recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Hõbe** | 2014 | jäähoki |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2013 | jäähoki |
| **Kuld** | 2017 | jäähoki |

**Ulf Niklas Alexander Edler** (sündinud 21. aprillil 1986 Östersundis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Los Angeles Kings.

Ta alustas jäähoki mängimist Rootsis. 2004. aastal valis Vancouver Canucks ta NHL-i *draft* '​is 91. valikuna. 2005. aastal siirdus ta Põhja-Ameerikasse, mängides ühe hooaja Western Hockey League'i klubis Kelowna Rockets.

Canucksiga sõlmis Edler lepingu 2006. aasta juulis. NHL-is debüteeris ta 4. novembril 2006 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 30. novembril mängus Anaheim Ducksi vastu. Canucksi põhikoosseisus mängus Edler alates hooajast 2007–2008. Kokku mängis ta Canucksis 15 hooaega. Aastatel 2012, 2018 ja 2019 pälvis ta Canucksi hooaja parimale kaitsemängijale antava auhinna Babe Pratt Trophy. 2012. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule. Hooajal 2010–11 jõudis ta Canucksiga Stanley karika finaali, kus kaotati Boston Bruinsile mängudega 3:4. Edleri kõige resultatiivsem hooaeg Canucksis oli 2011–12, mil ta lõi 11 väravat ja andis 38 väravasöötu. Edler on Canucksi läbi aegade resultatiivseim kaitsemängija (925 mänguga kogus ta 409 punkti).

2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Los Angeles Kingsiga.

Aastatel 2013 ja 2017 tuli Edler Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks. 2014. aasta taliolümpiamängudel võitis ta koondisega hõbemedali.

Viited
------

1. ↑  "LA Kings Sign Alex Edler to a One-Year Contract". nhl.com. 29.7.2021. Vaadatud 4.5.2022

Välislingid
-----------

 Alexander Edler – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alexander Edler NHL.com lehel
* Alexander Edler hockeydb.com lehel

| * v
* r
Los Angeles Kings |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Pheonix Copley **·** Joonas Korpisalo |
| 
**Kaitsjad**: Mikey Anderson **·** Drew Doughty **·** Sean Durzi **·** Alexander Edler **·** Vladislav Gavrikov **·** Matt Roy **·** Jordan Spence **·** Sean Walker |
| 
**Ründajad**: Jaret Anderson-Dolan **·** Viktor Arvidsson **·** Quinton Byfield **·** Phillip Danault **·** Kevin Fiala **·** Carl Grundström **·** Alex Iafallo **·** Arthur Kaliyev **·** Adrian Kempe **·** Anže Kopitar **·** Rasmus Kupari **·** Blake Lizotte **·** Zack MacEwen **·** Trevor Moore **·** Gabriel Vilardi |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib leiutajast, tema isa kohta vaata artiklit Alexander Melville Bell.* |

---

**Alexander Graham Bell** (3. märts 1847 Edinburgh – 2. august 1922 Beinn Bhreagh, Nova Scotia, Kanada) oli šoti päritolu ameerika teadlane, leiutaja ja õpetaja. Bell on tuntud eeskätt telefoni leiutajana, mille ta patenteeris 1876. aastal.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
| Alexander Graham Bell'i hääl |
|  |
| Alexander Graham Belli salvestis vahakettal 1885 aastal. Avastati 2011. Salvestatud Volta Laboratory |
| 

---

 |

 |

1885. aasta 15. aprillist pärit vahaga kaetud pappkettal leidub salvestis, kus Bell sõna võtab. Sellel on kõigest üks lause: "Hear my voice, Alexander Graham Bell." ("Kuulake mu häält, olen Alexander Graham Bell.")

Aastal 1888 oli Bell üks National Geographic Society asutajaid.

Kui Bell suri, kuulutati USAs välja leinaminut, kus ühe minuti jooksul suleti kõik telefoniteenused, austamaks meest, kelle elutöö tulemusena said inimesed kasutada telefoni.

Belli järgi on nimetatud mõõtühik bell.

Bell pedagoogina
----------------

Belli on kutsutud ka **kurtide isaks**. Belli isa, vanaisa ja vend tegelesid kõik kõnekunsti ja selle uurimisega. Kuna Belli ema ja abikaasa olid kurdid, mõjutasid nad tugevasti Belli teadustööd.

1868 andis Bell Londonis Susanna Hullis kõnetunde kurtidele lastele. 1871 oli ta kurttummade õpetaja Northamptonis Clarke'i koolis Massachusettsis. Seejärel oli ta kooli järelevalvenõukogu esimees ja kuni surmani selle liige. Clarke'i koolis tutvus ta ka õpilasega, kellega hiljem abiellus. Samal ajal tegutses Bell ka Ameerika Kurtide varjupaiga juures Connecticutis Hartfordis.

1914 oli Bell üks Montessori ühingu loomise eestvedajaid USAs.

1873–1877 oli Bell Bostoni Ülikoolis kõnetehnika ja häälefüsioloogia professor. Väidetavalt tundis Bell ise end alati rohkem kurtide õpetajana kui maailmakuulsa leiutajana [*viide?*].

Tunnustus
---------

Tema järgi on nimetatud Nokia Bell Labs, endiste nimedega AT&T Bell Laboratories, Bell Telephone Laboratories, Bell Lab.

* 1882 valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks
* 1902 – Alberti medal
* 1907 – John Fritzi medal
* 1912 – Elliott Cressoni medal
* 1913 – Hughesi medal

Viited
------

1. ↑  "Cuaderno del laboratorio de Alexander Graham Bell, 1875-1876". *World Digital Library*. 1875–1876. Vaadatud 23.07.2013.
Alexander Domínguez (2015)
**Alexander Domínguez Carabalí** (sündinud 5. juunil 1987 Esmeraldase provintsis) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib väravavahina Ecuadori kõrgliigaklubis L.D.U. Quito ja Ecuadori jalgpallikoondises.

Ta alustas Quitos 2006. aastal ka klubikarjääri. Aastatel 2007 ja 2010 tuli ta klubiga Ecuadori meistriks. 2009. aastal võitis ta klubiga Lõuna-Ameerika klubide karikasarja Copa Sudamericana.

Quitos mängis ta kuni 2016. aastani. Seejärel mängis ta ühe hooaja Mehhiko kõrgliigaklubis Monterrey ja pärast seda ühe hooaja Argentina kõrgliigasse kuuluvas Colónis.

Aastatel 2018–2021 mängis ta Argentina kõrgliigaklubis Vélez Sarsfield. Seejärel mängis ta lühikest aega Uruguay kõrgliigaklubis Cerro Largo ja Colombia kõrgliigaklubis Deportes Tolima. 2022. aasta keskel naasis ta Quitosse.

Ecuadori jalgpallikoondises tegi Domínguez debüüdi 26. märtsil 2011 sõprusmängus Hondurase vastu. Ta on kuulunud Ecuadori koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2011. ja 2015. aasta Copa Américal, 2016. aastal Copa América Centenariol ning 2019. ja 2021. aasta Copa Américal.

Saavutused
----------

L.D.U. Quito
* Ecuadori Serie A (2): 2007, 2010
* Copa Sudamericana (1): 2009
* Recopa Sudamericana (2): 2009, 2010

| * v
* r
Ecuadori koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Banguera
* 2 Guagua
* 3 Erazo
* 4 Paredes
* 5 Ibarra
* 6 Noboa
* 7 Montero
* 8 Méndez
* 9 Rojas
* 10 W. Ayoví
* 11 Caicedo
* 12 Bone
* 13 E. Valencia
* 14 Minda
* 15 Arroyo
* 16 A. Valencia (c)
* 17 J. Ayoví
* 18 Bagüí
* 19 Saritama
* 20 Martínez
* 21 Achilier
* 22 Domínguez
* 23 Gruezo
* Treener: Rueda

 | Ecuador |

| * v
* r
Ecuadori koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Galíndez
* 2 Torres
* 3 Hincapié
* 4 Arboleda
* 5 Cifuentes
* 6 Pacho
* 7 Estupiñán
* 8 Gruezo
* 9 Ay. Preciado
* 10 Ibarra
* 11 Estrada
* 12 Ramírez
* 13 Valencia (c)
* 14 Arreaga
* 15 Mena
* 16 Sarmiento
* 17 Án. Preciado
* 18 Palacios
* 19 Plata
* 20 Méndez
* 21 Franco
* 22 Domínguez
* 23 Caicedo
* 24 Reasco
* 25 Porozo
* 26 Rodríguez
* Treener: Alfaro

 | Ecuador |
**Linnareform** oli Venemaa linnaomavalitsuste reform. See toimus sisekubermangudes 1870 ja Balti kubermangudes 1877.

Linnareformiga kaotati senised seisuslikud linnaasutused ja asendati kõiki seisusi hõlmavate asutustega. Ent valitsev seisund linna asjades tagati kodanlusele. Balti kubermangudes kaotati rae ja bürgermeistri, mõnes väikelinnas seni püsinud foogtikohtu haldusvõim, kuid kohtuasutusena püsis raad kuni 1889. aasta kohtureformini.

Formaalselt sai linnaelu puudutavate osuste vastuvõtmise õiguse linnavolikogu. Volikogu moodustas linnavalitsuse, mida juhtis linnapea. Volikogu valimise õigus oli üksnes neil, kellele kuulus kas kinnisvara või ettevõtteid. Valijad jagunesid oma linnamaksu suuruse järgi 3 kuuriasse, millest igaüks sai valida ühepalju linnavolinikke.

Linnavalitsuste pädevus piirnes kohaliku majanduse ja heakorraga. Peale selle tohtis kuberner ükskõik millise linnavolikogu otsuse täitmise peatada.

Linnareformiga tekitatud õiguskorda muudeti 1892. aasta linnaseadusega. Varandustsensust muudeti rangemaks, linnavolikogu liikmete arvu vähendati, linnavalitsuse õigusi kitsendati veelgi ja kuberneri järelevalveõigust laiendati.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 296-297.
Stiene mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 5
**Stiene mõis** (saksa keeles *Ulpisch*, läti keeles *Stienes muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda ja Skulte valda Stiene küla maadele.

Ajalugu
-------

Mõisa varasem ajalugu on seotud Turaida piiskopilinnusega, minnes ametlikult aastal koos sellega 1625 Niels Sternschildi valdusse. Aastal 1652 olid selle omanikuks Gotthard Wilhelm von Budberg ja Peter von Stein. Aastal 1824 pani Magnus von Stein mõisa 53 000 rubla eest panti. Aastal 1834 ostis Jacob Anton von Hübbenet ülejäänud pandiosad endale. Aasta hiljem sai temast ka Stiene ametlik omanik. Hiljem pärisid mõisa tema lapsed.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 7/8 adramaad, sellele allus 301 mees- ja 336 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 4 ja 7/8, aastal 1734 aga kolm. Aastal 1688 oli mõisa suurus 4 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid kuus, aastal 1881 aga 6 ja 2/80, lisaks 8 ja 78/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: *Wasamuische*.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 153
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 174.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 248.
4. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 151
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 171.

Liepupe kirik.
Liepupe kihelkond

**Kirik**: Liepupe kirik  

**Mõisad**: Liepupe kirikumõis | Blome mõis | Dunte mõis | Liepupe mõis | Mētaka mõis | Sproģi mõis | Stiene mõis | Tūja mõis | Vecmuiža mõis
Frei esiplaanil, juuni 2006
**Alexander Frei** (sündinud 15. juulil 1979 Baselis) on endine Šveitsi jalgpallur, ründaja. 

Šveitsi jalgpallikoondise ründajana debüteeris ta rahvusmeeskonnas 24. märtsil 2001 mängus Jugoslaavia vastu. Frei oli Šveitsi rahvuskoondise kapten.

Hooajal 2004–2005 nimetati ta Šveitsi parimaks jalgpalluriks. Ühtlasi on ta kõigi aegade kõige enam väravaid (42 väravat) löönud Šveitsi jalgpallur.

7. juunil 2008 toimunud Euroopa meistrivõistluste avamängus Baseli St. Jakob-Parki staadionil sai Frei raskelt vigastada ja pidi ülejäänud meistrivõistluste mängud vahele jätma.

Klubid
------

* FC Basel (1997–1998)
* FC Thun (1998–1999)
* FC Lucerne (1999–2000)
* Servette FC (2000–2003)
* Stade Rennais FC (2003–2006)
* Borussia Dortmund (2006–2009)
* FC Basel (2009–2013)

Isiklikku
---------

Alexander Frei on 179 cm pikk ja kaalub 73 kg.

Vaata ka
--------

* Šveitsi jalgpallikoondis 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alexander Frei** |

* Alexander Frei koduleht (saksa keeles)
*Siin on loetletud tegevvulkaane.*



---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

A
-

Agung – 
Alaid – 
Alcedo –
Anatahan – 
Aragats – 
Arenal -
Asama – 
Askja – 
Aso – 
Augustine -
Avatša

B
-

Bandai – 
Batur – 
Beerenberg – 
Bezõmjannõi –
Bisoke -
Bulusani vulkaan

C
-

Cerro Azul (Galápagose saared) – 
Clevelandi vulkaan -
Colima – 
Cosigüina – 
Cotopaxi

D
-

Dabbahu -
Damāvand – 
Dempo

E
-

Egon – 
Eldfell – 
Emi Koussi – 
Empung - 
Erebus – 
Erta Ale – 
Etna

F
-

Fogo – 
Fourpeaked –
Fuego – 
Fuji

G
-

Galerase vulkaan – Galunggung – Gamalama

H
-

Hallasan – 
Hekla

I
-

Irazú – 
Irruputuncu – 
Izalco –
Iztaccíhuatl

K
-

Kamerun – 
Karangetang –
Karõm – 
Kasatochi – 
Katmai – 
Kelud – 
Kerinci –
Kīlauea – 
Kilimanjaro – 
Kizimen –
Kljutševskaja Sopka – 
Komagatake – 
Korjaki sopka –
Krakatau

L
-

Llaima – 
Laki – 
Lamington – 
Lassen Peak – 
Liamuiga – 
Llaima – 
Llullaillaco - 
Lokon

M
-

Maipo – 
Mauna Kea – 
Mayon – 
Merapi – 
Meru – 
Misti -
Momotombo

N
-

Nevado del Tolima – 
Nyamuragira – 
Nyiragongo

O
-

Ojos del Salado (pole kindel) –
Okmok –
Ol Doinyo Lengai – 
Ontake -
Orizaba mägi – 
O-shima – 
Osorno

P
-

Pagan (vulkaan) – 
Papandayan – 
Pavlov – 
Pelée –
Pico Viejo - 
Piibu vulkaan -
Pinatubo – 
Piton de la Fournaise – 
Popocatépetl – 
Puyehue – 
Puracé

R
-

Rainier – 
Raoul – 
Ruapehu – 
Ruiz

S
-

Sabancaya – 
Saint Helens (vulkaan) – 
Sakurashima – 
San Migueli vulkaan -
Sangay –
Santorin – 
Shinmoe-dake - 
Sinabung – 
Soputan – 
Soufrière Hills – 
Stromboli – 
Surtsey

Š
-

Šišaldin – 
Šivelutš

T
-

Taal – 
Tambora – 
Tanaga – 
Taranaki –
Tarawera –
Teide – 
Telica vulkaan - 
Tenggeri kaldeera – 
Torishima – 
Tristan da Cunha – 
Tungurahua –
Toussidé –
Turrialba vulkaan

U
-

Ubinas

V
-

Vesuuv – 
Vulcano

Vaata ka
--------

* Vulkaanide loend
**Eesti Kodanike Keskerakond** (EKKE) on Eesti registreerimata erakond, mille rajasid 16 asutajaliiget 19. oktoobril 1991. Erakonna registreeris Eesti Komitee 20. jaanuaril 1992 ja tema asutamise võttis teatavaks Vabariigi Valitsus eksiilis 6. aprillil 1992, kuna enne 1940. aastat polnud Eestis seadust, mille alusel oleks saanud erakondi registreerida.

Erakond ei tunnista praegust Eesti Vabariigi Valitsust ja taotleb 1938. aasta põhiseadusele tugineva Eesti Vabariigi taastamist. Vastavalt EKKE põhikirjale on ta end määratlenud kui poliitiline vastupanuliikumine okupatsioonile. 1992. aasta esimesel poolel tõusis liikmete arv 26-ni, pärast 28. juunit 1992 langes liikmete arv 5-ni. Registreeritud toetajaid, kes soovivad 1918. aastal loodud Eesti Vabariiki õigusjärgsena taastada (*restitutio ad integrum*), on olnud kuni 17. Erakonna allesjäänud liikmed on kaasatud 1938. aasta põhiseadusele tugineva mitteametliku ja tunnustamata Vabariigi Valitsuse (nn Nõmme valitsuse) koosseisu.

Liikmete vähesuse tõttu on EKKE tegevus alates 1994. aasta sügisest peatatud.

Esimeeste loend
---------------

* 19. oktoober 1991 – 8. jaanuar 1992 Edgar Salin
* 8. jaanuar 1992 – Ahti Mänd

Välislingid
-----------

* Eesti Erakondade Ajalugu
* Põhikiri
* Programm
* Omandisuhete taastamise programm
**Alexander Carl Woldemar Assmuth** (28. aprill 1845 Torma – 7. oktoober 1929 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Ta lõpetas Tartus gümnaasiumi. Õppis aastatel 1864–1869 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas.

Aastatel oli 1869–1870 koduõpetaja Uuemõisas. Ordineeriti 8. novembril 1871 õpetajaks.

Oli aastatel 1870–1880 Risti koguduse ja aastatel 1880–1917 Tallinna Jaani koguduse II pihtkonna õpetaja.

Assmuth oli laulukooride asutamise toetaja.

Tunnustus
---------

* 1897 Kuldrist

Isiklikku
---------

Tema isa Eduard Johann Assmuth oli Torma Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Friedrich Johann Anton Assmuth oli Kose koguduse õpetaja, õemees (õe Emmy Luise abikaasa) Hugo Wilhelm Hoffmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, väimees (tütre Anna Pauline abikaasa) Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, poeg Christfried Voldemar Anton Assmuth oli arst.

Ta maeti 16. oktoobril 1929 Tallinna Kalamaja kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
2. ↑  Liivi Aarma. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885. Tallinn 2007
3. ↑  Eesti Kirik nr 43, 24. oktoober 1929. Lk 341

Välislingid
-----------

*
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Fife'i hertsogist ja kuuendast Fife'i krahvist; teiste sellenimeliste kohta vaata lehekülge Alexander Duff* |

---

Alexander ja Louise Duff
**Alexander William George Duff** (10. november 1849 – 12. jaanuar 1912) oli Fife'i krahv ja Fife'i hertsog, Edward VII vanima tütre Louise'i abikaasa.

Noorpõlv
--------

Alexander Duff sündis Edinburghis viienda Fife'i krahvi James Duffi ja tema abikaasa leedi Agnes Hay pojana. 1857. aastast kandis ta Macduffi vikondi tiitlit.

1863–1866 õpis Duff Etoni kolledžis ning 1873–1879 oli ta parlamendi liige.

7. augustil 1879 sai temast pärast isa surma kuues Fife'i krahv (Iirimaa aadelkonnas) ning teine parun Skene (Ühendkuningriigi aadelkonnas), viimane tiitel andis talle ka koha lordide kojas. 1872–1902 oli ta Elgini maakonna lordleitnant (*Lord-Lieutenant*) Šotimaal.

1882 osales diplomaatilisel missioonil Saksimaa kuninga Alberti juurde. 1885 sai temast Fife'i krahv Ühendkuningriigi aadelkonnas. Ta oli Briti Lõuna-Aafria kompanii üks asutajaid ning ühingu asepresident kuni 1896. aastani.

Abielu
------

27. juunil 1889 abiellus Alexander Duff printsess Louise'iga Buckinghami palees. Kaks päeva pärast laulatust tõstis kuninganna ta Fife'i hertsogi ja Macduffi markii seisusse Ühendkuningriigi aadelkonnas.

Fife'i hertsogil ja hertsoginnal oli kolm last:

* Alastair Duff, Macduffi markii (surnult sündinud 1890)
* Leedi Alexandra Duff (17. mai 1891 – 26. veebruar 1959), abiellus prints Arthuriga
* Leedi Maud Duff (3. aprill 1893 – 14. detsember 1945)

Tiitlid ja autasud
------------------

Braemar, Mar Lodge Estate, St Ninian's Chapel. Fife'i esimese hertsogi (1849–1912) haud
1900. aasta aprillis välja antud seadusega sai Duffist uuesti Fife'i hertsog ja Macduffi krahv. Uue seadusega pandi paika ka tiitli edasiminek meessoost pärijate puudumisel, kuna hertsogil ja hertsoginnal oli ainult kaks tütart. Seaduse tulemusena oli Alexandri käes kaks Duffi hertsogkonda: 1887 välja antu kadus poja puudumisel, 1900 antu pärandus vanemale tütrele nagu ka MacDuffi markii tiitel. Novembris 1905 andis Duffi äi, kuningas Edward VII Fife'i hertsoginnale kuningliku printsessi tiitli ning Alexandra ja Maud Duffile Suurbritannia ja Iirimaa printsessi tiitli nimetusega "kõrgus".

1881 sai Alexander Duffist Ohakaordu (*Order of the Thistle*) rüütel. 1902 sai ta kuningliku Victoria keti. Tema naisevend, kuningas George V lõi ta Sukapaelaordu rüütliks. Ta oli ka Bathi ordu rüütel ja majesteedi eranõunik.

Hilisem elu
-----------

Detsembris 1911, kui perekond purjetas Egiptuse poole, elasid nad Maroko lähedal üle laevaõnnetuse. Kuigi kõik pääsesid vigastusteta, jäi hertsog varsti haigeks. Ta suri Egiptuses Aswānis jaanuaris 1912 ning maeti Mar Lodge'i mausoleumi Aberdeenshire'is Šotimaal.
Siin on loetletud Eesti Komitee organitesse kuuluvad isikud 1990. aasta tegevusaruande järgi:

Juhatus: esimees Jaan Vilval, abiesimehed Johannes Mihkelson ja Ivar Paljak, laekur Harri Härm, sekretärid Ursula Wallberg ja Sven Hanson, liikmed Aleksander Alep, Virge Hint, Ülo Ignats, Andres Käärik, Asta Lepik, Peeter Luksep, Mihkel Mathiesen, Toivo Tagel, Rein Tarmet.

Auesimees Heinrich Mark, auliikmed Renate Kaasik ja Teodor Künnapas.

Kooli- ja Noortetoimkond: esimees Ivar Paljak, Jaak Akker, Anne-Marie Asker Badersten, Mai Beijer, Reet Estra, Virge Hint, Edith Kotka-Nyman, Ingrid Kulvere-Ungerson, Teodor Künnapas, Udo Künnapas, Paul Laan, Laine Laks, Meemo Mäelo, Richard Norvell, Tiiu Nurk, Piia Paljak-Särlefalk, Jaan Seim, Merike Sild, Mikael Tikman, Marje Tui-Lind.

Kultuuritoimkond: esimees Ivar Paljak, nõuandja kultuuri küsimustes Ervin Pütsep, A. Alep, Lili Kaelas.

Sotsiaalkomisjon: esimees Asta Lepik, Vesta Keiland, Peeter Luksep, Johannes Mihkelson, Eva Vadi, J. Viira.

Vähemusrahvuste komisjon: esimees Johannes Mihkelson, Arvo Horm, M. Juhkam, Raimond Kolk, Madli Kurdve, Heinrich Mark, Ivar Paljak.

Juriidiline komisjon: esimees Elmar Anderson, Heinrich Mark, Arved Ruusa, Jaan Vilval.

Revisjonikomisjon: Aksel Mark, Alide Martinson, E. Moor, J. Okasmaa, K. Tagel.
**Lõuna-Egeuse piirkond** on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreekas. Ta hõlmab Egeuse mere lõunaosas olevaid saari.

Piirkond koosneb 13 piirkonnaüksusest, mis jagunevad 34 vallaks. 2011. aastani jagunes piirkond kaheks maakonnaks (Küklaadide maakond ja Dodekaneeside maakond).

Piirkonnaüksused:

* Ándrose piirkonnaüksus
* Kálymnose piirkonnaüksus
* Kárpathose piirkonnaüksus
* Kéa-Kýthnose piirkonnaüksus
* Kosi piirkonnaüksus
* Mílose piirkonnaüksus
* Mýkonose piirkonnaüksus
* Náxose piirkonnaüksus
* Párose piirkonnaüksus
* Rhodose piirkonnaüksus
* Sýrose piirkonnaüksus
* Thíra piirkonnaüksus
* Tínose piirkonnaüksus

Välislingid
-----------

 Lõuna-Egeuse piirkond – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Piirkonna koduleht

Kreeka piirkonnad

Atika **·**  Ida-Makedoonia ja Traakia **·**  Ípeiros **·**  Joonia saared **·**  Kesk-Kreeka **·**  Kesk-Makedoonia **·**  Kreeta **·**  Lõuna-Egeus **·**  Lääne-Kreeka **·**  Lääne-Makedoonia **·**  Peloponnesos **·**  Põhja-Egeus **·**  Tessaalia
**Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liit** (endise nimega **Eesti Suhtekorraldajate Liit**) (*Estonian Public Relations Association* ehk EPRA) on 1996. aastal asutatud erialaliit, mis koondab Eestis suhtekorralduse alal töötavaid inimesi. EPRA eesmärgiks on korraldada liikmete infovahetust, erialast koolitust ja suhtekorraldusvaldkonna arendamist Eestis. 

EPRA ühendab kommunikatsioonivaldkonna töötajaid üle Eesti. Liitu kuuluvad kommunikatsioonieksperdid, kes töötavad nii avalikus sektoris, äriettevõtetes, mittetulundusorganisatsioonides kui suhtekorraldusfirmades. Liidul on 2018. aasta seisuga enam kui 100 liiget. EPRA kõrgeim võimuorgan on üldkoosolek, kes valib liidu tööd koordineerima 5-liikmelise juhatuse. EPRA juhatuse ametiaeg on kaks aastat, juhatus valib presidendi. Aastail 2010–2020 oli EPRA president Aive Hiiepuu, 2020. aastal valiti selleks Margus Mets.

EPRA korraldab PR-töötajate kutseorganisatsioonina valdkonnasisest infovahetust ja erinevaid üritusi, aitab kaasa eriala laiemale populariseerimisele ja erialase professionaalsuse tõstmisele. EPRA on vastu võtnud oma eetikakoodeksi. 

Ilmub EPRA uudiskiri, toimuvad erinevad seminarid ja koolituspäevad, liidul on oma koduleht. Igakuiselt toimub EPRA klubiüritus, kus kuulatakse erialaseid ettekandeid ja diskuteeritakse valdkonna päevakajaliste küsimuste üle. EPRA teeb pidevalt tööd ka uute liikmete kaasamiseks. 

EPRA suuremate projektidena on koostöös majandusajalehega Äripäev välja antud "Suhtekorralduse käsiraamat". 2000. aasta lõpus korraldati EPRA initsiatiivil esimest korda Eestis konkurss "Suhtekorraldustegu 2000", mille eesmärk oli välja selgitada aasta edukaim suhtekorraldusprojekt. Iga aasta valib liit oma eriala parimaid, andes välja aasta suhtekorraldaja nimetust ja tunnustades parimaid kommunikatsiooniprojekte.

Välislingid
-----------

* Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liidu koduleht
**Tegelik mõõde** (inglise keeles *actual size*) on valmisdetaili mõõde, mis on mõõdetud ettenähtud täpsusega. Absoluutselt täpselt ei saa midagi valmistada- alati jäävad hälbed ja mõõtemääramatus, mis olenevad materjalist, temperatuurist, valmistamise tehnoloogiast, lõikeriista kulumisest jms. Ka detailipartii töötlemisel samas pingis samadel tingimustel esinevad mõõtmetes ikkagi erinevused. Täpsus on suhteline mõiste. See on parameetri tegelike väärtuste lähenemise aste tema teoreetiliselt täpsele väärtusele. Tegelik mõõde peab asuma piirmõõtmete vahel.

Näited
------

* Ø30+0,027- Ülemine piirhälve on siin +0,027 ja alumine on 0. Suurim piirmõõde on 30,027 ja vähim 30,000. Kõlblike detailide tegelikud mõõtmed peavad asuma piirmõõtmete vahel, seega partiina töödeldud avade juhuslikud mõõtmed 30,000, 30,006, 30,021 on kõlblikud. Samas kui juhuslikud mõõtmed on 29,998 või 30,032 siis on tegemist praagiga kuna tegelikud mõõtmed on hälvetega antud piiridest väljas.
* Ø30+0,015-0,015- tegelik mõõde võib olla 30- st 0,015mm suurem või väiksem. Detailid mõõtmetega üle 30,015 mm ja alla 29,985 ei kõlba.
* Ø30+0,027+0,012- tegelik mõõde 30 mm ei kõlba. Detailid peavad olema veidi suuremad piirides 30,012...30,027 mm.

Parandatav ja parandamatu praak
-------------------------------

Mõõtmeid, mis avade puhul on alla vähima piirmõõtme, nimetatakse parandatavaks praagiks, sest neid saab veel mõõtu töödelda (sisetreimine, lihvimine, hõõritsemine). Kui aga ava tegelik mõõde on suurimast piirmõõtmest suurem, siis on tegemist parandamatu praagiga, sest seda enam töötlemisega parandada ei saa. Võllide puhul on tegelikud mõõtmed üle suurima piirmõõtme- parandatav praak ja tegeliku mõõtmed alla vähima piirmõõtme parandamatu praak.

Vaata ka
--------

* Piirhälve
* Tolerants
* Täpsus masinaehituses
**Thomas Salumets** (sündinud 1956) on eesti päritolu Kanada kirjandusteadlane.

Elukäik ja haridus
------------------

Salumets sündis Saksamaal, Emajõe lahingus osalenud ja raskelt haavata saanud rindemehe perekonnas.

Gümnaasiumi lõpetas ta Heidelbergis, germanistika bakalaureuseõppe *summa cum laude* Toronto Ülikoolis Kanadas (1976–1980).

Magistri- ja doktorikraadi sai ta Princetoni Ülikoolis USAs, kus kaitses 1985 doktoriväitekirja "Zur Interpretation und Edition der Werke F. M. Klingers".

Töökäik
-------

Alustanud õppejõutööd Lääne-Ontario ja Toronto ülikoolides, töötab ta 1987. aastast Briti Columbia Ülikoolis Vancouveris. Ta on juhatanud sealset võrdleva kirjandusteaduse õppetooli ja germanistikaosakonda, aastail 2006–2011 oli ta Kesk-, Ida- ja Põhja-Euroopa osakonna juhataja. 

Ta on olnud organisatsiooni Association for the Advancement of Baltic Studies (AABS) president (2002–2006) ja ajakirja Journal of Baltic Studies peatoimetaja (1998–2001).

Salumets on Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni liige ning mitme raamatusarja ja ajakirja toimetuskolleegiumi liige.

Teoseid
-------

* "Unforced Flourishing: Understanding Jaan Kaplinski" (McGill-Queen's University Press, 2014), eesti keeles "Kujuneda sunnita: mõtestades Jaan Kaplinskit" (Varrak, 2016).
* "Mõju mõnu" (Tartu Ülikooli Kirjastus, 2014; sari "Studia litteraria Estonica", 14).

Tunnustus
---------

* 2015 Tartu Ülikooli audoktor

Viited
------

1. ↑  Lea Kreinin, "Thomas Salumets räägib Pärdist, Kaplinskist ja Richterist", Eesti Elu 26/2015, 11. september 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  Arne Merilai, "Tooma rõõmusõnumid", Methis 12, lk. 194.
3. ↑  "Tartu Ülikooli audoktorid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 13. detsembril 2022.

Välislingid
-----------

* Thomas Salumetsa koduleht Briti Columbia Ülikooli saidil
Lõuna-Korea kiirteed
Namhae (nr 10) ja Chungang kiirtee (nr 55) ristumiskoht
**Lõuna-Korea kiirteede võrgustik** on tihe Sŏuli piirkonnas ja riigi lõunaosas, sest enamik elanikkonnast on koondunud just nendesse piirkondadesse.

Kiirteed Lõuna-Koreas on küllaltki ajakohased ning neid täiustatakse ja arendatakse pidevalt. Esimene kiirtee ehitati Lõuna-Koreasse 1970. aastatel. Kõik valmis kiirteed on ehitanud (ja olnud nende ehituse eestvedajad) erakapitalil põhinevad firmad. Et autode hulk pidevalt kasvab, suureneb järjest ka vajadus uute ja suurema läbilaskevõimega kiirteede järele. Kiirtee kasutamise tasu suurus sõltub peamiselt firmast, kes teed haldab. On ka mõned linnasisesed kiirteed, näiteks kiirtee nr 100 Sŏulis, mille kasutamise eest tuleb maksta vähem ja mille läbilaskevõime on suurem kui teistel kiirteedel.

Kiirteed, nende numbrid ja nimed, ka korea keeles:
–

* Kiirtee nr 1 ehk Kyŏngbu kiirtee – Gyeongbu Gosok Doro (경부 고속 도로; 京釜高速道路)

Sŏul – Taejŏn – Taegu – Pusan kokku 428 km
* Kiirtee nr 10 ehk Namhae kiirtee – Namhae Gosok Doro (남해 고속 도로, 南海高速道路)

Kwangchang – Chinju – Masan – Kimhae – Pusan
* Kiirtee nr 12 ehk 1988. aasta olümpia kiirtee – '88 Eullimpik Gosok Doro (88을림픽 고속 도로, hanja puudub)

Taegu – Namwŏn – Kwangju
* Kiirtee nr 15 ehk Sŏhaeani kiirtee – Seohaean Gosok Doro (서해안 고속 도로, 西海岸高速道路)

Sŏul – Ansan – Buryeong – Mokp'o
* Kiirtee nr 16 ehk Ulsani kiirtee – Ulsan Gosok Doro (울산고속도로, 蔚山高速道路)

Ulsan – Kiirtee nr 1
* Kiirtee nr 17 –

valmib alles 2006, ühendab kiirteed nr 15 kiirteega nr 30
* Kiirtee nr 20 –

valmib alles 2004
* Kiirtee nr 22 –

valmib alles 2004
* Kiirtee nr 25 ehk Honami kiirtee – Honam Gosok Doro (호남 고속 도로; 浩南高速道路) ja tema harutee Jeonan – Nonsan Gosok Doro (친안–논산 고속 도로, )

koosneb kahest osast, mille ehitasid erinevad firmad: 
Sunch'ŏn – Kwangju – Jeonan
Jeonan – Kongju – Nonsan 178,5 km
* Kiirtee nr 30 –

valmis alles 2006
* Kiirtee nr 35 ehk Chungbu kiirtee – Jungbu Gosok Doro (중부고속도로, 中部高速道路)

Hanam – Taejŏn – Chinju – Tongyeong
* Kiirtee nr 37 – 제2중부 고속 도로

tee on ainult 31 km pikk ja kulgeb paralleelselt kiirteega nr 35 Sŏuli piirkonnas
* Kiirtee nr 40 –

ühendab kiirteed nr 15 kiirteega nr 1, on ainult 20,2 km pikk
* Kiirtee nr 45 –

koosneb kolmest lõigust, mis on veel ühendamata.
Ich'ŏn – Chunjgu – Sangju – Kimch'ŏn – Taegu – Masan
* Kiirtee nr 50 –

Inch'ŏn – Ansan – Ich'ŏn – Kangnŭng
* Kiirtee nr 55 –

Ch'unch'ŏn – Wŏnju – Chech'ŏn – Taegu
* Kiirtee nr 65 –

kaks lõiku, ühendab kiirteed nr 50 Tonghae linnaga
* Kiirtee nr 100 –
* Kiirtee nr 102 –
* Kiirtee nr 104 –
* Kiirtee nr 110 –
* Kiirtee nr 120 –
* Kiirtee nr 130 –
* Kiirtee nr 251 –
* Kiirtee nr 300 –
* Kiirtee nr 451 –
* Kiirtee nr 551 –
Saxby rannas asub Vormsi lademe stratotüüp
**Vormsi lade** on ülemordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Vormsi lademe all lamab Nabala lade ja temal lasub Pirgu lade. Koos Nabala lademega kuuluvad nad Harju ladestiku Kohila alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Katy lade.

Ladet hakkas esimesena eristama Vladimir Jaanusson aastal 1944. Lademe stratotüüp asub Saxby rannas, kus ligi 570 meetri ulatuses paljanduvad Vormsi lademe keskmised ja ülemised kihid (0.76 m). Sealne paljand jätkub ka vee all. Lademe laiendatud stratotüüp on pärit Hullo puuraugust number 385. Lade on saanud nime Vormsi saare järgi.

Lademe vanus on 450,8...449,8 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastab sellele Põhja- ja Loode-Eestis Kõrgessaare kihistu, milles on eristatud Hullo, Paope ja Saxby kihistikud. Kesk-Eestis vastab sellele Tudulinna kihistu, Lõuna-Eestis aga Fjäcka kihistu. Väljaspool Eestit eristatakse selles veel Skrunda kihistut ja Meilūnai kihistut, samuti ka Dobilinė, Revuona ja Kaimynai kihistikke. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda Fjäcka kihistu kiltkivi.

Lademe paksus Eestis on 0,3–22 m. Lademe alumine piir on selgesti eristatav, seal kasvab fossiilide arvukus hüppeliselt.

Lademe avamusala ulatub Põhja-Hiiumaalt Lohusuusse, läbides Vormsi, Lääne-Nigula, Kohila, Tapa ja Viru-Jaagupi. Lade on avamusalast lõunas esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal.

Lade paljandub näiteks Kõrgessaares, Aulepas ja Kohilas.

Lademe kivimkoosseisus on palju savikat ja peitkristalset lubjakivi. Lademe lõunaosas asendab selle musta värvi kiltkivi.

Viited
------

1. 1 2 3 4  EE 12. köide, 2003: 680.
2. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
3. ↑  Stratigraafia terminoloogia
4. ↑
5. ↑  Ordovician of the Siljan District, Sweden Jan Ove R. Ebbestad& Anette E.S. Högström
6. ↑  Geology and Mineral Resources of Estonia. Vormsi stage Linda Hints&Tõnu Meidla
7. ↑  Suuroja, K. 1997. Eesti aluspõhja geoloogiline kaart mõõtkavas 1:400 000. Seletuskiri.
8. ↑   (vaadatud 16.02.2013)

Ordoviitsiumi regionaalsed lademed Eestis

Pakerordi  **·** 
Varangu **·** 
Hunnebergi **·** 
Billingeni **·** 
Volhovi **·** 
Kunda **·** 
Aseri **·** 
Lasnamäe **·** 
Uhaku **·** 
Kukruse **·** 
Haljala **·** 
Keila **·** 
Oandu **·** 
Rakvere **·** 
Nabala **·** 
Vormsi **·** 
Pirgu **·** 
Porkuni  

vanemad lademed  nooremad lademed
**Pehme seiklusturism** (inglise keeles *soft adventure tourism*) on seiklusturismi üks kahest jaotisest[*viide?*]. Lisaks pehmetele seiklustele on seiklusturism jaotatud ka rasketeks seiklusteks (*hard adventure*).[*viide?*]

Pehme- ja raskeseiklus
----------------------

Raskeseiklus hõlmab ohtlikkust ja riske, mis vajab tunnustatud tasemel oskusi ja võimet ootamatustega hakkama saada. Vastupidi raskeseiklusele sisaldab pehmeseiklus väga väikest riski ja sellistest reisidest saavad osa võtta füüsiliselt tugevad ja võimekad turistid, kuid neil ei pea tingimata olema eelnevat kogemust nende valitud puhkusega.

Ajalugu
-------

Pehme seiklusturism kujunes välja 1980. ja 1990. aastate alguses, kui jätkusuutliku turismi üks vorme vastusena ulatuslikule jätkusuutmatu turismi arengule .

Sihtkohad ja tegevused
----------------------

Pehmeturismi sihtkohad asuvad äärealadel, maapiirkondades  ja ebatraditsioonilistes sihtkohtades, kus on võimalik saada uusi kogemusi, tegevusi, kultuure, loodusimesid koos kerge füüsilise tegevusega. Sellisteks tegevusteks on näiteks telkimine, jalgrattasõit, loomade jälgimine, ratsutamine, kanuusõit ja veesuusatamine .

Pehmeseiklus ja turism
----------------------

Turismitööstuses on pehme seiklusturism üks kõige kiiremini kasvavaid segmente, mida naudivad kõik, kes otsivad enamat kui traditsioonilist puhkust rannas, kruiisi või vaatamisväärsuste külastust suurlinnas. Pehmeid seikluslikke lühireise võetakse sageli traditsioonilise puhkuse täiendamiseks. Reis hõlmab reisisihtkohti, mis pakutad ökoturismi või eri ekspeditsioone. 

Seiklusturismi huvi on levinud massidesse, mis on pannud ettevõtteid pakkuma suurele hulgale inimestele pehmeseikluse pakette looduses. Teenuse ostjad ei pea olema tingimata kirglikud ühe konkreetse tegevuse vastu, sest teenuseosutajad pakuvad enamasti paljusid tegevusi.

Pehmeseiklus Eestis
-------------------

Eestis on samuti võimalik harrastada pehmeseiklust. Eesti loodus pakub matkamiseks aasta läbi võimalusi. Matkajana saadakse tutvuda rahvusparkide loodus- ja kultuurimaastikega, nautida vaateid klindi ehk paekalda servalt, avastada rabasid ja metsi. Peale jalgsimatkade on võimalik loodust nautida ka jalgratta- või ratsamatkal ning talvel räätsamatkal.

Viited
------

1. ↑  Shephard, G. & Evans, S. (n.d.). Adventure tourism – Hard decisions, soft options and home for tea. *Niche Tourism.* Retrieved from https://www.taylorfrancis.com/books/e/9780080492926/chapters/10.4324/9780080492926-25
2. 1 2  Lusby, Carolin. (2017). Hard and Soft Tourism. *The SAGE International Encyclopedia of Travel and Tourism.*http://dx.doi.org/10.4135/9781483368924.n210
3. 1 2  Soft Adventure Tourism. (n.d). Retrieved from  https://www.soft-adventure-tourism.com
4. 1 2  Beedie, Paul,. & Hudson, S. (2003). Emergence of mountain-based adventure tourism. *Annals of Tourism Research,* 30(3), 625-643. https://doi.org/10.1016/S0160-7383(03)00043-4
5. ↑  Puhka Eestis. (s.a.). Matkamine. Loetud aadressil https://www.puhkaeestis.ee/et/erilised-elamused/aktiivne-puhkus-ja-seiklus/matkamine
Orava paiknemine Slovakkias ja Poolas
**Orava** on ajalooline piirkond, mis jaguneb Slovakkia Žilina maakonna ja Poola Väike-Poola vojevoodkonna vahel Tatratest põhjas Orava jõe orus.

Orava ajalooline keskus on alates 1683 Slovakkia linn Dolný Kubín, mida alguses nimetati ungaripäraselt *Alsókubin*, enne seda Orava linnus.

Praegu on Orava majanduslikult vähearenenud ala, kuid turismi valdkonnas on võimalusi palju: Slovakkia-osas on suur veehoidla ja kuumaveeallikad, Orava linnus, vabaõhumuuseum ja puukirikud, saab harrastada mägironimist.

Ala oli kunagi Ungari kuningriigi koosseisus (Árva komitaat). Pärast I maailmasõda sai sellest Tšehhoslovakkia osa. Poolaga tekkinud piiritüli järel vahetati piirkonna kirdeosas välja mitu küla.

Fotogalerii
-----------

* Orava linnusOrava linnus
* Kirik Huty asulasKirik Huty asulas
* Vanad majad Orava jõe orus Podbieli asulasVanad majad Orava jõe orus Podbieli asulas
* Orava veehoidlaOrava veehoidla

Välislingid
-----------

* Fotosid Oravast
* Orava - Fotogalerii
* Orava
Grote suguvõsa aadlivapp
**Friedrich von Grote** (2. detsember (vkj) 1768 Riia − 30. september (vkj) 1836 Eriņi) oli Liivimaa rüütelkonnategelane. Liivimaa maamarssal aastatel 1830−1833 ja Liivimaa maanõunik 1833−1836.

Elulugu
-------

Pärit Riia kaupmehesuguvõsast. Tema isa Riia kaupmees ja Suure Gildi vanem Adam Heinrich Grote (1735−1817) omandas 1775. aastal Püha Rooma keisrilt aadliseisuse. Tema ema Anna Margaretha Barber (1744−1825) põlvnes raeperekonnast. Friedrich immatrikuleeriti 1785. aastal Göttingeni ja 1787. aastal Leipzigi ülikooli, kus tudeeris õigusteadust. Pärast stuudiumi lõppu reisis Euroopas ringi. Naasis seejärel kodumaale ja astus Venemaa sõjaväeteenistusse. Teenis kaardiväehusaaride väeosas ja läks erru korneti auastmes. Ta oli üks Liivimaa maakrediitseltsi asutajatest, aastatel 1806−1809 oli ta selle ülemdirektsiooni nõunik ja siis kuni 1810. aastani ülemdirektor. 1812. aastal valiti ta Riia kreisisaadikuks, kellena oli ametis 1830. aastani. Järgnevalt oli ta ühe ametiaaja Liivimaa maamarssal (1830−1833) ja seejärel kuni surmani Liivimaa maanõunik.

Autasud
-------

* Püha Anna ordeni II klass
* Püha Vladimiri ordeni IV klass

Vaata ka
--------

* Grote

Viited
------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1929, lk 249.
2. ↑  Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 264.

Kirjandus
---------

* Lenz, Wilhelm. *Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960*. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970. Lk 264-265.
* Wolff, Nicolas. *Livland's Landräte und Landmarschälle*. Tartu: K. Matthiesens Buchdruckerei Ant. Ges. 1932. Lk 49-50 .

Välislingid
-----------

* Friedrich von Grote saidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
**Lendva** (ka *äkiline*, rabandus, *rabatis*, *läbilööja* jms) on sellise terava valu rahvapärane nimetus, mis tekib äkki kas nimmepiirkonnas (lumbaago) või mujal. Sama rahvapärane nimetus võib tähendada ka ootamatut südamerabandust. 

Rahvapärimuse kohaselt on lendva põhiliselt kahe terava otsaga peerg või Lõuna-Eestis nool, mis on nõia tehtud ja lennutatud koduloomade, vahel ka inimeste pihta kohe surmamiseks või äkilise valu tekitamiseks. Kohati oli levinud ka ettekujutus, et lendvat või rabandust põhjustab suur nõel, õlepea või puupulk, mille saadab välja pahasoovija-vihavaenlane või kiuslik naaber, kes haub kättemaksu.

Rabanduseks kutsuti lisaks raskesti ravitavaid või peaaegu ravimatuks peetavaid haigusi, mis rabasid inimest või looma kas nõia saadetud või iseseisva haigusehaldjana. Rabandust oskasid teha nõiad, nagu ka seda arstida. Usk lendva- ja rabandusesaatjatesse nõrgenes kiiresti 19. sajandil, kauem püsisid kasutuses aga rahvameditsiini ja rahvaveterinaaria võtted, samuti lendvat tõrjuv sõnamaagia ja palved.

Lendva, ka *lendaja* või *lennus*, esineb põhjaeesti murdeis kohati varavedaja ehk tulihänna tähenduses.

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 140

Välislingid
-----------

* Mare Kõiva. Lendva
* Signe Susi. Rahvauskumused lendvast
Orasoja kanjon märtsis 2008
**Orasoja kanjon** ehk **Orasoja ürgorg** on klindilõhe Põhja-Eesti panga Narva klindilõigus Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Vodava külas.

Kanjon algab Vodava-Meriküla teest ja lõhestab Puhkova panga. Joastikust allavoolu paikneb umbes 400 m pikkune ja umbes 10 meetri sügavune V kujuline kanjon. Kanjoni vasak nõlv on laugem ja paljanditeta, paremal nõlval on paljandid, millel on nähtavad aluspõhja kivimid. Need ulatuvad Kesk-Ordoviitsiumist (lubjakivid) Kambriumini (liivakivi, sinisavi). Paremal kaldal paljandub diktüoneemakilda vahekihtidega oobolusliivakivi. Orasoja paljand on Pakerordi lademe Kallavere kihistu Orasoja kihistiku tüüppaljand. Paremkalda ülaäärest on võimalik välja puhastada ka Volhovi lademesse kuuluvat roheliste glaukoniiditeradega halli lubjakivi. 

Mööda kanjoni põhja voolab Orasoja esialgu paeplatool kuni joastikuni. Enne ja peale joastiku kõrgeimat (1,1 m) astangut moodustab ta väikestest astangutest kaskaadi, Orasoja joastiku. Sellest üles- ja allavoolu jäävate astangute kõrgus on alla 0,3 m.

Pilte Orasoja ürgorust
----------------------

Pildiatatud 17. märtsil 2008

* Orasoja juga oja suundub kanjonisseOrasoja juga oja suundub kanjonisse
* Orasoja jugaOrasoja juga
* Orasoja kanjonOrasoja kanjon
* Orasoja kanjonOrasoja kanjon
* Orasoja kanjonOrasoja kanjon
* Orasoja kanjonOrasoja kanjon
* Orasoja kanjonOrasoja kanjon
* Orasoja lõhestab panga ja väljub madalikuleOrasoja lõhestab panga ja väljub madalikule

Vaata ka
--------

* Eesti pankade loend
* Meriküla pank
* Narva juga
* Narva pank
* Olgino pank
* Orasoja juga
* Puhkova pank
* Tõrvajõe juga
* Tõrvajõe kanjon
* Vaivara klindilõik

Kirjandus
---------

* Kalle Suuroja. *Põhja-Eesti pangad*, Tallinn 2004.
Hans Lammers
**Hans Heinrich Lammers** (27. mai 1879 Lublinitz (tänapäeval Lubliniec, Poola) – 4. jaanuar 1962 Düsseldorf) oli saksa jurist ja Saksamaa riigitegelane.

Hans Lammers õppis õigusteadust Breslaus ja Heidelbergis, doktorikraadi õigusteaduse alal sai ta 1904. aastal. 1906. aastal sai ta abikohtunikuks ja 1912. aastal alustas ta tööd kohtunikuna. Hans Lammers võttis vabatahtlikuna osa Esimesest maailmasõjast, 1917. aastal sai ta raskelt haavata, kaotades sealjuures vasaku silma. Sõja järel töötas Lammers siseministeeriumis valitsusnõunikuna ja referendina. 1932. aasta veebruaris astus ta Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. 30. jaanuaril 1933 asus Hans Lammers tööle Riigikantselei riigisekretärina. 1933. aasta novembris sai ta Riigikantselei juhatajaks. Alates 4. septembrist 1934 oli Lammersi ametinimetus Riigikantselei riigisekretär ja juhataja, alates 26. novembrist 1937 Riigikantselei riigiminister ja juhataja. Oma ametikohtadele jäi Hans Lammers kuni 24. aprillini 1945, mil ta Hitleri käsul arreteeriti Hermann Göringi võimuhaaramiskatse toetamise eest.

1946. aastal osales Hans Lammers Nürnbergi protsessil tunnistajana. 1948–1949 toimunud Wilhelmstrasse protsessil karistati teda sõjakuritegude ja inimsusvastaste kuritegude eest 20-aastase vabaduskaotusega. Hiljem lühendati karistusaega 10 aastani 16. detsembril 1951 vabastati ta ennetähtaegselt Landsbergi vanglast.

Viited
------

1. ↑  Hubert Beckers. Hans Heinrich Lammers (1879–1962) Zukunft braucht Erinnerung, 1. oktoober 2004.
2. ↑  Hans Heinrich Lammers Leaders Of The Reich, 12. märts 2015.
3. ↑  Chris Trueman. Hans Lammers The History Learning Site.
4. ↑  Lammers, Dr. Hans Heinrich World War II gravestone
5. ↑  In Nürnberg angeklagt : vor 60 Jahren begann der Wilhelmstraßen-Prozess
6. ↑  Hans Frank: Conversation with an American Officer 4 and 5 August 1945 Holocaust Education & Archive Research Team.

Adolf Hitleri valitsus – 30. jaanuarist 1933 kuni 30. aprillini 1945

  

Adolf Hitler (Kantsler & Führer, NSDAP) |
Franz von Papen (parteitu) |
Konstantin von Neurath (parteitu → NSDAP) |
Joachim von Ribbentrop (NSDAP) |
Wilhelm Frick (NSDAP) |
Heinrich Himmler (NSDAP) |
Johann Ludwig Schwerin von Krosigk (parteitu) |
Alfred Hugenberg (DNVP) |
Kurt Schmitt (NSDAP) |
Hjalmar Schacht (parteitu) |
Hermann Göring (NSDAP) |
Walther Funk (NSDAP) |
Franz Seldte (DVP → NSDAP) |
Franz Gürtner (DNVP) |
Franz Schlegelberger (NSDAP) |
Otto Georg Thierack (NSDAP) |
Werner von Blomberg (parteitu) |
Wilhelm Keitel (parteitu) |
Freiherr von Eltz-Rübenach (parteitu) |
Julius Heinrich Dorpmüller (NSDAP) |
Wilhelm Ohnesorge (NSDAP) |
Richard Walther Darré (NSDAP) |
Herbert Backe (NSDAP) |
Joseph Goebbels (NSDAP) |
Bernhard Rust (NSDAP) |
Fritz Todt (NSDAP) |
Albert Speer (NSDAP) |
Alfred Rosenberg (NSDAP) |
Hanns Kerrl (NSDAP) |
Hermann Muhs (NSDAP) |
Otto Meißner (parteitu) |
Hans Lammers (NSDAP) |
Martin Bormann (NSDAP) |
Karl Hermann Frank (NSDAP)
Rudolf Heß\* (NSDAP) |
Ernst Röhm\*\* (NSDAP)

  
 \* Lendas mais 1941 Inglismaale ning vangistati seal. 
  
 \*\* Hukati 1934. 
  
 NSDAP - Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei
**Ipiku raudteepeatus** (läti *Ipiķi*) oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Valmiera piirkonna Ipiku vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 167,9 km kaugusel.

Esialgu oli tegemist *Plātere* raudteepeatusega, mis rajati 1897. aastal seoses kitsarööpmelise Valga–Ruhja–Pärnu raudtee ehitusega. Valka raudteejaamast jäi see 64,6 kilomeetri kaugusele. Toona asus see Põhja-Ruhja kihelkonna Ööbiku mõisa maadel (sellest ka eestikeelne alternatiivne nimekuju *Ööbiku raudteepeatus)*. Tänapäevase nimekuju sai peatus aastal 1921, toona muudeti see ka piiriäärse asukoha tõttu raudteejaamaks. Jaam suleti aastal 1975, sestpeale oli tegemist taas raudteepeatusega.

Kui 1972. aastal hakati raudteed uuendama, rajati selle käigus ka uus laiarööpmeline Ruhja ja Mõisaküla vaheline raudteelõik, mis avati 1976. aastal. Viimane reisirong peatus Ipikul aastal 1996 enne Ipiku–Ruhja vahelise raudteelõigu sulgemist.

Välislingid
-----------

* Infot peatuse kohta;fotod
* Peatus vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Ķirbiļi |  **Ipiku** |  Mõisaküla  |
**Ippolitov-Ivanov** (vene keeles *Ипполитов-Иванов*) on kahe tekiga kahekümne teine Rossija-klassi (projekt 785AA/OL800, II seeria) Venemaa jõereisilaev, mis kuulus ettevõttele PassažirRetšTrans (ОАО Енисейское речное пароходство), mis 6. juulil 2008 andis selle Venemaa riigi omandisse 0,00 rubla eest üle ning mida käitas laevakompanii OAO PassažirRetšTrans. Laev sai nime vene helilooja Mihhail Ippolitov-Ivanovi auks.

Laev ehitati Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1956. aastal Jenissei jõelaevakompaniile. 20. augustil 1957 laev saabus Igarkasse ning laeva kasutati Jenisseil Krasnojarsk-Dudinka liinil. Pärast kokkupõrget udus vee all oleva takistusega 12. septembril 2002 sai Ippolitov-Ivanov augu, laev sai pööratud 180 kraadi ümber ja sõitis madalikule. Reisijad evakueeriti teiste laevade abil ja pärast mõni tund kestnud kiirremonti sõitis jõelaev edasi Dudinka suunas.
2004. aasta novembris otsustas Jenissei Laevakompanii laeva moderniseerida, kuid liigse kalliduse tõttu kanti 2005. aastal laev lihtsalt maha.

Alates 2011. aasta aprillis müüs RE Krasnojarski krai Riigikinnisvara laeva ligikaudu 3 miljoni Vene rubla (1,2 miljoni Eesti krooni) eest.

Vaata ka
--------

* Jõereisilaevade loend

Viited
------

1. 1 2 3  Info, Ippolitov-Ivanov (vene keeles)
2. ↑  Jõelaev Ippolitov-Ivanov (vene keeles)
3. ↑  Web-arhiiv Projekt 785 (vene keeles)
4. 1 2  Teatmik, Projekt 785 (vene keeles)
5. ↑  Projekt 785 (vene keeles)
6. ↑  Jõelaev Ippolitov-Ivanov saidil parohodoff.ru (vene keeles)
7. ↑  Projekti 785 jõelaevad[*alaline kõdulink*] (vene keeles)

Välislingid
-----------

* Ippolitov-Ivanov (1956), registri andmed  (vene keeles)
**Dawn** oli NASA kosmosesond, mille eesmärgiks oli uurida asteroid Vestat ja kääbusplaneeti Cerest. See oli esimene NASA kosmosesond, mis on tiirelnud kahe Maast kaugemal asuva taevakeha orbiidil ja teine, mis kasutas ioonmootorit. Ioonmootori kasutamine võimaldas sondi saata tiirlema mitme taevakeha juurde. Eelmised NASA mitut taevakeha uurinud sondid olid Voyagerid, kuid need sooritasid ainult möödalende.

Dawn startis 27. septembril 2007 ja lendas 2009. aastal mööda Marsist. Sond saabus Vesta juurde 16. juulil 2011 ja uuris seda 14 kuud. Sond lahkus Vesta juurest 2012. aastal. Dawn saabus Cerese orbiidile 6. märtsil 2015 ja jäi pärast missiooni lõppu kääbusplaneedi ümber tiirlema. NASA kaalus Dawni lähetamist ka kolmanda taevakeha juurde, kuid otsustas sellest siiski loobuda.

Dawni missioon pidi plaanide kohaselt lõppema 2018. aastal, sest sondi kütus oli lõppemas ning asendikontrolliks vajalikest neljast reaktsioonirattast kolm olid katki. 31. oktoobril ja 1. novembril 2018 ei vastanud Dawn enam kutsungitele, mistõttu teatas NASA, et Dawni kütus on otsas ning tema missioon lõppenud. Pärast missiooni lõppu jäi Dawn jäädavalt Cerese orbiidile tiirlema.

Vaata ka
--------

* Ahuna Mons
* Chang'e 2
* Galileo
* Hayabusa
* Hayabusa 2
* NEAR Shoemaker
* Rosetta

Viited
------

1. ↑  NSSDC:Dawn
2. ↑  Space.com:How an Ion Drive Helped NASA's Dawn Probe Visit Dwarf Planet Ceres
3. ↑  JPL: Dawn Power On!
4. ↑  Space.com:NASA's Dawn Spacecraft Hits Snag on Trip to 2 Asteroids
5. ↑  NASA: NASA Spacecraft Becomes First to Orbit a Dwarf Planet
6. ↑  Planetary Society:Dawn Journal: Ceres Orbit Insertion!
7. ↑  BBC News:Dawn spacecraft gets an eyeful of dwarf planet Ceres
8. ↑  Space News: Dawn to spend rest of its mission at Ceres
9. ↑  "NASA's Dawn Mission to Asteroid Belt Comes to End". *NASA*. Vaadatud 1. november 2018.
10. ↑  NASA spacecraft will finish mission in orbit of asteroid belt's largest object