme valimised!"[*alaline kõdulink*] (vaadatud 14. septembril 2012)

Välislingid
-----------

* "Tartu noorsotsid: sotsid teevad Tallinnas seda, mida teised ei julge!" Noorte Sotsiaaldemokraatide Tartu klubi pressiteade/Postimees, 12.01.2010
**Meripõis** (*Physalia*) on hüdraloomade klassi putkloomaliste seltsi kuuluv ainuõõssete perekond.

Meripõied elavad India ja Vaikse ookeani troopilistes piirkondades.

Meripõit nimetatakse ka **portugali sõjalaevukeseks** või **portugali laevukeseks**, sest keskajal armastasid portugallased oma sõjalaevu kirevalt värvida. 

Meripõis on tegelikult paljudest isenditest koosnev koloonia. Koloonia moodustavad ühe ja sama liigi eri tüüpi polüübid. Igal polüübil on oma ülesanne.

Välimus
-------

Meripõis on väga eredalt värvunud. Tema ujupõis küütleb helesiniselt, violetselt ja purpurselt. Kõik ta allarippuvad jätked on ultramariinsed. Kireva värvuse ja märkimisväärse suuruse tõttu on merepinnal ujuv meripõis kaugele näha.

Eluviis
-------

Meripõied elavad soojas meres ligi tuhandest isendist koosnevate rühmadena. Nende valgust läbilaskev läikiv ujupõis on kuni 20 cm pikkune , ulatub veest 15 cm välja ja jätab väikese purje mulje. Need loomad suudavad ujuda isegi vastutuult ja hoida kindlat kurssi. Neid võib tavaliselt leida kalda lähedalt merest, kuid soojadel kuudel triivivad nad meelsasti ka pooluste suunas. Tugevad tuuled võivad neid kaldale puhuda.

Toitumine ja sümbioos
---------------------

Meripõie ujupõie ehk pneumatofoori all leidub hulgaliselt polüüpe, kelle küljes ripuvad kuni 30 m pikad kombitsad. Need on varustatud hulgaliste mürgikapslitega, mida kasutatakse saagi halvamiseks. Püüniskombitsad toovad ohvri (näiteks kala) ujupõiekese all asuvasse polüübikolooniasse, kus spetsiaalne polüübitüüp selle peenestab. 

Meripõied võivad elada sümbioosis teiste kalade – nn peibutuskaladega –, kes aitavad neil saaki ligi meelitada.

Paljunemine
-----------

Meripõie paljunemine ei ole veel päris selge. Ta on lahksuguline ja harilikult sigib pungumise teel. Polüübid eralduvad põhikolooniast, et luua uusi kolooniaid. Meripõied suudavad pidevalt paljuneda, mis seletab nende suurt hulka. Samuti seletatakse nende kiiret paljunemist sellega, et surres vabastab meripõis oma seemne- ja munarakud vette ning pärast viljastumist arenevad uued isendid.

Mürgikapslid ja oht inimesele
-----------------------------

Meripõis on varustatud suure hulga tillukeste kõrvekapslitega (nematotsüstidega). Igas kapslis on rullikeeratud tühi toruke, mis on kaetud tundekarvakestega. Kõrvetiripse ehk knidotsiili puudutamine käivitab selle. Mürgikiud tungivad nagu väikesed harpuunid saagi sisse. Nad sisaldavad ohtlikku, kobra mürgile sarnast mürkainet. Mürgi toimel kalad surevad. Äärmiselt mürgine ainuõõsne *Physalia physalis* on isegi inimesele ohtlik. Teda esineb India ookeanis ja Vaikses ookeanis. Väiksema liigi – *Physalia utriculus*'e – kohta pole teada, et ta oleks mõne inimese surma põhjustanud.

Kokkupuude meripõiega põhjustab väga tugevat põletust ja valu, raskemal juhul võib esineda ka šokk ja hingamisprobleemid. Meripõie läbi kannatada saanud inimene, isegi kui ta on hea ujuja, suudab vaevu vee peal püsida. Kiiresti võib inimene raskelt haigestuda koos mitu päeva kestva kõrge palavikuga.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Loomade elu", 1. kd. lk. 164
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib klassist, perekonna kohta vaata artiklit Meripura* |

---

Meripura*Goniobranchus kuniei* Indoneesias
**Meripurad** (*Holothuroidea*) on klass okasnahksete hõimkonnast. 

Meripuradel on piklik (usjas) või kurki (näiteks inglise keeles nimetataksegi neid merekurkideks) meenutav keha. Neid leidub peaaegu kõikide merede põhjas. 

Meripuradel asub skelett nagu teistelgi okasnahksetel vahetult naha all.

Nende keha ühes otsas on suu ja teises kloaak, kuhu avanevad vesikopsud ja mõnedel rühmadel ka Cuvier' elundid. Viimaseid visatakse kas ärritamisel (ohuolukorras) või mehaanilisel stimuleerimisel minema või vastu röövlooma. Hiljem Cuvier' elundid taastuvad. Suu ümber asub neil 10–30 sissetõmmatavat kombitsat, mille abil nad toitu korjavad.

Meripurade toiduks on tavaliselt teiste organismide jäänused, mis on langenud merepõhja, ja plankton. 

Meripurad on lahksoolised. Esineb lõimetishooldust.

Mõnda liiki meripurasid kasutavad inimesed toiduks, näiteks jaapani trepange (*Stichopus japonicus*).

Süstemaatika
------------

### Alamklassid ja seltsid

* *Apodacea*
	+ *Apodida*
	+ *Molpadiida*
* *Aspidochirotacea*
	+ *Aspidochirotida*
	+ *Elasipodida*
* *Dendrochirotacea*
	+ *Dactylochirotida*
	+ *Dendrochirotida*
**Sharon Bezaly** (sündinud 1972) on Iisraeli päritolu flötist. Ta elab Rootsis.

Bezaly debüteeris solistina 1986. aastal koos Iisraeli Filharmoonia Orkestriga Zubin Mehta juhatusel. Ta lõpetas Pariisi konservatooriumi (*Conservatoire National Supérieur de Musique*) ning mängis mõnda aega esimest flööti Salzburgi Camerata Academicas. 

1997. aastal alustas ta soolokarjääri ning on sestpeale esinenud koos paljude maailma tuntumate sümfoonia- ja kammerorkestritega. 

Tema instrumentide hulka kuulub firma Muramatsu poolt spetsiaalselt tema jaoks 24-karaadisest kullast valmistatud flööt.

Pühendteosed
------------

Bezalyle on flöödikontserte kirjutanud Kalevi Aho, Sally Beamish, Daniel Börtz, Brett Dean, Sofia Gubaidulina, Anders Hillborg, Christian Lindberg, Uljas Pulkkis, Ge Gan-ru, Mari Takano, Haukur Tómasson ja Zhou Long ning sooloteoseid Daniel Börtz, Fulvio Caldini, Brett Dean, Carl-Axel Dominique, George Flynn ja Hans-Ola Ericsson.

Diskograafia
------------

Bezaly on salvestanud 24 CD-d Rootsi plaadifirmaga BIS.

Tunnustus
---------

* 2002 Aasta instrumentalist (*Klassik Echo*)
* 2003 Aasta noor artist (Cannes Classical Awards)

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht