recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Reio Avaste (2011)
**Reio Avaste** (sündinud 26. septembril 1976 Kilingi-Nõmmes) on eesti arhitekt.

Keskhariduse omandas Reio Avaste Kilingi-Nõmme Keskkoolis (1982–1994) ning arhitektuurialase rakenduskõrghariduse Tallinna Kõrgemas Tehnikakoolis (1994–1998). Aastal 2002 alustas Avaste magistriõpinguid Eesti Kunstiakadeemias arhitektuuri erialal. 2000–2001 läbis ta Tallinna Kultuurirahvaülikoolis fotograafia erikursuse.

Aastatel 1996–1997 töötas Reio Avaste tehnikuna Tondi-1 AS-is. Alates 1997. aastast töötas ta arhitektuuribüroos Eek&Mutso, olles kaasautorina tegev selle büroo mitme tähtsama objekti juures. Nendest töödest võib esile tõsta elamut Mähel, Kamikaze Pubi Mustamäel ning korterelamuid Liivalaia ja Tatari tänaval. 2011. aastal asutas oma büroo Avaste Arhitektuuribüroo OÜ.

Tema töid iseloomustavad mitmekülgne materjalikasutus, selged vormid ja funktsionaalne mahujaotus.

Reio Avaste on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2008. aastast.

Tema arhitektuurifotosid on ilmunud mitmes raamatus ja ajakirjas (ajakiri Maja, Arhitektuuriaasta 2008 ja 2009, mõned Jalutaja Teejuhi sarja raamatud jne).

Töid
----

* Kamikaze Pubi (koos Madis Eegiga) 2000–2001
* Rakvere bussijaama sisekujundus (koos Madis Eegiga) 2000
* Rakvere turuhoone (koos Madis Eegiga) 2001–2002
* Tatari 8/Sakala 22 kortermaja (koos Madis Eegi ja Margit Mutsoga) 2003
* üksikelamu Mähel Kase 47 2005
* Liivalaia 21 kortermaja (koos Madis Eegiga) 2006
* üksikelamu Viimsis Suure-Kaare 15 2008

Võistlustöid
------------

* Räpina keskosa planeering, I preemia, 1998
* Hotell-büroohoone Võrus, III preemia, 1998
* Rakvere keskosa planeering, ostupreemia, 1998
* Balti Kaitsekolledži esine väljak "Plats 2000", III preemia, 1999
* ökomaja, III preemia, 2000
* Rakvere turukaubamaja, I preemia, 2000
* Okupatsioonide muuseum, III preemia, 2001

Allikad
-------

* Karen Jagodin, "Liivalaia pilvelõhkuja" Eesti Ekspress, 9. november 2006
* AB Eek&Mutso töötajad, Reio Avaste
* Eesti Arhitektide Liidu liikmed, Reio Avaste

Välislingid
-----------

* Arhitektuuribüroo Eek&Mutso
See artikkel See artikkel räägib üldmõistest.  Maali kohta vaata artiklit Viimne kohtupäev (Lochner).  Sixtuse kabeli fresko kohta vaata artiklit Viimne kohtupäev (Michelangelo).  

---

**Viimne kohtupäev** on aegade lõpus toimuv lõplik kohtumõistmine kõigi inimhingede üle, eelneb jumalariigi tulekule maa peale.

Kristliku usutunnistuses kohaselt toimub viimsel kohtupäeval kõigi surnute ülestõusmine, Kristuse taastulek ja viimne kohtumõistmine ning algab igavene elu. Üksikasjalikku kirjeldust viimsest kohtupäevast sisaldab Johannese ilmutuse raamat, samuti leidub eskatoloogilisi sugemeid Vana Testamendi prohvetiraamatutes jm. 

Viimsele kohtupäevale on pühendatud palju kunsti-, kirjandus- ja muusikateoseid. Kujutavas kunstis on keskseks Kristus kohtumõistjana, tema kõrval on neitsi Maarja ning kas Ristija või apostel Johannes. Nende jalge ees põlvitavad kohtumõistmise all olevad inimhinged, keda kas inglid taevasse või deemonid põrgusse saadavad. Sageli on hingede kaalujana kujutatud peaingel Miikaeli. Reekviemis (leinamissas) sisaldub kohustusliku osana "Dies irae", keskaegne luuleline nägemus viimsest kohtupäevast.

Vaata ka
--------

* Viimnepäev
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1939. aasta haldusreformi eelsest vallast; hilisema valla kohta vaata artiklit Piirsalu vald.* |

---

1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal
**Piirsalu vald** (saksa keeles *Piersal*) oli vald Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.

Valla pindala oli 1934. aastal 185 km² ja elanike arv 1543. Vallamaja asus Piirsalu külas.

Halduslikult jagunes vald Risti alevikuks, Kuijõe mõisa- ja vallakülaks ning Piirsalu, Kabeli, Valkse, Vanamaa, Jaakna, Mike, Annamõisa ja Rõuma külaks.

Enne 1939. aasta haldusreformi on Piirsalu valda territoriaalselt kirjeldatud niiviisi: elanike arv 1548, pindala 18,450 ha, maaüksusi 422. Suurim pikkus 19 km. 
Vald piirnes Sooniste, Kalju, Palivere, Harju maakonna Kloostri ja Riisipere vallaga.

Valla ääremail on sood ja metsad, vald on asustatud ainult maantee ümbruses. Puuduvad suuremad asustusühendused teiste valdadega.

17. augustil 1934 tabati vallas väejooksik, 40-aastane Johannes Vinsi, kes oli end alates 1919. aastast varjanud oma venna talu lakas. Teda oli seni peetud Vabadussõjas langenuks ja tema nimi oli raiutud mälestustahvlile Piirsalu kiriku seinal.

1939. aasta haldusreformiga liideti Piirsalu vallaga Sooniste valla põhjapoolne lahustükk, Palivere valla Seljaküla piirkond, Kolovere-Kalju valla Tõlva ja Nikre talud ning Ellamaa, Kuke, Lepaste, Viti ja Soosalu külad.

Valla elanike arv tõusis pärast haldusreformi 2296 elanikuni (15.12.1938 oli Piirsalu vallas 1486 elanikku). Valla keskuseks sai senise Piirsalu asemel Risti alevik.

Vaata ka
--------

* Piirsalu vald

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väejooksik vabadussõjast. Vaba Maa, 20. august 1934, nr. 194, lk. 1.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib varakristlikust usulahust; uusaegse salaühingu kohta vaata artiklit Aabeli ordu* |

---

**Abeliidid** ehk **aabellased** olid hilisantiigi arvatavasti gnostilise päritoluga kristlik sekt Põhja-Aafrikas Hippo Regiuse lähedal. See tekkis Arcadiuse ajal (4. sajandi viimane veerandil). 

Abeliitide järgi elas Aabel oma abikaasaga, kes oli tema õde, nagu vend ja õde. Seda nad arvasid sellepärast, et Aabeli lapsi Piiblis ei mainita, ning rabiinliku tõlgenduse järgi. Aabeli väidetaval eeskujul loobusid nad suguelust, sealhulgas abielus, leides, et tõeline abielu on südamete, mitte kehade liit, ning tahtmata pärispattu edasi kanda. Suguelu pidasid nad patuseks ja kuratlikuks. (Augustin Calmet' järgi oli selline kasinus väga levinud.) Iga paar lapsendas ühe poisi ja ühe tüdruku, kes pärisid oma kasuvanematelt nende vara tingimusel, et nad abielluvad, ei sünnita lapsi ja hoiduvad suguelust. Kui üks lastest suri, asendati ta kohe teise samast soost lapsega. Augustinus märgib, et lastest neil puudust ei olnud.

Jeesust nad ei tunnistanud.

Teadmised selle sekti kohta pärinevadki põhiliselt Augustinuselt, kes kirjeldab neid esimesena ning mainib neid ketseritena ning nimetab neid talurahvaks. Tema ajal oli see peaaegu hääbunud; sekt säilis umbes 430. aastani. 

Johann Ernst Immanuel Walch eitas abeliitide olemasolu.

Viited
------

1. ↑  *De haeresibus*, ptk 87.
**Soome jäägriliikumine** sündis Soome kindralkubermangus vastukaaluks 20. sajandi alguse venestamisele. 

I maailmasõja puhkedes otsiti Soome kindralkubermangus võimalusi moodustada oma sõjavägi. Soomerootslaste katsed organiseerida sõjaväelist väljaõpet omal kodumaal, Rootsis ja Taanis luhtusid, misjärel pöörduti Venemaa vaenlase Saksamaa poole. Saksamaal moodustati Soome Asjade Komitee ja 1915. a jaanuaris otsustasid Saksa armee ülemjuhatus ja välisministeerium võimaldada Soome iseseisvusliikumise toetamiseks 200 soomerootslasele sõjaline väljaõpe Hamburgi lähedal Lockstedtis.

1915. nõustus Saksamaa võtma õppustele veel 1000 jäägrit. 1915. aasta augustis kirjutab keiser ja kuningas Wilhelm II alla käsule väljaõppe väeosa asutamise kohta Lockstedtis ja sellesse peaks kuuluma 1 jalaväepataljon, 1 pioneerkompanii, 1 kuulipildujakompanii, vajadusel ka üks jalgratturite rühm ja suurtükipatarei. Jäägreid kohustati Saksamaad teenima igal pool ja kõigest jõust. Venemaa ja Soome kindralkubermangu jaoks oli see seadusevastane tegevus.

Lockstedtis õpetati välja ligikaudu 2000 meest. 9. mail 1916 moodustati nendest 27. Preisi Kuninglik Jäägripataljon (jäägripataljon nr 27). Pataljon saadeti mõne nädala pärast Saksamaa poolel sõdima Kuramaale teisejärgulisse rindelõiku. Vene tsaariarmee kindralleitnant Mannerheim suhtus tema jaoks ebaseadusliku nähtusse täiesti eitavalt. Hiljem võitlesid kõrvuti kuni Jätkusõja lõpuni.

Märtsis 1917 toodi pataljon rindelt ära, jätkus koolitus Liepajas.

1917 sügisel Heikki Nurmio kirjutas sõnad "Jäägrimarsile", millele muusika lõi Jean Sibelius. Sellel marsil oli suur tähtsus jäägrite ühtekuuluvustunde kindlustamisel. Algselt oli "Jäägrimarsis" nimetatud ka Eestit, kuid sõnad tehti ümber, et mitte pahandada Saksamaad.

1917. aasta sügisel hakati jäägrite väikesi eelrühmi koos relvalastidega salaja sakslaste laevadega Soome kindralkubermangu saatma. Soome iseseisvust tunnistasid nii Nõukogude Venemaa kui ka Saksamaa ja Preisi sõjaministri 5. veebruari 1918. a käskkirjaga saadeti jäägripataljon laiali. Enne Soome minekut andsid jäägrid kohalikus Liepāja kirikus truudusvande Soome valitsusele.

Enamik jäägreid saabus Soome Vaasasse laevadel 25. veebruaril 1918 ja asus Soome kodusõjas võitlema valgete poolele. 26. veebruaril 1918 esines jäägripataljon Vaasas paraadil kindral Mannerheimile algkoosseisus viimast korda. Seejärel jagati nad üle Soome laiali. Soome kodusõjas osales 1260 jäägrit, nad olid ohvitserkonna tuumikuks. Sõjas langes 127 jäägrit. Paljud jäägrid jäid sõjaväkke ja üle 730 ohvitseri osales Talve- ja Jätkusõjas, üle poolte neist olid rindel.

1918. lõpus ja 1919. alguses saabus Eestisse koos teiste Soome vabatahtlikega ka 80 jäägrit. Üks jääger sai surmavalt haavata Narva vabastamise lahingutes 1919. aastal.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Vikerraadio saade "Eesti Lugu"".
2. ↑  ""Kultuur ja elu"".
3. ↑  "Yle.fi".

Välislingid
-----------

* Vikerraadio saade "Eesti lugu"
**Kivimäe** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivimäe 309 inimesel: 153 mehel ja 156 naisel. Perekonnanimede levikult on Kivimäe meeste puhul 455. kohal ja naiste puhul 489. kohal.

Kivimäe oli levinumaks nimeks vanuserühmas 85+ aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 3,19. Perekonnanimi Kivimäe oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 9,79 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale perekonnanimi Kiwwimae Kuusalu kihelkonna Kolga mõisavallas ja Kiwimäh Jõelähtme kihelkonna Jõelähtme mõisavallas.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis keegi perekonnanimest Kivimäe ei loobunud.

Uueks nimeks võeti Kivimäe kokku 119 korral kui loobuti nimedest Steinberg neljakümne kaheksal juhul, Teinberg kaheksal, Bergstein kuuel ja Krivanoi ning Stember neljal juhul, samuti nimedest Freudenthal, Guschev, Kauvärk, Kirilovits, Kloumann, Kräisen, Müllerstein, Muska, Sittenberg, Treublut jne.

Nime kandjaid
-------------

* Alfred Kivimäe, eesti jurist (1894–1959)
* Arnold Kivimäe, eesti agronoom (1908–1988)
* Arnold Kivimäe, Eesti sõjaväelane (1916–1945)
* Eduard Kivimäe, eesti põllumees, Kuuste vallavanem (1908–1973)
* Juta Kivimäe, eesti kunstiteadlane (1952–)
* Jüri Kivimäe, eesti ajaloolane (1947–)
* Jüri Kivimäe, eesti arst (1953–)
* Mart Kivimäe, eesti filosoof (1951–)
* Sirje Kivimäe, eesti ajaloolane (1947–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet. Rahvastikuregister (vaadatud 14.05.2022)
2. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: (algne nimekuju): Kivimäe.
3. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Kivimäe.
4. ↑  Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine:(uus nimekuju): Kivimäe.

Välislingid
-----------

* Kivimäe statistikaameti andmebaasis
Käiseembleem
Satakunna maakaitsekompanii lipupüha paraadil 2009
**Soome maakaitseüksused** ***(Soome keeles: Maakuntajoukot)*** on Soome kaitsejõudude koosseisu kuuluv vabatahtlik territoriaalne riigikaitseorganisatsioon. Võib nimetada teatud määral Eesti Kaitseliidu sõsaraks.

Maakaitseüksuste ülesandeks on kohalike objektide turvamine ja kaitse sõja ajal ning päästeteenistuse aitamine. Sõdurivarustust hoitakse kodus. Aastas antakse liikmetele väljaõpet keskmiselt 6–8 päeva.

Asutamine kinnitati 11.05.2007.

Organisatsiooni liikmete arv on 5000 ringis. Liikmed peavad olema läbinud ajateenistuse, vähemalt 25 a vanad ja vastama füüsilistele nõuetele. 

Koosseisus on 28–29 üksikut kompaniid. Kompaniid võivad olla ülesehituselt:

* Tõrjekompaniid – 230 liiget; 3 jalaväerühma, tankitõrjerühm, tulejuhid, miinipildujarühm, juhtimisrühm, tagalarühm.
* Jalaväekompaniid – põhiallüksused, 175 liiget; 3 jalaväerühma, tulejuhid, miinipildujarühm, juhtimisrühm, tagalarühm.
* Maakaitsekompaniid
* Valvekompaniid

Maakaitseüksuste koosseisus on teadaolevalt ka mereallüksusi.
Tyler Adams New York Red Bullsi särgis
**Tyler Shaan Adams** (sündinud 14. veebruaril 1999 Wappingeris New Yorgi osariigis) on USA jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Leeds United ja USA jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri New York Red Bullsis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2010. aastal. Major League Socceris debüteeris ta Red Bullsi meeskonnas 2016. aasta aprillis. Enam mänguaega hakkas ta klubi põhimeeskonnas saama 2017. aastal. Esimesed kaks väravat lõi ta liigas 27. septembril 2017 mängus D.C. Unitedi vastu.

2019. aasta jaanuaris siirdus ta Saksamaa kõrgliigaklubisse RB Leipzig. Saksamaa kõrgliigas debüteeris ta 27. jaanuaril 2019 mängus Fortuna Düsseldorfi vastu.

2022. aasta juulis siirdus ta 20 miljoni naelsterlingi eest Leeds Unitedi, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.

2017. aastal tuli Adams USA kuni 20-aastaste koondisega Põhja- ja Kesk-Ameerika omavanuste meistriks. Samal aastal osales ta koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel, kus jõuti veerandfinaali. USA jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 14. novembril 2017 mängus Portugali vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. septembril 2018 sõprusmängus Mehhiko vastu.

Saavutused
----------

New York Red Bulls
* MLS Supporters Shield: 2018

RB Leipzig
* DFB-Pokal: 2021–22

Viited
------

1. ↑  "Adams' positive drive to replace Phillips". bbc.co.uk. 6.7.2022. Vaadatud 11.7.2022

Välislingid
-----------

 Tyler Adams – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
USA koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Turner
* 2 Dest
* 3 Zimmerman
* 4 Adams (c)
* 5 Robinson
* 6 Musah
* 7 Reyna
* 8 McKennie
* 9 Ferreira
* 10 Pulisic
* 11 Aaronson
* 12 Horvath
* 13 Ream
* 14 De la Torre
* 15 Long
* 16 Morris
* 17 Roldan
* 18 Moore
* 19 Wright
* 20 Carter-Vickers
* 21 Weah
* 22 Yedlin
* 23 Acosta
* 24 Sargent
* 25 Johnson
* 26 Scally
* Treener: Berhalter

 | Ameerika Ühendriigid |
**"Buss"** oli 2005. aasta suvel Kanal 2 eetris olnud Eesti tõsielusari. Saadet juhtis "Baari" saates osalenud Maarit Kõrgekivi.

Tõsielusarja reisiseltskond, neli naist ja neli meest sõitsid oma väikebussiga mööda Eestit ringi. Igas saates lahendati erinevaid ülesandeid. Saate lõpus hääletati keegi välja ning tema asemele tuli siis samast soost uus mängija. "Bussi" viimasest seltskonnast valiti vaatajahääletusega sarja võitja.

"Buss" võitjaks osutus Mari Pennaste. 

Üks osalejatest, 22-aastane Nele Viilup sooritas varsti pärast saate näitamise lõppemist enesetapu. Põhjuseks peeti saate tõttu nurjunud lähisuhet. See kutsus esile kriitikalaine selletaoliste saadete aadressil: osalevatel noortel ei olevat täit teadlikkust niisuguses saates osalemise võimalikest tagajärgedest.

Viited
------

1. ↑  Suvine reality-show Buss! Publik, 02. juuni 2005
2. ↑  "Bussi" juhib Maarit.[*alaline kõdulink*] Postimees, 04. juuni 2005
3. ↑  telekavad internetis (beta) telekas.ee
4. ↑  Bussist tuttav Nele kukkus surnuks[*alaline kõdulink*] Delfi, 26. august 2005
5. ↑  Elukaaslane: Nelele sai saatuslikuks "Buss" Publik, 30. august 2005
6. ↑  Kirsti Vainküla. Miks ta nii tegi? Ma armastasin seda tüdrukut oma südames kõige rohkem. Õhtuleht, 30. august 2005
**Abdülmecit II** (29. mai 1868 İstanbul – 23. august 1944 Pariis) oli Osmanite dünastia viimane kaliif (19. november 1922 – 3. märts 1924). 

Abdülmecit oli Türgi sultani Abdülazizi poeg. 

Ta ei huvitunud poliitikast, vaid harrastas maalikunsti. Üks tema maal oli 1900 eksponeeritud Pariisis. Aastal 1918 olid Viinis eksponeeritud tema maalitud Ludwig van Beethoveni, Johann Wolfgang von Goethe ja Selim I portree. Ta oli Osmanite riigi kunstnike ühingu esimees. Tal oli kindrali auaste. 

Kui 4. juulil 1918 astus troonile Mehmet VI, sai Abdülmecitist kroonprints. Talât-paşa ja hiljem Mustafa Kemal püüdsid asjatult teda poliitikasse kaasa tõmmata.

Kui sultan Mehmet novembris 1922 Briti sõjalaeva Malaya pardal riigist põgenes, kuulutas usuasjade minister välja fetvaa tema tagandamiseks. Sultaniamet kaotati, kuid kaliifiamet, mis oli olnud sultaniametiga ühitatud, jäi alles. 19. novembril 1922 valis Türgi Suur Rahvuskogu Ankaras Abdülmeciti uueks kaliifiks. Seni kasutusel olnud ametisse pühitsemise tseremooniatest loobuti. Ametisse astumine leidis aset Topkapı palees. 

Temast sai 101. kaliif ja 37. Osmanite dünastia pea. Kaliifi võim oli väike. Mustafa Kemali juhtimisel liikus riik vabariigi suunas. 

Türgi Suur Rahvuskogu otsustas kaliifiameti kaotada. 3. märtsil 1924 Abdülmecit tagandati ning ta pidi koos kaaskonnaga riigist lahkuma. Võimud viisid ta oma paleest Idaekspressi. Ta asus oma perekonnaga elama Pariisi. Seal suri ta oma majas Boulevard Suchet'l Pariisi 16. linnajaos. Tema surnukeha viidi Mediinasse.
**Busa keel** on mande keelkonda ja Nigeri-Kordofani hõimkonda kuuluv Nigeerias kasutatav keel.

Kõnelejad kutsuvad end nimetusega ’bisã’.

Busa keele kõnelejaid on maailmas umbes 40 000 (u 20 000 emakeelena kõnelejat, 20 000 teise keelena kõnelejaid) ja keelt kõneldakse vaid Nigeerias.

Busa keel on toonikeel, kus on kasutusel 3 tooni. Toon tähistab nii mõnd verbi aspekti, grammatiline toon mõjutab nimisõnafraase, verbe ja pronoomeneid ehk asesõnu.

Busa kirjakeel kasutab ladina tähestikku alates 2004. aastast.

Arvsõnad
--------

1. *dó*
2. *fla*
3. *áhó*
4. *síhó*
5. *sóoro*
6. *sûdó*
7. *sûfla*
8. *sóràhó*
9. *kéndòkúli*
10. *kúli*

Grammatika
----------

Busa keeles on neli sufiksit ja postpositsioonid. Mitmust tähistab mitmuse kliitik.

### Süntaks

Sõnajärg lauses on subjekt-objekt-verb (SOV). Subjekti, objekti ja otsest subjekti saab määrata sõnade järjestuse järgi lauses. Küsimuste moodustamisel on küsisõna küsilause lõpus. Artiklid, omadussõnad, arvsõnad ja siduvad asesõnad järgnevad nimisõnale. Genitiivi ehk omastava käände olemasolul lauses asetseb see alati nimisõna ees. Eituse moodustamine: subjekt-objekt-verb-eitav partikkel (SOVNeg). Busa keeles ei ole topelteitus võimalik. 

Võrreldes eesti keelega, on busa keeles verbe ja nimisõnu ühendavad sidesõnad erinevad, eesti keeles aga samad. Kui eestikeelsetes lausetes *Ma loen ja kirjutan*; *Mul on kass ja koer* on samad sidesõnad, siis busa keeles on need sellistes lausetes erinevad.

Dialektid
---------

Busa keeles on 3 dialekti: Illo, Uus Busa ja Wawa. Uue Busa ja Wawa rääkijad ei saa üksteisest aru. Uus Busa on mõjukas, aga Wawa dialekti peetakse puhtamaks ja kasutatakse kirjanduskeelena. Uus Busa on hausa keelest mõjutatud fonoloogiaga. Illo Busa dialektil on boko keele mõjusid. 
Busa keelel on leksikaalne sarnasus bokobaru keelega 91%, boko keelega 85%, kyanga keelega 54%, bisa keelega (Burkina Fasos) 50%.

Kirjalik busa
-------------

Teise keelena busa keele oskajate kirjaoskuse tase on 5%. Täiskasvanutele on olemas busa kirjakeele õpetamise programmid. Busa keeles on olemas grammatikaõpik, piibel ja ka sõnastik.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Ethnologue, Busa.
2. 1 2  Ethnologue 15th edition, Busa.
3. 1 2 3  Ethnologue 16th edition, Busa.
4. ↑  Zompist, Numbers in Niger-Congo Languages.
5. 1 2  WALS, Language Busa.
6. ↑  WALS, Chapter Nominal and Verbal Conjunction.
**Shama‘ Ashnā** (puštu keeles شمع اشنا‎; sündinud 23. märtsil 1985) on Afganistani laulja. Ta laulab puštu ja dari keeles.

Elukäik ja karjäär
------------------

Shama sündis Jalālābādis, aga elab nüüd Kabulis, kus ta sai ka hariduse. Ta on etniline puštu. Shama oskab puštu, urdu ja pärsia keelt. 

Tema soolokarjäär algas 2007. aasta lõpupoolel ja kohe hittlauludega. Singel Afganistani rahvusarmeest murdis populaarsuse rekordeid. Tema puštukeelne album Afganistani kriketimeeskonnast sai kiiresti hitiks pärast selle ilmumist. Järgmine album, "Tappay", saavutas edu samanimelise lauluga ''Tappay''. Samal aastal avaldas Shama veel ühe puštukeelse albumi Peshawaris Pakistanis. Shama on öelnud, et ''ainus vahe debüütalbumi ja uute albumite vahel on puštu muusika arranžeerimine''. Tema lemmiklauljad ja -inspireerijad on Karan Khan, Naghma ja Baryalai Samadi. Shama huvitub heategevuslikust tööst, aga ta ei armasta annetusi küsida. Ta kogus tähelepanu ka India publiku seas lauluga "Da Kirkat Millai Lobgharhi", mida on esitanud mitmed tuntud puštu lauljad. Hiljem kaverdasid seda laulu India lauljad. Shamal on siiani väike fännibaas Indias.
**Kivimi tekstuuri** moodustavad peamiselt kivimi makroskoopilist ehitust iseloomustavad tunnused.

Sageli on tekstuur paremini jälgitav paljandeis kui käsipalades või õhikuis. Siiski ei hõlma tekstuur ainult kivimi makroskoopilisi tunnuseid. Mõned tekstuurielemendid, nagu näiteks miarooliline tekstuur, ongi sageli nähtavad vaid mikroskoopi kasutades.

Tekstuur ja struktuur
---------------------

Üldiselt nimetatakse kivimi struktuuriks kivimi koostisse kuuluvate mineraalide suurust ja omavahelisi suhteid, tekstuuriks aga nende paigutust ja nn ruumitäitmisviisi. Erinevalt tekstuurist on enamik struktuurseid tunnuseid paremini jälgitavad mikroskoobi abil.

Terminite "struktuur" ja "tekstuur" eristamine tekitab mõnikord segadust. Näiteks inglise keeles on mõnel juhul loobutud nende eristamisest ning asendatud nad terminiga *fabric*, mis hõlmab nii kivimi tekstuuri kui ka struktuuri. Segadust võib tekitada ka see, et mandrieuroopa ja ingliskeelsete maade traditsioonides on nende terminite kasutus vastupidine. "Struktuur" on inglise keeles *texture* ja tekstuur on *structure*.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Copa América |
| **Kuld** | 2011 |  |

**Abel Mathías Hernández Platero** (sündinud 8. augustil 1990 Pandos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliiga klubis Fluminense.

Ta alustas klubikarjääri Uruguay klubis Central Español, mille koosseisus debüteeris ta Uruguay kõrgliigas 2006. aastal. 2008. aastal liitus ta Peñaroliga.

2009. aasta veebruaris liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga Palermo. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta sama aasta 29. oktoobril mängus Milano Interi vastu. Hooajal 2013–14 mängis ta Palermoga Itaalia esiliigas, kus oli 14 väravaga sel hooajal klubi suurim väravakütt.

2014. aasta septembris sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Hull City. Üleminekusumma oli 10 miljonit eurot, mis tegi temast Hull City ajaloo suurima ostu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta sama aasta 14. septembril mängus West Ham Unitedi vastu. Hooajal 2015–16 mängis ta Hull Cityga Inglismaa esiliigas, kus ta lõi 20 väravat ja sel hooajal liigas paremuselt kolmas väravakütt. 2016. aastal valiti Hernández Hull City aasta mängijaks.

2018. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Venemaa kõrgliiga klubiga Moskva Spartak. Ta mängis Spartakis vaid ühe hooaja; ta oli kimpus vigastustega ja lõi hooajal 2018–19 liigas ainult kolm väravat. Hooajal 2019–2020 mängis Hernández Katari kõrgliiga klubis Al Ahli.

2020. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Brasiilia kõrgliiga klubiga Internacional. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta sama aasta 12. oktoobril mängus Athletico Paranaense vastu. 2021. aasta aprillis siirdus ta Fluminensesse.

2009. aasta Lõuna-Ameerika kuni 20-aastaste meistrivõistlustel saavutas ta Uruguay noortekoondisega kolmanda koha. Hernández lõi turniiril viis väravat ja oli kolme teise mängija kõrval turniiri suurim väravakütt. Uruguay jalgpallikoondises tegi Hernández debüüdi 11. augustil 2010 sõprusmängus Angola vastu ja ta lõi selles mängus ka värava. 2011. aastal võitis ta Uruguay koondisega Copa América. 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri viimases alagrupimängus lõi ta Tahiti vastu neli väravat. Ta on kuulunud Uruguay koondisse veel ka 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Copa Américal ja 2016. aasta Copa América Centenario. Lisaks kuulus ta 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Uruguay olümpiameeskonda.

Viited
------

1. ↑  "Transfer deadline day: Abel Hernandez joins Hull in £10m deal". BBC Sport. 1.9.2014. Vaadatud 25.1.2021
2. ↑  "Inter contrata atacante Abel Hernández". Sport Club Internacional. 28.8.2020. Vaadatud 25.1.2021

Välislingid
-----------

 Abel Hernández – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Uruguay koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Muslera
* 2 Lugano (c)
* 3 Godín
* 4 Fucile
* 5 Gargano
* 6 Á. Pereira
* 7 Rodríguez
* 8 Hernández
* 9 Suárez
* 10 Forlán
* 11 Stuani
* 12 Muñoz
* 13 Giménez
* 14 Lodeiro
* 15 Pérez
* 16 M. Pereira
* 17 Arévalo
* 18 Ramírez
* 19 Coates
* 20 González
* 21 Cavani
* 22 Cáceres
* 23 Silva
* Treener: Tabárez

 | Uruguay |
**Twentynine Palms** (tuntud ka kui **29 Palms**) on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis San Bernardino maakonnas.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 28 063. Aastal 2010. aasta oli elanikke 25 048.

Linn paikneb 606 meetri kõrgusel merepinnast Mojave kõrbes. Linn piirneb lõunas Joshua Tree rahvuspargiga ning seal asub ka üks rahvuspargi sissepääse. Twentynine Palmsis on võrreldes paarikümne kilomeetri kaugusel edelas asuva Palm Springsiga mõnevõrra jahedam kliima, eriti talvekuudel, kuid siiski on seal sarnased lähistroopilisele kõrbekliimale iseloomulikud olud. Jaanuaris on keskmine õhutemperatuur 10 °C ja juulis 32 °C. Miinuskraade võib esineda oktoobrist aprillini. Suvel võib õhutemperatuur tõusta üle 45 °C. Aasta keskmine sademete hulk on 112 mm. Kõige enam sajab augustis (20 mm), mil sademeid toob Põhja-Ameerika mussoon.

Twentynine Palmsile andis nime seal kasvanud palmipuude järgi kolonel Henry Washington, kes seal 1852. aastal maamõõtmisi läbi viis. 1927. aastal avati Twentynine Palmsis postkontor. Twentynine Palms sai linnaõigused 23. novembril 1987.

Linna läbib maantee California State Route 62.

Linnas on sündinud kergejõustiklane ja kahekordne olümpiavõitja DeeDee Trotter.

Led Zeppelini endise liikme Robert Planti 1993. aasta stuudioalbumil "Fate of Nations" on laul "29 Palms".

Twentynine Palmsi silt

Viited
------

1. ↑  2016 U.S. Gazetteer Files
2. ↑  2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.

Välislingid
-----------

 Twentynine Palms – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht
**Lev Ioahhimovitš Abramov** (vene keeles Лев Иоахимович Абрамов; 14. juuni 1911 Varssavi – 29. veebruar 2004 Moskva) oli Nõukogude Liidu maleametnik, malefunktsionäär, maletaja ja malekohtunik, kirimale rahvusvaheline meister (1979), rahvusvaheline arbiiter (1957). 

Abramov sündis Varssavis, kuid varsti pärast sündi kolis ta perekonnaga Peterburisse. Ta lõpetas Leningradi ehitusinstituudi ja töötas sõja ajal NSV Liidu Riiklikus Kaitsekomitees. Pärast sõda asus elama Moskvasse.

Maletajana täitis Abramov 1940. aastal klassikalises males meistrinormi. Ta on tulnud esikuuikusse Leningradi (1939) ja Moskva meistrivõistlustel (1958) ning pääsenud mängima NSV Liidu meistrivõistluste poolfinaalturniirile. Kirimales saavutas ta parima tulemuse 6. Euroopa meistrivõistlustel (1968–1972), kus jagas 2.–3. kohta.

Abramov tegutses maleametniku ja malefunktsionäärina. Ta oli aastatel 1956–1959 
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Kehakultuuri ja Spordi Üleliidulise Komitee maleosakonna ülem, 1961–1966 NSV Liidu Maleföderatsiooni aseesimees ja 1957–1969 Rahvusvahelise Kirimaleföderatsiooni (ICCF) asepresident.

Tunnustus
---------

* 1984 – Silver Bertl von Massowi medal ICCF-ilt
**Johann Wolthus von Herse** (ka *Wolthuss* või *Waldhaus von Heerse*; suri enne 1473 suve) oli Liivi ordu ordumeister aastail 1470–1471. 

Tema valitsemisajal ehitati Toolse ordulinnus ja rajati Toolse foogtkond. Johann Wolthus von Herse püüdis reformida Liivi ordu sisekorraldust: ta ühendas mitu komtuurkonda ordumeistri otsevõimu alla ning sundis mitu käsknikku ametist lahkuma. Tema eesmärgiks oli tõenäoliselt eestkätt enda võimu tugevdamine, aga ka soov ordut Moskva suurvürstiriigi ja teiste vaenulike välisjõudude vastu tugevdada. Ta plaanis Liivimaa ja Novgorodi ühisliitu Moskva vastu ning sõda Pihkvaga, et seal Moskva mõju vähendada. Kuid tema poliitika äratas suuremas osas Liivimaa ordukäsknikes vastuseisu ning 1471. aasta oktoobris ta kukutati, vangistati Võnnu ordulinnusesse. Ta suri vangistuses, võimalik, et mõrvati. 1472. aastal on teda mainitud veel elus olevana, 1473. aasta suvel aga surnuna.

Tema vend Friedrich Wolthus von Herse oli samuti Liivi ordu liige, teine vend Ernst aga orduvasall.

Viited
------

1. ↑  Alexander Baranov, "Der livländische Ordensmeister Bernd von der Borch (1471-1483): Politiker und Stratege?" Magistritöö Berliini Vabas Ülikoolis, 2013, lk 39.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 928 (lk 693–695).
* Oskar Stavenhagen, "Johann Wolthuss von Herse 1470–1471. Meister des Deutschen Ordens zu Livland". In: *Mitteilungen aus der Gebiete der Geschichte Liv-, Est- und Kurlands*, Bd. 17 (1900), lk 1–88.
* Bergmann, Gustav (1776). *Geschichte von Livland, nach bossuetischer Art entworfen*. Leipzig: Im Schwickertschen Verlage. Lk-d lk. 28-29.

Välislingid
-----------

* Russow, Balthasar: Nye Lyfflendische Chronice, Rostock 1578

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Heinrich Sprenge** | **Narva foogt**1459–1463 | Järgnev**Heidenreich von Walgarden** |
| Eelnev**Heinrich Schleier** | **Aluliina komtuur**1466–1468 | Järgnev**Gerhard von Issum** |
| Eelnev**Johann von Krieckenbeck genannt Spor** | **Tallinna komtuur**1468–1470 | Järgnev**Dietrich von der Dorneburg genannt von der Lage** |
| Eelnev**Johann von Mengede** | **Liivi ordumeister**1470–1471 | Järgnev**Bernhard von der Borch** |
**Johan Tamverk** (14. juuni 1906 Haapsalu – 26. jaanuar 1988 Tallinn) oli eesti helilooja, muusikapedagoog ja koorijuht.

Ta lõpetas Tallinna Konservatooriumi 1928. aastal kompositsiooni erialal (professor Artur Kapi klass) ja 1929. aastal muusikapedagoogika erialal Juhan Aaviku juhendamisel. 

Ta töötas muusikaõpetajana Läänemaa Õpetajate Seminaris (1928–1931), Tartu Pedagoogiumis (1932–1937) ja 1937. aastast (vaheaegadega) mitmes Tallinna koolis. 1937–1940 oli ta Ühendatud Usklikkude Haridusseltsi Eraprogümnaasiumi direktor ja muusikaõpetaja, 1940–1941 Rahva Kunstilise Isetegevuse Keskmaja muusikainspektor, 1942–1944 Tallinna Konservatooriumi inspektor. 1950–1956 töötas ta Rakvere Pedagoogilises Koolis, 1959–1974 oli ta Tallinna 23. Keskkooli muusikaklassi juhataja.

Koorijuhina juhatas ta aastatel 1934–1937 Tartu Naislaulu Seltsi naiskoori ja 1937–1939 Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoori.

Aastatel 1945–1950 oli ta Eesti NSV Heliloojate Liidu liige. 1950. aastal arvati ta ideoloogilistel põhjustel Heliloojate Liidust välja, kuid 1959. aastal võeti ta taas liidu liikmeks.

Tema heliloomingu kaalukaima osa moodustab vaimulik muusika. Tema tuntuim teos on oratoorium "Taavet ja Koljat" (Piibli ainetel teksti autor Peeter Sink), mille esiettekanne toimus 8. detsembril 1934 Estonia kontserdisaalis, kus oratooriumi esitas Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoor Johan Tamverki juhatamisel, kaasa tegid Karl Ots, Karl Viitol, Bernhard Hansen ja Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkester.
Johan Tamverki 100. sünniaastapäeva puhul esitasid 3. oktoobril 2006 oratooriumi "Taavet ja Koljat" Eesti Rahvusmeeskoor ja rahvusooper Estonia sümfooniaorkester.

Teosed
------

1927

* 2 fuugat keelpilliorkestrile
* Keelpillikvartett

1928

* "Üksipäinis", kantaat segakoorile, orelile ja sümfooniaorkestrile

1934

* "Taavet ja Koljat", oratoorium solistidele, meeskoorile, orelile ja sümfooniaorkestrile

1968

* "Heroiline poeem" sümfooniaorkestrile

1972

* "Pax", kantaat tenorile, naiskoorile ja orelile (tekst A. Kruza, A. Otto)

1973

* "Meri", oratoorium tenorile, meeskoorile ja sümfooniaorkestrile (tekst Heldur Karmo)

1975

* Fugett 2 viiulile D-duur
* Fugett d-moll 2 viiulile
* Fugett g-moll 2 viiulile
* Fugett e-moll 2 viiulile
* Eesti rahvaviis 2 viiulile
* Eesti rahvatants 2 viiulile
* 2 rahvatantsu 2 viiulile
* "Õhtul" 2 viiulile

1976

* "Kevade laul", kantaat solistile ja sümfooniaorkestrile (tekst Ralf Parve)

1977

* "Võitlusradadel" sümfooniaorkestrile

1978

* "Leinapoeem" sümfooniaorkestrile

1983

* "Tormilaul", poeem meeskoorile ja orelile (tekst Juhan Smuul)

1986

* "Koduranna tuul", poeem meeskoorile ja orelile (tekst Aino Otto)

Koorilaulud

* "Meeste samm", meeskoorilaul (1970, tekst Aino Otto)
* "Kajaka lend", naiskoorilaul (1969, tekst E. Oengo, Aino Otto)
* "Mis see oli?" (1967, segakoorilaul, tekst Gustav Suits)

Viited
------

1. 1 2  Eesti Muusika Infokeskus. Johan Tamverk
2. ↑  Waba Maa, 7. detsember 1934
3. ↑  Eesti Heliloojate Liit. Johan Tamverki oratoorium
**Johann Wilcken** (1645 Kuressaare – aprill 1710 Keila) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastani 1667 Tallinna gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleerus 19. veebruaril 1668) Kieli ülikoolis, (suvesemestril 1668) Jena ülikoolis ja Rostocki ülikoolis (seal sai ta aprillis 1674 magistriks). Ordineeriti 14. aprillil 1676 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1676–1692 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1692–1710 oli ta (kutsuti 9. detsembril 1692, introdutseeriti veebruaris 1694) Keila Miikaeli koguduse õpetaja. 16. detsembril 1706 sai ta Lääne-Harju praostkonna praostiks. Ta osales 28. märtsil 1710 Tallinnas Eestimaa piiskopi valimisel.

Wilcken kuulus aastal 1682 moodustatud Uue Testamendi eestikeelse tõlke käsikirja revideerimise komisjoni, oli pärast Toompea tulekahjus (6. juunil 1684) hävinenud evangeeliumide taastatud tõlke üheks olulisemaks tõlkijaks-toimetajaks. Oli aastal 1699 ilmunud Rootsi kirikukorralduse *Kässi-Ramat, Kumma sisse on kokkopantut, Kuida Jummalatenistust, CHristlikko Kombede nink Kirko-Wiside ka meie Ma Koggoduste sees peap peetama nink techtama* üks korrektoreid.

Isiklikku
---------

Tema poeg Joachim Nicolaus Wilcken oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja.

Vaata ka
--------

* Wilcken (Vaimõisa)

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
**Leukotsütoosiks** ehk **valgeliblerohkuseks** ehk **rohkevalgeliblesuseks** (ladina *leucocytosis*) nimetatakse ebanormaalselt kõrget leukotsüütide taset veres. Leukotsütoosi esineb loomadel ja inimestel.

Leukostsütoos kui haiguslikku seisundit tuvastatakse vereanalüüsi tulemuste võrdlemisel kinnitatud normaalsete ja eale vastavate leukotsüütide määradega. Leukotsütoosi võidakse tuvastada ka morfoloogiliste ebanormaalsuste põhjal.

Leukotsütoosi võivad esile kutsuda epilepsia, tugev treening, emotsionaalne stress, hapnikupuudus, mitmed põletikuga kulgevad haiguslikud seisundid, epinefriini manustamine, osad ravimid (näit glükokortikoidide manustamine), kroonilised haigused (näit leukeemia) ja allergilised reaktsioonid.

Eristatakse eosinofiilset leukotsütoosi, basinofiilset leukotsütoosi ja lümfotsütoosi.

Leukotsütoosi esineb ka osade, inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatud madude hammustuse tagajärjel. Leukotsüütide tase > 20 000/*μ*l kohta võib näidata raske astmega mürgistusseisundit, mille korral võidakse vajalikuks pidada vastumürgi manustamist (olemasolul).

Imetajatel
----------

### Inimestel

#### Füsioloogiline leukotsütoos

Esineb näiteks tugeva füüsilise pingutuse korral, enne sünnitust, vastsündinutel, erutuse korral, pärast söömist jne.

#### Patoloogiline leukotsütoos

Esineb põletikuliste haiguste, kudede nekroosi ja kasvajate korral. Leukotsütoos võib esineda pärast mõningate ravimite manustamist. Suhtelise leukotsütoosi korral on muutunud üksikute valgeliblede vahekord. Absoluutse leukotsütoosi korral on suurenenud valgeliblede üldhulk, erinevate leukotsüütide vahekord on jäänud samaks. Leukeemia on mõne leukotsüütide alaliigi pahaloomuline paljunemine.

Veiste leukoosiga kaasneb tavaliselt lümfotsüütide vohamine.

Vaata ka
--------

* Kawasaki haigus

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 408:2004.
2. ↑  Leukogram Abnormalities, Veebiversioon (vaadatud 26.02.2014) (*inglise keeles*)
3. ↑  B. BARRAVIERA , B. LOMONTE , A. TARKOWSKI , L. Å. HANSON , D.A. MEIRA .ACUTE-PHASE REACTIONS, INCLUDING CYTOKINES, IN PATIENTS BITTEN BY BOTHROPS AND CROTALUS SNAKES IN BRAZIL. Journal of Venomous Animals and Toxins, J. Venom. Anim. Toxins vol. 1 n. 1 Botucatu 1995, Veebiversioon (vaadatud 26.02.2014) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* Sissekanne Encyclopaedia Britannicas
* Leukocytosis, Veebiversioon (vaadatud 26.02.2014)]
* Tracy I. George,Malignant or benign leukocytosis, doi: 10.1182/asheducation-2012.1.475ASH Education Book December 8, 2012 vol. 2012 no. 1 475-484, Veebiversioon (vaadatud 26.02.2014)
* NEIL ABRAMSON, BECKY MELTON,Leukocytosis: Basics of Clinical Assessment, Baptist Regional Cancer Institute, Jacksonville, Florida, Am Fam Physician. 2000 Nov 1;62(9):2053-2060.
Atika punasefiguuriline vaasimaal aastast umbes 480 eKr Heraklesest Busirist tapmas
**Busiris** oli vanakreeka mütoloogias Poseidoni poeg ja Egiptuse kuningas.

Kõige põhjalikumalt jutustab Busirisest 5. ja 4. sajandil eKr elanud retoorik ja haridustegelane Isokrates oma teoses "Busiris", mida ta ise nimetas "valejutuks Heraklesest ja Busirisest". Isokrates ei pidanud seda teemat tõsist käsitlust väärivaks ja sellepärast pani selle kirja koomilisel toonil.

Busirise isa oli Poseidon ja ema oli jõejumala Nilose tütar **Anippe**, keda kusagil mujal mütoloogias ei mainita. Busiris rajas vanaegiptuse tsivilisatsiooni koos selle põhiseadusega, mida Isokrates kirjeldas Platoni "Riigi" paroodiana. Busirise käsul ohverdati kõik Egiptusse saabunud välismaalased jumalatele.

Kui Egiptusse saabus Herakles, laskis Busiris temagi vangistada ja tahtis teda ohverdada. Herakles purustas viimasel minutil oma ahelad ja tappis ise Busirise.

Säilinud on Busirist kujutavaid vaasimaale. Need kõik pärinevad Atikast või Magna Graeciast ja on dateeritud 5. sajandi algusse eKr.

Nimi "Busiris" sarnaneb Vana-Egiptuse jumala Osirise nimega. Ka Busirise-legendi ja Osirise-legendide vahel on sarnasusi leitud.

Pseudo-Apollodoros nimetab Busirist üheks Aigyptose 50 pojast. Nagu tema vennadki, oli ta kihlatud ühega danaiididest ja nagu peaaegu kõik ta vennadki, tapeti ta pulmaööl. On päris selge, et tegu polnud sama isiku, vaid nimekaimuga.

2. sajandil pKr elanud kirjaniku Lukianose irooniliselt pealkirjastatud "Tõelises ajaloos" esineb samuti Busirise-nimeline tegelane, kes on kuningas ja ülestõusu juht.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Antiigileksikon, 1. kd. lk. 91
**Johann Vincke von Overberg** (surnud 1501 või 1502) oli Liivi ordu liige ja Dünaburgi komtuur 1495–1501.

Johanni vanemad pole teada, kuid ta oli ordumeister Heidenreich Vincke von Overbergi sugulane. Nagu temagi, pärines ta Vestfaalist Marki krahvkonnast Kameni lähistelt.Tema emapoolsed sugulased olid orduvennad Johann von Mengede ja Ernst von Mengede-Osthofid ning Johann ja Friedrich Wolthus von Hersed.

Enne Dünaburgi komtuuriks saamist pole Johanni elust sisuliselt midagi teada. Tema surm oli küllaltki kurioosne, kuna ta tapeti Leedu ülemmarssali notari poolt. Roima toimumise ajal olid Liivi ordu ja Leedu aga ühises sõjas Moskva vastu ning tõsisemaid tülisid maade vahel polnud. Vinckele võis saatuslikuks saada mõni lokaalne konflikt, mida Dünaburgi ja Leedu alade vahel ikka ette tuli.

Kirjandus
---------

* *Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens*. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 913 (lk 678–679).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Wilhelm von Bönninghausen** | **Dünaburgi komtuur**1495–1501 | Järgnev**Wolter von Plettenberg noorem**

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on vanakreeka jumalannast; asteroidi kohta vaata artiklit 68 Leto* |

---

**Leto** (ladina keeles **Lato, Latona**) oli vanakreeka mütoloogias titaanide Koiose ja Phoibe tütar ning jumalate Apolloni ja Artemise ema. Ta sündis Kosi saarel.

Leto jäi Zeusist rasedaks. Armukade Hera saatis maokujulise koletise Pythoni teda kiusama. See jälitas Letot kõikjal ega andnud hetkekski rahu. Zeus ei aidanud Letot tema hädas kuidagi. Ükski piirkond, isegi Hüperborea, ei andnud Herat ja Pythonit kartes Letole luba seal peatuda. Ainult Delose saar, mis seni vabalt meres ringi ujus, nõustus. Pärast kaksikute laste sünnitamist sööstsid merepõhjast üles kaks või neli kaljusammast, mille otsa saar pidama jäi. Artemis oli lastest vanem ja sündis kergelt, kuid Apolloni sünnitus oli valuline ja kestis eri andmetel ühest üheksa ööpäevani, sest Hera keelas vahepeal sünnitusjumalannal Eileithyial Letot aidata. Kui Apollon oli suureks kasvanud, tappis ta Pythoni.

Teeba kuningannal Niobel oli 7 poega ja 7 tütart, keda nimetatakse **niobiidideks**. Niobe kiitles nendega, pidades end Letost paremaks, sest Letol oli ainult üks poeg ja üks tütar. Ta käskis linlasi, et need peavad Leto templis hoopis temale ohverdama. Karistuseks lasksid Apollon ja Artemis mürgitatud nooltega maha kõik Niobe lapsed: Apollon tappis ta pojad, kui need spordivõistlusel olid, ja Artemis tütred. Ainsana pääses noorim tütar Chloris, kes jooksis ema sülle ja kellele Niobe armu palus. Mõne autori järgi tapeti siiski ka Chloris.

Letot austati lisaks Delosele eriti Anatoolias Lüükias ja Kosi saarel, vähem Ateenas. Sealjuures Lüükias oli keelatud püstitada Letole templeid, mida merelt näha võiks, kuna see olevat Hera keeld.

Leto järgi on nime saanud asteroid 68 Leto.
Ühes oma loengus juhtis George Edward Moore tähelepanu kummalisele vastuolule, mida ilmutab näiteks ütlus: "Väljas sajab, aga ma ei usu, et väljas sajab." Seevastu "Väljas sajab, aga *ta* ei usu, et väljas sajab" on täiesti korrektne väide. See paradoks, mida tuntakse ka **Moore'i paradoksi** nime all, oleks võinud ununeda, kuid väidetavalt läks Ludwig Wittgenstein sellest paradoksist kuulda saades keset ööd Moore'i juurde, nõudes, et Moore loengu sisu kohe kordaks. Igal juhul sobib see paradoks hästi sissejuhatuseks Wittgensteini hilisfilosoofiale. 

Mõlemad laused on saadud kahe lühema lause ühendamisel sidesõnaga "ja": *(1)* "Vihma sajab" ja *(2a)* "Ma ei usu, et vihma sajab" või *(2b)* "Ta ei usu, et vihma sajab." 

Nii *(2a)* kui ka *(2b)* on ühtmoodi ühitatavad lausega *(1)*: kummalgi juhul saavad mõlemad üheaegselt olla tõesed. Ometi ei saa keegi vastuoludeta öelda koos *(1)* ja *(2a)*.

Lahendused
----------

Võimalik lahendus on järgmine. Lause "Ta usub, et *p*" (kus *p* on mingi propositsioon) kirjeldab teatavat osa maailmast, nimelt kellegi uskumust. Ent lause "Ma usun, et *p*" ei toimi kirjeldusena minu kohta, vaid lihtsalt propositsiooni *p* jaatusena. Kui ma seon end "*p*" jaatamisega, siis ma seon end ka selle jaatamisega, et "Ma usun, et *p*", ja ümberpöördult. Kolmandas isikus esitatud lause puhul on asi teisiti. Seega võiks öelda, et esimeses ja kolmandas isikus esitatud uskumuseomistustel on erinev loogiline vorm.

Võrdlus teadmiseomistustega
---------------------------

Teadmiseomistused käituvad teistmoodi. Lause "Ma tean, et sajab, kuigi tegelikult ei saja" on vastuoluline, kuid vastuoluline on ka lause "Jaan teab, et sajab, kuigi tegelikult ei saja." Asi on selles, et kui kellelegi (ükskõik, kas esimeses või kolmandas isikus) omistatakse *p* teadmine, siis sellega ühtlasi kinnitatakse, et *p* on tõene. Mingit uskumust nimetatakse teadmiseks ainult juhul, kui seda peetakse tõeseks uskumuseks. 

Ent samalaadseid paradokse võib konstrueerida ka teadmiseomistuste puhul.
Väike laua peal kasutatav kolmjalg
**Statiiv** (ka **kolmjalg**) on teisaldatav kolme jalaga raam, mida kasutatakse raskuste toetamiseks ja eseme stabiilsuse saavutamiseks. Statiiv on stabiilne erinevate raskusjõudude suhtes. Mida laiemalt asetada statiivi jalad keskosa suhtes, seda parem stabiilsus saavutatakse.

### Relvatööstus

Kolmjalg relva toetamas
Erinevate raskete relvade toetamiseks kasutatakse kolmjalgu, et toetada relva raskust ning suurendada lasketäpsust.

### Fotograafia

Fotograafias kasutatavad statiivid
Statiivi kasutatakse fotograafia valdkonnas nii liikuvate kui ka paigalseisvate objektide, esemete või inimeste pildistamisel. Statiiv tagab kaamera stabiilsuse, mida on vaja näiteks aeglase säriajaga pildistamisel, kus aparaat peab jäädvustamise kestel olema kogu aeg samas asendis.

### Astronoomia

Astronoomias kasutatakse statiive teleskoopide või binoklite toetamiseks, samuti foto- või muu abitehnika toetamiseks.

### Laboritöö

Laboritööde teostamisel kasutatakse kolmjalgu tööpinnana. Labori kolmjalad on valmistatud kergmetallidest, mis tagab kerge kaalu, et tööpinda oleks lihtsam mööda ruumi vajalikku kohta paigutada.

Vaata ka
--------

* Kolmjalg

Viited
------

1. ↑  "How to use tripod".
**Suitsutuba** (Lõuna-Eestis ka **suitsutare**, setudel *sautare*) on ahiküttega korstnata üheruumiline elamu, vanimaid ja algelisemaid elamutüüpe.

Ajaloost
--------

Euroopa kirdeosa metsavööndis kujunes palkseintega suitsutuba põhiliseks elamutüübiks 1. aastatuhande lõpul eKr ning oli kasutusel mitmesugustes vormides kuni 19. sajandini. Tüübilt oli suitsutoaks ka rehetuba, mis oli Eesti talurahva tavaline eluruum. Eestis leidus suhteliselt harva rehest lahku ehitatud suitsutubasid, need ehitati peamiselt kehvikute elamutena. Elamiseks kasutati ka suitsusaunasid, mis olid olemuselt samuti suitsutoad. Rannikule rajatud ajutised kalurielamud ehk kalamajad olid ehituselt suitsutoad. Kuna 19. sajandi teises pooles hakati elamutele korstnaid ehitama, kadusid suitsutoad kasutuselt.

Kirjeldus
---------

Palkidest ehitatud suitsutoas tuli suits ahjust tuppa ja välja lasti kas ukse või laes(seinas) olnud suitsusaugu kaudu. Mõnikord ehitati toa ühele küljele laut, teisele küljele kamber.

Setude sautare nurgas oli palkalusele ehitatud umbahi, ahju kõrval kivist magamispink (*lesanka*) ja taga *sängünulk*, ahju ees kolle. Ahju vastas oli *anomanulk*, kus tehti majapidamistöid. Diagonaalselt ahju vastas oli *pühäsenulk*, kus oli pühasekapp ikooniga. Toal oli alati laudpõrand ja selle alla oli tehtud tihti kelder. Toa kõrval oli suur esik (*seenine*) ning mõnikord teisel pool veel üks elutuba.

Vaata ka
--------

* Kalamaja
* Moonakamaja
* Palkmaja
* Pikkmaja
* Sulasemaja
* Taluarhitektuur
* Talumaja
* Talumuuseum

Viited
------

1. 1 2  Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 198
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 282

Kirjandus
---------

* Tamara Habicht. Rahvapärane arhitektuur. Kirjastus: Kunst, Tallinn, 1977.
* Ain Lavi. Asulakohad 13.-17. sajandi talurahvaehitiste ajaloo allikana. Eesti Arheoloogia Ajakiri, 1997 nr 1
* Ilmari Manninen. Setude ehitused. ERM Ar.1, 1925

Välislingid
-----------

* Suitsutare Jõelähtmes  Johannes Pääsuke, foto 1913.
* Suitsutoa ahi. Eesti Vabaõhumuuseum.
* Suitsutare mudel. Eesti Rahva Muuseum
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on Keila kihelkonna mõisast; Kullamaa kihelkonna mõisa kohta vaata Jõgisoo mõis (Kullamaa).* |

---

**Jõgisoo mõis**, ka Jõgisuu mõis (saksa keeles *Joeggis*) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas Harjumaal Keila jõe vasakul kaldal. 

Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Saue valda, tänapäeva Jõgisoo küla lähedal.

Ajalugu
-------

Mõis asutati 17. sajandi I poolel ja selle esimene omanik oli Heinrich von Knorring. 18. sajandil kuulus mõis Douglastele, Mohrenschildtidele ja Braschidele. 1912 sai mõisa omanikuks eesti soost Mihkel Paulberg.

Viited
------

1. ↑  Jõgisoo mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Jõgisoo mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
3. 1 2 3 4 5  Jõgisoo mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 08.07.2015)
4. ↑  Jõgisoo ms, www.eki.ee

Kirjandus
---------

* Särg, Alo. *Harjumaa mõisad*. Tallinn: Argo, 2006. Lk 41.

Välislingid
-----------

* Jõgisoo mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Jõgisoo mõis (Keila khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
* Jõgisoo mõis Eesti mõisaportaalis

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis