recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kosovo vilajett** oli Osmanite riigi ajalooline 1. järgu haldusüksus (vilajett ehk provints) Balkani poolsaarel aastatel 1877–1913, mis hõlmas tänapäevase Kosovo Vabariigi territooriumi ja ka Põhja-Makedoonia Vabariigi loodeosa. 

Tänase Serbia ja Montenegro vaheline ajalooline piirkond Raška oli *de jure* Osmanite kontrolli all. Aastatel 1878–1909 okupeeris sandžakki *de facto* Austria-Ungari keisririik, nagu sätestas Berliini lepingu artikkel 25.

Vilajett etendas oma rolli Osmanite ühiskonna näilise mikrokosmosena. Selle piirides olid kaasatud erinevate rahvaste ja nende religioonide rühmad: albaanlased, bosnialased, serblased; nii moslemid kui kristlased (katoliiklased või õigeusklikud). Provints oli tuntud oma käsitööliste ja Osmanite arhitektuuri rakendavate linnade nagu İpek (tänapäevane Pejë) poolest.

Pealinn
-------

Üsküb (Skopje) tegutses provintsi pealinnana, samas ka basaarina Osmanite impeeriumi keskuse Kostantiniyye ja selle Euroopa provintside vahel. Üsküb oli 32 000 elanikuga provintsi suurim linn, sellele järgnes Prizren 30 000 elanikuga. Prizrenis asutati ametlikult 10. juunil 1878 albaania rahva õiguste kaitseks Prizreni liiga, mis 1881. aastal sultani käsul vägivaldselt lõpetati.

### Ema Teresa

1910. aastal sündis Üskübis ja sealsamas ka ristiti kosovoalbaania päritolu roomakatoliku pühak ema Teresa, ta liitus 18-aastaselt Iirimaa pealinnas nunnaorduga ning temast kujunes hiljem misjonär Briti Indias.

Vaata ka
--------

* Kosovo Vabariik

Viited
------

1. ↑  Teaching Modern Southeast European History Alternative Educational Materials, p. 26
**Suhhoi Su-27** (vene keeles Сухой Су-27, NATO koodnimi *Flanker*) oli Nõukogude Liidu ja on nüüd Venemaa relvastuses olev mitmeotstarbeline hävituslennuk. Prototüübi esmalend toimus 1977. aastal. Su-27 projekteerimise lähteülesandeks oli saavutada Ameerika Ühendriikide hävituslennukiga F-15 võrreldav võimekus. 

Esimesed lennukid anti üle NSV Liidu lennuväeosadele 1984. aastal. Ametlikult võeti Su-27 relvastusse 1990. aastal, kui olid kõrvaldatud kõik katselendudel ilmnenud puudused. Su-27 on kasutusel Venemaa, Ukraina, Valgevene, Kasahstani ja Vietnami lennuväes. Hiinas ehitatakse lennukit Su-27 (J-11) litsentsi alusel.

Su-27 on varustatud 1 x 30 mm GŠ-30-1 automaatkahuriga ning tiiva-alustele püloonidele saab kinnitada erinevid rakette ja pomme.

Modifikatsioonid: Su-27K lennukikandja versioon; õhus tankimise võimalusega; Su-27P/ Su-30, kaugmaa hävituslennuk, õhus tankimise võimalus; Su-27IB/ Su-34, kahekohaline pommitushävituslennuk; Su-27M/Su-35, moderniseeritud Su-27. Su-35: meeskond 2, lennuraadius lisakütuseta kuni 2000 km.

Su-27M/ Su-35 (NATO koodnimi Flanker-E) on Su-27 baasil ehitatud mitmeotstarbeline hävituslennuk. Su-35 lennukis on moderniseeritud kõiki Su-27 süsteeme, kandevkonstruktsioonis on kasutatud süsinik-komposiiti, uuendatud on relvastust ja mootoreid.

Tehniline kirjeldus
-------------------

Lennuki konstruktsioonis on kasutatud suhteliselt palju titaani (kuni 30%), kõrgtugevusega duralumiiniumi sulameid ja komposiitmaterjale.

Kasutajad
---------

* Ukraina

Viited
------

1. ↑  Українські Су-27 стали на захист неба Бахмута (vaadatud:23.01.2023)

Välislingid
-----------

* Kaug-Idas kukkus alla remondist tulnud Vene hävitaja, www.DELFI.ee, 20. september 2010
Ripstomplane *Dicyema macrocephalum* nematogeenses staadiumis.
**Vaheloomad** (*Mesozoa*) on rühm kuni 2 mm pikkusi ussitaolisi mereselgroogsete parasiite. 

Tänapäeval seda nimetust taksoni nimetusena tavaliselt ei kasutata. Vaheloomad kuuluvad vilasktomploomade ja vööttomploomade hõimkonda (mõnikord arvatakse nende hulka ka kammloomad ja *Monoblastozoa*).

Nomenklatuur
------------

Nimetus tuleb sellest, et vaheloomi nähti ainuraksete ja hulkraksete vahepealsetena.

Taksonoomia
-----------

Süstemaatika
------------

Varem vaadeldi neid eraldi põhikonna ja hõimkonnana. Neid klassifitseeriti nii:

* klass *Moruloidea* ehk *Mesozoa* (tomploomad)
	+ selts *Rhombozoa* ehk *Dicyemida* (vilasktombulised)
		- sugukond *Dicyemidae* (ripstomplased)
			* perekond *Dicyema*
		- sugukond *Heterocyemida* (puuduripslased)
			* perekond *Microcyema*
	+ selts *Orthonectida* (vööttombulised)
		- sugukond *Heteronectidae*
			* perekond *Pelmatosphaera*
		- sugukond *Rhopaluridae*
			* perekond *Rhopalura*

Mõned uurijad vaatlesid vaheloomi alamriigi *Agnotozoa* ainsa hõimkonnana. 

Molekulaaruuringud on näidanud, et tegu on polüfüleetilise rühmaga.

Thomas Cavalier-Smith on väitnud, et vähemalt mõned vaheloomad ei ole mitte loomad, vaid protistid.

Evolutsioon
-----------

Pole selge, kas nad on taandarenenud lameussid või basaalne hulkraksete rühm[*viide?*].

Tänapäeval paigutatakse vaheloomad hõimkondadesse *Dicyemida* (vilasktomploomad) ja *Orthonectida* (vööttomploomad), mõnikord arvatakse nende hulka ka *Placozoa* (plaatloomad) ja *Monoblastozoa*.

Ehitus
------

Vaheloomadel on üldiselt ripsmetega rakkudest väliskiht somatoderm, mis ümbritseb üht või mitut sugurakku.

Viited
------

1. ↑  J. Ristkok. *Selgrootute loomade süsteem*, teine trükk, Tartu 1964, lk 12. Veebiversioon.
2. ↑  Pawlowski jt 1996.
3. ↑  Ben Hanelt, D. Van Schyndel, C. M. Adema, L. A. Lewis, E. S. Loker. The Phylogenetic Position of Rhopaluva ophiocomae (Orthonectida) Based on 18s Ribosomal DNA Sequence Analysis. –*Molecular Biology and Evolution*, 1996,. 13 (9), lk 1187–1191. Veebiversioon.

Kirjandus
---------

* Jan Pawlowski, J. J. I. MontoyaBurgos, J. F. Fahrni, J. Wuest, L. Zaninetti. Origin of the Mesozoa inferred from 18S rRNA gene sequences. – *Molecular Biology and Evolution* 1996, 13 (8), lk 1128–1132. Veebiversioon. Resümee

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **vaheloomad** |
Eric Martinsson 2017. aastal Rootsi koondises mängimas
**Per Eric Gustav Martinsson** (sündinud 22. oktoobril 1992 Klippanis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliigaklubis klubis Växjö Lakers.

Ta alustas jäähoki mängimist Rootsi klubis Rögle BK.

Hooajal 2012–13 mängis ta United States Hockey League'i klubis Des Moines Buccaneers. Seejärel naasis ta Röglesse, debüteerides hooajal 2013–14 Rootsi esiliigas.

Aastatel 2014–2018 mängis Martinsson Rootsi kõrgliigas Växjö Lakersi ridades. Aastatel 2015 ja 2018 tuli ta Lakersiga Rootsi meistriks. Hooaja 2017–18 väljalangemismängudes oli ta resultatiivseim kaitsemängija (3+8).

2018. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Minnesota Wild. Hooaja 2018–19 alguses mängis ta American Hockey League'is Minnesota Wildi noorteklubis Iowa Wild. Hooaja 2018–19 teises pooles mängis ta Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette HC.

2019. aasta aprillis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga HV71. Hooajal 2020–21 oli Martinsson Rootsi kõrgliigas resultatiivseim kaitsemängija (5+32).

2021. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Nur-Sultani Barõs. Järgmise aasta mais naasis ta HV71-sse. 2023. aasta mais liitus ta taas Växjö Lakersiga.

Viited
------

1. ↑  "Minnesota Wild signs defenseman Eric Martinsson". nhl.com. 2.5.2018. Vaadatud 9.5.2021
2. ↑   (vaadatud 9.5.2021)

Välislingid
-----------

* Eric Martinsson hockeydb.com lehel
**Grégory Hofmann** (sündinud 13. novembril 1992 Bielis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib ründajana Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug.

Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 HC Ambrì-Piotta meeskonnas.

2011. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i *draft* '​is 103. valikuna.

Aastatel 2012–2015 mängis ta Šveitsi kõrgliigas HC Davosi (Šveitsi meister 2015) ja 2015–2019 HC Lugano ridades. Hooajal 2017–18 oli Hofmann Šveitsi meistrivõistluste väljalangemismängude suurim väravakütt (14 väravat), kuid finaalseerias kaotati ZSC Lionsile mängudega 3:4. 2018–19 põhihooajal oli ta samuti suurim väravakütt (30 väravat).

Aastatel 2019–2021 mängis Hofmann Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug. Aastatel 2021 ja 2022 on ta tulnud klubiga Šveitsi meistriks. 2021. aasta finaalseeria kolmandas ja otsustavas mängus võideti Genève-Servette'i tulemusega 5:1 ning Hofmann lõi selles mängus kaks väravat.

2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Columbus Blue Jackets. NHL-is debüteeris ta 14. oktoobril 2021 mängus Arizona Coyotesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 25. oktoobril mängus Dallas Starsi vastu.

2021. aasta detsembris suundus ta oma esimese lapse sünni puhul Šveitsi, otsustades Põhja-Ameerikasse enam mitte naasta. Blue Jackets lõpetas temaga lepingu ning Hofmann asus pärast seda taas mängima Zugis.

2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Hofmann Šveitsi jäähokikoondisega hõbemedali. Ta kuulus Šveitsi koondisse ka 2018. ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  "Blue Jackets suspend Hofmann for refusing to return from Switzerland". The Columbus Dispatch. 10.1.2022. Vaadatud 20.1.2022
2. ↑  "Grégory Hofmann clears unconditional waivers". swisshockeynews.ch. 14.1.2022. Vaadatud 20.1.2022

Välislingid
-----------

* Grégory Hofmann NHL.com lehel
* Grégory Hofmann hockeydb.com lehel
**"Mesilase film"** (inglise keeles "Bee Movie") on Paramount Picturesi ja stuudio DreamWorks Animation 2007. aasta arvutianimafilm.

Filmi sisu
----------

Film räägib mesilasest Barry B. Bensonist, kes on just lõpetanud ülikooli, kuid ei ole rahul oma eluga meetööstuses. Tema unistuseks on saada hoopis tarust välja ning koguda lilledelt õietolmu koos teiste korjajatega. Ta kohtub rühma mesilastega, kes talle seda tööd pakuvad, ning peagi saabki Barry mesilastarust välja lennata.

Kui ta on sattunud linna, hakkab vihma sadama. Õnneks pääseb ta ühest lahtisest aknast sisse, kus elab lilleseadja Vanessa. Kohtudes Vanessaga, rikub ta üht mesilaste põhireeglit, mille järgi ei tohi mesilased inimestega rääkida. Barry ja Vanessa saavad sõpradeks, kuid poodi sattudes avastab Barry, et inimesed on juba aastasadu mesilastelt mett varastanud, sellega kaubelnud ja takkapihta ära söönud.

Barryt ja teisi mesilasi ootab ees kohtus käimine inimestega, mille võidavad lõpuks mesilased. Inimesed tagastavad mesilastele kogu mee ja hakkavad elama ilma selleta. Mesilased saavad tagasi nii palju mett, et tekib võimalus meetööstus kinni panna ja mee tootmine lõpetada. Õnnetuseks hakkavad selle tagajärjel lilled närtsima ning lilleseadjad peavad oma ärid kinni panema, sealhulgas ka Vanessa. Kui Vanessa sõidab hiljem viimasele lillenäitusele, tuleb Barryl mõte, kuidas maailm taas lilleliseks muuta.

Nad varastavad lillenäituselt autotäie lilli ja lennutavad lennukiga Barry mesilastaru juurde. Lennukis aga juhtub pilootidega õnnetus, kui Barry läheb piloodile ütlema, et nad võiksid kiirustada. Vanessa peab ise lennukit juhtima hakkama, kuni neile tulevad appi mesilased ja aitavad lennukil maanduda. Pärast seda hakkavad mesilased uuesti tolmeldama, maailm muutub taas normaalseks ning Vanessa saab lilleäriga edasi tegeleda. Enam ei varasta inimesed mesilastelt mett, vaid mesilased annavad seda inimestele vabatahtlikult.

Näitlejad
---------

* Jerry Seinfeld – Barry B. Benson
* Renée Zellweger – Vanessa Bloome
* Matthew Broderick – Adam Flayman
* Chris Rock – sääsk Mooseblood
* Patrick Warburton – Ken
* Kathy Bates – Janet B. Benson
* Barry Levinson – Martin B. Benson
* John Goodman – Layton T. Montgomery
* Megan Mullally – Trudy, mesilastaru Honex giid
* Rip Torn – Lou Lo Duca ja õietolmu korjajate kindral
* Oprah Winfrey – kohtunik Bumbleden
* Eddie Izzard – mesilaste armee kindral
* Ray Liotta – tema ise
* Larry King – Bee Larry King
* Sting – tema ise
* Larry Miller – Buzzwell

Esilinastused
-------------

* Venemaal 1. novembril 2007;
* Ameerika Ühendriikides ja Kanadas 2. novembril 2007;
* Austraalias 6. detsembril 2007;
* Inglismaal 14. detsembril 2007;
* Taanis 25. detsembril 2007.

Välislingid
-----------

* "Mesilase film" andmebaasis Box Office Mojo (inglise)
* Bee Movie. Filmi- ja muusikablogi, 23. märts 2008
**Gérard Debreu** (4. juuli 1921 Calais – 31. detsember 2004 Pariis) oli prantsuse päritolu ameerika matemaatik ja majandusteadlane. Tuntud majandusprofessorina California ülikoolis Berkeleys, kus ta alustas tööd 1962. aastal. 1983. aastal anti talle Nobeli majandusauhind.

Tema isa oli oma emapoolse vanaisa pitsivabriku, Calais' traditsioonilise tööstuse äripartner. Debreu jäi varakult orvuks – isa sooritas enesetapu ja ema suri loomulikku surma.

Viited
------

1. ↑  "Gerard Debreu, 83, Dies; Won Nobel in Economics". *The New York Times*. 6. jaanuar 2005. `{{netiviide}}`: eiran tundmatut parameetrit `|Eesnimi=`, kasuta parameetrit (`|eesnimi=`) (juhend); eiran tundmatut parameetrit `|Perekonnanimi=`, kasuta parameetrit (`|perekonnanimi=`) (juhend)
2. ↑  Düppe, Till (sügis 2012). "Gerard Debreu's secrecy: his life in order and silence". *History of Political Economy*. Duke University Press. **44** (3): 413–449. DOI:10.1215/00182702-1717239.

Nobel
Nobeli majandusauhinna laureaadid

1969 Frisch, Tinbergen • 1970 Samuelson • 1971 Kuznets • 1972 Hicks, Arrow • 1973 Leontief • 1974 Myrdal, Hayek • 1975 Kantorovitš, Koopmans • 1976 Friedman • 1977 Ohlin, Meade • 1978 Simon • 1979 Schultz, Lewis • 1980 Klein • 1981 Tobin • 1982 Stigler • 1983 Debreu • 1984 Stone • 1985 Modigliani • 1986 Buchanan • 1987 Solow • 1988 Allais • 1989 Haavelmo • 1990 Markowitz, Miller, Sharpe • 1991 Coase • 1992 Becker • 1993 Fogel, North • 1994 Selten, Nash, Harsanyi • 1995 Lucas • 1996 Mirrlees, Vickrey • 1997 Merton, Scholes • 1998 Sen • 1999 Mundell • 2000 Heckman, McFadden • 2001 Akerlof, Spence, Stiglitz • 2002 Kahneman, Smith • 2003 Engle, Granger • 2004 Kydland, Prescott • 2005 Aumann, Schelling • 2006 Phelps • 2007 Hurwicz, Maskin, Myerson • 2008 Krugman • 2009 Ostrom, Williamson • 2010 Diamond, Mortensen, Pissarides • 2011 Sargent, Sims • 2012 Roth, Shapley • 2013 Fama, Hansen, Shiller • 2014 Tirole • 2015 Deaton • 2016 Hart, Holmström • 2017 Thaler • 2018 Nordhaus, Romer • 2019 Banerjee, Duflo, Kremer  • 2020 Milgrom, Wilson  • 2021 Card, Angrist, Imbens  • 2022 Bernanke, Diamond, Dybvig; 2023 Goldin
**Oskars Spurdziņš** (sündinud 22. augustil 1963 Aizputes) on Läti ökonomist ja poliitik.

Oskars Spurdziņš lõpetas 1986. aastal Läti Riikliku Ülikool majandusteaduskonna ökonomistina. 1986–1990 töötas ta Valmiera mööblikombinaadi pearaamatupidajana. 1990–1994 oli ta Valmiera linnanõukogu ja hiljem linnavolikogu esimees. 1994. aastal töötas ta Läti Omavalitsuste Liidus finantskonsultandina. 1994–1996 oli ta Läti rahandusministri nõunik. 1996–1997 oli ta Omavalitsusasjade Ameti direktori nõunik. 1997–1999 töötas ta Läti Keskkonnainvesteeringute Fondis omavalitsuste projekti juhatajana. 1999–2000 oli ta Läti Hariduse ja Teaduse Ministeeriumi parlamendisekretär. 1999–2002 oli ta Läti Seimi liige. 2000–2002 oli ta Läti Rahandusministeeriumi parlamendisekretär. 2002–2004 töötas ta osaühingus "Hipotēku bankas finanšu konsultāciju centrs" projektijuhina.

Oskars Spurdziņš oli 9. märtsist 2004 kuni 20. detsembrini 2007 Läti rahandusminister.

2007–2010 oli ta Läti Seimi liige.

Alates 2010. aasta detsembrist on ta osaühingu "VTU Valmiera" juhatuse esimees.

Tunnustus
---------

* 2020 – Kolme Tähe orden (III klass)

Viited
------

1. ↑  Finanšu ministrs Oskars Spurdziņš Latvijas Vēstnesis, 10.märts 2014
2. ↑  Latvia. Ministries, etc. rulers.org
3. ↑  Visi Latvijas parlamentārieši 1990. -2011. gadā Latvijas Sociālo reformu biedrība
4. ↑  VTU Valmiera vadīs Oskars Spurdziņš pilseta24.lv, 4. detsember 2010
5. ↑  Par apbalvošanu ar Triju Zvaigžņu ordeni Likumi, 9. november 2020
**Ragner Paevere** (sündinud 30. augustil 1973 Tallinnas) on Eesti riigiametnik ja tippjuht, alates 23. augustist 2017 on ta juhtinud Siseministeeriumi haldusalasse kuuluva Eesti riigi suurima IT-asutuse Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskuse (SMIT) direktor. Avaliku-ja erasektori kogemusega juht.

2022-... : Viimsi Haldus OÜ juhatuse esimees

2017– 2022: SMITi peadirektor

2016–2017: SMITi IT osakonna juhataja 

2013–2016: Eesti Telekom AS IT-juht 

2011–2013: Eesti Telekom AS osakonna juhataja

2005–2010: Elion Ettevõtted AS elektroonika/telekom müügijuht 

2000–2005: Elion Ettevõtted AS projektijuht

Hariduskäik
-----------

Oma kooliteed alustas ta Tallinna 55. keskkoolist. Side ja kommunikatsioonide kutsehariduse omandas ta aga Tallinna kutsekeskkoolis nr 2 (1988-1991), kus peamine fookus oli telekommunikatsiooni seadmete ja ühenduste konfigureerimisel ja seadistamisel ning tehniliste lahenduste koostamisel ja planeerimisel.

Kõrghariduse omandas Ragner Paevere Eesti Ettevõtluskõrgkoolis Mainor (2011-2014), põhierialaks oli ettevõtlus ja ärijuhtimine. Diplomitöö kirjutas ta teemal „Muudatuste juhtimine".

2021. aastal lõpetas Tartu Ülikooli strateegilise juhtimise magistriõpingud cum laude, kaitstes koos Einar Laagrikülliga magistritöö teemal "DevSecOps töökorralduse juurutamise võimalused avalikus sektoris Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskuse näitel".

Isiklikku
---------

On abielus Triin Paeverega (alates 15.08.1996). Tal on kaks täisealist last: poeg Reimo ja tütar Renate.

Ragner kuulub vabatahtliku päästeseltsi ridadesse, omab vabatahtliku päästja ja merepääste tunnistust.

Samuti on ta Neeme rannavalveseltsi liige ning kuuludes Neeme küla eestseisusesse tegeleb ta sealse külaelu arendamisega.

On kirglik koduveini tegija ja kalamees.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------
**Arnold Ravel** (6. august 1925 – 28. juuli 2009) oli eesti tõlkija ja toimetaja. Tema töö tulemusel on eesti keeles kättesaadavad kümned rootsi kirjanduse tippteosed.

Ravel omandas kõigepealt Tihemetsa metsatehnilises tehnikumis metsandushariduse, hiljem lõpetas Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogina.

Aastatel 1954–2000 töötas ta Eesti Riiklikus Kirjastuses ja hiljem selle baasil asutatud kirjastuses Eesti Raamat toimetajana. Põhitöö kõrvalt tõlkis ta 46 aasta kestel vene ja rootsi keelest umbes 40 raamatut.

Toimetajana oli tema esimeseks tööks taani kirjaniku Martin Andersen Nexø romaani "Vallutaja Pelle" tõlke toimetamine. Raamat ilmus eesti keeles 1954. aastal. Hiljem toimetas Ravel näiteks raamatusarjades "Nobeli laureaadid" ja "Põhjamaade romaan" ilmunud Skandinaavia autorite teoseid.

Tõlkijana oli tema esimene suurem töö Arnold Alšvangi biograafilise uurimuse "Beethoven" eestindamine. Raamat ilmus eesti keeles 1957. aastal. Ta on tõlkinud eesti keelde järgmiste nimekate rootsi autorite teoseid: Kerstin Ekman, Lennart Frick, Artur Lundkvist, Vilhelm Moberg, Pär Lagerkvist, August Strindberg, Hjalmar Söderberg jpt. Raveli viimaseks trükis ilmunud tõlkeks jäi 2004. aastal ilmunud Carl Jonas Love Almquisti teos "Sobib küll".

1970. aastast oli Arnold Ravel Eesti Kirjanike Liidu liige.

Arnold Ravel maeti 8. augustil 2009 Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1980 Rootsi Akadeemia suur tõlkeauhind
* 1987 Juhan Smuuli kirjanduspreemia (P. G. Evanderi "Ängi eluasemed" ja P. Lagerkvisti "Püha maa" eestindus)
* 1996 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (töö eest Põhjamaade kirjanduse tõlkimisel ja toimetamisel)
* 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 3699

Kirjandus
---------

* Arnold Ravel : [nekroloog]. – Sirp, 7. august 2009, lk 20.
**Gerhard Rall** (21. juuli 1896 Paide – 27. veebruar 1990 Neustadt in Holstein) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.

Ta sai kõigepealt koduõpetust kirikumõisas ja lõpetas aastal 1914 Tallinna toomkooli. Aastatel 1914–1918 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, seejärel siirdus Saksamaale ja lõpetas aastal 1920 Greifswaldi ülikooli arsti astme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Estonia. Ühtlasi promoveerus ta aastal 1920 Greifswaldi ülikooli juures, omandades *dr. med.* kraadi.

Aastatel 1920–1922 oli ta Greiffenhageni kliinikus volontäärassistent. Aastal 1924 täiendas ta end Viini ortopeediakliinikus ja oli aastast 1924 ortopeedia eriala eraarst Tallinnas, olles ühtlasi arst ka Greiffenhageni kliinikus. Aastal 1929 täiendas ta ennast ortopeedia alal Stockholmis, aastal 1933 Helsingis, aastal 1936 Königsbergis ja jätkas siis Tallinnas eraarstina luu- ja liigestehaiguste erialal. Ta oli Gesellschaft Praktischer Aerzte zu Reval liige ja Eesti Tuberkuloosi Vastu Võitlemise Seltsi liige aastast 1935.

Aastal 1939 repatrieerus ta perekonnaga Saksamaale. Aastatel 1939–1945 töötas ta arstina Posenis ning seejärel Neustadt in Holsteinis (Ostholsteini kreisis Schleswig-Holsteini liidumaal). Seal ta ka suri.

Isiklikku
---------

Tema isa Carl Rall oli Paide Püha Risti- ja Anna koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Saksamaale asunud Tallinnast 50 arsti. Uus Eesti, nr. 309, 12 november 1939

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk 95–96
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vabrikust; soome jumala kohta vaata artiklit Kave (jumal)* |

---

**Kawe** (kaasaegne kirjutusviis antiikvas **Kave**) oli aastal 1921 Tallinnas tegevust alustanud šokolaadi- ja kommivabrik. Kondiitritööstus Kawe asus esialgu Tallinna vanalinnas aadressil Müürivahe 62 (Uus 13).

Kawe nimi tulenes ettevõtte omanike nimede initsiaalidest, kelleks olid vennad Karl ja Kolla Wellner (eestist Vellner), mis väljaöelduna kõlasidki KAA-WEE. Selleks ajaks olid mõlemad juba kogemustega kommitöösturid – aastal 1913 rajasid Wellnerid Peterburis šokolaadivabriku Renommee, mis aga võeti pärast revolutsiooni neilt ära.

Väike-Roosikrantsi tänav (*Kl. Rosenkranz*) 1889. aasta Tallinna kaardil. Kolm põhja-lõunasuunalist nimetatud tänavat pildi keskosas on Roosikrantsi, Väike-Roosikrantsi ja Tatari.
Suure osa oma toodetest eksportis vabrik välismaale, näiteks Ameerikasse, Inglismaale, Tuneesiasse, Marokosse. Tootmishoone asus alguses Volta tehase ruumes ja seejärel Väike-Roosikrantsi tänav 8a ning Volta tänav 3. 

1936. aastal avas vabrik esinduskaupluse Vabaduse platsil Tallinna Majaomanike Panga majas (Vabaduse väljak 10). Sisekujunduse kauplusele tegi kunstnik ja sisearhitekt Jaan Siirak.

Vabaduse väljak 10, Tallinn
Aastal 1940 alanud ettevõtete riigistamisel liideti Kavega vabrikud Efekt, Eelis, Endla ja Soliid ning siirupitööstus Ermos.

Aastal 1948 nimetati vabrik ümber **Kaleviks**. Aastal 1962 moodustasid vabrik Kalev ja Uus Kalev ühise AS Kalev.

Vaata ka
--------

* Kawe kelder
* Kawe Plaza

Viited
------

1. ↑  Eesti Aadress-raamat 1938–1939, lk. 382
2. 1 2 3 4 5   (vaadatud 07.02.2013)
3. ↑  "Vellner, Kolla - Eesti Entsüklopeedia". *etbl.teatriliit.ee*. Vaadatud 19. novembril 2023.
4. ↑  "Karl ja Kolla – kommivabrikandid". *Eesti Ekspress*. Vaadatud 19. novembril 2023.
5. ↑  771. Natsionaliseerimisele kuuluvad tööstusettevõtted, Riigi Teataja, nr. 81, 26 juuli 1940
6. ↑  "Äri ja näitus korraga. „Kawe" awas Tallinnas moodsaima kaupluse". *Postimees (1886-1944), nr. 336*. 12. detsember 1936. Vaadatud 21.03.2019.
7. ↑  331. Kergetööstuse Rahvakomissari käskkiri nr. 102. ENSV TEATAJA
17. oktoobril Nr. 28 1940 II. Art 331
Jaapani aed, Yoki-en, Hirosaki
**Jaapani aed** on aia tüüp, mida iseloomustab looduslähedus, minimaalsus ja lihtsus. Jaapani aed jäljendab loodust sellisena, nagu see on.

Jaapani traditsioonilisi aedu võib jagada kolme tüüpi: *tsukiyama* (mäeaiad), *karesansui* (kuivad aiad) ja *chaniwa* aiad (teeaiad).

### Ajalugu

Jaapani aed sai alguse 612. aastal, kui Jaapani diplomaatiline missioon külastas Hiinat ja sai inspiratsiooni Hiina aiakunsti budistlikest elementidest. Budistide aias oli kõigil elementidel oma usuline tähendus: rada tähendas virgumisteed, muld ja pinnas tähendasid viljakust ja virgumismeele eest hoolitsemist. Kuigi Jaapan võttis vastu budismi, ei loobutud ka oma rahvuslikust usundist šintoismist. Nii on Jaapani aiakujunduses näha nendele kahele usundile viitavaid elemente.

### Elemendid

Jaapani aed USA-s San Franciscos
Jaapani aiaga käivad kaasas teatud figureerivad elemendid. Kõigel on lisaks dekoratiivsele funktsioonile alati ka sügavam tähendus.

#### Kivid, liiv ja kruus

Kuiv aed, Anyoin, Taisainji
Jaapani aias sümboliseerivad suured kivid mägesid ja kaljusid. Kive kasutatakse ka ehitistes, sildades ja teeradades, tiikide ja ojade kujundamiseks on mõeldud väiksemad kivid ja kruus. Kuiva maastikuga Jaapani aias tähistavad suured kivid mägesid, saari ja jugasid, kruus ja liiv asendavad vett.

#### Vesi

Jaapani aiast (välja arvatud kuiva maastikuga aiast) ei puudu kunagi vee-element. Tiik tähistab merd, järve, tiiki või jõge. Veesilm on enamasti asümmeetriline. Kosk sümboliseerib aga inimese olemust: sündi, kasvamist ja surma.

#### Laternad

Laternad on Jaapani aiakujunduse olulised elemendid. Need on tavaliselt kivist, erineva kuju ja suurusega ning asetatud hoolikalt valitud kohtadesse, näiteks saartele, poolsaarte otstesse või märkimisväärsete ehitiste kõrvale, kus nad näitavad valgust ning sealsete ehitiste esteetilist poolt.

#### Sillad

Sillad on Jaapani aia ühed tähtsamad elemendid, mis liidavad omavahel kokku saari ja väikseid tiike. Need on tavaliselt ehitatud kas puidust või kivist ning võivad olla kas kaarja (*soribashi*) või lameda (*hirabashi*) kujuga. Mõnikord värvitakse templite aedades olevad sillad Hiina traditsiooni järgides punaseks, kuid enamasti on need ikkagi värvimata.

#### Taimestik

Iga taim valitakse vastavalt esteetilistele põhimõtetele, et varjata soovimatuid vaateid, olla teatud aiafunktsioonide taustaks ning luua maastikumaali või postkaarti meenutav kaunis pilt. Taimed, näiteks vaher ja kirsipuu, valitakse tihti aastaaja värvide järgi ning on asetatud nii, et nende ilu välja paistaks. Samuti kasutatakse palju sammalt.
Taimed on aedades hoolikalt ja läbimõeldult paigutatud ning kantakse suurt hoolt selle eest, et nende ilu oleks püsiv. Puud, põõsad ja muruplatsid on lõigatud täpsete mõõtude järgi. Talvisel ajal kaitstakse puid ja põõsaid külma eest, kattes neid õlekõrte ja riidega.

Vaata ka
--------

* Islami aed
* Teetseremoonia

Viited
------

1. ↑  Jaapani aiad Eesti Njingma Budismi Entsüklopeedia (ENBE), 2015
2. ↑  History of the Japanese Garden Stacey Priestley, 21 jaanuar 2010
3. 1 2 3 4  Garden Elements 27. august 2011
4. ↑  Ponds, Waterfalls and Bridges
**Montería** on omavalitsusüksus ja linn Colombia põhjaosas, Córdoba departemangu pealinn. Linn asub 50 km Kariibi merest Sinú jõe ääres. Linn ja piirkond on tuntud oma eristuva kultuuripärandi poolest, mis hõlmab peamiselt Hispaania koloniaaljärglaste, Zenú rahvaste, krüptojuutide ja viimasel ajal Lähis-Ida immigrantide segu. Linn on Sombrero ja Porro folkloorimuusika sünnikodu. Linnal on sisemeresadam, mis on Sinú jõe kaudu ühendatud Kariibi merega.

Ajalugu
-------

Piirkonda, kus praegu asub Córdoba departemang, asustasid esmalt Zenú indiaanlased, kes elasid kolme jõe kallaste lähedal: Sinú, San Jorge ja Nechí. Montería asutas 1. mail 1777  Cartagena provintsi kuberner ohvitser Juan de Torrezar Díaz Pimienta ja Antonio de la Torre y Miranda. Linn, mille elanikud olid nimetanud Monteriaks ja mis asus Sinú jõe idaküljel, nimetati seejärel ümber "San Jerónimo de Buenavista" ja viidi jõe lääneküljele.

Antonio de la Torre y Miranda valis linnale nimeks San Jerónimo de Buenavista, et austada Püha Jerome'i, kuid inimesed nimetasid seda Monteríaks. 1803. aastal põletas linna põliselanike rühm, nii et elanikud otsustasid kolida tagasi Sinú idakaldale, kus linn asub praegugi. Viimastel aastatel on Monteria lääneosas elanike arv kasvanud. 1923. aastal sai sellest Bolívari departemangu omavalitsus ja 1952. aastal määrati see uue Córdoba departemangu pealinnaks.

Ligikaudu 400 000 elanikuga linna peetakse Colombia kümne kõige olulisema linna hulka ja seda tuntakse kohalikult **La Perla del Sinú** (Sinú jõe pärli) nime all.

Geograafia ja kliima
--------------------

 Sinú jõe org
Sinú orus asuvat linna jagab kaheks Sinú jõgi. Linna ilm on peamiselt soe ja parasniiske, aasta keskmine temperatuur on 27 °C. Piirkond kannatab tihti üleujutuste all.

Demograafia
-----------

Piirkond on asustatud mitmekesise rahvastikuga, sealhulgas hispaanlaste/baskide, araablaste, prantslaste, itaallaste ja sinu-indiaanlaste järeltulijatega. 2018. aasta hinnangute kohaselt oli Monteria rahvaarv 490 935 ja rahvastikutihedus 160 inimest ruutkilomeetri kohta.

Viited
------

1. ↑  Castro, Jaime. *Historia extensa de Montería*.
**Ühe muutujaga lineaarvõrratuseks** nimetatakse võrratust kujul {\displaystyle ax+b>0} või ({\displaystyle ax+b<0} või {\displaystyle ax+b\geq 0} või {\displaystyle ax+b\leq 0}).

Ühe muutujaga lineaarvõrratuse lahend
-------------------------------------

Võrratusel, sealhulgas ka lineaarvõrratusel on tavaliselt lõpmata palju lahendeid. Võrratuse lahendid moodustavad reaalarvude hulga mingi piirkonna.

| Tingimus | Nimetus ja tähis |
| --- | --- |
| a≤ x ≤ ba < x < ba < x ≤ va ≤ x < bx ≥ bx ≤ ax > bx < a | lõik [a;b]vahemik (a;b)poollõik (a;b]poollõik [a:b)lõpmatu poollõik [b;∞)lõpmatu poollõik (-∞;a]lõpmatu vahemik (b;∞)lõpmatu vahemik (-∞;a) |

Näiteid lineaarvõrratuse kasutamisest erinevate ülesannete lahendamisel
-----------------------------------------------------------------------

**Näide 1**
Lahendame võrratuse (x–1)2 – (x–1)(x+1) < 3 – 2x.
  

(x–1)2 – (x–1)(x+1) < 3 – 2x
  

x2– 2x + 1 –x^2 + 1 < 3 – 2x
  

–2x + 2x < 3 – 2
  

0 < 1
  

Vastus x ∈ R ehk -∞ < x < ∞

Kirjandus
---------

* Lepmann, L.; Lepmann,T. Velsker, K. (2000). *Matemaatika 10. klassile*. Tallinn, Koolibri. ISBN 9985-0-0978-9.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Club Illusion. Autor: Paul Poderat
Club Illusion 2024. aasta märtsis
**Club Illusion** on Tartus asuv ööklubi, mis tegutseb alates 23. veebruarist 2006.

Club Illusion on ehitatud endise kino Illusioon ja *underground*-pidude toimumiskoha ruumidesse Raatuse tänaval Tartus. Täpne aadress on Raatuse tänav 97. Varem asus samas majas kino Komsomol.

Klubis Illusion on kaks saali: ovaalse baariga peasaal ja suur baariga rõdu. Klubi programm on mitmekesine. Selle sisustavad mitmesuguse muusikalise suunitlusega (popp, rokk, *urban*, *house*, *drum & bass*) üritused, kus võib näha ja kuulda nii välismaa kui ka Eesti DJ-sid ja bände.

Kolmapäeviti mängitakse popmuusikaklassikat üritusel "Retro".

Reedeti ja laupäeviti kuuleb tavaliselt edetabelihitte, toimuvad pop-, rokk- ja *urban*- (hiphop) muusika kontserdid ning kord kuus *drum & bass*'i sari "Sin City".

Sariüritused
------------

* Sin City
* Retro

Vaata ka
--------

* Illusioon (kino)

Välislingid
-----------

* Club Illusioni koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Laatres asuvast luterlikust kirikust; Laatres asub ka Laatre õigeusu kirik* |

---

**Laatre Laurentsiuse kirik** on kirik Sangaste kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Valga maakonnas Valga vallas Laatre alevikus.

Laatre Laurentsiuse kirik (juuni, 2012)
Kirikus tegutseb Laatre Püha Laurentsiuse kogudus.

Laatre esimene puukirik hävis tules 1558. aastal. 1594. aastal ehitas mõisnik Conrad Taube uue kiriku, mis aga Põhjasõja ajal aastal 1702 venelaste poolt maha põletati. Uuesti algas kiriku ehitus aastal 1730. 

Kirik ehitati 1831 kohta, kus varem asus põlenud puukirik. Kirik ja tornikellon tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Praegune kivikirik õnnistati sisse 11. või 12. mail aastal 1838. Aastal 1881 kirik rekonstrueeriti ning ehitati juurde käärkamber, altar ja kantsel. Samal aastal kinkis paruness Marie von Nolken kirikule maalitud altaripildi. Uue, Walkeni firma oreli sai kirik 1894. aastal 300. aastapäevaks. Maksma läks see 2400 rubla.

1773. aastal sai kirik Laatre kalmistu jaoks maad. Sinna on maetud avaliku elu tegelasi nagu Friedrich Kuhlbarsi isa Jakob Kuhlbars ja vend Joseph Kuhlbars ja teised.

Laatre kiriku köstrid teadaolevatel andmetel: Peeter Treufeldt (1920–1921) ja Peeter Suve (1921–1929).

Aastani 1935 oli Laatre kirik Sangaste kiriku abikirik. EELK Konsistooriumi kirjaga nr 5196, 29. oktoobrist 1935 kuulutati kirik ja kogudus iseseisvaks. (Riigiteataja, nr 43 § 20) Seepärast on ka neis õpetajad olnud ühised. Aastatel 1919–1924 oli nõukogu esimees Willem Treufeldt, kelle ajal ehitati kirikule uus köstrimaja (on praeguseni alles, kuid väga armetus seisus ning eravalduses). Aastatel 1932–1936 oli kiriku nõukogu esimees Julius Raudsepp, aastail 1936–1940 Feliks Fuchs. Juhatuse koguduse esimehed on olnud veel:

* Eduard Jaanson (kuni 1961)
* Jaan Kivi (1961–1966)
* Aleksander Jaanson (1966–1992)
* Väino Gross (1922–1998)
* Marika Troon (1998–2001)
* Olev Tammela (aastast 2001)

2005. aastal märtsis toimus Laatre kirikus EELK Valga praostkonna sinod, milles osalesid praostkonna kõik vaimulikud ning igast kogudusest kaks valitud saadikut. Kirikus toimunud jumalateenistusel teenis ka peapiiskopiks valitud Andres Põder. Eestis on kokku 12 paostkonda. Kõigis peetakse sinod. Laatres toimunu oli teine.

Viited
------

1. 1 2  Laatre Laurentsiuse kirik kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 18.12.2015)
2. ↑  Tornikell, AS "Aivaz", Tallinn, 1938 (pronks) kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 10.11.2020)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Laatre Laurentsiuse kirik** |

* Laatre Laurentsiuse kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajaloolisel Tartumaal asunud rüütlimõisast; selle kõrvalmõisa kohta vaata artiklit Vastse-Tõlliste mõis; Tõlliste mõisaks on nimetatud ka Tõlluste mõisa Saaremaal* |

---

**Tõlliste mõis** (saksa keeles *Teilitz*) oli rüütlimõis Sangaste kihelkonnas ajaloolisel Tartumaal. Mõis rajati arvatavasti 17. sajandi keskel. 

1759 ostis mõisa Tartu kreisi rahukohtunik Karol Magnus Broel-Plater. 1771 päris selle tema poeg Jan Reinhold Broel-Plater, kuid 1790 müüdi mõis oksjonil maha. 1800 rentis Hans Heinrich von Plater mõisa Elisabeth von Gersdorffile (sündinud Anrep), kes ostis mõisa 1807. Krahv Friedrich von Mengden ostis mõisa 1821, pantis 1832 Ernst von Gavelile. Ernst von Gavel ostis mõisa 1841, tema surma järel 1842 lese Charlotte (sündinud von Kauzmann) ja laste ühisomandisse, 1852 poeg Karl Gustav Ehreinreich von Gaveli ainuomand. 1854 pantis Karl Georg Amelungi pärijaile, 1857 müüs Julie von Schulmannile (sündinud Amelung). 1872 Julie von Schulmanni laste ühisomand, müüsid Robert Wegenerile. 1896 ostis (102.000 rubla) Edmund von Preetzmann, võõrandas Eesti Vabariiik 1919. 

Pärast Eesti iseseisvumist mõis riigistati.

7. septembri 1930 ajaleht Postimees kirjutab: "Valgamaa maakorralduse komisjon määras tasumaksmise seaduse alusel Tõlliste mõisa endise omaniku pärijaile tasu 19.310 kr. Varem on endisele omanikule eraldatud "Palu" talu. Selle metsast saadud kuuldavasti 15 milj. sendi ümber ja kui ka talu ise juure arvata, teeb kogu tasusuurus 18 miljoni sendi ümber välja. Omanikuks oli Läti alam Breksman."

Pärast Eesti iseseisvumist mõis riigistati ning jagati asundustaludeks. Mõisasüda oli mitmete asunike käes, kuid majandamine ei läinud edukalt. 1937. aastal ostis selle Tõlliste vallavalitsus ning mõisahäärberisse koliti vallamaja. Mõisa peahoone hävis Teises maailmasõjas 1944. aastal. 

Tõlliste mõisa asukohaks on varem ekslikult peetud endise postijaama varemeid Valga–Sangaste–Otepää maantee ääres, kus 1924.-1944. aastatel asus vanadekodu. See hoonetekompleks hävis samuti 1944. aastal.

Välislingid
-----------

* Tõlliste mõis (Sangaste khk), Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von; F. von Buxhovden (1836). *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1–2*. Riga: E. Frantzen. Lk. 76
* Stryk, Leonhard von (1877). *Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District mit vier karten*. Dorpat: C. Mattiesen. Lk-d 514 lk. Lk. 159-161
* /\*Aini Oberst. Tsirguliina ja Tõlliste küla XX sajandil. Lk 64/\*

Sangaste kirik
Sangaste kihelkond

**Kirik**: Sangaste  

**Mõisad**: Iigaste mõis | Keeni mõis | Kuigatsi mõis | Laatre mõis | Lota mõis  | Pringi mõis | Restu mõis | Sangaste mõis | Tõlliste mõis | Uniküla mõis | Uue-Puka mõis | Vaalu mõis | Vastse-Tõlliste mõis
Ingmar Kiviloo
Ingmar New Yorgis
Ingmar heategevuskontserdil "Maailm, mis jääb meile"
**Ingmar Erik Kiviloo** (sündinud 10. märtsil 2004) on Eesti laulja ja muusik, kes mängib viiulit, klaverit, orelit, trumme ja kitarri. 

Kiviloo on pärit Tallinnast.
Ta osales 2021. aastal telesaates "Eesti otsib superstaari", kus sai 6. koha.

Haridus
-------

Ingmar Erik Kiviloo lõpetas 2022. aastal Vanalinna Hariduskolleegiumi muusikaklassi. Sama aasta augustis alustas ta õpinguid Berklee muusikakolledžis Bostonis.

Muusika
-------

Ingmar Erik Kiviloo on saanud viiulimänguga konkursiauhindu.[*viide?*]

Lisaks laulmisele ja pillimängule tegeleb ta ka muusikaproduktsiooniga.

Ingmari ettevõtmisel toimus 2022. aasta aprillis Ukraina laste heaks peetud Eesti noorte lauljate rahukontsert „Maailm, mis jääb meile", mis toimus Saku Suurhallis ja mida kanti üle Eesti Televisioonis.

Viited
------

1. ↑  "BLOGI JA GALERII | „Eesti otsib superstaari" saatest langesid välja Tiina ja Ingmar Erik". *www.ohtuleht.ee*. Vaadatud 2. septembril 2023.
2. ↑  "Ingmar Kiviloo ja Uku Suviste saates "Ringvaade"".
3. ↑  "Intervjuu Ingmar Kivilooga".
4. ↑  ""Maailm, mis jääb meile" Saku Suurhallis toimub järgmisel laupäeval noorte toetuskontsert Ukraina laste heaks". *Kroonika*. Vaadatud 2. septembril 2023.
*Mitte segi ajada Soome Akadeemiaga*

---

Soome Teaduste Akadeemia peahoone (juuli, 2011)
**Soome Teaduste Akadeemia** (rootsi *Finska Vetenskapsakademien*, soome *Suomalainen Tiedeakatemia*, ladina *Academia Scientiarum Fennica*) on 1908 asutatud Soome riiklik teadusasutus (teaduste akadeemia). Akadeemia asub Helsingis.

Akadeemiat juhib 2018. aastast Risto Nieminen (akadeemia esimehi valitakse kaheaastaseks ametiajaks). Varasemaid esimehi: Eino Jutikkala (1968–1970), Erkki Kivinen (1970–1971), Tauno Tirkkonen (1971–1972), Paavo Suomalainen (1972–1973), Kustaa Vilkuna (1973–1974), Esko Suomalainen (1974–1975), Mikko Juva (1975–1976), Erkki Laurila (1976–1977), Erkki Itkonen (1977–1978), Thure G. Sahama (1978–1979), Aimo Halila (1979–1980), Osmo Järvi (1980–1981), Aimo T. Nikolainen (1981–1982), Väinö Hovi (1982), Osmo Ikola (1982–1984), Pentti Laasonen (1984–1985), Yrjö Blomstedt (1985–1986), Olavi Granö (1994–1995), Risto Näätänen (2000–2002), Jorma Sipilä (2012–2014), Kirsi Tirri (2016–2017)

Viited
------

1. ↑  Suomalaisen Tiedeakatemian esimiehet. acadsci.fi

Välislingid
-----------

* Akadeemia koduleht
**Kosmosevägi** on riigi relvajõudude haru, mis teostab sõjalisi operatsioone avakosmoses ja kosmosesõda. 

Maailma esimene kosmosevägi oli Venemaa kosmosevägi, mis asutati 1992. aastal iseseisva väeliigina, kuid see kaotas oma iseseisvuse kaks korda, esmalt liideti aastatel 1997–2001 ja 2001–2011 strateegiliste raketivägede koosseisu, seejärel ühines see Vene õhujõududega, moodustades 2015. aastal Venemaa aerokosmoseväe, kus see praegu eksisteerib allüksusena. 2024. aasta seisuga on maailma ainus sõltumatu kosmosevägi Ameerika Ühendriikide kosmosevägi.

Väiksemate või arenevate kosmosejõududega riigid võivad ühendada oma õhu- ja kosmosejõud ühe sõjalise haru alla, näiteks Hispaania õhu- ja kosmosevägi, Prantsusmaa õhu- ja kosmosevägi. Kosmosevägi võib olla ka mitmeotstarbelise väe koosseisus või tegutseda sõltumatu kaitseagentuurina nagu India kaitsekosmoseagentuur.

Viited
------

1. ↑  "The US May Soon Have The World's First Space Force". *Futurism*. Vaadatud 21. veebruaril 2024.
Polüpropeeni struktuurivalem
**Polüpropeen** ehk **polüpropüleen** (lühend **PP**) on termoplastne polümeer ja plastmaterjalina laialdaselt kasutusel. Polüpropeeni saadakse propeeni (C3H6) ahelpolümerisatsiooni tulemusena. See polüolefiinide rühma kuuluv plast on mittepolaarne, osaliselt kristalliseerunud (kristallilised piirkonnad vahelduvad korrastamata, amorfsete osadega).

Polüpropeen on toodangumahult maailmas teisel kohal (polüeteeni järel): 2016. aastal kasutati 17,7 miljonit tonni painduva pakendimaterjali valmistamiseks ja 23 miljonit tonni formeeriti plastdetailideks ja -toodeteks.

Polüpropeeni leiutas Giulio Natta 1950. aastate algupoolel. 

🫨

Omadused
--------

Üldiselt sarnaneb polüpropeen polüeteeniga, kuid on tugevam ja talub veidi kõrgemat temperatuuri, kuni 149 °C, sulamistemperatuur on 175 °C. 

Polüeteeni tihedus jääb vahemikku 0,895–0,92, olles sellega kõige kergem massiliselt toodetavate plastide seas. 

PP-homopolümeerid on kestvalt kasutatavad temperatuurivahemikus 0–100 °C. Kopolümerisatsiooni teel saadud materjalist valutooted taluvad kuni 140 kraadi. Niisugustest materjalidest pakkekiled, pudelid, karbid jm anumad taluvad keeva vett ja auruga steriliseerimist ilma kujumuutuseta. Madala temperatuuri suhtes on polüpropüleen tundlikum kui polüetüleen – juba temperatuuril alla –5 °C hakkab spetsiaalselt töötlemata materjal hapraks muutuma. 

Keemiliselt on polüpropüleen võrdlemisi püsiv, märgatavat mõju avaldavad ainult tugevad happed, Valgus, eriti UV-kiirgus ja kõrge temperatuur vanandavad puhast polüpropeeni kiiremini kui polüeteeni, seepärast kasutatakse polüpropeeni ainult stabiliseeritud kujul.

Dielektriliste omaduste poolest on polüpropeen võrreldav polüeteeniga.

Kasutamine
----------

Propeen on kasutusel paljudes valdkondades, näiteks:

* toiduainetööstuses pudelid, leivatoodete kilepakendid, piimatoodete topsid ja karbid, keetmiskindlad pakendid, korduvkasutatavad lauanõud, termosnõud;
* tekstiilitööstuses tekstiilkiudained ja vastavad tooted, muuhulgas kodutekstiil, vaibad, spordirõivad, meditsiinitarbed (sh kaitsemaskid), köied, pakkematerjalid;
* ehituses torud ja toruliitmikud, kleeplindid;
* elektrotehnikas juhtmeisolatsioon, kondensaatorite dielektrik
* masina- ja autotööstuses armatuurlauad, akukestad, turvaistmed, kaitsekiivrid.
Vaabina raudteepeatus (Eesti)Vaabina raudteepeatus
Asendikaart
**Vaabina raudteepeatus** oli raudteepeatus Võrumaal Antsla vallas Vaabina külas.

Ajalugu
-------

Läbi Vaabina kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia-Pihkva-Peterburi raudteest. 

Vaabina peatus avati 1936. aastal. Avamise ajal jäi peatus Vaabina valda. Reisirongid sõitsid läbi Vaabina (liinil Valga-Veski) kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks.

Vaabina raudteepeatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.

Vaabina raudteepeatusele eelneb Valga poolt tulles Antsla raudteejaam ja järgneb Kurenurme raudteepeatus.

Vaabina raudteejaam
-------------------

1984. aastal ehitati Vaabina raudteepeatuse lähedale (ligikaudu 2 km Võru poole) ühe kõrvaltee ja jaamahoonega (ET post) raudteejaam. 
Jaama otstarve oli aga eeskätt sõjaline (ajendatult külmast sõjast) ja tegelikult ei hakanud raudteejaam terviklikult kunagi tööle. 
Jaam oli mõeldud sõja puhul kiireks käikuandmiseks, et tagada ešelonide kiirem läbilaskevõime. 
Pikalt meenutas raudteejaama vaid lagunenud silikaadist elektritsentralisatsiooni post raudtee põhjaküljel, mis lammutati viimaks 2020. aastal.

Viited
------

1. ↑  Arved Duvin. Lugusid raudteedest Eestimaal. Lk 99. Valga, 2007
2. ↑  FOTO: Vaabina raudteepeatus aastal 2002 – Baltic Trains Picture Gallery
3. ↑  "Mis on saanud endistest raudteejaamadest ja -peatustest" – Wõrumaa Teataja, nr. 83, 28 juuli 2009; DIGAR

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Antsla |  **Vaabina** | Kurenurme  |
Charles-Michel de l'Épée
Abbé **Charles-Michel de l'Épée** (25. november 1712 Versailles – 23. detsember 1789 Pariis) oli Prantsusmaa pedagoog, surdopedagoogika rajaja.

Ta oli pärit jõukast perest ja õppis teoloogiat, kuid et ta ei nõustunud jansenismi hukka mõistma, keeldus Pariisi peapiiskop teda ametisse pühitsemast. Seetõttu asus ta Pariisis tööle advokaadina ja kaitses tihti vaesemate inimeste õigusi.

Aastal 1760 puutus ka kokku kahe kurdi õega, kes omavahel žeste kasutades suhtlesid. Aja jooksul tekkis tal õdede kaudu suhteid ka teiste kurtidega ja see viis Charles-Michel de l'Épée kurtide õpetamiseni. Kuid ta ei leiutanud viipekeelt ega õpetanud seda kurtidele, vastupidi, ta õppis kurtidelt viipekeelt, mille nood leiutanud olid.

Ta oli üks viipekeele õpetamise metoodika väljatöötajaid. Ta pani aluse maailma esimesele kurtide laste koolile. Kurtide õpetamine toimus viipekeeles (nii nagu Pariisi kurdid seda tollal rääkisid). Pedagoogikas lähtus ta paljus Jean-Jacques Rousseau ja René Descartesi ideedest.

De l'Épée lükkas ümber seni Prantsusmaal valitsenud seisukoha, et kurdid pole võimelised keelt omandama. Seetõttu otsustas kirik, et kurdid, erinevalt loomadest, peavad hakkama saama sakramente selleks, et nad pärast surma ei satuks põrgusse. See oligi peamine eesmärk, miks de l'Épée kooli asutas, ja selles antav haridus oli põhiliselt religioosne.

Tema haud asub Saint-Rochi kirikus Pariisis. 1791, Prantsuse revolutsiooni ajal tunnistas Rahvuskogu ta inimkonna heategijaks ning tunnistas, et kurtidel on õigused vastavalt Inimese ja kodaniku õiguste deklaratsiooniga. Samal aastal hakkas de l'Épée asutatud kool saama riiklikku toetust. Hiljem nimetati see Püha Jaakobi instituudiks ja veel hiljem anti talle tänapäeval kehtiv nimi Pariisi Noorte Kurtide Riiklik Instituut (*Institut National de Jeunes Sourds de Paris*). Tänapäeval nähakse de l'Épéed surdopedagoogika ühe rajajana ja tema koolitusmeetodid on levinud üle kogu maailma.

Teosed
------

* *Institution des sourds-muets par la voie des signes méthodiques*, 1776
* *La véritable manière d’instruire les sourds et muets, confirmée par une longue expérience*, 1784

Ta alustas ka viipemärkide leksikoni koostamist, kuid selle töö viis lõpuni tema järgija Roch-Ambroise Cucurron Sicard.
**Viljandi Muusikakooli Puhkpilliorkester** on 2004. aasta sügisel tegevust alustanud puhkpilliorkester Viljandi Muusikakoolis.

Puhkpilliorkestris hakkavad noored mängima juba teisest pilliõppimise aastast.

Orkester on osalenud paljudel Eesti puhkpillimängijate konkurssidel, nagu näiteks Eesti Noorteorkestrite konkurssidel EST-NOK. Aastal 2005 saavutas orkester EST-NOKil 3. koha, 2007. aastal 9. koha ning 2009. 2011. ja 2014. aastal 1. koha. Aastal 2023 osales orkester Helmut Orusaare nimelisel noorteorkestrite konkursil Türil ning osutus seal kulddiplomi ja *Grand Prix'* vääriliseks.

Viljandi Muusikakooli Puhkpilliorkester on pälvinud 2009. ja 2023. aasta Eesti Kooriühingu aasta puhkpilliorkestri tiitli.

Peadirigendid
=============

* 2004–2007 Harry Illak
* alates 2007 Bert Langeler

Abidirigendid
=============

* 2004–2005 Tuulike Agan
* 2006-2021 Arno Anton
* 2018-2019 Mart Aus
* 2021-2022 Kerstin Kingo
* alates 2022 Gunnar Mändmets

Välislingid
===========

* VMK puhkpilliorkestrist Viljandi Muusikakooli kodulehel