recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ele Reiljan** (sündinud 7. märtsil 1975 Tartus) on eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Ta on lõpetanud 1993. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1997. aastal Tartu Ülikooli; M.A. (1999, Tartu Ülikool), väitekiri "Otseste välisinvesteeringute liikumist mõjutavad sihtriigi makrotegurid"; Ph.D. (majandus, 2005, Tartu Ülikool), väitekiri "Reasons for De-internationalization: An Analysis of Estonian Manufacturing Companies". Oli 1998–2004 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna teadusprodekaani assistent ja 1999–2005 teadur, 2005–2006 vanemteadur ja turunduse õppetooli hoidja.

Ta on töötanud arenduse, strateegia, müügi, klienditeeninduse ja logistika valdkonnas Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuses, TS Laevad OÜs ja Omnivas, aga ka Swedbankis ja Luminoris.

Alates 2021. aasta aprillist töötab ta Transpordiametis: arendusosakonna juhataja ja seejärel arendusteenistuse direktoritina. Alates 11. juulist 2022 on Ele Reiljan Transpordiameti peadirektori kohusetäitja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: ettevõtete rahvusvahelistumine, ettevõtete välisturgudelt taandumise põhjused, innovaatiliste toodete edukus välisturgudel. 55 teaduspublikatsiooni.
.

Isiklikku
---------

Ele Reiljan on Evi Gailiti ja Janno Reljani tütar.

Teoseid
-------

* Determinants of Foreign Direct Investment Inflows in Estonia. // Foreign Direct Investments in Est. Economy. Tartu, 2001
* Foreign Direct Investments to Estonia in the Context of Economic Globalization and Regional Integration (kaasautor J. Reiljan). // Foreign Direct Investments in Est. Economy. Tartu, 2001
* Analysis of Changes in Foreign Direct Investment Determinants in Estonia. // Entry and Strategies into and from Central and Eastern Europe. Vaasa, 2002
* The Role of Outward Foreign Direct Investments in the Internationalization of Estonian Firms (kaasautorid U. Varblane, T. Roolaht). // Facilitating Transition by Internationalization: Outward Direct Investments from Central European Economies in Transition. Aldershot, 2003
* Reasons for De-internationalization: An Analysis of Estonian Manufacturing Companies. // Estonia, the New EU Economy: Building a Baltic Miracle? Aldershot, 2005.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.
2. 1 2  Transpordiameti peadirektori kohusetäitjana alustab alates 11. juulist arendusteenistuse direktor Ele Reiljan. Transpordiameti veebisait, 8. juuli 2022.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

* Ele Reiljan Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Peep Linno** (sündinud 6. novembril 1970) on eesti arhitekt ja karikaturist.

Peep Linno on lõpetanud 1989. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1994. aastal Georg Otsa nimelise muusikakooli saksofoni erialal ja Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri erialal 2004. aastal.

Ta on töötanud Eesti Ekspressi lisalehe Kulutaja toimetajana, ajakirja Mihkel vastutava sekretäri ja küljendajana, Õhtuleht, Eesti Sõnumite, Sõnumilehe ja Linnalehe karikaturistina ning BNS-i reporterina. 2017. aasta juunist töötas ajalehes Virumaa Teataja reporteri ja karikaturistina. 

Ta on töötanud 13 aastat arhitektina: arhitektuuribüroos Kosmos, seejärel AS-is Riigi Kinnisvara, KPME Inseneribüroos ja Anija Vallavalitsuses.

Illustreeritud raamatud
-----------------------

* Rein Kiis "Kohalikud omavalitsused ja kultuur" (Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskus, 1998)
* Zero (autori tegelik nimi: Tõnu Seero) "Lahked inimesed ja õunasööjad"

Viited
------

1. ↑  Peep Linno (22. märts 2016). "Ka ärevail aegadel on kohti, millele saab kindel olla". *Õhtuleht*.
2. ↑  Virumaa Teataja 7. juuni 2017, Virumaa Teatajas on uus reporter
3. ↑  "Eesti rahvusbibliograafia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2017. Vaadatud 30. juulil 2017.

Välislingid
-----------

* Sõnumitooja 30. november 2010 - Anija valla arhitekt-planeeringuspetsialist on Peep Linno
**Silvia Pöögelmann** (20. veebruar 1917 New York – 9. detsember 2002 Peterburi) oli eesti zooloog ja loomafüsioloog.

Elulugu
-------

Silvia Pöögelmann on Hans Pöögelmanni tütar.

Lõpetas 1935 Leningradis keskkooli (Peterschule), 1941 Leningradi Ülikooli bioloogia osakonna zooloogia alal, 1945 Moskvas Timirjazevi nimelise Põllumajanduse Akadeemia, 1950 aspirantuuri Leningradis Üleliidulises Taimekaitseinstituudis, põllumajanduskandidaat (1951, samas), bioloogiadoktor (1968, Moskva Ülikool). Oli 1950–54 Leningradis Üleliidulise Taimekaitseinstituudi nooremteadur, 1954–59 Leningradi Põllumajanduse Instituudi assistent ja 1966–91 zooloogia kateedri juhataja, 1960–66 Eestis Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi loomafüsioloogia sektori juhataja. Õpetanud zooloogiat ja ökoloogiat; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: loomade ökofüsioloogia, näriliste ontogenees ja füsioloogia, ka radiobioloogia. Sedastas, et täiskasvanud organismi füsioloogiline seisund ja reproduktsioonivõime sõltuvad ontogeneesi varase perioodi mõjuteguritest. Esinenud ettekannetega loomaökoloogia-, -füsioloogia- ja -psühholoogia-alastel teaduskonverentsidel. Venemaa Terioloogiaseltsi liige. Üle 100 teaduspublikatsiooni, sh 3 monograafiat.

Teoseid
-------

* О некоторых вероятных причинах колебания численности грызунов. // Eesti TA Toim. Biol 11 (1962) 2
* О световой адапдации цыплят. // Иссл. по физиол. животных. Tallinn, 1964
* Влияние гамма-облучения на организмы (kaasautor). Тлн, 1965
* Ранние морфо-функциональные изменения в постнатальном онтогенезе животных. Тлн, 1966
* Приспособительные реакции новорожденных. Ранние морфо-функциональные изменения животных. // Eesti TA Toim. Biol 16 (1967) 3
* Поведение млекопитающих (kaasautor). M, 1977.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* E. Plotnik. Hans Pöögelmann. Elu ja tegevus 1875–1919. Tallinn, 1965, I, 197
* Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituut 40, Harku, 1997, 14. 15, 24, 26, 30, 33, 35, 37, 38, 41, 44
* Eesti Ekspress (2001) 12. IV (intervjuu).
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Lord Frederick "Freddie" Windsor** (Frederick Michael George David Louis Windsor; sündinud 6. aprillil 1979) on Kenti prints Michaeli ja Kenti printsess Michaeli poeg; tal on ka noorem õde Gabriella. Briti troonipärilusjärjestuses on Frederick 31. kohal.

Ta sündis 6. aprillil 1979 Londonis, Paddingtoni haiglas Kenti printsi ja printsessi esimese lapsena. Ta õppis Sunningdale'i koolis, Etoni Kolledžis ning hiljem Oxfordi ülikoolis klassikalist kirjandust. Lord on töötanud pangas ning olnud Burberry jaoks modell. Praegu on ta muusikaarvustaja, peaasjalikult ajakirja Tatler jaoks.

Frederick on meedial hambus olnud kahe asja pärast. Esiteks on ta saanud süüdistuse kokaiini tarvitamise eest; tema karistus tühistati hiljem ning ta kaebas kohtusse Daily Maili, kes sellest vahejuhtumist loo oli kirjutanud. 2002 avaldati mitmeid lugusid, mis väitsid, et lord oli kuulunud ka nüüdseks tegevuse lõpetanud homoseksuaalsete meeste klubisse.

2007. aasta oktoobris lahvatanud skandaali, kus kaks meest asusid kuningliku perekonna liikmelt raha välja pressima väidetava seks- ja narkootikumide videoga, seostatakse Frederickiga. Kahtlusalune Ian Strachan on kinnitanud oma advokaatidele, et on kohtunud lord Frederick Windsoriga.
Parun **Friedrich Theodor Paul von der Osten-Sacken** (24. august (vkj 12. august) 1880 Jelgava – 25. juuli 1934 Riia) oli Eesti baltisaksa ajaloolane, arhivist ja pedagoog.

Elulugu
-------

Lõpetas Riia linnagümnaasiumi, õppis 1902–04 TÜ-s ning 1904–06 Peterburi ja 1906 Theodor Schiemanni õpilasena Berliini Ülikoolis ajalugu, *dr. phil.* (1908, Berliini Ülikool), väitekiri "Livländisch-russische Beziehungen während der Regierungzeit des Grossfürsten Witowt von Litauen (1392–1430)" (Riga, 1908). Oli 1908–09 õpetaja Riia erakoolides, ühtlasi Riia Ajaloo ja Muinasteaduse Seltsi sekretär, 1909–18 Eestimaa rüütelkonna arhivaar ning Eestimaa Kirjandusliku Ühingu (Estländische Literärische Gesellschaft) ajaloo- ja muinasteaduse sektsiooni juhataja. 1918–24 töötas Saksamaa arhiivides, 1924–34 oli Riia Lutheri kooli õpetaja. Korrastas Eestimaa rüütelkonna arhiivi, erilist rõhku pani vanematest (perioodist 1240–1841) ürikutest regestide valmistamisele. Püüdis rüütelkonna arhiivi arendada Eestimaa maa-arhiiviks, koondades sinna ka mõisate ja aadlisuguvõsade materjale. 1918 päästis hävitamisest osa Eestimaa kubermanguvalitsuse arhiivist.

Teoseid
-------

* Th. Schiemann zum 60. Geburtstage. Berlin, 1907
* Zur Kapitulation der estländischen Ritter- und Landschaft am 29. September 1710. Reval, 1910
* Die estländische Ritterschaft im ersten Jahre russischer Herrschaft. // Baltische Monatsschrift 71. Riga, 1911
* Livländische Geschichtsliteratur 1908. Riga, 1911
* Der Kampf der livländischen Städte um die Vorherrschaft im Hansekontor zu Novgorod bis 1442. Reval, 1912

Viited
------

1. 1 2  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide.

Kirjandus
---------

* Eesti biograafiline leksikon. Täiendusköide. Tartu, Tallinn, 1940, 230
* Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 567
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Christian Atsu Twasam** (10. jaanuaril 1992 Ada Foah – 6. veebruar 2023 Antakya) oli Ghana jalgpallur (äärepoolkaitsja).

Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis FC Porto, millega liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2012. aastal. Hooajal 2011–12 mängis ta laenul Portugali kõrgliiga klubis Rio Ave.

2013. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Chelseaga. Üheski mängus ta Chelsea meeskonnas ei osalenud, mängides aastatel 2013–2017 laenul Hollandi kõrgliigaklubis Vitesse, Inglismaa kõrgliigaklubides Everton ja Bournemouth, Hispaania kõrgliigaklubis Málaga ning Inglismaa esiliigas Newcastle Unitediga. 2017. aasta mais sõlmis ta Newcastle Unitediga püsiva lepingu.

Hooajal 2021/22 mängis ta Saudi Araabia kõrgliigaklubis Al Raed. 2022. aasta septembris sõlmis ta lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Hatayspor.

Debüüdi Ghana jalgpallikoondises tegi Atsu 1. juunil 2012 mängus Lesotho vastu ning lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta kuulus Ghana koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ning aastatel 2013–2019 neljadel Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2015. ja 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu. Ghana koondises mängis ta aastatel 2012–2019 kokku 65 korda ja lõi üheksa väravat.

Atsu hukkus 2023. aasta Türgi-Süüria maavärina ajal Antakyas. Just päev enne maavärinat oli ta Türgi meistrivõistluste mängus Kasımpaşa vastu löönud seitsmendal lisaminutil 1:0 võiduvärava.

Viited
------

1. ↑  "CHRİSTİAN ATSU ATAKAŞ HATAYSPOR'UMUZDA". *hatayspor.org.tr* (türgi). 6. september 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 6. veebruar 2023. Vaadatud 6. veebruaril 2023.
2. ↑  "ÖZET Hatayspor-Kasımpaşa: 1–0". *Yeni Şafak* (türgi). 5. veebruar 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. veebruar 2023. Vaadatud 18. veebruaril 2023.
3. ↑  "Christian Atsu found dead after Turkey earthquake – agent". BBC Sport. 18. veebruar 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2023. Vaadatud 18. veebruaril 2023.
4. ↑  "Christian Atsu: Body of ex-Newcastle player found following Turkey earthquake". Sky Sports. 18. veebruar 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2023. Vaadatud 18. veebruaril 2023.

Välislingid
-----------

 Christian Atsu – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Ghana koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Adams
* 2 Inkoom
* 3 Gyan (c)
* 4 Opare
* 5 Essien
* 6 Acquah
* 7 Atsu
* 8 Badu
* 9 Prince
* 10 A. Ayew
* 11 Muntari
* 12 Kwarasey
* 13 J. Ayew
* 14 Adomah
* 15 Sumaila
* 16 Dauda
* 17 Rabiu
* 18 Waris
* 19 Jonathan
* 20 Asamoah
* 21 Boye
* 22 Wakaso
* 23 Afful
* Treener: Appiah

 | Ghana |
**Johann von Helmersen** (aastani 1651 *Helmes*; suri enne 26. juunit 1673) oli Rootsi riigiametnik ning mõisnik Liivimaal.

Johann Helmes sündis tõenäoliselt 1622. aastal Riia raehärra Paul Helmese ja Wendula Wellingki pojana. Tema emapoolne vanaisa oli Riia bürgermeister Gotthard Wellingk, kes hukati Riia rae poolt 1586. aastal reetmissüüdistuse tõttu.

1652. aastal oli ta Riia kindralkuberneri sekretär, 1655. aastal Tartu õuekohtu sekretär ning alates 1657. aastast assistentnõunik (*Assistenz-rat*).

31. mail 1651 tõsteti ta Helmerseni nime all Rootsi aadliseisusse.

Kuninganna Hedwig Eleonora annetas talle 29. novembril 1660 Sāviena mõisa (*Sawensee*) rentnik Ļaudona kihelkonnas. Alates 18. märtsist 1664 oli ta Krimulda mõisa (*Schloß Kremon*) rentnik Krimulda kihelkonnas ning alates sama aasta 20. märtsist Kapsta mõisa (*Engelhardtshof*) rentnik Valga kihelkonnas.

Perekond
--------

Johann von Helmersen oli abielus Anna Hintzega (suri pärast 19. juunit 1679), kes oli Riia raehärra Benedikt Hintze ja Barbara Rammi tütar. Anna emapoolne vanaisa oli Riia bürgermeister ja Padise mõisnik Thomas von Ramm (suri 1631). Abielust sündisid:

* Magnus Benedict von Helmersen (1656–1701), Rootsi sõjaväelane (ooberst)
* Johann von Helmersen (1662–1688), keiserlik sõjaväelane (kapten)
* Klaudius Gotthard von Helmersen (1668–1753), Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant), Liivimaa maanõunik, Sāviena ja Kapsta mõisnik

### Esivanemad

|  |
| --- |
| **Johann von Helmerseni esivanemad** |
|  **Johann von Helmersen(suri enne 1673)**  | Riia raehärraPaul Helmes(suri 1634) | ... | ... | ... |
| ... |
| ... | ... |
| ... |
| ... | ... | ... |
| ... |
| ... | ... |
| ... |
| Wendula Wellingk | Riia bürgermeisterGotthard Wellingk(1546–1586) | Kuramaa hertsogi nõunikPhilipp Wellingk(suri 1563) | Adam Wellingk |
| Sophia von Undäss |
| Margaretha von Tepel | Heinrich von Tepel |
| Gertrud von Vellin |
| Wendula Rigemann(suri 1585) | Riia bürgermeisterHeinrich Rigemann(suri 1576) | Riia suurgildi oldermannPalamedes Rigemann(suri 1557) |
| Anna vom Have(suri pärast 1570) |
| Anna Durkop(suri 1619) | Riia bürgermeisterConrad Durkopp(suri 1546) |
| Wyndela Loddermann |

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Helmersen, von; EAA.1674.2.99
**Tuletusreegel** või **järeldusreegel** on loogiline vorm, mis koosneb eelduste süntaksi analüüsi ja järelduste tuletamise funktsioonidest. 

Näiteks loogika tuletusreegel *modus ponens* sisaldab kahte eeldust, millest üks on kujul "Kui p siis q", teine kujul "p", ning see annab järelduse "q". Reegel on kehtiv vastavalt klassikalise loogika (ning ka paljude teiste mitteklassikaliste loogikate) semantikale selles mõttes, et juhul kui eeldused on tõesed (vastavalt tõlgendusele), on ka järeldus tõene.

Tuletusreegli tõesuse säilimine on semantiline omadus. Mitmevalentses loogikas säilitab see mõne üldise määratluse. See-eest on tuletusreegli toiming puhtalt süntaktiline, ning see ei pea alles hoidma ühtegi semantilist omadust - mis tahes funktsiooni võib lugeda tuletusreegliks, kui see aktsepteerib hulki valemeid ning selle tulemused on valemid. Tavaliselt loetakse tähtsateks ainult rekursiivseid reegleid, ehk reegleid, mille puhul eksisteerib efektiivne meetod otsustamaks, kas mis tahes ette antud valem on teiste ette antud valemite järeldus vastavalt sellele reeglile. Üks reegel, mis ei ole selles mõttes efektiivne, on ω-reegel.

Populaarsete tuletusreeglite hulka lauseloogikas kuuluvad *modus ponens*, *modus tollens* ja kontrapositsioon. Esimese järgu predikaatloogika kasutab tuletusreegleid selleks, et määratleda loogilisi kvantoreid.

Standardkuju
------------

Formaalloogikas (ja paljudes sellega seotud alades) antakse tuletusreeglid ette standardkujuga:

Eeldus #1

Eeldus #2

**...**

Eeldus #n

Järeldus

See avaldis väidab, et kui eeldused on mingi loogilise tuletamise käigus kinnitatud, on järeldus samuti enesestmõistetav. Täpne formaalne keel, millega kirjeldatakse nii eeldusi kui ka järeldusi oleneb tuletuste kontekstist.

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 9. köide: *SUN–TÜRG.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996, lk 606, märksõna "tuletusreegel".
2. ↑  Meos, Indrek (märts 2003). "Järeldusreegel modus ponens". *Horisont* (2): 51 – via DIGAR.
3. ↑  Boolos, George; Burgess, John; Jeffrey, Richard C. (2007). *Computability and logic*. Cambridge: Cambridge University Press. Lk 364. ISBN 978-0-521-87752-7.
**Aleksander Perk** (27. juunil 1921 Petrogradi kubermang– 1996) oli Eesti taimefüsioloog.

Elulugu
-------

Õppis Leningradi Riiklikus Ülikoolis, lõpetas 1947. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Aastatel 1941–1945 võitles Nõukogude armee koosseisus II maailmasõjas. 

Aastatel 1948–1950 Leningradi Riikliku Ülikooli aspirant, bioloogiakandidaat (1953, LRÜ), väitekiri "Роль воды в периоде покоя у растений". Oli 1951 Tartu Riikliku Ülikoolu taimefüsioloogia kateedri vanemõpetaja, 1952–1965 taimefüsioloogia ja (1963.aastast ümber nimetatud) taimefüsioloogia ja -biokeemia kateedri juhataja, 1962 dotsent, 1965–1968 Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi (EBI) vanemteaduri kohusetäitja, aastast 1969 NSVL TA Siberi Osakonna Bioloogia Instituudi Jakuutia filiaali taimebiokeemia labori juhataja. Luges Tartu Riiklikus Ülikoolis taimefüsioloogiat, erikursusi taimede mineraalsest toitumisest, fotosünteesist, külmakindlusest ning kasvust ja arengust.

Teadustöö
---------

Uurimusi mitmeaastaste puittaimede puhkeperioodist ja veerežiimist seoses külmakindlusega. Tegeles Tartu Ülikoolis ka taimefüsioloogia ajalooga. Võttis Eesti delegaadina (ja ainsa eestlasena) osa 1917. aasta juulis Birskis toimunud maride esimesest ülevenemaalisest kongressist. Üle 40 teadustrükise, aimeartikleid.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3  Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Исследования по физиологии растений, проводимые на кафедре физиологии растений ТГУ. // Уч. зап. ТГУ 82 (1960)
* О причинах вступления почек древесных пород в состояние покоя. // Уч. зап. ТГУ 82 (1960)
* Veevahetuse intensiivsus viljapuu võrsetel. // SP (1961) 2
* Viljapuude bioloogiast seoses nende viljakuse ja külmakindlusega. // SP (1962) 6
* История развития физиологии растений в Тартуском университете. (К 100-летию основания кафедры физиологии растений в ТГУ) (kaasautor H. Moorits). // Уч. зап. ТГУ 151 (1964).

Kirjandus
---------

* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 185
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 274.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib propositsioonide ja teiste tõesusekandjate omadusest; moraalifilosoofia mõiste kohta vaata artiklit Väärus (eetika); teo, valiku või otsuse vääruse kohta ebaõigsuse mõttes vaata artiklit Valesus.* |

---

**Väärus** on tõesusele vastandlik omadus, mida omistatakse propositsioonidele, väidetele, mõtetele, uskumustele jne ning ka lausetele ja lausungitele. Asju, millel see omadus võib olla, nimetatakse tõesusekandjateks.

Enamasti samastatakse väärust mittetõesusega, kuid mõne tõesusekandja kohta kaldutakse väitma, et see ei ole tõene ega väär. 

Formaalses loogikas on väär tõese kõrval üks tõeväärtustest. Mõnes formaalse loogika süsteemis on tõese ja väära kõrval teisigi tõeväärtusi. 

Kõnekeeles öeldakse sageli "tõene" asemel "õige" ja "väär" asemel "vale". Nende sõnade kasutamisel lähtume siiski sellest, et tõesus ja väärus on propositsiooni (või uskumuse või lause) vastavus või mittevastavus tõele, õigsus ja valesus aga teo (sealhulgas valiku või otsuse, sealhulgas uskumuse valiku või uskuda otsustamise) kooskõlalisus mingite reeglitega.
**Kadrina Spordikeskus** on spordikeskus Lääne-Virumaal Kadrina vallas Kadrina alevikus. 

Spordikeskuse üheks osaks on ka hostel. 2011. aastal läbis spordikeskus renoveerimise.

Kadrina Spordikeskuses on võimalik tegeleda näiteks võrkpalli, korvpalli, maadluse, tennise ja saalijalgpalliga.

Objektid
--------

**Jõusaal**

Spordikeskuses asub kaks jõusaali, mis on varustatud ajakohaste jõumasinatega.

**Ujula**

Ujulaosas on kolm erisuurusega basseini. 4-rajaline bassein, lastebassein ning liumäega beebibassein.

**Sisetiir**

Sisetiiru kuulub kaheksa rada. Nii õhk- kui käsitulirelvad.

**Lauatennisesaal**

Spordikeskuses on 2 lauatennisesaali.

Samuti on spordikeskuses võimla, maadlussaal ja saunad.

Ajalugu
-------

Spordihoone valmis 1977. aastal. Alates 1997. aastast tegutses hoones SA Kadrina Sport.

14. aprill 2015 asutas Kadrina vald SA Kadrina Spordikeskuse, kes jätkas seal tegevust.

Viited
------

1. ↑  "Kadrina Spordikeskus SA". Vaadatud 04.11.2021.
2. 1 2 3 4 5 6  "Kadrina Spordikeskuse rajatised". Vaadatud 04.11.2021.
3. 1 2 3  "Kadrina Spordikeskuse ajalugu". Vaadatud 04.11.2021.
**Turupõhisel hinnastamisel** (ingl.k. *market pricing*) kujuneb hind üldjuhul nõudluse ja pakkumise vahekorra alusel. Selle hinnastamismudeli kasutamisel on ostjal enamasti täielik mõjuvõim müüja üle. Müüjal puuduvad hoovad hinna tõstmiseks, kuna turul on palju sarnaste hindadega müüjaid. Hinnastamismudel toimib ainult juhul, kui turul valitseb müüjate vahel konkurents. 

Turul põhinevad hinnad võivad kõikuda üles-alla suures ulatuses, mistõttu on vaja teada, millal osta ja millal jätta võimalusel ost tegemata. Hindade kõikumine on põhjustatud valmistoodete sisendhindadest, tehnoloogiate asendamisest, turul valitsevast konkurentsist, tarnijate eelistuste muutumisest jms teguritest. Teised hinnastamisviisid sisaldavad teatud määral turupõhise hinnastamise elemente. Turupõhist hinnastamist kasutatakse enamasti toorainete, nagu metallid, teravili, puuviljad, kohv, tee jms kaupade (ingl.k. *commodity*) puhul, mida müüakse ja ostetakse suurtes kogustes. 

1. 1 2  *Hanke- ja ostujuhtimine*. Seilecs. 2023. ISBN 9789916985205.
**August Julius Leps** (21. detsember 1895 (vkj)/ 2. jaanuar 1896 Puiatu, Adavere vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 26. veebruar 1972 Uppsala) oli Eesti advokaat ja poliitik.

Ta õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas 1918, 1920–1923 ja lõpetas 1924. aastal. Akadeemiliselt oli ta Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

1918–1920 osales ta Vabadussõjas.

1923–1928 oli ta vandeadvokaadi abi ja alates 1928. aastast vandeadvokaat Rakveres. 

IV Riigikogu ja V Riigikogu liige. 

1944. aastal põgenes ta Rootsi, töötas hiljem Uppsala Ülikooli õigusinstituudi arhiivis. Ta ei võtnud enam osa väliseesti organisatsioonide tegevusest, sest kartis oma Eestisse jäänud omaste pärast.

Artikleid
---------

* "Väikeriik ja diktatuur". Akadeemia, 5/1937
* "Uuest tsiviilseadustikust ja talundite pärimisõiguse reformist". Päevaleht nr 295, 30. oktoober 1939. Lk 2

Isiklikku
---------

Tema lapsed on insener ja koorijuht Olaf Leps, saksa filoloog Astrid Pommer (tema lapselaps on õigusteadlane Lauri Mälksoo), malekohtunik ja matemaatik Aaso Leps ning õigusteadlane Ando Leps.

Viited
------

1. ↑  "Suri rkl. A. Leps". Vaba Eestlane nr 22, 17. märts 1972. Lk 4
2. ↑  Lauri Mälksoo. "Venelased ja sakslased vil! August Lepsi mälestustes". EÜSi XX album. Lk 42

Kirjandus
---------

* *Album Academicum Universitas Tartuensis 1918–1944*. II köide. Tartu 1994. Lk 30

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitas Tartuensis 1918–1944*
* Haud Stockholmi Metsakalmistul. *SvenskaGravar*
**Luvo Manyonga** (sündinud 8. jaanuaril 1991 Mbekwenis) on Lõuna-Aafrika Vabariigi kaugushüppaja, maailmameister.

Manyonga tuli 2010. aasta juunioride maailmameistriks kaugushüppes tulemusega 7.99. 2011. aasta Aafrika mängudel võitis ta Ignisious Gaisahi ees kuldmedali. Samal aastal toimunud maailmameistrivõistlustel Daegus oli ta tulemusega 8.21 viies.

2012. aasta märtsis andis Manyonga positiivse dopinguproovi ning tunnistas metamfetamiini tarvitamist mittesportlikel põhjustel. Talle määrati pehmendavaid asjaolusid arvestades lühendatud, 18-kuuline võistluskeeld ning ta läbis võõrutusravi. 

Manyonga oli probleemide tõttu sunnitud mitu hooaega vahele jätma ning naasis võistlustele alles 2016. aastal. Aafrika meistrivõistlustel oli ta Ruswahl Samaai järel teine ning võitis suveolümpiamängudel Rio de Janeiros Jeff Hendersoni järel hõbemedali.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis hüppas Manyonga 8.48 ning tuli maailmameistriks. 

2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis ja Aafrika meistrivõistlustel Asabas võitis Mangonga hõbemedali. Rahvaste Ühenduse mängudel tuli ta meistriks võistluste rekordiga 8.41

Isiklikud rekordid
------------------

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaugushüpe | **8.65** | 22. aprill 2017 | Lõuna-Aafrika Vabariik Potchefstroom |
| Kolmikhüpe | **15.71** | 11. aprill 2010 | Lõuna-Aafrika Vabariik Germiston |

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaugushüpe | **8.44** | 2. märts 2018 | Suurbritannia Birmingham |

Allikas: World Athletics

Viited
------

1. ↑
2. ↑

Välislingid
-----------

 Luvo Manyonga – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Luvo Manyonga Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Meeste kaugushüppe maailmameistrid |
| --- |
| 
1983: Carl Lewis • 1987: Carl Lewis • 1991: Mike Powell • 1993: Mike Powell • 1995: Iván Pedroso • 1997: Iván Pedroso • 1999: Iván Pedroso • 2001: Iván Pedroso • 2003: Dwight Phillips • 2005: Dwight Phillips • 2007: Irving Saladino • 2009: Dwight Phillips • 2011: Dwight Phillips • 2013: Aleksandr Menkov • 2015: Greg Rutherford • 2017: Luvo Manyonga • 2019: Tajay Gayle • 2022: Wang Jianan • 2023: Miltiádis Tentóglou |
Vaade Filflale (vasakul) ja Filfolettale (paremal) Mnajdra templist.  
Fotoː Robert Treufeldt, 10. oktoober 2009
**Filfoletta** (inglise ja prantsuse keeles ka *Filflette* ('väike Filfla'); malta keeles *Il-Ġebla ta’Xutu*) on saar Maltas.

Saar asub Vahemeres Malta saare edelarannikust umbes 5 kilomeetri kaugusel ja on asustamata. 

Tihti käsitletakse saart koos umbes sada meetrit kirdes asuva oluliselt suurema ja kunagi asutatud olnud Filfla saarega.

Filfoletta saar on Malta territooriumi lõunapoolseim punkt. Saarele minek on võimalik ainult Malta Keskkonna- ja Loodusvarade Ameti loal.

Ajalugu
-------

Filfoletta ja Filfla saar olid tõenäoliselt püha Malta saare neoliitikumiaegsetele elanikele, kes rajasid Malta saare rannikule Ħaġar Qimi ja Mnajdra templi, kust avaneb vaade saartele.

Kuni 1971. aastani kasutasid Briti mere- ja lennuvägi mõlemat saart laskeharjutuste sihtmärgina. Seetõttu on tänapäevalgi ala ühe meremiili ulatuses ümber saarte võimaliku lõhkemata laskemoona tõttu keelatud kalapüügiks.

2010. aastast on saar merekaitseala osa.

Viited
------

1. ↑  *Żona fil-Baħar fl-inħawi ta* Għar Lapsi u ta *Filfla*. // World Database on Protected Areas. Inglise keeles, vaadatud 2. mail 2023

Kirjandus
---------

* Jeffrey Sciberras, Arnold Sciberras, Luca Pisani. "*Updated checklist of flora of the satellite islets surrounding the Maltese Archipelago*". // Biodiversity Journal, 2012, 3 (4). Lk 385–396

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Filfoletta** |
**Siim Lind** (kuni 22. jaanuarini 1940 **Siegfried Lind**; 30. jaanuar / 11. veebruar 1899 Orgmetsa mõis, Albu vald, Järvamaa – 30. aprill 1984 New Bedford, Massachusetts, USA) oli eesti arstiteadlane.

Õppis Simuna Noorsoo Kasvatuse Seltsi Koolis, Tartu Aleksandri Gümnaasiumis, 1919. aastal lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi.

Aastatel 1919–1924 õppis (matrikli nr. 2, lõpetas) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. 1935. aastal kaitses Tartu Ülikoolis arstiteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Kõhutüüfuse ja paratüüfuse B epidemioloogiast ning nende vastu võitlemise korraldustest välismail ja Eestis". Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Ta osales Vabadussõjas. Aastatel 1923–1925 töötas Tartu Ülikooli tervishoiu instituudi abijõuna, 1925–1927 Tartu Ülikooli hügieeni instituudi assistent, 1927–1928 2. Diviisi haigla laborijuhataja Tartus. 1928–1931 Haridus- ja sotsiaalministeeriumi Tervishoiuvalitsuse inspektor, 1931–1932 abidirektor, 1932–1940 Tartu linna tervishoiuarst. 1936–1940 Tartu Ülikooli eradotsent ja dotsent, 1944 professor. 

Põgenes 1944 Saksamaale, oli DP-laagri arst Kemptenis ja Ludwigsburgis, 1949 siirdus USA-sse.

Viited
------

1. ↑  Hugo Treffneri Gümnaasium. 1919 a lend
2. ↑  Siegfried Lind arstiteaduse doktor. Postimees, 18. mai 1935

Kirjandus
---------

* Album academicum universitatis Tartuensis 1918–1944. II köide. Tartu 1994. Lk. 5.
**Laasme klaasikoda** on 18. sajandil Puurmani mõisa alla kuulunud klaasikoda, mis asus Laasme külas Jõgevamaal.

Klaasikojast
------------

Laasme klaasikoda jäi Puurmani mõisast 3 km põhja poole. Selle rajas Andreas Gotthard von Manteuffel (1714–1768). See tegutses ilmselt 1764. aastast 1780. aastateni. Teistel andmetel asus see tööle 1765. aastal ning sulges uksed 1782. aastal.

1770. aastatel asuti Laasme ja Altnurga klaasikodades lihtsa puutuha asemel kasutama puhtamat potast, mis tõstis valmistatud klaasi kvaliteeti märgatavalt ning võimaldas toota värvitut klaasi.

### Toodang

Laasme klaasikojast toodeti rohekast võsaklaasist pudeleid, ümaraid väikeseid pudelikesi ja piimahapendamise kausse ning värvitust klaasist joogiklaase.

### Arheoloogia

Klaasikoja asukohalt on arheoloog Andres Tvauri 2010.–2011. aastal toimunud välitööde käigus leidnud 100 m diameetriga alalt klaasitootmisjääke. Laasme klaasikoda on arvel pärandkultuuriobjektina.

Viited
------

1. ↑  Varep 1962, 200.
2. 1 2  Roosma 1969, 79.
3. ↑  Ruussaar 2021, 13.
4. ↑  Reppo 2022, 147.
5. 1 2  Tvauri 2013, 262.
6. ↑  "Pärandkultuuri objekt: Lasone klaasikoda (611:PKL:001)". *EELIS Infoleht*. 29.06.2010. Pärandkultuuriobjektide registris ja kaardil on nimi eksklikult Lasone. Vaadatud 15.12.2022.

Kirjandus
---------

* Reppo, M. (2022). "Lääne-Eesti ja muu maailm: võrdlevalt Haapsalu ja Pärnu klaasileidudest". *Läänemaa Muuseumi Toimetised*, XXIV, 140–170.
* Roosma, M. (1969). "The glass industry of Estonia on the 18th and 19th century". *Journal of Glass Studies*, 11, 70–85.

* Ruussaar, A. (2021). *Klaasimeistrid. Eesti klaasitööstuse ajalugu ja toodang.* Tallinn: Kirjastus Äripäev.

* Tvauri, A. (2013). "Archaeological investigations on the sites of the glassworks of Central Estonia". *Archaeological Fieldwork in Estonia 2012*, 259–270.
* Varep, E. (1962*). "*Klaasitööstusest Eestis. Peatükk Eesti loodusvarade kasutamise ajaloost". *Eesti Loodus,* 4, 199–204.
**Reedik Palm** (27. august 1933 Tartu – 28. veebruar 1974 Tartu) oli eesti matemaatik ja kirjanik.

Elulugu
-------

Reedik Palm oli August Palmi poeg, Ille Palmi vend, Mare Koidu abikaasa.

Lõpetas 1952 Tartu 6. Keskkooli, 1953–1954 oli vangis (§ 58-10 lg. 1), 1960 TRÜ matemaatika-loodusteaduskonna. Oli 1960–64 Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) vaneminsener, 1964–74 TÜ Arvutuskeskuse insener ja nooremteadur.

Teadustöö
---------

Uurinud matemaatilise lingvistika ja masintõlke küsimusi, sh esitas keele matemaatilise mudeli, defineeris mitmed mõisted (keel, keele semantika, sõnum, sõnumi transkriptsioon jm), sõnastas tõlkimise üldise ülesande. Muuhulgas andis hinnangu matemaatilise lingvistika olukorrale, selgitas seisaku põhjusi masintõlke arengus 1970. aastate algul. 12 teadustrükist.

Kirjanduslik tegevus
--------------------

Vahemikus 1965–1970 ilmus perioodikas (sh päevaleht Edasi, ajakiri Pioneer) tema sulest lühiproosat, luulet ning satiiri. Kui pilkeloomingut ja publitsistikat (viimast kirjutas ka varjunimede Peeter Pseudonüüm, R. Retsensent ja A. Autor all) mitte arvestada, siis on avaldatud 4 tema novelli ning 7 luuletust, paljud neist ajakirjandusväljaannete kirjanduskonkurssidel auhinnatud. Proosaloomingus on olulisel kohal teadusulme (nt jutud "Vaigulõhn", "Järeleksam"), sageli on seal üheks peategelaseks nutikas ning vastuvõtlik noor tüdruk. Tema lüürikat iseloomustab filosoofilisus ja eluterve autorihoiak.

Teoseid
-------

### Teadustekstid

* "О морфологическом анализе русской фразы" – Сообщения по машинному переводу. 1. Тлн, 1962.
* "Математическая лингвистика 1" – Тр. Вычисл. центра ТГУ 12 (1968).
* "К вопросу об основаниях математической лингвистики" – Тр. Вычисл. центра ТГУ 18 (1969).

### Valik ilukirjandust

* "Vaigulõhn. (Fantastiline jutustus)" – Pioneer 1965, nr 8.
* Luuletused "Täna õhtul kell 20.00 tantsivad murueide tütred", "Kas tead, mis on kustunud kaja?", "Tüli me ei nori", "Kas maksab ilmaaegu vaeva näha?" – Noorus 1966, nr 8.
* "Metsik suvitaja" – Pioneer 1967, nr 9; "Jutupaunik 1969" 1969, koost Heino Väli; "Kullaotsijad" 1988, koost Heljo Mänd. (Jutustuse peategelane on metsavend.)
* "Järeleksam" – Edasi 1969, nr 228 (28. sept).

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
2. 1 2 3  Ivar Kull, Abel Nagelmaa. Reedik Palm – matemaatik ja literaat. Matemaatika ja kaasaeg 20. 1975. Tartu Riiklik Ülikool. Lk 136–139.
3. ↑  "Eesti biograafiline andmebaas ISIK". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 22. märtsil 2022.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 124
* TÜ ajalugu III, 311.
* Matemaatika ja kaasaeg 20 (1975)
* Generatiivse grammatika sektori grupi juubelikoosolek. Tartu, 1990, 28
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kohtu Teravaim Sulg** oli aumärk esimese astme kohtunike kutsetööalaseks tunnustamiseks, mida anti välja 2011. aastast ning mis kujundati 2016. aastal ümber Kohtute au- ja tänumärgiks.

Kohtu Teravaima Sule aumärgiga tunnustati igal aastal haldusõiguse, eraõiguse ja karistusõiguse valdkonnas esimese astme kohtunikku, kes oli eelnenud aastal silma paistnud õigusemõistmise või kohtulahendite kõrge kvaliteediga tema poolt lahendatud kohtuasjades. Statuut lubas kohtunikku esile tõsta korduvalt, kuid mitte varem kui kolme aasta möödumisel eelmisest tunnustamisest.

Aumärgi füüsiline vorm oli Anu Kalmu graafiline leht "Kohtu teravaim sulg".

Aumärgi saajad
--------------

* 2011. aastal kohtunikud Mai Saunanen, Ingeri Tamm ja Kaija Kaijanen
* 2012. aastal kohtunikud Tiina Pappel, Orvi Tali ja Indrek Parrest
* 2013. aastal kohtunikud Piret Randmaa, Märt Toming ja Villem Lapimaa
* 2014. aastal kohtunikud Hiie Lindmets, Rutt Teeveer ja Roby Koik
* 2015. aastal kohtunikud Maret Altnurme, Velmar Brett ja Marika Leimann

Vaata ka
--------

* Sulg on mõõgast tugevam
**Node.js** on avatud lähtekoodiga mitmeplatvormne JavaScripti käitussüsteem, mille abil saab arendada mitmesuguseid rakendusi. Programm kasutab JavaScripti interpreteerimiseks Google V8 JavaScripti mootorit.

Node.js-il on sündmusjuhitav arhitektuur, mis võimaldab asünkroonset andmete sisestamist ja väljastamist. Selline disain optimeerib rohkete sisend- ja väljundoperatsioonidega veebirakenduste läbilaskevõimet ja skaleeritavust (näiteks brauserimängude puhul).

Node.js võimaldab JavaScripti abil luua veebiservereid ja võrgutööriistu. Programm sisaldab mitmeid mooduleid, mis on mõeldud erinevate põhifunktsioonide jaoks. Näiteks on mooduleid, mis tegelevad failisüsteemi sisendi ja väljundiga, võrguühendusega (DNS, HTTP, TCP, TLS/SSL, või UDP), puhvritega, krüptograafiaga ja andmevoogudega. Node.js moodulid kasutavad rakendusliidest, mis lihtsustab serverirakenduste kirjutamist.

Viited
------

1. ↑ . vaadatud 10.09.2016.
2. ↑  "About Node.js®". nodejs.org. vaadatud 10.09.2016.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jõest; Tšehhi kirjaniku ja poliitiku kohta vaata artiklit Václav Havel* |

---

**Havel** on jõgi Saksamaal, Elbe parempoolne lisajõgi.

Haveli jõgi on 334 km pikk ja 23 858 km² valglaga. Ta algab 62,6 ja lõpeb 22 meetri kõrgusel, tema langus on 40,6 m. Suudmes on Haveli vooluhulk 14–188, keskmiselt 88,8 m³/s. Suurim registreeritud vooluhulk Haveli suudmes on olnud 276, väikseim 7,24 m³/s.

Ta algab Mecklenburgi järvedest Neustrelitzist kümmekond kilomeetrit loodes ja voolab lõunasse. Tema valglasse kuulub suurim Mecklenburgi järvedest, Müritz. Ta voolab läbi hulga tillukeste järvede, läbi Wesenbergi, Fürstenberg/Haveli, Zehdenicki, Oranienburgi ja Hennigsdorfi. Seejärel ühineb ta Berliinis vasakpoolse lisajõe Spreega, suundub loodesse, pärast Werder am Haveli läbimist edelasse, pärast Brandenburgi pöördub loodesse ning läbib Premnitzi ja Rathenowi. Siis suubub temasse suurim parempoolne lisajõgi Rhin ja Havel suubub parempoolse lisajõena Elbesse. Põhiosa jõest asub Brandenburgi liidumaal, väike osa ka Berliinis, aga jõesuue asub Saksi-Anhaltis. 

Havelil on ühendus mitme kanaliga. Oranienburgis ulatuvad temasse Oderi–Haveli kanal ja Rhini–Haveli kanal, Hennigsdorfis Haveli kanal ja Brandenburgis Elbe–Haveli kanal. Pisut Rathenowist allavoolu suubub temasse Suur Haveli peakanal. 

Haveli suurim lisajõgi on Spree. Nende ühinemiskohas Berliinis Spandaus on Spree vooluhulk (38 m³/s) suurem kui Haveli vooluhulk (15 m³/s). Haveli suudmest on jõge mööda Haveli lähtesse 334 km, aga Spree lähtesse 560 km.

Haveli lang on väga väike. Seetõttu tekitavad Elbe üleujutused ka Haveli alamjooksul üleujutusi.

Haveli sängi on puhastatud ja süvendatud, et ta oleks paremini laevatatav. Seetõttu loetakse ta laevatatavaks 250 km ulatuses, suudmest kuni Userini järveni. Parema laevasõidu huvides on jõel 12 lüüsi, millest esimene rajati Brandenburgi 1545–1548, teine Rathenowi 1884 ja seni viimane Spandausse 2002.

Haveli kesk- ja alamjooksu piirkonda nimetatakse Havelimaaks (*Havelland*). Selle piirkonna tuumiku moodustab maa-ala, mida piiravad põhjast Rhin ja Rhini–Haveli kanal ning idast, lõunast ja läänest Havel.

Viited
------

1. ↑  Bewirtschaftungsmöglichkeiten im Einzugsgebiet der Havel Axel Bronstert ja Sibylle Itzerott, Potsdam 2006 (pdf)
2. 1 2 3  Suur maailma atlas, lk. 56-57

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Havel** |
**Vabakutseline** on üldises tähenduses enamasti loometööga tegelev inimene, kes on saanud loomingulisel alal erialase hariduse, kuid ei tööta koosseisulise töötajana palgalisel ametikohal. 

**Vabakutseline loovisik** on loovisikute ja loomeliitude seaduse järgi "loovisik, kes tegutseb käesoleva seaduse § 2 lõikes 1 märgitud loomealal ja kes ei ole avalikus teenistuses või ei tööta töölepingu või muu sellesarnase iseloomuga võlaõigusliku lepingu alusel".

Vabakutseliseks ei nimetata pensionieas loomeinimesi, juhutööd tegevaid erialase loomehariduseta inimesi (nt ajalehe kirjasaatjaid/kaastöölisi) ega töötuna arvel olevaid inimesi. Ka riikliku kirjaniku- või kunstnikupalga saajaid ei loeta selle palga saamise perioodil vabakutselisteks.

Sageli kuuluvad vabakutselised loomeinimesed oma eriala järgi mõnda loome- või erialaliitu (nt Eesti Kirjanike Liitu või Eesti Näitlejate Liitu). Nii mõnigi loomeliit hoolitseb oma vabakutseliste eest kas aineliselt (nt sotsiaalmeetmena loometoetusi makstes) või võimaldades soodustingimustel erialast enesetäienduskoolitust ja/või aidates neil leida oma loomingule kliente/tarbijaid.

Enamasti müüvad vabakutselised kas oma teoseid/taieseid kui tooteid või nende loomise/tegemise teenust kas honorari või töötasu eest. Teatud tingimustel võivad nad kvalifitseeruda teoste autoriteks, kellel on õigus saada autoritasu.

Vabakutselisi loomeinimesi ei tohiks segi ajada vabatahtlikega, kes annavad oma heategevusliku panuse tasuta. Samuti ei ole õige nimetada vabakutseliseks igasuguse muu juhutöö tegijaid (nt hooajalisi maasikakorjajaid, nn tööampsude kaupa sekretäritöö tegijad jms).

Peale loome- ja erialaliitude abi on mitmesuguseid võimalusi, kuidas vabakutselisena oma loomingule turgu ja kliente leida. Näiteks võib oma teoseid või teenuseid pakkuda kuulutuste kaudu. Leidub veebilehti ja platvorme, mis on keskendunud vabakutseliste teoste ja teenuste vahendamisele, näiteks Upwork ja Freelancer. Enda osutatavaid loometeenuseid saab müügiks pakkuda näiteks veebilehtedel Fiverr ja Eesti Vabakutselised.

Vaata ka
--------

* autor
* autoriõigus
* autorikaitseseadus
* loomemajandus
* loomeliit
* looming

Viited
------

1. ↑  "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 24.10.2015)
2. ↑  Loovisikute ja loomeliitude seadus Jõustunud 01.01.2005.
3. ↑  Kirjaniku- ja kunstnikupalk Kultuuriministeeriumi koduleht. 20.12.2021.
4. ↑  Vabakutseliste loovisikute loometoetus ja loomeliidud Kultuuriministeeriumi koduleht. Vaadatud 13.05.2023.
5. ↑  Autoriõiguse seadus Riigi Teataja. Vastu võetud 11.11.1992.
Vaade Tartu turuhoonele Keskpargi poolt üle Vabaduse puiestee, juuli 2011
**Tartu turuhoone** on siseturu jaoks ehitatud uusklassitsistlikus dekoratiivstiilis hoone Tartus.

Turuhoone asub Uueturu tänava, Vabaduse puiestee, Riia tänava ja Emajõe vahel.

Hoone projekteeriti aastatel 1936–1937. See tehti ülesandeks linnaarhitekt Voldemar Tippelile, kuna Tartusse uue turuhoone loomiseks korraldatud avalik ja kinnine arhitektuurikonkurss kukkusid läbi. Projekteerimises osalesid ka linnainsener Voldemar Onton ja insener Nikolai Oll, eeskujuks võeti Liepāja turuhoone. Hoone avati 3. jaanuaril 1938. 10. oktoobril 1938 korraldas Akadeemiline Loomaarstiteaduslik Selts turuhoonega tutvumiseks ekskursiooni Roman Viidiku juhtimisel.

Tartu turuhoones on kaks saali: algselt 77 kohaga lihahall ja madalam 19 kohaga kalahall. Lihahall jaguneb 4 müügisektoriks, lisaks on müügikohad saali seina äärtes, mis eenduvad hoone põhiosast ja on 3,4 m kõrged. Hoone on rajatud vaiadele (1100 palki) ja raudbetoonplaadile. Lihahall on kaetud terrasiitkrohviga, kõigis külgedes kaunistavad seda Toscana poolsambad, simsid ja karniis.

Linnapea Aleksander Tõnissoni sõnul ei olnud sellist turuhoonet isegi Soomes ja see võis võistelda ka Riia turukaubamajaga. Pärast Tallinna ülemlinnapeaks nimetamist lubas Aleksander Tõnisson ka sinna viie aasta jooksul uue turuhoone ehitada.

Pärast Vanemuise vana teatrihoone lammutamist on Tartu turuhoonet mõnikord teatriks peetud.

2008. aastal paigaldati turuhoone ette AS-i Tartu Turg tellimusel valminud Mati Karmini skulptuur "Pronkssiga", mille jalamil on Indrek Hirve luuletus.

Viited
------

1. 1 2  Tartu turuhoone Kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 24. mail 2012)
2. ↑  R. Viidik. Tartu turuhoone aastal 1938. Akadeemilise Loomaarstiteadusliku Seltsi aastaraamat II. Tartu, 1938. lk. 21.
3. ↑  Kindral A. Tõnisson vaatas turgu. Rahvaleht, 26. aprill 1940, nr 98, lk 8
4. ↑  Vaino Vahing. Vaimuhaiguse müüt. Ilmamaa, Tartu, 2005, lk 210

Välislingid
-----------

* Tartu turuhoone kultuurimälestiste riiklikus registris
* Tartu linnale turuhoone ehitamiseks kinnisvara – kinnistu nr. 181 sundvõõrandamise seadus
* Tartu uue turuhoone pidulik avamine (alates 04:05)
**Mart Seim** (sündinud 24. oktoobril 1990 Rakveres) on Eesti tõstja.

Ta lõpetas aastal 2010 Tallinna 37. Keskkooli, ta on õppinud Tallinna Ülikoolis kehakultuuri.

Ta osaleb üle 105 kg kaalukategoorias.

Spordisaavutused
----------------

Ta on võitnud viis korda Eesti meistrivõistlused tõstmises (2009, 2012, 2013, 2014 ja 2017).

Ta võitis Houstonis toimunud 2015. aasta maailmameistrivõistlustel tõstmises raskekaalu üldarvestuses algul pronksmedali, kuid dopinguga vahele jäänud Venemaa tõstja Aleksei Lovtševi tulemuste tühistamise järel kuulus Seimile hõbemedal. Tõukamises tuli Seim aga maailmameistriks ja sai väikese kuldmedali.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Norras Førdes võitis Mart Seim meeste üliraskekaalu (+105 kg) võistlusel pronksmedali. Neil võistlustel rebis ta 185 kg ja tõukas 239 kg, mis andis kogusummaks 424 kg. Tõukamises teenis Seim nn väikese hõbemedali.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros saavutas ta tõstmises kogusummas 430 kg pealt 7. koha.

2017. aasta Euroopa meistrivõistlustel Horvaatias Splitis sai ta meeste üliraskekaalus (+105 kg) 5. koha. Neil võistlustel rebis ta 180 kg ja tõukas 246, mis andis kogusummaks 425 kg. Tõukamises teenis ta nn väikese hõbemedali. Temast rohkem tõukas Euroopa meistriks tulnud Laša Talahhadze, kes püstitas rebimises 217 kg-ga maailmarekordi ja tõukas 250 kg.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Anaheimis püstitas ta kolm Eesti rekordit ja sai meeste üliraskekaalus (+105 kg) viienda koha. Neil võistlustel rebis ta 191 kg ja tõukas 253, mis andis kogusummaks 444 kg. Tõukamises teenis Seim nn väikese hõbemedali.

Isiklikud rekordid
------------------

* Rebimine 192 kg
* Tõukamine 253 kg
* Kogusumma 444 kg

Tunnustus
---------

* 2015 aasta meessportlane
* 2016 Eesti Vabariigi spordipreemia

Isiklikku
---------

Tema isa on tõstja Alar Seim ja vanaisa tõstja Georg Seim.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Biograafia ESBL-is (vaadatud 9.04.2017)
2. ↑  Mart Seim võitis tõstmise EMil pronksmedali, tõukamises eestlasele väike hõbe Postimees Sport, 16. aprill 2016
3. ↑  "Mart Seim sai olümpiadebüüdil 7. koha, Talakhadze püstitas võimsa maailmarekordi" ERR, 17. august 2016
4. ↑  "Mart Seim sai EM-il tõukamises hõbemedali, kogusummas 5. koha". *Err.sport.ee* (eesti keel). Vaadatud 9.04.2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
5. ↑  "Seim püstitas kolm Eesti rekordit ja võitis tõukamises hõbemedali, Talahhadzelt maailmarekord". *Sport.Postimees.ee*. 6. detsember 2017.
**Friedrich Engels** (28. november 1820 Barmeni linn (nüüd Wuppertali linnaosa) – 5. august 1895 London) oli saksa filosoof, kes on tuntud kui Kommunistliku partei manifesti kaasautor, samuti Karl Marxi "Kapitali" teise ja kolmanda osa kirjutaja.

Engels sündis tekstiilivabrikandi perekonnas. Ta õppis 1834–1837 Elberfeldi gümnaasiumis, lahkus isa nõudmisel gümnaasiumi viimasest klassist, hakkas tööle tema kaubakontoris Bremenis ning täiendas haridust iseseisvalt. Ta oli 1841–1842 sõjaväeteenistuses Berliinis, kuulas vabal ajal ülikoolis loenguid, astus noorhegeliaanide ringi ja kirjutas Schellingi vaadete vastast teost. Ta töötas 1842—1844 Inglismaal Manchesteris, kus tutvus utopistlike sotsialistide ja inglise majandusteadlaste teostega.

Engels avaldas teoseid poliitilisest ökonoomiast ("Visandid poliitilise ökonoomia kriitikaks", 1844). 1845 ilmus teos "Töölisklassi olukord Inglismaal" 1844. Saksamaale tagasi sõites kohtus Engels Pariisis Karl Marxiga. Sellest algas nende sõprus ja peaaegu 40 aasta pikkune koostöö. Saksamaal osales Engels poliitikas, kuid ähvardav vangistus ja tüli isaga sundisid teda sealt lahkuma. 1845–1847 elas ta Brüsselis ja Pariisis. Neil aastail koos Marxiga kirjutatud teostes ("Püha perekond", "Saksa ideoloogia") on sõnastatud mitu dialektilise ja ajaloolise materialismi põhiprintsiipi. 1847 asutasid Marx ja Engels Kommunistide Liidu ja kirjutasid selle programmi – Kommunistliku partei manifesti. Aprillis 1848 sõitsid nad Saksamaale, kus osalesid 1848. aasta revolutsioonis ja asutasid Kölnis ajalehe Neue Rheinische Zeitung (1848–1849). 1849 võitles Engels valitsusvägede vastu. Pärast lüüasaamist siirdus ta Londonisse. Sinna oli asunud elama ka Marx. Novembris 1850 naasis ta Manchesteri, kus oli algul ametnik, hiljem kaubakontori kaasosanik, pidas Marxiga tihedat kirjavahetust ja aitas teda majanduslikult.

1870 asus Engels lõplikult Londoni. Ta võttis koos Marxiga osa I Internatsionaali asutamisest ja juhtimisest. Pärast Marxi surma (1883) viimistles ja avaldas Engels "Kapitali" II (1885) ja III köite (1894). Lõpetamata töös "Looduse dialektika" (1873–1883, ilmus 1925, eesti keeles 1962) käsitles ta filosoofia seisukohast loodusteaduste ajalugu ja probleeme, lõi loodusteaduste klassifitseerimise põhimõtted ja esitas loodusteaduste klassifikatsiooni. Teoses "Ludwig Feuerbach ja klassikalise saksa filosoofia lõpp" (1886) sõnastas ta filosoofia põhiküsimuse ning selgitas idealismi ja materialismi ning metafüüsika ja dialektika olemust. Engels taunis katseid käsitada filosoofiat teaduste teadusena ja rõhutas dialektilise materialismi metodoloogilist tähtsust.

Viited
------

1. ↑