recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saare-Lääne piiskopist; teiste samanimeliste isikute kohta vaata lehekülge Hermann I* |

---

**Hermann I de Bekeshoevede** (ka **Buxhoeveden**, 1230–1285) oli Saare-Lääne piiskop 1262–1285.

Hermann pärines Buxhoevedenide suguvõsast. Hiljem on Saare-Lääne piiskoppidest pärinenud sellest suguvõsast Reinhold von Buxhoeveden.

Piiskop Hermann pühitseti ametisse 20. augustil 1262 Lübeckis. Tema ajal hävitati 2. veebruaril 1263 Vana-Pärnu.

Suhted orduga
-------------

1262 loovutas Hermann Saksa ordule patronaadiõiguse Kihelkonna kihelkonna (*Kiligund*) üle.

Suhted Lübeckiga
----------------

Ta teavitas 1283 Lübecki raadi Tallinna kloostriga seotud legaadi asjus.

Koormiste kinnitamine
---------------------

1284 uuendas ja kinnitas Hermann oma eelkäijate statuudi piiskopkonna mandriosas kümnise ja andamite kogumisel taasristitud talupoegadelt.

Kaupmeestele privileegide andmine
---------------------------------

Hermann kinnitas 21. augustil 1262 Saare-Lääne piiskopkonnas kaupmeeste privileegid. 1277 taotles ta koos Riia peapiiskopi ja Tartu piiskopiga Läänemerel kauplevatelt kaupmeestelt aktiivsemat kauplemist Eestimaal ja Liivimaal.

29. märtsil 1277 andis ta koos Riia peapiiskopi Johannes I von Luneni ja Liivi ordu maameistri Ernst von Ratzeburgiga kaupmeestele privileege. Kaupmeestele lubati vabadusi tollimaksust ja rannaõigusest, samuti sadamate, karjamaade ja rannariba kasutamist, puude võtmist kütteks ja laevaparanduseks ning õigust sõltumatu kohtupidamise osas. Ta tänas 4. veebruaril 1278 koos Riia peapiiskopi ja Tartu piiskopiga Läänemerel kauplevaid kaupmehi nende poolt antud lubaduse eest venelastega kauplemisel.

Haapsalu rajamine
-----------------

Hermann I rajas 1279 Haapsalu piiskopilinnuse (*fundata ecclesia cathedrali in Hapsal*).

Viibimine Liivimaal
-------------------

Hermann I viibis septembris 1262 ja 31. juulil 1283 Lihulas ning 1284 Haapsalus.

Vaata ka
--------

* Buxhoeveden

Viited
------

1. ↑  Friedrich Asfchenfeldt: "Urkundenbuch der Stadt Lübeck". 1843
2. ↑  Aleksandr Turgenev: "Historica Russiae Monumenta Ex Antiquis Exterarum Gentium Archivis" 1. kd. 1841

Allikad
-------

* Leonid Arbusow, "Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert".
* Friedrich Georg von Bunge, "Liv-, Esth- und Curländisches Urkundenbuch nebst Regesten".

Kirjandus
---------

* Robert von Toll: "Est- und Livländische Brieflade". Dritter Band. *Chronologie.* Riga, Moskau, Odessa 1879. lk. 228–230.
* Joanna Wyżlic: "Hermann, Bischof von Oesel, erneuert und bestätigt die von seinem Vorgänger über die Leistung von zehnten und Abgaben Aller Art durch die neubekhrten erlassenen Statute, im Jahr 1284: Herman, biskup Ozylii, przedłuża i potwierdza postanowienia..."" Meritum 4,2012: 197-200


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Heinrich I** | **Saare-Lääne piiskop**1262–1285 | Järgnev**Heinrich II** |
Hermann Johannes Ederberg
**Hermann Johannes Ederberg** (24. jaanuar 1893 – 3. detsember 1978) oli eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1901–1903 Kuressaares Eisenschmidti algkoolis, 1903–1911 Tartus gümnaasiumis ja 1911–1916 Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Hageris ja Lääne-Nigulas. Ederberg ordineeriti 21. jaanuaril 1918 Tallinnas pastoriks.

1918. aastal oli ta adjunktpastoriks Tallinna Toompea Kaarli koguduses ja Keila Miikaeli koguduses. Aastatel 1919–1920 oli ta Hargla koguduse õpetaja ja 1921–1931 Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.

1931.–1944. aastani teenis ta Czycheni (Bolken) kogudust Oletzko maakonnas Ida-Preisimaal. Seejärel aastatel 1944–1945 teenis Ederberg Dresdeni lähedal Schönfeldi kogudust, 1945–1946 Mecklenburgi lähedal Plau kogudust ja 1947–1961 Teichwitzi kogudust Tüüringis. Teichwitzi kogudusest siirdus ta ka emerituuri.

Isiklikku
---------

Ta isa oli (Kaarma ja Kambja koguduste õpetaja) Friedrich Wilhelm Ederberg. Ema Julie Wilhelmine Ederberg (neiupõlves Elens; 1861–1897) oli Saaremaa esimene naisluuletaja. Tema poolvend Bruno Ederma oli Lääne-Nigula ja Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja. Hermann Ederberg oli abielus Klara Masinguga, kelle isa oli Gotthilf Leonhard Masing (slaavi keelte professor Tartu Ülikoolis) ja vanaisa Carl Johannes Masing (Mustjala ja Peterburi Mihkli koguduse pastor). Tema kälimees oli Türi Püha Martini koguduse õpetaja Paul Voldemar Kuusik.

Viited
------

1. ↑  Kristjan Luhamets. *Friedrich Wilhelm Ederberg – 150*. Eesti Kirik, 10. juuni 2009.
2. ↑  *Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920.* Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann.
3. ↑  *Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919*. Köln, Wien: Böhlau, 1988
4. ↑  *Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918*. Köln, Wien: Böhlau, 1977.
5. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. detsember 2014. Vaadatud 16. mail 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Kirjandus
---------

* *Meie Katekismus* / H. Ederberg; Walgas: H. Ederberg, 1930
* *Koeru koguduse minewik* / H. Ederberg; Koeru: H. Ederberg, 1930

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Adolf Georg Haller** | **Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja**1921–1931 | Järgnev**August Pähn** |
**Hermann IV Badenist** (1135 – 13. september 1190) oli Verona markkrahv ja Badeni markkrahv 1160. aastast.

Ta oli Hermann III ja Bertha Lotringist poeg. 1162. aasta paiku abiellus ta Tübingeni pfaltskrahvi Ludwigi tütre Berthaga (suri 24. veebruaril 1169).

Koos keiser Friedrich I-ga võttis Hermann osa Milano piiramisest ja hävitamisest. Aastatel 1176-1178 osales ta Friedrichi Itaalia-kampaanias ning oli osaline 1176. aasta Legnano lahingus. Hermann oli 1183. aastal Konstanzi rahu käendaja, millega Lombardia linnad iseseisvuse saavutasid. 

Hermann võitles keisri alluvuses Kolmandas ristisõjas, läbides Anatooliat teel Akko piiramisele. Friedrichi surm 1190. aasta juunis põhjustas tuhandete Saksa sõdurite lahkumise väest ning Kiliikia ja Süüria sadamate kaudu koju tagasi pöördumise. Saksa-Ungari ühendarmee jätkas lõunasuunas, kuid Antiookia lähedal tabas seda haiguspuhang, mis nõrgestas seda veelgi. Hermann suri laagris 13. septembril 1190. Ainult riismed algsest armeest saabusid piiramisele.

Lapsed
------

* Hermann V, Badeni markkrahv (suri 16. jaanuaril 1243)
* Heinrich I, Baden-Sausenbergi ja hiljem Baden-Hachbergi markkrahv (suri 2. juulil 1231). Ta oli abielus Agnesega
* Friedrich (1161–1217) regent
* Jutta
* Bertha

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Hermann III** | **Badeni markkrahv**1160–1190 | Järgnev**Hermann V** |
**Pealinna Brüsseli piirkond** on Belgia 1. järgu haldusüksus, üks kolmest piirkonnast Flandria ja Valloonia kõrval. Pealinna Brüsseli piirkond on *de facto* Belgia pealinn.

Piirkond on kakskeelne. Seal elavad nii prantsuse keele kõnelejad kui ka hollandi keele kõnelejad (peamiselt flaamid).

Haldusjaotus
------------

Piirkond jaguneb 19 vallaks (kohaliku omavalitsuse üksuseks), millest ühte nimetatakse Brüsseli linnaks. Kõik nad kokku moodustavad ühe asula (linna). Brüsseli linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus moodustab kesklinna. Brüsseli haldusringkond hõlmab kogu Pealinna Brüsseli territooriumi.

Brüsseli vallad Brüsseli vallad on:

Anderlecht (1), Bruxelles/Brussel (2), Ixelles/Elsene (3), Etterbeek (4), Evere (5), Ganshoren (6), Jette (7), Koekelberg (8), Auderghem/Oudergem (9), Schaerbeek/Schaarbeek (10), Berchem-Sainte-Agathe/Sint-Agatha-Berchem (11), Saint-Gilles/Sint-Gillis (12), Molenbeek-Saint-Jean/Sint-Jans-Molenbeek (13), Saint-Josse-ten-Noode/Sint-Joost-ten-Node (14), Woluwe-Saint-Lambert/Sint-Lambrechts-Woluwe (15), Woluwe-Saint-Pierre/Sint-Pieters-Woluwe (16), Uccle/Ukkel (17), Forest/Vorst (18), Watermael-Boitsfort/Watermaal-Bosvoorde (19).

Rahvastiku tihedus on 6270 inimest ruutkilomeetril.

Kõik Brüsseli piirkonna kohanimed on hollandi päritolu peale Evere, mis on keldi päritolu.

Vaatamisväärsused
-----------------

Brüsseli kõrgeim hoone on 150 meetri kõrgune Lõunatorn, kõige kuulsam aga Atomium, mis ehitati 1958. aasta maailmanäituse tarbeks. Üks turismimagneteid on ka vanalinnas asuv "Manneken Pis" ('pissiv poiss').

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Piirkonna koduleht

Belgia piirkonnad (*région, gewest*)

Pealinna Brüsseli piirkond  **·**  Flandria  **·**  Valloonia
**Jaan Olav Roos** (22. jaanuar 1937 Tartu – 3. august 2021) oli eesti arstiteadlane.

Elulugu
-------

Jaan Olav Roos on juristi poeg.

Ta lõpetas 1955 Torontos Himberside'i Kolledži ja 1963 Toronto Ülikooli arstiteaduskonna. 1963–64 oli ta Toronto St. Michaeli haigla arst, 1964–68 Toronto Scarborough' eeslinnas perearst, hiljem Vancouveri St. Pauli haiglas, Toronto General Hospitalis, Toronto Sunnybrooki haiglas, Stockholmi Karolinska Instituudi haiglas ja Uppsala Ülikooli haiglas. Aastast 1975 on ta Ontario provintsivalitsuse osakonna juhataja, aastast 1976 kopsuhaiguste eriarst. Ühtlasi oli ta 1973–77 Toronto Ülikooli lektor, aastast 1977 dotsent.

Roos oli Kanada Meditsiini Assotsiatsiooni, Kanada ja Ameerika Rindkere Seltside, Ameerika Kopsuarstide Kolledži, Kanada Kuningliku Arstide ja Kirurgide Kolledži, Eesti Arstide Seltsi Põhja-Ameerikas liige. Aastast 1956 kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Teadustöö
---------

Jaan Olav Roosi peamised uurimisvaldkonnad on olnud sise- ja kopsuhaigused, tööstus- ja kutsehaigused.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2 3 4 5  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide

Teoseid
-------

* "Occupationaly-induced sclerodermia" (kaasautorid P. L. Pelmear, W. M. Maehle). // J. Occup. Med. 34 (1992) 1
* "Classification of chest radiographs for pneumoconiosis: a comparision of two methods of reading" (kaasautor). // Br. J. Ind. Med. 49 (1992) 12
* "Assesment of risk factors for IgE-mediated sensitization to tetrachlorophthalic anhydride" (kaasautor). // Journal of Allergy and Clinical Immunology 92 (1993) 2
* "Classification of radiographs for pneumoconiosis: the Canadian Pneumoconiosis Reading Panel" (kaasautor). // Am. J. Ind. Med. 24 (1993) 2
* "Desquamative interstitial pneumonitis and diffuse alveolar damage in textil workers. Potential role of mycotoxins" (kaasautor). // Chest 108 (1995) 5.

Kirjandus
---------

* "Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory". Stockholm, 1984, lk 105
* Meie Elu, 29. jaanuar 1987
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
* Nekroloog

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Jaan Toomik ja Jaan Paavle 1990. aastal
**Jaan Paavle** (22. aprill 1940 – 9. august 2010) oli eesti kirjanik ja kunstnik.

Paavle andis välja kuus luulekogu, neist esimene oli 1972. aastal ilmunud "Vabaarmastus". 35-aastaselt astus ta Tallinna kunstiinstituuti keraamikat õppima. 

1990. aastatel huvitus Paavle *performance*-kunstist. Ta õpetas Tallinna kunstikoolis lastele *performance*'it ning töötas Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis valvurina. Jaan Paavle lõi keraamikat, maalis, kirjutas luuletusi, näidendeid, filmi- ja teatrikriitikat, tegi ise mõned filmid ning mängis mitme filmi massistseenides.

Vaata ka
--------

* Alati on alati

Viited
------

1. ↑  Olev Remsu "Sada protsenti kunstnik" – Õhtuleht.ee, 13. august 2010
2. 1 2  "Hullu kunstniku elu". Õhtuleht, 16. jaanuar 1999

Välislingid
-----------

* "Hullu kunstniku elu". Õhtuleht, 16. jaanuar 1999
* Karin Koppel "Suri poeet ja kunstnik Jaan Paavle". ERR, 9. august 2010
* "Suri poeet ja kunstnik Jaan Paavle". Õhtuleht, 9. august 2010
* Olev Remsu "Sada protsenti kunstnik" – Õhtuleht.ee, 13. august 2010
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib botaanikust; inseneri kohta vaata artiklist Jaan Port (insener)* |

---

**Jaan Port** (28. jaanuar (vkj)/ 9. veebruar 1891 Holstre vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 24. jaanuar 1950 Tartu) oli eesti botaanik.

Hariduskäik
-----------

Lõpetas 1910. aastal Tartu Õpetajate Seminari, sooritas 1922. aastal Tartu riikliku eksamikomisjoni ees gümnaasiumi lõpueksamid.

1921 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vabakuulaja, alates 1922. aastast üliõpilane. Lõpetas 1926. aastal ülikooli, samal aastal magistrikraad väitekirjaga "Neutraalsoolade mõjust vesinik- ja hüdroksüülioonide tungimisele läbi taimeraku plasma". Akadeemiliselt oli ta EYS Veljesto liige.

Aastatel 1927–1929 täiendas ennast Tartu Ülikooli stipendiaadina aianduse alal Saksamaal. 1932. aastal *dr phil nat* Tartu Ülikoolist väitekirjaga "*Untersuchungen über die Wirkung der Neutralsalze in Abhängigkeit von ihrer Konzentration auf das Keimlingswachstum*".

1937. aastal täiendas end aianduse alal Inglismaal.

Töökäik
-------

Oli 1910–1913 Väike-Maarja kihelkonnakooli õpetaja, 1913–1921 algkooliõpetaja Pärnus ja Räpinas. 1923–1926 Tartu Ülikooli botaanika instituudi taimefüsioloogia labori assistent. Aastatel 1930–1937 töötas ta Tartu Ülikooli Botaanikaaias ülemaednikuna. Aastatel 1937–1940 oli ta Tartu Õpetajate Seminari juhataja.

Looming
-------

Oli üks Eesti iluaianduse ja kooliaedade rajamise algatajaid ning uue kalmistukultuuri propageerijaid.

* 1934 Antsla Metsakalmistu projekt

### Raamatuid

* 1933 "Iluaiad ja kodu ümbruse kaunistus"
* 1940 "Aianduse õpperaamat" (kaasautorid August Mätlik ja Aleksander Siimon)
* 1949 "Ehisaiandus"

### Tõlkeid

* 1945 Kliment Timirjazev. "Taimede elu"
* 1949 Charles Darwin. "Loodusuurija reis ümber maailma purjekal Beagle"

Tunnustus
---------

* 1938 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema pojad olid arhitekt Mart Port ja ehitusinsener Jaan Port.

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Jaan Port Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Negatiivsusekalduvus** või **negatiivsusefekt** on psühholoogiline kalduvus pöörata muudes omadustes võrdse tugevusega asjaolude korral suuremat tähelepanu negatiivsetele tunnetele, mõtetele, suhtlusolukordadele, sündmustele. Kalduvuse esinemist uuritakse eri nähtuste nagu tähelepanu, õppimise, mälu, otsustamise, riskide hindamise jpm juures.

Negatiivsuskalduvusega põhjendatakse halbade uudiste eelistamist meedias, sest need pälvivad rohkem tähelepanu ning toovad väljaannetele rohkem lugejaid, kuid see mängib rolli ka kalduvuses kirjalikus internetisuhtluses eelistada sõnumi negatiivset tõlgendust positiivsele ning suurendab konfliktide esinemise tõenäosust.

Kalduvuse füsioloogilise põhjusena on näidatud, et negatiivse stiimuli tuvastamisel suureneb ajukoores elektriline aktiivsus võrreldes positiivse stiimuli tuvastamisega rohkem, eralduvad stressihormoonid ning kaasneb hirmutunne ja kiirem infotöötlus.

Viited
------

1. ↑  Kristin Byron (1. aprill 2008). "Carrying too Heavy a Load? The Communication and Miscommunication of Emotion by Email". *Academy of Management Review*.
2. ↑  Hara Estroff Marano (9. juuni 2016). "Our Brain's Negative Bias". *Psychology Today*.
**Neeruvärat** (ladina keeles *hilum renalis*, *hilus renalis*) on paljude selgroogsete loomade kuseelund. Neeruvärat paikneb süvendina neeru nõgusas servas ja tema kaudu kulgevad neeruarter, neeruveen, kusejuha, närvid ja lümfisooned.

Süstemaatiline anatoomia
------------------------

Neeruvärat on kantud kehtivasse loomaanatoomia standardisse Nomina Anatomica Veterinaria. 

Varem liigitati inimeste anatoomias neeruvärat kuse-suguelundkonna kuseelundite hulka (Roosalu, 2010:128).

Imetajatel
----------

### Inimestel

Inimese neeru ristlõike illustratsioon

1. neerupüramiidid •
2. neeru-sagaratevahearterid •
3. neeruarter •
4. neeruveen
5. **neeruvärat** •
6. neeruvaagen •
7. kusejuha •
8. väikesed neerukarikad •
9. neeru fibrooskihn •
10. *extremitas inferior* •
11. *extremitas superior* •
12. neeru-sagaratevaheveenid •
13. nefron •
14. väikesed neerukarikad •
15. suured neerukarikad •
16. neerunäsa •
17. neerusambad

Neerul on nõgusal küljel lülisamba suunas süvend neeruvärat, mis suundub neeru sees olevasse neeruurkesse (*sinus renalis*), kus paiknevad neeruvaagen koos väikeste ja suurte neerukarikatega.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 505:2004.
2. ↑  Sissekanne Nomina Anatomica Veterinaria-s APPARATUS UROGENITALIS. ORGANA URINARIA, lk 58, 5. väljaanne, 2012

Kirjanduslikud allikad
----------------------

* Histology image: 15901loa - Histology Learning System at Boston University, veebiversioon (vaadatud 01.07.2014) (*inglise keeles*)
**Regina Tõškevitš** (vene keeles Регина Иосифовна Тышкевич; 30. oktoober 1929 Minsk – 17. november 2019) oli valgevene matemaatik, Valgevene Riikliku Ülikooli professor ja graafiteooria ekspert. Ta oli Tyszkiewiczite, omaaegse poola aadlisuguvõsa otsene järeltulija.

Teadussaavutused
----------------

Tõškevitš on väljatöötanud graafide astmeridade dekomponeerimise teooria (inglise keeles *degree sequences*) ning klassifitseerinud graafe nende astmeridade alusel. On saanud rea tulemusi (mõned koostöös oma õpilastega) teatud klassi graafide algoritmilise tuvastatavuse ja loendatavuse kohta. Nende baasil on ta lahendanud ka klassikalisi ülesandeid. Väljatöötamisel on graafide üldine dekomponeerimise teooria. Töötab graafide esitamise teooria kallal, mis rajaneb "servagraafi" (inglise keeles *line graph*) funktsiooni väärtustel. Tunneb huvi taastatavuse probleemi (inglise keeles *reconstruction conjecture*) vastu.

Tunnustus
---------

Aastal 1998 sai Valgevene riikliku autasu raamatu *Лекции по теории графов* eest. Aastal 2009 anti talle Francisco Scorina medal. Oma päritolu ja tegevusala tõttu nimetatakse teda vene keeles aupaklikult ka *графиня Регина*.

Tõškevitš Eestis
----------------

Tõškevitš oli Tartu Ülikooli matemaatiku Uno Kaljulaidi (1941–1999) uuringute juhendaja. Ta on andnud vajalikku nõu struktuurisemiootika teoreetilise baasi loomisel.

Ta esines ka Eesti esimesel graafide ja rakenduste konverentsil 1991. aasta kevadel Käärikul.

Valitud biograafia
------------------

* (Koos Suprunenko, D. A.) "Commutative Matrices", 1968, Academic Press ISBN 0126770506
	+ Vene originaal: "Перестановочные матрицы" 1966, 2nd edition: 2003, ISBN 5-354-00437-3
* (Koos Emilichev, V. A. Melnikov, O. I. Sarvanov, V. I.) "Lectures on Graph Theory", B. I. Wissenschaftsverlag, 1994 ISBN 3-411-17121-9
	+ Vene originaal: "Лекции по теории графов", 1990
* (Koos Melinkov, O. Sarvanov, V. etc.) "Exercises in Graph Theory", Kluwer Academic Publishers, 1998, ISBN 0792349067
* Кононов С.Г. Тышкевич Р.И. Янчевский В.И. "Введение в математику" ("An Introduction into Mathematics") 3 volumes, Minsk, Belarusain State University, 2003
* R.I. Tyshkevich. Decomposition of graphical sequences and unigraphs // Discrete Math. 2000, Vol. 220, p. 201 - 238.
* Yury Metelsky, Regina Tyshkevich: Line Graphs of Helly Hypergraphs. SIAM Journal on Discrete Mathematics 16(3): 438-448 (2003)
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib personaalarvutite perekonnast; teiste tähenduste kohta vaata Amiga (täpsustus).* |

---

Amiga 500 (1987) oli seeria enimmüüdud mudel
**Amiga** on Commodore'i aastatel 1985–1996 toodetud personaalarvutite perekond.

Seeria esimene mudel Amiga 1000 tuli müügile 1985. aasta juulis, kuid tootmis- ja turundusprobleemide tõttu ei saavutanud see laiemat edu. Seeria enimmüüdud mudel Amiga 500 ilmus 1987. aastal ning sai üheks 1980ndate lõpu ja 1990ndate alguse populaarseimaks koduarvutiks: seda müüdi ainuüksi 1991. aastal ülemaailmselt miljon tükki. 1990. aastal ilmunud A3000 pani aluse Amiga teisele põlvkonnale, kuhu kuulusid veel A500+ (1991) ja A600 (1992). 1992. aasta lõpus ilmus Amiga kolmas ja ühtlasi viimane põlvkond, mille populaarsemad arvutid olid A1200 ja A4000.

Viited
------

1. ↑  Loguidice & Barton 2014, lk 161.

Kirjandus
---------

* Loguidice, Bill & Barton, Matt (2014). *Vintage Game Consoles: An Inside Look at Apple, Atari, Commodore, Nintendo, and the Greatest Gaming Platforms of All Time*. CRC Press. ISBN 9781135006518

Välislingid
-----------

* AmigaOS-i ametlik koduleht
"Amiens'i rahu", Jules-Claude Ziegleri maal (1853)
**Amiens'i rahu** oli 25. märtsil 1802 Prantsusmaal Amiens'i linnas Prantsusmaa ja Suurbritannia vahel sõlmitud rahuleping, mida on peetud Napoleon Bonaparte'i poliitika esimeseks suuremaks kõrghetkeks. Lepingule kirjutas Prantsusmaa nimel alla Joseph Bonaparte ja Suurbritannia nimel markii Charles Cornwallis.

Rahulepinguga tunnustas Suurbritannia Esimest Prantsuse Vabariiki. See tähendas alates 1798. aastast püsinud Napoleoni-vastase teise koalitsiooni lagunemist.

Lepinguga lepiti kokku sõjavangide vahetuses. Suurbritannia pidi loobuma enamusest Esimeses ja Teises koalitsioonisõjas vallutatud aladest: Kapimaa ja Hollandi Lääne-India tuli tagastada Bataavia Vabariigile ning Briti väed pidid lahkuma Egiptusest. Suurbritannia säilitas vaid kontrolli Tseiloni ja Trinidadi üle. Prantsusmaa omakorda nõustus väed välja viima Kirikuriigist ja Napoli kuningriigist. 

Rahu ei püsinud kaua, juba 18. mail 1803 kuulutas Suurbritannia uuesti Prantsusmaale sõja.
**Amfoteerne oksiid** on poolmetallioksiid, millel on nii happelise kui ka aluselise oksiidi omadused, kuid need avalduvad väga nõrgalt. Nad on omaduste poolest aluseliste ja happeliste oksiidide vahepealsed. Amfoteersete oksiidide hulka kuuluvad vähemaktiivsete (o-a III, harvem II või IV) metallide oksiidid. Nagu teisedki metallioksiidid, on ka amfoteersed oksiidid mittemolekulaarsed.

Amfoteersed oksiidid veega ei reageeri.

Suure keemilise püsivuse ja ka mitmete muude heade omaduste tõttu on paljud amfoteersed oksiidid leidnud mitmekülgset kasutamist praktikas.

Näiteid amfoteersetest oksiididest
----------------------------------

Tüüpiline amfoteerne oksiid on alumiiniumoksiid (Al2O3). Kristalne korund on keemiliselt erakordselt vastupidav. Hapetega ta peaaegu ei reageerigi ning leelistega reageerib ainult "karmides tingimustes" - kokkusulatamisel või kontsentreeritud lahuse keetmisel.
Veel näiteid: kroom(III)oksiid (Cr2O3), raud(III)oksiid (Fe2O3), tsinkoksiid (ZnO).

Amfoteersetele oksiididele vastavad hüdroksiidid on ka amfoteersete omadustega, näiteks Al(OH)3, Zn(OH)2. Kõik amfoteersed hüdroksiidid on vees praktiliselt lahustumatud.

Näiteid reaktsioonivõrranditest
-------------------------------

Amfoteersed oksiidid reageerivad nii hapete kui leelistega üsna raskesti, sest nende omadused avalduvad väga nõrgalt.
Erinevaid reageerimisi amfoteerse oksiidiga:

* Amfoteerne oksiid+hape=sool+vesi
* Amfoteerne oksiid+alus(leelis)+vesi=kompleksühend

Reaktsioonivõrrandeid:

* Al2O3+6HCl = 2AlCl3 + 3H2O
* Al2O3+2NaOH+3H2O=2Na[Al(OH)4]
* ZnO+KOH+H2O=K[Zn(OH)3]

Viited
------

1. ↑  Tamm, L. (2005). *Üldine ja anorgaaniline keemia.* Tallinn: Avita
2. ↑   (vaadatud 19.11.2016)
3. ↑   www.teaduskool.ut.ee (vaadatud 19.11.2016)
**Martin Blumenthal** (27. veebruar (vkj)/ 11. märts 1857 Hageri kihelkond, Harjumaa – 11. juuni 1940 Tallinn) oli Eesti tuletõrjuja ja kingsepp.

Ta astus tuletõrjesse 1878. aastal ja teenis seal 62 aastat kuni surmani, olles üks vanimaid Eesti tuletõrjujaid ("Pritsimees nr 1").

1937. aastal tähistas ta oma 80. sünnipäeva, 60-aastast tuletõrje- ja kingsepaameti juubelit, 50-aastast kuldpulma juubelit ja 40-aastast Toomgildi liikmeks oleku juubelit.

Martin Blumenthal maeti 15. juunil 1940 Tallinna Tuletõrjeühingu kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1936 Tallinna Linna Vabatahtliku Tuletõrjeühingu auliige
* 1937 Eesti Vabatahtliku Tuletõrje Liidu kõrgem hoolsusmärk

Viited
------

1. ↑  "M. Blumenthali viiekordne juubel". Uus Eesti nr 71, 12. märts 1937. Lk 6
2. ↑  Leinakuulutused. Päevaleht nr 156, 13. juuni 1940. Lk 10

Kirjandus
---------

* Eesti tuletõrje leksikon. Tallinn 1940. Lk 35-36 (kaader 101-102)
* Martin Blumenthal †. Eesti Tuletõrje, 1940, nr 6, lk 185

Välislingid
-----------

* Haud Tallinna Tuletõrjeühingu kalmistul
**Vittorio Emanuele III** (11. november 1869 – 28. detsember 1947) oli Itaalia kuningas (29. juuli 1900 – 9. mai 1946), Etioopia keiser (9. mai 1936 – 3. september 1943) ja Albaania kuningas (16. aprill 1939 – 3. september 1943).

Vittorio Emanuele III oli Umberto I ja kuninganna Margherita ainus laps. Olles saanud peamiselt sõjaväelise hariduse, sai Vittorio Emanuele III oma isa surma järel 1900. aastal kuningaks. Konstitutsioonilise monarhina aktsepteeris ta 1911 liberaalide nõudmisi alustada sõda Türgiga.

Vittorio Emanuele III
Vittorio Emanuele abiellus Tšernogooria kuninga Nikola Petrovići tütre Elena Petrovićiga. Nad said poja Umberto II, kellest sai järgmine kuningas, ja 4 tütart.

Ta ei hoidnud ära Benito Mussolini diktatuuri kehtestamist. Alles teise maailmasõja lõpul julges ta Mussolinile vastu hakata. Aastal 1943 määras ta uueks peaministriks marssal Pietro Badoglio.

Tema mainet määris põgenemine Roomast 1943. aastal pommitamise ajal. Näiteks Inglismaa kuningas George VI ja Rooma paavst Pius XII jäid oma kodulinna pommitamisest hoolimata paigale, et olla rahvale toeks. Sellest ajast hakkas ta võimu järk-järgult oma pojale Umberto II-le üle andma, kuni loobus tema kasuks troonist 1946. aastal.

Kuu aega hiljem monarhia säilitamise üle korraldatud referendumil otsustas rahvas kehtestada vabariigi. Pärast seda keelati kõigil kuningadünastia meessoost liikmetel oma jalga Itaalia pinnale tõsta. Vittorio Emanuele emigreerus Egiptusse, kus suri aasta pärast.

Tunnustus
---------

* Eesti Vabariigi Vabadusristi III liigi 1. järk (29.04.1925)

Kirjandus
---------

* Vittorio Emanuele III. Uus Eesti, 17. jaanuar 1937, nr. 17, lk. 4.
* Itaalia kuningas Abessiinia keisriks. Uus Eesti, 11. mai 1936, nr.127, lk. 1.
Vitus Bering
**Vitus Jonassen Bering** (kasutatud ka nimekuju **Behring**; august 1681 Horsens – 19. detsember 1741 Beringi saar, Kamtšatka poolsaare lähedal) oli Taanis sündinud Vene meresõitja. Vene laevastikus teenis ta ohvitserina 37 aastat.

Ta lõpetas 1703 Amsterdamis kadetikorpuse ja astus samal aastal Venemaa teenistusse alamporutšiku auastmes. Põhjasõjas teenis ta Venemaa Balti laevastikus, välja arvatud 1712–1715, mil ta Venemaa Aasovi laevastikus sõdis Türgiga. 1707 sai ta porutšikuks, 1710 leitnandiks, 1715 4. järgu kapteniks, 1717 3. järgu kapteniks, 1720 2. järgu kapteniks ja 1724 1. järgu kapteniks.

Ta abiellus venelannaga ja viimast korda elus viibis ta Taanis 1715. aastal.

Vene tsaar Peeter I käskis Beringil uurida Kaug-Ida alasid ning leida tee Indiasse. Ta võttis osa Suurest põhjaekspeditsioonist.

Aastal 1741 tegi avastusretke koos tüürimehe Aleksei Tširikoviga Alaska rannikule. Tagasiteel suri ta Komandorisaartel.

Aastaid ei tunnustatud Beringi avastusretkede väärtust, alles kapten James Cook tõestas Beringi vaatluste täpsust ja usaldusväärsust. Beringi nime kannab tänapäeval mitu geograafilist objekti: Beringi väin, Beringi meri, Beringi saar, Beringi liustik ja üks karuliik. Alates 6. märtsist 2006 kannab Vitus Beringi nime Petropavlovsk-Kamtšatskis asuv Kamtšatka Riiklik Ülikool.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vitus Bering** |
Scipione Pulzone. Vittoria Accoramboni portree. Peterhof.
**Vittoria Accoramboni** (15. veebruar 1557 Gubbio – 22. detsember 1585 Padova) oli itaalia aristokraat, Bracciano hertsoginna. Ta sai tuntuks oma erakordse ilu ja õnnetu lõpu pärast. 

Tema seikluslik elu on andnud ainet mitmele kirjandusteosele.

Elulugu
-------

Vittoria sündis Gubbios pere kümnenda lapsena. Tema isa kuulus Marchest pärit väikeaadlisuguvõssa, mis oli Gubbiosse tulnud 14. sajandil. Perekond kolis Rooma paremat elu otsima. 

Vittoria isa lükkas tagasi mitmed Vittoria kosilased ning peatus siis Francesco Perettil, kellel polnud küll erilist positsiooni, kuid kelle onu oli kardinal Felice Peretti, keda peeti paavstikandidaadiks (hiljem saigi temast paavst Sixtus V). 16-aastane Vittoria abiellus Perettiga. Pillava eluviisi tõttu sattus paar peagi võlgadesse. 

Vittoriat imetlesid ja jumaldasid paljud Rooma kõige targemad ja säravamad mehed. Tema kõige tulisemate imetlejate seas oli Paolo Giordano I Orsini, kes oli esimene Bracciano hertsog ning üks Rooma mõjukamaid isikuid. 

Aastal 1581 tappis Vittoria vend Marcello, kes tahtis, et tema õest saaks hertsogi abikaasa, Peretti. Hertsogit kahtlustati kuriteo kaasosaluses, seda enam, et arvati, et ta oli tapnud oma esimese abikaasa Isabella de' Medici. Vittoria võttis hertsogi abieluettepaneku heameelega vastu ning peagi nad abiellusid, algul salaja (1581), ja 1583, pärast paavst Gregorius XII vastuseisu ületamist, ka avalikult. 

Kadeduse tõttu püüti seda abielu tühistada ning Vittoria koguni vangistati; ta vabanes ainult tänu kardinal Carlo Borromeo sekkumisele. 24. aprillil 1585, pärast Gregorius XII surma, sai Vittoria esimese abikaasa onu kardinal Montalto paavstiks ja tõotas paarikesele kätte maksta. Neid hoiatati ning nad põgenesid algul Veneetsiasse ning sealt Salòsse, mis asus Veneetsia riigi territooriumil. Selles linnas hertsog novembris 1585 ka suri, pärandades kogu oma isikliku varanduse lesele (Bracciano hertsogkonna jättis ta oma esimese abikaasa pojale Virginio Orsinile). 

Leinav Vittoria tõmbus tagasi Padovasse, kuhu talle järgnes tema surnud abikaasa sugulane Lodovico Orsini, kes oli Veneetsia vabariigi teenistuses. Lodovicol oli plaanis püüda varandus ümber jagada. Varanduse jagamisel tekkis tüli ning Lodovico tegi ühele meesterühmale ülesandeks Vittoria tappa. Vittoria suri 1585. aasta lõpus. Veneetsia vabariik mõistis hiljem Lodovico ja peaaegu kõik tema kaasosalised surma.

Kirjandusteosed Vittoria Accoramboni elust
------------------------------------------

* John Webster. "Valge kurat ehk Paolo Giordano Ursini tragöödia" (draama; 1612)
* Stendhal. "Vittoria Accoramboni" (jutustus; 1837–1839)
* Ludwig Tieck. "Vittoria Accoramboni" (ajalooline romaan; 1840)
* Robert Merle. "L'Idole" (romaan; 1987)
Taastatud vabadussõja mälestusmärk Karksi-Nuias on üks paljudest Eesti Vabadussõjas langenutele püstitatud monumentidest
**Eesti Vabadussõjas langenute mälestusmärk** on monument Eesti vabadussõjas langenud sõjameeste mälestuseks.

Ajalugu
-------

Vabadussõja mälestusmärkide rajamise algatas Eesti Vabariigi peaminister Ants Piip, kes kutsus 8. novembril 1920 kokku nõupidamise, kus arutati Vabadussõjas langenud sõjameeste mälestuse jäädvustamist. Jõuti tõdemusele, et mälestusmärke tuleb püstitada üle kogu Eesti.

Alates 1920. aastast hakatigi Eesti Vabadussõjas langenute mälestusmärke püstitama. Mälestuskivid ja -tahvlid ilmusid peaaegu kõigisse kihelkonnakeskustesse ja linnadesse, koolidesse ja seltsimajadesse. Raha selleks koguti peamiselt annetustena, korraldati heategevusüritusi. Kokku püstitati ligi 200 mälestusmärki.

Nõukogude okupatsiooni ajal enamik Vabadussõja mälestusmärke hävitati. Eestis pole mitte kunagi nii palju mälestusmärke ja kalmistuid purustatud kui Nõukogude okupatsiooni aastatel. Ajaloolase Mati Straussi andmetel rajati Vabadussõja järel Eestis kokku 170 Vabadussõjaga seotud mälestusmärki. Neist elas okupatsiooni terviklikuna üle vaid 8 ja rikutuna 13 mälestusmärki. Vabadussõja monumentide taastamine algas rahva oma algatusel pärast Mihhail Gorbatšovi algatatud perestroika reforme.

Vaata ka
--------

* Eesti Vabadussõja mälestusmärkide loend‎
* Mälestussammas Vabadussõjas langenud Soome vabatahtlikele Helsingis

Viited
------

1. 1 2  Pekka Erelt. Kui monumente teisaldati dünamiidiga Eesti Ekspress, 1. veebruar 2007.

Kirjandus
---------

* Mati Strauss, Ain Krillo, Jaak Pihlak, René Viljat. *Vabadussõja mälestusmärgid. I*. Koostanud Mati Strauss. Keila : M. Strauss, 2002. – 327 lk. ISBN 9985786696 (köites)
* Mati Strauss, Ain Krillo, Jaak Pihlak, René Viljat. *Vabadussõja mälestusmärgid. II*. Koostanud Mati Strauss. Keila : M. Strauss, 2005. – 351 lk. ISBN 9949133068 (köites)
* *Eesti Vabadussõja mälestusmärgid*. Koostanud René Viljat. [Tallinn] : Tänapäev, c2008. – 224 lk. ISBN 9789985627075 (köites)

Välislingid
-----------

* Pekka Erelt. Kui monumente teisaldati dünamiidiga Eesti Ekspress, 1. veebruar 2007.
Amy Cuddy
**Amy Joy Casselberry Cuddy** (sündinud 27. juulil 1972 Robesonias Pennsylvania osariigis) on Ameerika Ühendriikide sotsiaalpsühholoog, raamatute autor  ja lektor.

Amy Cuddy uurimistöö teemad on stereotüübid ja diskrimineerimine, emotsioonid ja võimu tunnetamine, mitteverbaalne suhtlemine ning sotsiaalsete stiimulite mõju hormoonidele.

Amy Cuddy TED-konverentsi loeng "Your body language shapes who you are" ("Kehakeel mõjutab inimese olemust")  on kehakeele mõjust mitte ainult teistele, vaid ka inimesele endale. Uurimistöö käigus tehtud katsed näitasid, et "võimupoosid" ("avatud" hoiak – käed V-kujuliselt üleval või puusas, jalad kergelt harkis ja tugevasti maha toetatud) mõjutavad testosterooni ja kortisooni taset ajus ning võivad mõjutada tegevuse tulemusi.

Viited
------

1. ↑  Amy Cuddy raamatud ja publikatsioonid  (inglise keeles, vaadatud 10.03.2017)
2. ↑  Amy Cuddy. Your body language shapes who you are, 2012 (vaadatud 10.03.2017)
3. ↑  Inna-Katrin Hein. Video: kaks minutit selles asendis ja enesekindlus kasvab. Postimees, 14.07.2016 (vaadatud 10-03.2017)
Roly Bonevacia 2017. aastal Western Sydney Wanderersi särgis
**Roly Bonevacia** (õieti **Rolieny Bonevacia**; sündinud 8. oktoobril 1991 Lelystadis) on Curaçao päritolu Hollandi jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Faisaly ja Curaçao jalgpallikoondises.

Ta alustas karjääri Hollandis Amsterdami Ajaxis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Ainsal korral mängis ta Ajaxi põhimeeskonnaga Hollandi kõrgliigas 2010. aasta augustis. Hooajal 2011–12 mängis ta laenul Hollandi kõrgliiga klubis NAC Breda ning seejärel kaks hooaega Rodas.

2014. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Austraalia kõrgliigas mängiva Wellington Phoenixiga. Wellington Phoenixis mängis ta aga kokku koguni kolm hooaega ja valiti hooajal 2015–16 Austraalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2017–2019 mängis ta Austraalia kõrgliigas Western Sydney Wanderersi meeskonnas.

2019. aasta mais liitus ta Al-Faisalyga.

Bonevacia kuulus mitmel korral Hollandi noortekoondistesse. Kuna tema vanemad on pärit Curaçaolt, saab ta esindada Curaçao jalgpallikoondist. Ta tegi Curaçao jalgpallikoondises debüüdi 5. juunil 2019 mängus India vastu ning lõi selles mängus ka värava.

Viited
------

1. ↑  "Phoenix Sign Ajax Academy Graduate". Football Federation Australia. 25.7.2014. Vaadatud 14.2.2019
2. ↑  "Wanderers land Bonevacia, Risdon and Thwaite". Western Sydney Wanderers. 16.5.2017. Vaadatud 14.2.2019
Hubble'i seadus
**Hubble'i seadus** ehk **punanihke seadus** on astronoomias täheldatav seos, mille kohaselt vaadeldavate galaktikate punanihke suurus on võrdeline nende kaugusega vaatlejast.

Kui Edwin Hubble hakkas süstematiseerima galaktikaid, avastas ta, et galaktikad liiguvad teineteisest eemale kiirusega, mis on võrdeline nende kaugusega. Mida kaugemal galaktikad paiknevad, seda kiiremini kihutavad need eemale.

1929. aastal jõudis ta Hubble'i seaduse ehk punanihke seaduse sõnastamiseni. See kujutab endast empiirilist seadust, mille järgi galaktikate eemaldumiskiirus v on võrdeline nende kaugusega r: v=Hr, kus H on Hubble'i konstant.

Jäädvustades tähevalguse värvilist kujutist, saavad astronoomid teada, kui kiiresti täht liigub. Kui täht liigub vaatlejast eemale, siis on tähelt lähtuvad valguslained väljaveninud. See põhjustab kujutise nihkumist spektri punase otsa poole. Selle niinimetatud punanihke suuruse järgi saab kindlaks teha tähe liikumise kiiruse.

Hubble'i seadust peetakse Universumi paisumise esimeseks vaatluslikuks aluseks ja tänapäeval on see üks tähtsamaid tõendeid suure paugu teooriale. Astronoomiliste objektide liikumine, mis on tingitud üksnes selle paisumise tõttu, on tuntud kui **Hubble'i voolamine**.

Vaata ka
--------

* Hubble'i seadus
**Hubert Yves Adrian Giraud** (3. märts 1920 Marseille – 16. jaanuar 2016 Montreux) oli prantsuse helilooja ja laulusõnade autor.

Muusikuna mängis ta karjääri alguses džässansamblis Quintette du Hot Club de France suupilli.

Üks tema kuulsamaid laule on "Pariisi taeva all" (:fr) (1951) samanimelisest filmist, mille laulis tuntuks Edith Piaf. Seda laulu on esitanud ka Juliette Gréco, Mireille Mathieu, Yves Montand, Paul Anka, Bing Crosby, Jaak Joala, Silvi Vrait jpt.

Tema kirjutatud laul "Dors, mon amour", mida esitas André Claveau, esindas Prantsusmaad 1958. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja võitis seal 1. koha. 

Rahvusvaheliselt sai tuntuks ka Giraud' laul "Mamy Blue" (1970), mille puhul ta on nii muusika kui ka sõnade autor. Laulust on tehtud eri versioone ja seda on tõlgitud mitmesse keelde. Laulu on esitanud teiste seas Ivana Spagna (s. 1956), Nicoletta (s. 1944), Ricky Shayne, ansamblid Pop Tops ja Stories, Laima Vaikule, Julio Iglesias, Demis Roussos, Dalida, Céline Dion, Kirka Babitzin, Lara Fabian, Emil Dimitrov, Muslim Magomajev, Jaak Joala, Mati Nuude jpt.
Hu Die 1930. aastatel
**Hu Die** (hiina keeles 胡蝶; sünninimi **Hu Ruihua** (hiina: 胡瑞華); 1907 või 1908 Shanghai – 23. aprill 1989 Vancouver, Kanada) oli Hiina näitleja. Ta oli üks populaarsemaid Hiina näitlejaid 1920. ja 1930. aastatel. Ta oli tuntud ka ingliskeelse nimega **Butterfly Wu**.

Hu Die sündis Shanghais ja kolis üheksa-aastaselt Guangzhousse. Tema isa oli Pekingi-Harbini vahelise raudtee peainspektor, tänu millele veetis Hu Die suure osa noorukieast Hiina põhjapoolsetes linnades, näiteks Pekingis, Tianjinis ja Yingkous, ning õppis seeläbi ideaalselt rääkima mandariinihiina keelt, mis osutus hiljem suureks eeliseks, kui Hiina filmitööstus siirdus tummfilmidest helifilmidele.

Aastal 1924 kolis ta koos perekonnaga tagasi Shanghaisse. Hiina filmikool avades oli ta esimene õpilane, kes ennast sinna kirja panni.

Ta mängis filmisarjas "Punase lootuse templi põletamine" (火燒紅蓮寺), mis pani aluse võitluskunstide filmide hullustusele.

1931. aastal näitles ta Hiina esimeses helifilmis "Sõutüdruku punane pojeng" (歌女紅牡丹; lavastaja Zhang Shichuan).

1934. aastal näitles ta filmis "Kaksikõed" (姊妹花; lavastaja Zheng Zhengqiu), milles esitas ta meisterlikult kaksikõdede rolle väga erinevate isiksustega. "Kaksikõdesid" peetakse Hu Die parimaks filmiks.

Ta valiti 1933. aastal Hiina esimeseks "filmikuningannaks".

Pärast seda, kui jaapanlased hõivasid 1937. aastal Shanghai, põgenes ta Hongkongi ja jäi sinna kuni 1941. aastal, mil ka Hongkong Jaapani kätte langes. Ta keeldus jaapanlaste heaks töötamast ning põgenes Hiina sisemaal asuvasse Chongqingi. Pärast Teise maailmasõja lõppu naasis ta Hongkongi ja jätkas näitlemist. Hu läks 1967. aastal pensionile ja kolis Kanadasse.

Viited
------

1. 1 2  Tan Ye; Yun Zhu (2012). *Historical Dictionary of Chinese Cinema*. lk. 78. Scarecrow Press. ISBN 0-810879-13-1.`{{cite book}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hu Die** |

* IMDb link puudub Hu Die andmekogus IMDb (inglise)
Antonov An-72 ruleerimas Tallinna lennuväljal
**Antonov An-72** (NATO koodnimi *Coaler*) on Nõukogude Liidu lennukiehitusettevõtte Antonov kahe reaktiivmootoriga ülatiivaline transpordilennuk, mis projekteeriti lendamiseks ka arktilistes tingimustes. 

Antonov An-72 prototüübi esmalend toimus 31. augustil 1977. 

Esimene An-72 sarja lennuk tõusis õhku 1985. aasta detsembris. Lennuväeosad said esimesed lennukid kätte 1987. aastal. An-72 on keskmiste vahemaade sõjaväetranspordilennuk, algselt plaanitud õhudessantväelaste ning relvastuse ja muu varustuse transpordiks.

Kirjeldus
---------

An-72 on varustatud kahe turboventilaatormootoriga, mis kinnituvad tiiva ülapinnale. Kontseptsioonilt on An-72 superkriitilise tiivaprofiiliga USA eksperimentaallennuki Boeing YC-14 (esmalend 1976. aastal) analoog. Lennuki Boeing YC-14 eripäraks olid kummalegi poole keret tiiva ülapinnale paigutatud reaktiivmootorid, mille düüsidest väljuv gaaside vool andis tiivale Coandă ilmingu tekitatud täiendava tõstejõu. Nii tiiva peale paigutatud mootorid koos eriliste maandumisklappidega aitavad AN-72-l piirduda lühikese maandumisteekonnaga, väidetavalt isegi alla 500 meetri. Lennuk vajab õhkutõusuks 800 m pikkust rada, mis on tavalisest märksa lühem.
Eestis kasutas An-72 lennufirma Enimex.

Lennutehnilised andmed
----------------------

* Tiivaulatus: 31,89 m
* Tiivapindala: 98,62 m²
* Pikkus: 28,07 m
* Kõrgus: 9,20 m
* Tühikaal: 19,5 tonni
* Suurim lennukaal: 32 tonni
* Kasulik last: 7500 kg
* Suurim kiirus: 720 km/h
* Reisikiirus: 550–600 km/h
* Lennulagi: 11 800 m
* Lennukaugus: 1000–3200 km
* Mootorid: 2 x Progress D-36, turboventilaator, tõukejõud 2 x 63,7 kN
* Reisijaid: kuni 68
* Meeskond: 3–5

Viited
------

1. ↑
Antonín Barák 2018. aastal Tšehhi koondises
**Antonín Barák** (sündinud 3. detsembril 1994 Příbramis) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Fiorentina ja Tšehhi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis 1. FK Příbram, debüteerides Tšehhi kõrgliigas hooajal 2012–13. Aastatel 2016–2017 mängis ta Tšehhi kõrgliigas Praha Slavia ridades ning tuli hooajal 2016–17 klubiga Tšehhi meistriks.

2017. aastal liitus ta Itaalia kõrgliigaklubiga Udinese. Hooaja 2019–20 teises pooles oli ta Udinesest laenul Itaalia kõrgliigaklubis Lecce. 2020. aasta septembris läks ta laenule Verona Hellasesse, sõlmides klubiga aasta hiljem püsiva lepingu. 2022. aasta augustis läks ta sealt laenule Fiorentinasse.

Tšehhi jalgpallikoondises tegi Barák debüüdi 15. novembril 2016 sõprusmängus Taani vastu ja lõi selles mängus ka värava. Ta kuulus Tšehhi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

| * v
* r
Tšehhi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Vaclík
* 2 Kadeřábek
* 3 Čelůstka
* 4 Brabec
* 5 Coufal
* 6 Kalas
* 7 Barák
* 8 Darida (c)
* 9 Holeš
* 10 Schick
* 11 Krmenčík
* 12 Masopust
* 13 Ševčík
* 14 Jankto
* 15 Souček
* 16 Mandous
* 17 Zima
* 18 Bořil
* 19 Hložek
* 20 Vydra
* 21 Král
* 22 Matějů
* 23 Koubek
* 24 Pekhart
* 25 Pešek
* 26 Sadílek
* Treener: Šilhavý

 | Tšehhi |
Ainus teadaoleva foto A-40 prototüübist, mille tegi keegi Tupolevi tehase töötajatest.
**Antonov A-40** (ka **Antonov A-40T**), hüüdnimega "Lendav tank" (vene keeles "Летающий танк" *letajuštšij tank* või "Крылья танка" *krõlja tanka* "Tanki tiivad", lühendina KT) oli Nõukogude Liidu eksperimentaalne õhusõiduk, mille lennukikonstruktor Oleg Antonov konstrueeris Teise maailmasõja aastail tanki T-60 transportimiseks õhu teel. Tanki külge kinnitatav kahepinnaline plaaneriosa pidi andma algul slepplennuki järel veetud tankile võimaluse lauelda lahinguväljale, toetamaks õhudessanti või partisane.

Töö plaaneri kallal kestis 1941. aasta detsembrist 1943. aasta veebruarini, mil tank tootmisest maha võeti. 1942. aasta aprillis valmistati Tjumeni linna tehases prototüüp. Lennukatsetused Moskva lähedal kestsid 7. augustist 12. septembrini 1942, katselenduriks oli Nõukogude Liidus tuntud purilendur Sergei Anohhin. Antonov A-40 leiti siiski olevat töökõlbmatu.

Tehnilised andmed
-----------------

* Meeskond: 2
* Last: 1 × T-60 tank
* Pikkus: 12,06 m
* Tiivaulatus: 18,00 m
* Tiivapindala: 85,8 m²
* Tühikaal: 2004 kg
* Lennukaal: 7804 kg
**Kalju Saks** (12. oktoober 1925 Vastse-Kuuste vald Tartumaa – 30. juuli 2015) oli eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu
-------

Kalju Saks oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1944 Tartus H. Treffneri Gümnaasiumi, 1950 Tartu Õpetajate Instituudi, 1953 (kaugõppes) TÜ filoloogiaosakonna inglise keele ja kirjanduse erialal, 1965 TÜ-s (kaugõppe) aspirantuuri, pedagoogikakandidaat (1967, TÜ), väitekiri "Ülekasvanud õpilaste edasijõudmine koolis ja nende asend klassikollektiivis". Oli 1944–52 Vastse-Kuuste kooli ja 1952–60 Põlva Keskkooli õpetaja, 1960–62 Põlva rajooni metoodika kabineti juhataja, 1962–68 Tartu 5. ja 7. keskkooli õpetaja, 1968–70 ja 1972–75 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi koolijõudluse sektori vanemteadur, 1970–72 NSV Liidu Pedagoogika Akadeemia Tööõpetuse ja Kutseorientatsiooni Teadusliku Uurimise Instituudi kutseorientatsiooni labori juhataja, 1975–86 TÜ pedagoogika ja metoodika kateedri dotsent. Õpetanud pedagoogika üld- ja erikursusi; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: koolijõudlus ja õpingutes mahajäämuse põhjused, hindamine, õppetöö eesmärgid ja diferentseerimine, kutseorientatsioon. Tema uurimuste põhjal asutati eksperimentaalsed tasendusklassid jm, võeti kasutusele õppetöö diferentseerimise meetmed. Publitseeriti õpilaste teadmiste kontrollimise, arvestamise ja hindamise probleemide teoreetiline ülevaade koos praktiliste soovitustega, õpetamise eesmärkide uurimisel vahendati vastavate taksonoomiate teooriaid, analüüsiti nende võimalikku rakendamist koolide aineprogrammides. Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi taasasutajaid ja sekretär (1989). 64 teadustrükist, sh 2 monograafiat.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Tasandusklassid. Tallinn, 1973
* Metoodilisi soovitusi üldharidusliku kooli IV–XI klassi õpilaste kutseorientatsiooniks (kaasautor A. Sukamägi). Tallinn, 1973
* Õpilaste õppeedukuse arvestuse ja hindamise probleeme. Tallinn, 1974
* Koolijõudluse tõstmise teedest (kaasautor J. Nurmik). Tallinn, 1977
* Õpilaste teadmiste kontrollimise ja hindamise probleeme (kaasautorid A. Elango, J. Nurmik). Tallinn, 1984
* Kutseorientatsiooni juhendi rakendamine üldhariduslikus koolis (kaasautor A. Sukamägi). // Tekste karjäärinõustamisest. Tallinn, 2001. B. Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 474
* II, 159
* Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 245, 246.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kurese Pakamägi** on muinasaegne kindlustatud asula  Kuresel, Lääneranna vallas, Pärnu maakonnas.

Kirjeldus
---------

Muistne kindlustus asub Pakamäe nimelisel Biohermsel paekõvikul. 22 m läbimõõduga õue ümbritseb kolmest küljest ligemale 5 m laiune ja 0,8 kuni 0,9 m kõrgune, raudkividest ja mullast vall. Idapoolset külge, kus vall puudub, kaitses järsk looduslik nõlv.

Arheoloogilised kaevamised
--------------------------

Arheoloogilistel kaevamistel, mille viis läbi Mati Mandel juulikuus 2015. aastal sai selgemaks, et tegemist oli tugevamalt kindlustatud asulaga, mis kuulus tõenäoliselt ainult ühele majapidamisele. On ka tõenäoline, et kindlustatud asula võis kuuluda ülikule või lihtsalt rikkale perekonnale. Esialgse dateeringu järgi elati kindlustatud asulas keskmisel pronksiajal.

Viited
------

1. ↑  Mati Mandel, lk 154.

Kirjandus
---------

Mati Mandel. Arheoloogia Läänemaa radadel. Eesti ajaloomuuseum. Tallinn 2011

Välislingid
-----------

* Kurese Pakamäe linnusasula kultuurimälestiste riiklikus registris
**Ordu provints** on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provints asub Musta mere ääres. Provintsi keskus on Ordu.

Haldusjaotus
------------

* Akkuşi ringkond
* Aybastı ringkond
* Çamaşi ringkond
* Çatalpınari ringkond
* Çaybaşı ringkond
* Fatsa ringkond
* Gölköy ringkond
* Gülyalı ringkond
* Gürgentepe ringkond
* İkizce ringkond
* Kabadüzi ringkond
* Kabataşi ringkond
* Korgani ringkond
* Kumru ringkond
* Mesudiye ringkond
* Ordu ringkond
* Perşembe ringkond
* Ulubey ringkond
* Ünye ringkond

Viited
------

1. ↑  Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

* Ordu provintsi koduleht (türgi ja inglise keeles)

Türgi provintsid

Adana **·**  Adıyaman **·**  Afyonkarahisar **·**  Ağrı **·**  Aksaray **·**  Amasya **·**  Ankara **·**  Antalya **·**  Ardahan **·**  Artvin **·**  Aydın **·**  Balıkesir **·**  Bartın **·**  Batman **·**  Bayburt **·**  Bilecik **·**  Bingöl **·**  Bitlisi **·**  Bolu **·**  Burdur **·**  Bursa **·**  Çanakkale **·**  Çankırı **·**  Çorum **·**  Denizli **·**  Diyarbakır **·**  Düzce **·**  Edirne **·**  Elazığ **·**  Erzincan **·**  Erzurum **·**  Eskişehir **·**  Gaziantep **·**  Giresun **·**  Gümüşhane **·**  Hakkâri **·**  Hatay **·**  Iğdır **·**  Isparta **·**  İstanbul **·**  İzmir **·**  Kahramanmaraş **·**  Karabük **·**  Karaman **·**  Kars **·**  Kastamonu **·**  Kayseri **·**  Kilis **·**  Kırıkkale **·**  Kırklareli **·**  Kırşehir **·**  Kocaeli **·**  Konya **·**  Kütahya **·**  Malatya **·**  Manisa **·**  Mardin **·**  Mersin **·**  Muğla **·**  Muş **·**  Nevşehir **·**  Niğde **·**  Ordu **·**  Osmaniye **·**  Rize **·**  Sakarya **·**  Samsun **·**  Şanlıurfa **·**  Siirt **·**  Sinop **·**  Şırnak **·**  Sivas **·**  Zonguldak **·**  Tekirdağ **·**  Tokat **·**  Trabzon **·**  Tunceli **·**  Uşak **·**  Van **·**  Yalova **·**  Yozgat