recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Tallinna tänavast; Tartu tänava kohta vaata artiklit Vambola tänav (Tartu); teiste samanimeliste tänavate kohta vaata artiklit Vambola tänav (täpsustus).* |

---

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) ›
Vambola tänav
**Vambola tänav** on tänav Tallinna Kesklinna linnaosa Sibulaküla asumis. Tänav algab Lembitu tänavalt ja kulgeb edela-kirdesuunaliselt Ants Lauteri tänavani. Vambola tänav on ligikaudu 100 meetrit pikk.

Vambola 6 asub Austria Suursaatkond.

Vambola tänaval on elanud näitleja Jüri Krjukov.

Tänava nimed
------------

Tänava varasem nimi oli **Väike-Balesna tänav** (*Kleine Balesnoi-Strasse*, *Малая Балясная улица*), mis fikseeriti ametlikult 23. veebruaril 1882. Selle tänava endine nimi tulenes majaomaniku, mereväe erukaptenleitnant N. B. Baleasnoy nimest. Vambola tänavaks sai see tänav 17. jaanuaril 1923.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 132

| * v
* r
Sibulaküla asumi tänavad |
| --- |
| Tänavad | 
Kauka tänav · Kaupmehe tänav · Kentmanni tänav · Ants Lauteri tänav · Lembitu tänav · Liivalaia tänav · Rävala puiestee · Vambola tänav  |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on mütoloogilistest olenditest; suur-vampiiri (loomaliigi ja ühtlasi perekonna) kohta vaata artiklit Vampiir (loom); loomade alamsugukonna või sugukonna kohta vaata artiklit Vereimejalased; energiavampiiri kohta vaata artiklit Energiavampiir.* |

---

Aleksander Promet. "Vampiir", akvarellmaal 1922
**Vampiir** on müütiline või folkloorne olend, kes toitub inimeste või loomade verest.

Vampiiridel olevat palju üleloomulikke võimeid. Tuntumate uskumuste kohaselt suudavad nad joosta nii kiiresti et neid peaaegu ei nähtagi. Nad on inimestest palju tugevamad. Vampiirid suutvat ka inimest, kelle verd nad joonud on, vampiiriks muuta.

Vampiiride tapmiseks olevat mitmeid viise. Tuntumad neist on puuvaia löömine läbi vampiiri südame, tema jätmine päikese kätte, siseelundite eemaldamine ja vampiiri põletamine, tema keha tükkideks rebimine (seda suudab ainult teine vampiir) ja ärapõletamine.

Õigeusu uskumuste järgi ei lahku pärast surma hing kehast 40 päeva jooksul. Mõnel pool kaevati surnud sellepärast 3–7 päeva pärast üles ja kui surnukeha polnud hakanud kõdunema, löödi neile puuvai südamesse, et vältida inimese muutumist vampiiriks.

Kirjandus
---------

* Felix J. Oinas, "Ida-Euroopa vampiirid". Inglise keelest tõlkinud ja saatesõna: Jaan Undusk. – Keel ja Kirjandus 1991, nr 3, lk 129–137

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vampiir** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Vampiir** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib saarest; haldusüksuse kohta vaata Sitsiilia maakond; endisaegse riigi kohta vaata Sitsiilia kuningriik.* |

---

**Sitsiilia** on Vahemeres asuv saar, Itaalia suurim saar. 

Poeetiliselt nimetatakse saart **Trinakriaks**, mis tähendab kreeka keeles 'kolmnurkne' ja vihjab saare kujule.

Tänapäeval moodustab Sitsiilia koos lähedalasuvate väikesaartega Sitsiilia maakonna, mis jaguneb 9 provintsiks.

Geograafia
----------

Etna vulkaanist voolav laava 2011. aasta juulis. Foto on tehtud Riposto sadamas.
Sitsiilia külgneb põhjas Türreeni merega, kirdes on ta Messina väinaga eraldatud Apenniini poolsaarest, idas külgneb Joonia merega, edelas on Sitsiilia väinaga (kunagine Aafrika meri) eraldatud Aafrikast.

Saare pindala on 25 662 km². Sellega on ta pindalalt maailma 45. ja Euroopa 7. saar, ühtlasi suurim Vahemeres, edestades pisut Sardiiniat.

Valdav osa saarest on mägine. Kõrgeim mäetipp, Etna vulkaan, on 3350 m kõrge, kõrgus muutub seoses vulkaanilise tegevusega. Sellega on Sitsiilia maailma kõrguselt 14. ja Euroopa kõrgeim saar. Etna on ka üks aktiivseimaid vulkaane maailmas ja see oli tuntud juba antiikajal.

Põhjarannik on mägine, kesk-, lõuna- ja kaguosas on madalamaid mägesid ja kõrgustikke. Sitsiilia on vulkaaniliselt aktiivses regioonis: tuntuim vulkaan Etna, mis ei jää kuigi kaugele suuruselt teisest linnast Cataniast. Kustunud ei ole ka Aeolia saarestikus asuvad Stromboli ja Vulcano. Sitsiiliat katab neli mäestikku: põhjakaldal Messina väinast Torto jõeni kulgev Apenniinide jätk, nn Sitsiilia Apenniinid, lääneosas on teine mäestik, kolmas, nn "väävlikõrgendik", jääb saare keskossa edelasse ning neljas on kagus Hyblea kõrgendik. Rannikutasandikud on väga viljakad.

Pikimad jõed on Salso, Simeto, Belice ja Dittaino.

Sitsiilia moodustab põhiosa Sitsiilia maakonnast. Sitsiilia ümber on mitu saart ja saarestikku: Lipari saared, Ustica saared, Egadi saared ja Pelagie saared.

Sitsiilia kaks suurimat linna on Palermo ja Catania.

Villa del Casale punane laev põrandamosaiigil.

Rahvastik
---------

Sitsiilased traditsioonilistes rõivastes (1873).
Sitsiilia ametlik keel on itaalia keel. Kohalikud räägivad sitsiilia keelt, mis erineb itaalia keelest.

Saare rahvaarv on 5 miljonit. 20. sajandi algul elas Sitsiilias 3,5 miljonit inimest.

Ajalugu
-------

 *Pikemalt artiklis Sitsiilia ajalugu*

Viited
------

1. ↑  "Antiigileksikon", 2. kd, lk 174

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sitsiilia** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Sitsiilia**
 |

* Vincenzo Salerno, Sicilian Peoples: The Arabs
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib muusikastiilist; kastme kohta vaata artiklit Salsa (kaste)* |

---

**Salsa** on Kariibi päritolu muusikastiil ja samanimeline tants 4/4 taktimõõdus. 

See stiil kujunes välja 1960.–1970. aastatel Põhja-Ameerikas Ladina-Ameerika immigrantidest muusikute hulgas, sulatades mõjusid Kuubalt, mujalt Ladina-Ameerikast ja ka Aafrikast, samuti džässmuusika. Salsamuusikale on iseloomulikud kahte takti ühendavad kaheksalöögilised rütmikujundid, iseloomult on tegu peamiselt tantsumuusikaga. 

Salsa tants kuulub Ladina-Ameerika tantsude hulka. Liikumine tantsupõrandal toimub võrdlemisi väikses ulatuses, põhisammudega liigutakse ette ja taha skeemi järgi üks-kaks-kolm-stopp, viis-kuus-seitse-stopp. Salsat tantsitakse nii paaris kui soolotantsuna. Salsa populaarsuse tõttu on temast Ameerikas kujunenud palju erinevaid stiile: Kuuba, Colombia, Los Angelese, New Yorgi stiil, *rueda de casino*, *salsa suelta* ja muud. 20. sajandi lõpust alates on salsa kogunud populaarsust ka Euroopas.
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |

 |  |
|  |

 |
| Sitsiilia kaitse |

**Sitsiilia kaitse** on maleavang, mis algab käikudega e4 ja c5.
**"Väike Illimar"** on Friedebert Tuglase 1937. aastal ilmunud autobiograafiliste sugemetega lapsepõlve kirjeldav romaan, mis kujutab lapse silme läbi mõisaelu ja -inimesi. 

"Väikese Illimari" taastrükid ilmusid Nõukogude Eestis aastail 1945 ja 1955. "Väike Illimar" on ilmunud ka tõlgituna soome, vene, saksa, läti, leedu, poola, bulgaaria, slovaki, ungari ja niidumari keelde.

Autori kommentaarid romaani kohta
---------------------------------

Romaani sissejuhatuses kõnetab autor endas kunagi elanud last: "Õieti on su elu, väike Illimar, õnnelikum olnud, kui oled seda vahest ära teeninud. Ei, ära vaidle selle vastu, hoolimata kõigest kibedusest, mida oledki vahel kogenud. Inimesed on sulle üldiselt head olnud ja su elu on paremini läinud, kui sul endal oli selleks eeldusi. Oled seda ikka sügavamas südames tundnud ja tunnistanud. Ja nii oli õnnelik ka su elu ses nüüd juba olematus majas olematu järve kaldal. Pane käed silme ette ja tuleta meelde! Sule kõrvad ja kuulata! On, nagu kohiseks kuldne jõgi kauguses..." 

"Noorusmälestustes" on Friedebert Tuglas märkinud, et "Väikese Illimari" sugustes raamatutes "seguneb ikka tõde luulega". Elu- ja kirjandusloolises teoses "Rahutu rada" kirjutab Tuglas, et jutustus Illimarist ja tema eluilmast koosneb kahest poolest, tõsielulisest ja mõttekujutluslikust, ja et tema ülesandeks oli need pooled nõnda liita, et õmbluskohti ei märgataks.

Romaani retseptsioonist
-----------------------

Ants Oras täheldab järelehüüdes Friedebert Tuglasele 1971: "Sest mida on "Väike Illimar" muud kui lapsepõlve muinasmaad esile manav visioon – kadund maailma uuestiloomine, kõigi selle argipäevaste pisiasjade ülendamise kaudu kaugeks imede riigiks."

Soomlasest Tuglase loomingu uurija Hannu Pekka Lappalainen on nimetanud "Väikest Illimari" eleegiaks.

Rein Veidemanni hinnangul tuleb "Väikest Illimari" võtta kui Tuglase "teadlikku kunstiteost, mitte mälestusliku ainese registreerimist. Tuglas püsib siingi piltlikult öeldes täiusliku ilu taotlemise teel."

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Rein Veidemann. 101 eesti kirjandusteost. Varrak, Tallinn 2011, lk 47–49.
2. ↑
**Sitasjaure** ehk **Siiddasjávri** (Lule saami *Sijdasjávrre*) on järv Skandinaavia poolsaare põhjaosas. Valdav osa temast asub Rootsis Norrbotteni läänis Gällivare vallas, kuid loodetipp ulatub üle piiri Norrasse Nordlandi maakonda Ballangeni valda.

Järve pindala on 72,6 km², millest alla 1 km² asub Norras, pikkus 33 km, laius keskmiselt 2 km. Veevool on reguleeritud, veetase muutub kõrgusvahemikus 604–614 m.

Sitasjaure on Rootsi ja Norra suurte veehoidlate süsteemi sõlmpunkt. Betoonpaisuga kõrgemale tõstetud väljavoolu lähedalt algav 16,3 km pikkune maa-alune tunnel viib vett Ritsemi elektrijaama ning sealt edasi Akkajaure järve. Teine tunnel ühendab Sitasjaure järve Norra piiril asuva Kjårdavatneti järvega ning tema eesmärgiks on ära kasutada Sitasjaurest ülesjõge jääva Langvatneti paisjärve vett. Talvel, kui elektrihind Norras on kõrge, juhitakse Langvatnetist Sitasjauresse saabuv vesi tunneli kaudu Kjårdavatneti järve ja sealt alla Skjomeni fjordi tipus asuvasse hüdroelektrijaama. Suvel aga, kui Norras on vee ülejääk, suunatakse vesi teistpidi Kjårdavatneti järvest Sitasjaure järve, kus teda kasutatakse elektri tootmiseks Ritsemis ja järgmistes Luleälvenile rajatud hüdroelektrijaamades.

Järve lõunatipus on saami asula ja mitu vana saami ohvrikohta. Seal on ka matkamaja.

Aastal 2008 langes Sitasjaure piirkonda Norra piiri äärde suur meteoriit.

Viited
------

1. 1 2  Vattenwebb. SMHI, vaadatud 3.04.2015.
2. ↑  Sitasjaure trolig nedslagsplats *Norrbottens-Kuriren*, 10. november 2008
Kaart
Maantee Väimelas
**Võru–Põlva maantee** (registrinumbriga 64) on üks Eesti tugimaanteedest. 

See saab alguse Võru linnas Võru–Räpina maantee ja Võru–Verijärve maantee alguses (Võru linnas Tartu tänava ja Jüri tänava ristmikul). Tee pikkus on 24,7 km. Tee lõpeb Põlva linnas Kanepi–Leevaku maantee 20. kilomeetril (Põlva linnas Võru tänava ja Kesk tänava ristmikul). Võru linna tänavana kannab nime Tartu tänav. Põlva linna tänavana kannab nime Võru tänav.

Sillad Võru–Põlva maanteel
--------------------------

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist

| Silla nimi | Kaugus maantee algusest, km | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Poti terastruup | 0,7 | Poti oja |
| Kirumpää sild | 2,3 | Võhandu jõgi |
| Rosma sild | 23,4 | Orajõgi |

Asulad Võru–Põlva maanteel
--------------------------

Võru linn, Kirumpää küla, Loosu küla, Väimela alevik, Kärnamäe küla, Joosu küla, Vana-Koiola küla, Vardja küla, Himma küla, Meemaste küla, Rosma küla, Põlva linn.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet
Tizian. *Sisyphos*. 1549
**Sisyphos** oli vanakreeka mütoloogias Korinthose linna rajaja ja kuningas, kes ei hoolinud jumalatest ega surmast. Ta oli tuntud oma auahnuse ja salakavaluse poolest. Kui Thanatos (surm) tuli Zeusi käsul teda Hadesesse viima, aheldas Sisyphos Thanatose ning pääses ise vabadusse. Thanatose vangistus tähendas, et inimesed enam ei surnud. Selle peale pahandas sõjajumal Ares, kelle võitlused kaotasid oma võlu, kuna keegi ei saanud surma. Ares vabastas Thanatose, kes viis Sisyphose uuesti allilma. Hadeses kavaldas Sisyphos surma uuesti üle ning sai loa naasta elavate sekka. Kui pettus ilmsiks tuli, pidi Sisyphos surnuteriiki tagasi minema ning talle määrati ränk karistus: veeretada ülesmäge hiiglaslikku kivikamakat, mis mäetipust alati uuesti alla varises, ning Sisyphos pidi tehtud tööd lõpmatuseni kordama.

Essees "Sisyphose müüt" analüüsib prantsuse filosoof Albert Camus Sisyphose loole tuginedes inimeksistentsi absurdsust.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sisyphos** |
**Petru (Păduraru)** (kodanikunimega **Ion Păduraru**; sündinud 24. oktoobril 1946 Țigancas) on Moldova õigeusu vaimulik. Ta on 3. oktoobrist 1995 Bessaraabia metropoliit.

Ta sündis aastal 1946 Țigancas, praeguse haldusjaotuse järgi Cantemiri rajoonis. Ta lõpetas oma kodukohas keskkooli. Aastatel 1964–1966 teenis ta Nõukogude armees. Aastal 1967 astus ta Odessa vaimulikku seminari.

29. märtsil 1969 pühitses Odessa ja Hersoni peapiiskop Sergius ta mungaks. 29. detsembril 1970 pühitses Leningradi Vaimuliku Akadeemia rektor, piiskop Meliton ta munkdiakoniks. 23. veebruaril 1973 pühitses Mukatševo ja Užgorodi peapiiskop ta munkpreestriks. Aastal 1986 ülendati ta iguumeniks, 3. detsembril 1989 arhimandriidiks. Aastal 1989 asus ta elama Moldovasse. Aastal 1990 määrati ta Căpriana kloostri eestseisjaks. 20. juulil 1990 määrati ta Bălți ja Fălești piiskopkonna piiskopiks; 1. septembril 1990 pühitses Moskva ja kogu Venemaa patriarh Aleksius II ta Bălți ja Fălești piiskopkonna piiskopiks.

1990-ndate alguses läks piiskop Petru Vene Õigeusu Kirikust üle Rumeenia Õigeusu Kirikusse. 3. oktoobril 1995 sai ta Bessaraabia metropoliidiks.
Kaart
**Saimaa kanal** on rahvusvahelise tähtsusega veetee, mille pikkus on 43 km. Kanal ühendab Saimaa järve (Lappeenranta Soomes) Soome lahe rannikuga (Viiburi Venemaal). Venemaal asuva osa pikkus on 29 km. Saimaa kanal rajati aastail 1845–1856 ja rekonstrueeriti 1967–1969. Faarvaatri sügavus on 4,2 m.

Veeteede süsteem (Soomes: Päijänne järv, Toiala järv, Käsijärv ja neid ühendavad kanalid) on seotud Helsingi (Päijänne–Hyvinkää–Helsingi kanali) ja Põhjalahe sadamatega (Pori, Rauma).

1962. aasta lepingu järgi on kanali Venemaale (sel ajal Nõukogude Liidule) kuuluv osa Soomele 50 aastaks rendile antud. 2013. aastast alates pikendati rendilepingut veel 50 aastaks. Rendimakse on 1,22 miljonit eurot aastas (oli 290 000 €).

Seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse võidakse rendileping tühistada, ettekäändel kui Soome peaks ühinema NATOga.

Lüüsid Saimaa kanalil
Saimaa kanal

Viited
------

1. ↑  "Russian-Finnish agreement on the lease of Saimaa Canal ratified".
2. ↑

Välislingid
-----------

 Saimaa kanal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kaart
**Võru–Kuigatsi–Tõrva maantee** (registrinumbriga 69) on üks Eesti tugimaanteedest. 

See saab alguse Vagula külas Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 248. kilomeetril. Tee pikkus on 71,3 km. Tee lõpeb Roobe külas Valga–Uulu maantee 25. kilomeetril. Tee 58. kilomeetril on 200-meetrine ühislõik Jõhvi–Tartu–Valga maanteega.

Sillad Võru–Kuigatsi–Tõrva maanteel
-----------------------------------

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist

| Silla nimi | Kaugus maantee algusest, km | Ületatav takistus |
| --- | --- | --- |
| Sõmerpalu sild | 6,4 | Võhandu jõgi |
| Muuga sild | 11,2 | Võhandu jõgi |
| Hutita sild | 13,7 | Võhandu jõgi |
| Sarapuu sild | 35,1 | Visela jõgi |
| Sangaste sild | 40 | Väike Emajõgi |
| Kuninga sild | 58,6 | Sauniku oja |
| Soontaga sild | 62 | Soontaga oja |
| Roobe sild | 65,4 | Väike Emajõgi |
| Kalme sild | 68,2 | Jõku jõgi |

Asulad Võru–Kuigatsi–Tõrva maanteel
-----------------------------------

Vagula küla, Alakülä küla, Järvere küla, Sõmerpalu alevik, Sõmerpalu küla, Varese küla, Hutita küla, Linnamäe küla, Majala küla, Horma küla, Hargi küla, Lümatu küla, Vaabina küla, Uue-Antsla küla, Uhtjärve küla, Kõlbi küla, Pihleni küla, Kuldre küla, Kassi küla, Sarapuu küla, Lauküla küla, Sangaste alevik, Kurevere küla, Tiidu küla, Keeni küla, Vaalu küla, Pringi küla, Ädu küla, Mägiste küla, Kuigatsi küla, Vaardi küla, Soontaga küla, Jõgeveste küla, Kalme küla, Roobe küla.

Tee korrashoid
--------------

2020. aastal rekonstrueeritakse Varese–Vaabina teelõiku (maantee km 9,4–22). Ehitustööde maksumus on 4,7 miljonit eurot.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet
2. ↑  "INTERAKTIIVNE TEEKAART | Vaata täpselt järele, kus ja kui kaua sellel suvel teid ehitatakse" Delfi, 19. juuni 2020
**Saima Roosma** (aastani 1966 **Saima Talvik**, 3. august 1936, Vigala vald, Läänemaa – 6. november 2004) oli Eesti spordipedagoog.

Elulugu
-------

Lõpetas 1954 Haapsalu Pedagoogika Kooli ja 1960 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse ja muusikaõpetaja erialal. Ta oli 1961–1991 TPÜ kehalise kasvatuse kateedri õppejõud (aastast 1986 dotsent) ja 1982–1984 kateedri juhataja, samuti spordiühingu Kalev naisvõimlemiskomisjoni esimees ja kõrgkoolide kehalise kasvatuse ainekomisjoni liige. Avaldanud naisvõimlemisalaseid kirjutisi, sh õppevahendeid.

Viited
------

1. 1 2  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Algklasside kehalise kasvatuse metoodika, õppematerjal pedagoogika ja algõpetuse metoodika eriala üliõpilastele. Tallinn, 1978
* Tasakaalu arendamisest algklassides (kaasautor A. Neeme). Tallinn, 1980
* Rühi kujundamisest algklassides. Õppematerjal. Tallinn, 1983
* Kõnni-, jooksu- ja hüppeharjutused algklassides. Tallinn, 1983.

Kirjandus
---------

* Eesti spordi biograafiline leksikon, 564.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Alastair** Arthur Windsor **Connaught** (9. august 1914 London – 26. aprill 1943) oli Briti kuningliku perekonna liige, kuninganna Victoria pojapojapoeg ja pojatütretütrepoeg.

Sünd
----

Alastairi vanemad olid Arthur Connaught, kuninganna Victoria lapselaps, ning Alexandra Connaught, Edward VII lapselaps. Kuninganna Victoria järeltulijana meesliini pidi oli ta sünnijärgne tiitel 'tema kõrgus Connaughti prints Alastair'. 

Prints ristiti oma vanemate kodus ning tema ristivanemad olid vanaonu George V, tema naine kuninganna Alexandra, Hispaania kuningas Alfonso XIII (kelle eest oli kohal lord Farquhar), vanatädi Mary, kuninglik printsess, vanaisa Arthur ning vanatädi, Argylli hertsoginna Louise Campbell.

Windsori dünastia
-----------------

20. novembril 1917 andis kuningas välja seaduse, mis piiras printsi ja printsessi tiitli nimetuse 'kuninglik kõrgus' andmise monarhi lastele, poegade lastele ja Walesi printsi elusoleva vanima poja elusolevale vanimale pojale. Teised monarhi lapselapsed pidid saama niisuguse tiitli ja nimetuse nagu hertsogi lapsed. Seega sai Alastairist Alastair Arthur Windsor, MacDuffi markii. Ta kasutas oma ema tiitlit, kuna oli sellele järjestuses esimene.

Armeeteenistus
--------------

Alastair õppis Bryanstonis ja Sandhurstis. Jaanuaris 1935 sai temast Royal Scots Greys'ide all leitnant. Ta saadeti 1936 Egiptusesse, kust ta 1939 saadeti Kanadasse. Alastair oli ka Athlone'i krahvi Alexander Cambridge'i adjutant, sellal kui viimane oli Kanada kindralkuberner. 

Alastairi isa suri 1938 ning kui 1942 suri ka tema vanaisa, sai Alastairist teine Connaughti ja Strathearni hertsog ning Sussexi krahv. Need tiitlid kadusid Alastairi surmaga.

Surm
----

Alastair suri 26. aprillil 1943 Rideau Hall'is Ottawa lähistel, kus ta viibis Alexander Cambridge'i ja tema naise külalisena. Tema surma asjaolud olid mõnevõrra ebatavalised: ta jäi ilmselt magama avatud akna all ning suri alajahtumise tõttu. Tema tuhk sängitati Mar Lodge'i kabelisse Aberdeenshires. Pärast Alastairi ema surma 1959 sai kolmandaks Fife'i hertsogiks ja MacDuffi markiiks Alastairi tädipoeg James Carnegie.
Loodusgeograafiline Aasia
Aasia poliitiline piiritlus
**Aasia** on maailmajagu. Hõlmab suurema osa Euraasiast (selle idaosa) ning ümberkaudsed saared.

Aasia pindala on 44 579 000 km²[*viide?*].

2018. aasta andmete järgi elab Aasias 4537 miljonit inimest.

Nimi
----

Sõna tuleb akadikeelsest sõnast *assu*, mis tähendab päikesetõusu, hommikumaad. Meieni on sõna tulnud kreeka (*Asía*) ja ladina keele (*Asia*) vahendusel.

Aasia antiikajal
----------------

Vana-Kreekas jagati maailm kõigepealt kaheks: Euroopaks ja Aasiaks. Aafrika, mida tollal nimetati Liibüaks, arvati Aasia osaks. Hiljem loeti Aasia ja Aafrika erinevateks, nende piiriks peeti kas Niilust või Punast merd.

Aasia ja Euroopa piir polnud samuti selge: selleks lugesid mõned Phasist (nüüd Rioni), mõned Tanaisi (nüüd Don).

Aasiaks kitsamas tähenduses nimetati Kreeka vastas üle mere paiknevat Väike-Aasiat, tänapäeva Türgit. Selles tähenduses on juba Homeros maininud "Aasia aasa". 133–129 eKr moodustati neist aladest Rooma impeeriumi provints *Asiaticus* (*Asius* või *Asis*).

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Aasia** |

* Edela-Aasia
* Lääne-Aasia
* Sise-Aasia
* Kesk-Aasia
* Lõuna-Aasia
* Kagu-Aasia
* Ida-Aasia
* Põhja-Aasia
* Siber
* Euroopa ja Aasia piir
* Aasialased

Viited
------

1. 1 2 3  "Antiigileksikon", 1. kd. lk. 10

| Maailmajaod |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 
Ameerika
Antarktika
 | 
Austraalia ja Okeaania
Aasia
 | 
Aafrika
Euroopa
 |

 |
Väiketsiitsitaja muna
**Väiketsiitsitaja** (*Emberiza pusilla*) on linnuliik tsiitsitajalaste sugukonnast tsiitsitaja perekonnast.

Levila
------

Väiketsiitsitaja on levinud Soome idaosast läbi Põhja-Siberi kuni Vaikse ookeanini. Ta talvitub Kagu-Aasias. 
Pesitsusaladele saabub mais, lahkub septembris-oktoobris.

Eestis on ta eksikülaline.

Välimus
-------

Linnu üldpikkus on 12–14 cm. Kõigis sulestikes on tunnuslik hele silmarõngas.
Kutsehüüd on teravakõlaline *tsik*, mis sarnaneb väga põhjatsiitsitaja kutsehüüuga.

Elupaik ja pesitsemine
----------------------

Ta asustab põõsassoid ja põõsasniite, hõredaid kuuse- ja kasemetsi, rabasid, järvede ja jõgede kaldapõõsastikke. 

Pesa ehitab lind maapinnale. Kurnas on 4–6 muna, mida hautakse 11–12 päeva. Pojad väljuvad pesast ühe nädala vanustena ja lennuvõime saavutavad umbes kahe nädala vanuselt. Vanalinnud hoolitsevad poegade eest veel 1–2 nädalat. Pesitseb kaks korda aastas.

Viited
------

1. ↑   Jonsson, L. (2000). *Euroopa linnud*. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 534.

Välislingid
-----------

* Väiketsiitsitaja andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Endise Kiidjärve haigla hoone Rihma-Jakobi talu maadel
**Kiidjärve haigla** asutati 1944. aastal, kui moodustati Kiidjärve maa-arstijaoskond.

Kiidjärve sobis arstipunkti avamiseks, sest külas oli elekter tänu Ahja jõe veejõule ja veskile ning püsiv raudteeühendus Tartuga. Hooneks valiti põline Kiidjärve talu Rihma-Jakobi, mis oli juba suvitajate tarbeks kohandatud, nagu paljud Kiidjärve ja Taevaskoja ümbruse talud.
Maja oli kahekorruseline (toad, kaks kööki ja saal). Kohalikud toetasid haigla avamist ja korraldasid korjanduse. Anti ka sisustuseks vajalikku.

Uue haigla juhatajaks ja arstiks sai Kiidjärvel sündinud doktor Gustav Kroll. 1918–1942 oli Gustav Kroll Tartu linna arst. 1945. aastal arreteeriti ta nõukogude võimude poolt.

1947. aastal muudeti Kiidjärve üldhaigla tuberkuloosihaiglaks, mis töötas Kiidjärvel 1978. aastani. 1982. aastal valmis Põlva Keskhaigla ning Kiidjärve haigla suleti.

Pärast Kiidjärve haigla sulgemist kolis 1983. aastal hoonesse Kiidjärve metskond. Omandireformiga hoone tagastati.

Viited
------

1. ↑  Tekst Triin Kusmin, Ain Erik. Joonistas Ülle Meister. Pärandkultuur metsas. Kiidjärve-Kooraste. RMK 2010, lk 18. ISBN 9789949189502
**FM-raadioringhääling** on raadioringhäälingu vorm, mis põhineb sagedusmodulatsiooni (inglise keeles *frequency modulation*, lühend FM) kasutamisel.

Sagedusmodulatsiooni leiutas 1933. aastal Ameerika insener Edwin Armstrong, kes viis läbi ulatuslikud katsetused selle raadioringhäälingus kasutusele võtmise kasulikkuse tõestamiseks.

Pärast tema tehtud katsetusi võetigi FM-raadioringhääling kasutusele kui AM-raadioringhäälingust tunduvalt parema kvaliteediga heli ülekannet võimaldav meetod. Pärast Teist maailmasõda, eriti aga 1950. aastatel toimuski raadioringhäälingus massiline üleminek FM-saatjatele, sest nende heli edastamise kvaliteet oli oluliselt parem AM-saatjatega saavutatavast, kuigi teoreetiliselt võis ka AM-ringhääling tagada küllalt hea (Hi-Fi) heli kvaliteedi, vähemalt vastuvõtjate poolel.

FM-raadioringhäälingu edu tagas peale sagedusmodulatsiooni põhimõtteliselt suurema häirekindluse veel üleminek kõrgematele kandevsagedustele (meeterlainete ehk ultralühilainete diapasooni) ja seal helisageduste alast tunduvalt laiema sagedusriba kasutamine iga saatja jaoks (laiusega sadades kilohertsides, sagedusdeviatsiooniga kuni 75 kHz). 

Helisignaali ülekande signaali-müra suhte suurendamises andis olulise osa juurde ka kõrgemate helisageduste jaoks sagedusliku eelmoonutuse (*pre-emphasis*) kasutuselevõtmine.

Eriti oluline oli stereofoonilise signaali edastamise viisi standardiseerimine FM-ringhäälingus 1961. aastal, mis suurendas veelgi FM-ringhäälingu eeliseid AM-ringhäälingu ees, kus ühtse standardini ei jõutudki.

Eestis alustati FM-raadioringhäälingu saateid 1956. aastal, stereofooniliselt (nn polaarmodulatsiooni meetodil) alates 1961. aastast ja kvadrofooniliselt alates 1977. aastast.

Eestis algas stereofooniliste raadivastuvõtjate tootmine 1969. aastal (Estonia Stereo), kuigi valmisolek selleks oli olemas alates radioolast Estonia-3.

Alanud aastatuhandel on toimumas üleminek FM-raadioringhäälingu pealt digitaalsele raadioringhäälingule, kuid sedapuhku mitte niivõrd tehnilise kvaliteedi pärast, kuivõrd digitaalse programmiedastuse muude eeliste tõttu. Analoogiliselt omaaegsele üleminekule AM-raadioringhäälingult FM-raadioringhäälingule on ka siin üleval küsimus raadioringhäälingust kui elanikkonna teavitamise vahendist (loodus)katastroofi või ründamise olukorras elanikkonnakaitse eesmärkidel.

Viited
------
**Ameerika Balti Pank** (inglise keeles *American Bank of the Baltics*) oli aastail 1992–1996 tegutsenud Eesti krediidiasutus.

Viru väljak 4, hotell Viru 
Aktsia-kommertspank Ameerika Balti Pank sai tegevuslitsentsi 26. augustil 1992. aastal ja 1996. aasta 2. jaanuaril peatas Eesti Pank Ameerika Balti Panga litsentsi 9. jaanuarini ja EP tühistas tegevuslitsentsi alates 10. jaanuarist.

Ameerika Balti Pank alustas tegevust 25. novembril 1992. Tallinnas ja oli esimene väliskapitalil põhinev pank Eestis.

Ameerika Balti Pank oli ainus Eesti kommertspank, mis ei suutnud täita Eesti Panga kehtestatud omakapitali alamnõuet, mille kohaselt pidi 1996. aastast kõigi Eestis tegutsevate kommertspankade omakapital ületama 50 miljoni krooni piiri.

Viited
------

1. ↑  "Olematu" pank lõpetas, arileht.delfi.ee, 26.01.1996
2. ↑  ISESEISVATEKS VÄLISARVELDUSTEKS VOLITATUD PANGAD seisuga 11. aprill 1995. AMEERIKA BALTI PANK, eestipank.ee
3. ↑  INKO Balti pank otsib liitlast, www.aripaev.ee, 6. november 1995
4. ↑  Ameerika Balti Pank jäi litsentsist ilma, arileht.delfi.ee, 10.01.1996
5. ↑  Aktsia-kommertspanga Ameerika-Balti Pank tegevuslitsentsi tühistamine, RTL 1996, 8
6. ↑  Eesti Pank tühistasAmeerika Balti Panga litsentsi, www.postimees.ee, 10. jaanuar 1996
7. ↑  Ameerika Balti Pank tegutseb endiselt, arileht.delfi.ee, 11.01.1996
**FN FAL** (prantsuskeelsest väljendist *fusil automatique léger* 'kergautomaatrelv') on automaatrelv, mida toodab alates 1953. aastast Belgia relvatehas Fabrique National de Herstal (FN). See kasutab NATO 7,62×51mm padrunit.

FN FAL võeti see kasutusele enamikus NATO maades, välja arvatud Portugalis, Itaalias, Prantsusmaal, Taanis ja Norras. Taani ja Norra jätkasid USA teise maailmasõja aegse poolautomaatvintpüssi M1 Garand kasutamist kuni Heckler & Koch G3 automaadi kasutuselevõtuni (Norras 1964, Taanis 1975); USA ja Itaalia arendasid M1 Garandist välja automaatversioonid – M14 ja Beretta BM-59, ning Prantsusmaal jätkati poolautomaatse vintpüssi MAS-49 kasutamist kuni FAMAS automaadi kasutuselevõtuni 1980. aastatel.

Suurbritannia lõi relvast oma versiooni – L1A1 SLR (*Self Loading Rifle* ehk iselaaduv vintpüss). Toona kasutati riigis veel vanu inglise ühikuid, samas kui FAL oli disainitud SI-ühikutega. Ka teised Rahvaste Ühenduse riigid võtsid kasutusele just selle versiooni. Erinevalt Belgia FAList oli see aga välja töötatud poolautomaatrelvana, kuigi eksisteeris ka raskema rauaga automaatversioon L2A1, mida aga kasutati kergekuulipildujana. Seda varianti kasutasid ainult Austraalia ja Kanada. Tänaseks on Rahvaste Ühenduse maades L1A1 suuresti maha kantud: Kanada võttis 1984. aastal kasutusele C7-variandi USA M16-automaadist, Suurbritannia võttis 1987. aastal kasutusele SA80/L85 ning Austraalia ja Uus-Meremaa läksid 1988. aastal üle Steyr AUGile.
Vapp.
**Gabriel Józef Narutowicz** (17. märts 1865 Telšiai – 16. detsember 1922 Varssavi) oli poola insener ja poliitik, Poola esimene president.

Gabriel Narutowicz oli pärit šlahta hulka kuuluvast perekonnast. Gümnaasiumi lõpetamise järel õppis ta lühikest aega Peterburis ning aastatel 1887–1891 Zürichis Šveitsi Föderaalses Tehnikakõrgkoolis, mille ta lõpetas inseneridiplomiga. 1896. aastal sai ta Šveitsi kodakondsuse. Seejärel tegutses Narutowicz kõrgkooli õppejõuna ning osales insenerina tammide ehitustel.

Poola iseseisvuse taastamise järel pöördus ta 1920. aastal kodumaale tagasi. Esialgu oli ta teedeminister. 28. juunil 1922 sai ta välisministriks. 

9. detsembril 1922. valiti Gabriel Narutowicz Poola parlamendi poolt esimeseks Poola presidendiks. Tema valimist toetasid vasakpoolsed, Talurahvapartei ja rahvusvähemuste esindajad. 11. detsembril andis ta presidendivande ja astus täitma ametikohustusi. 16. detsembril 1922 mõrvas paremäärmuslane Eligiusz Niewiadomski ta kunstigaleriis kunstinäituse avamise ajal.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. märts 2019. Vaadatud 9. augustil 2014.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Alati Ustav** oli 2006. aasta maist oktoobrini tegutsenud eesti rahvuslaste poliitiline survegrupp, mis pooldas Tallinnas Tõnismäel seisnud Teise maailmasõja monumendi pronkssõduri teisaldamist.

Liikumine moodustus 2006. aasta mai lõpus inimestest, kes osalesid Sten-Hans Vihmari ja Siim Abroi korraldatud pronkssõdurivastasel piknikul. Selle üldisem eesmärk oli koondada rahvuslikke jõude, konkreetsem avaldada toetust peaminister Andrus Ansipi seisukohale, et pronkssõdur tuleb Tõnismäelt eemaldada. Samuti nõuti presidendi otsevalimisi ja protestiti mõlema olemasoleva presidendikandidaadi valimise vastu.

Ome eesmärkide saavutamiseks esines Alati Ustav korduvalt avalike sõnavõttudega. Nii kirjutas Sten-Hans Vihmar avaliku kirja peaministrile, samuti loeti Tõnismäel ette manifest Eesti rahvale ning avaldati üleskutse rahvuslaste koostööks.

Liikumine kutsus eestlasi ka igal laupäeval rahumeelsele meeleavaldusele pronkssõduri teisaldamise toetuseks. Juunis korraldati küüditatute mälestuspäev Pagari tänaval ja Rahvusraamatukogu ees. Augustis tehti ettepanek korraldada rahvuslike jõudude ümarlaud.[*viide?*]

20.-23. septembril korraldati koostöös Eesti Rahvusliku Liikumise ja teiste rahvuslike organisatsioonidega ajaloonädal, millega taheti "edastada selge sõnum nii meie valitsusele kui siinsetele immigrantidele - Eesti on eelkõige eestlaste kodumaa ja Eestil on oma ajalugu".

Alguses seostati Alati Ustavat Isamaaliiduga. Samas kinnitasid grupi juhtliikmed, et ei pürgi poliitikasse ja ei ole saanud ühtegi nõuannet juhtivatelt parteidelt.[*viide?*]

Viited
------

1. 1 2  "Kutsume rahvast osalema ajaloonädala sündmustel"[*alaline kõdulink*], ERLi pressiteade, 19.09.2006
2. ↑  Sten-Hans Vihmari kiri Andrus Ansipile[*alaline kõdulink*] Vihmari blogis
3. ↑  Merlis Nõgene "Meeleavaldus Tõnismäel möödus rahulikult" ERR, 3. juuni 2006
4. ↑  "Alati Ustav kutsub rahvuslasi koostööle" Eesti Elu, 3. august 2006
5. ↑  "Isamaaliit kutsub rahvast Tallinna volikogu maja ette" Eesti Elu, 14. juuni 2006
Joe Whitney 2014. aasta AHL-i tähtede mängul
**Joseph Ryan Whitney** (sündinud 6. veebruaril 1988 Readingis, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliiga klubis Iserlohn Roosters ründajana vasakäärel.

Aastatel 2007–2011 mängis ta Boston College'i jäähokimeeskonnas. Aastatel 2008 ja 2010 tuli ta Boston College'iga üliõpilasliiga võitjaks.

Hooaja 2010–11 lõpus debüteeris ta American Hockey League'i (AHL) klubis Portland Pirates. 2011. aasta augustis sõlmis ta lepingu AHL-i klubiga Albany Devilsiga. 2013. aasta märtsis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga New Jersey Devils, mille meeskonnas debüteeris ta NHL-is hooajal 2013–14. Hooajal 2014–15 sai ta New Jersey Devilsi meeskonnas NHL-is kirja neli mängu ja ühe värava.

Hooajal 2015–16 mängis ta AHL-is Bridgeport Sound Tigersis, hooajal 2016–17 San Antonio Rampage'is ja Tucson Roadrunners'is ning hooajal 2017–18 Hartford Wolf Packis ja Hershey Bearsis.

2018. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Rootsi kõrgliiga klubiga Linköping HC. 2020. aasta novembris sõlmis ta lepingu Roostersiga.

Välislingid
-----------

* Joe Whitney NHL.com lehel
* Joe Whitney hockeydb.com lehel
**Skulte raudteejaam** on raudteejaam Lätis Riia–Skulte raudteeliinil Limbaži piirkonnas Skulte vallas.

Raudteejaam on selle raudteeliini lõpp-peatus. Jaam asub Riia raudteejaamast 56 km kaugusel ja on nime saanud Skulte küla järgi. Jaamas on üks ooteplatvorm ja kaks teed. Piletihinnalt kuulub jaam C-tsooni.

Peatus on rajatudi aastal 1934. Jaamahoone valmis aastal 1952, tänapäeval on see kasutusel elamuna. Aastal 1991 pikendati elektriraudtee Skulte peatuseni ja see muudeti raudteejaamaks. Algselt asus jaam Tallinna–Pärnu–Riia raudteel, kuid aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles ja jaamast sai lõppjaam. Selle protsessi käigus rajati ka uus ooteplatvorm vanast seitsesada meetrit Riia poole. Varem järgnes Skulte jaamale Ziediņi raudteepeatus.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  T. Altbergs, K.; Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 186. lk
3. ↑

Välislingid
-----------

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |
| --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Skulte** |
|  Zvejniekciems |  **Skulte** |
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2006 | jäähoki |
| **Kuld** | 2013 | jäähoki |
| **Kuld** | 2017 | jäähoki |
| **Pronks** | 2009 | jäähoki |
| **Pronks** | 2014 | jäähoki |

**Joel Per Lundqvist** (sündinud 2. märtsil 1982 Åres) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Rootsi kõrgliiga klubis Frölunda HC. Ta on klubi meeskonna kapten.

Ta alustas Frölundas ka klubikarjääri, debüteerides Rootsi kõrgliigas hooajal 2000–01. Suurem läbimurre toimus hooajal 2002–03, mil ta lõi liigas 17 väravat ja andis 20 väravasöötu. Samal hooajal tuli ta klubiga Rootsi meistriks. Frölundaga tuli ta Rootsi meistriks ka 2005. aastal.

2000. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i *draft* '​is 68. valikuna. Starsiga sõlmis ta lepingu 2006. aasta mais. NHL-is mängis Lundqvist aastatel 2006–2009 kokku kolm hooaega. Tema kõige edukam hooaeg NHL-is oli 2007–08, mil ta sai põhiturniiril kirja 3+11 ning väljalangemismängudes 2+5. Starsiga jõudis ta sel hooajal Läänekonverentsi finaali, kus kaotati hilisemale Stanley karika võitjale Detroit Red Wingsile.

Alates hooajast 2009–10 on Lundqvist mänginud taas Frölundas. Klubi kapten on ta olnud alates 2009. aastast. Rootsi meistriks on ta tulnud alates hooajast 2009–10 aastatel 2016 ja 2019, millega on ta neljakordne Rootsi meister. Lisaks on ta aastatel 2016, 2017, 2019 ja 2020 võitnud klubiga Jäähoki Meistrite Liiga.

Rootsi jäähokikoondise koosseisus on Lundqvist tulnud kolm korda maailmameistriks (2006, 2013 ja 2017).

Tema kaksikvend Henrik Lundqvist on endine jäähokiväravavaht.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 10.4.2022)

Välislingid
-----------

* Joel Lundqvist hockeydb.com lehel
**Leo II** või **Leon II** või **Leon Noorem** (**Imperator Caesar Zenonis Augusti Divi Valerii Leoni Flavius *Leo* Augustus**; u 467 – 17. november 474) oli Ida-Rooma ehk Bütsantsi keiser 473. aastast 9. veebruarini 474.

Leo oli eelmise keisri Leo I lapselaps. Tema sünniaeg on täpselt teadmata, kuid see on arvatavasti aastal 467 või 468 Konstantinoopolis. Ta sai keisriks väga noorelt (5- või 6-aastaselt) ning seega oli tal suur oht jääda keisrikroonist ilma. See saatus teda peagi tabaski. 9. veebruaril 474 andis ta pidustuste ajal hipodroomil võimu üle oma isale. Leod oli selleks veennud isa Zenon ise. Üheksa kuud peale Zenoni keisriks saamist haigestus Leo ootamatult ning suri. See tekitas kuulujutte, et isa mürgitas oma poja, sama meelt on ka paljud ajaloolased.

Lisaks juttudele mürgitamisest levisid ka legendid, et Leo pääses. Keisrinna Adriana, aimates oma mehe kurja kavatsust, asendanud Leo teisikuga, kelle siis Zenon tappiski. Õige Leo elanud saladuskatte all vaimulikuna edasi.

Vaata ka
--------

* Büntsantsi keisrite loend
* Leo I
* Zeno
* Bütsants

Viited
------

1. 1 2  David Vseviov (2004). *Bütantsi keisrid. Valitsejad purpuris*. Tallinn: Kunst. Lk 44.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Leo I** | **Ida-Rooma keiser**474 | Järgnev**Zeno** |
Gabriele Veneziano (2007)
**Gabriele Veneziano** (sündinud 7. septembril 1942 Firenzes Itaalias) on itaalia füüsik, esimesi stringiteoreetikuid.

Ta lõpetas 1965. aastal Firenze Ülikooli füüsika erialal ja sai 1967. aastal Iisraelis asuvast Weizmanni Teadusinstituudist doktorikraadi. Aastatel 1968–1972 töötas ta Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis ja Genfis asuvas CERN-is, 1972–1976 oli Weizmanni Teadusinstituudi füüsikaprofessor. Seejärel töötas ta rohkem kui 30 aastat CERN-is, aastatel 1994–1997 juhtis ta seal teoreetikaosakonda. Aastatel 2004–2013 oli ta Collège de France'i elementaarosakeste, gravitatsiooni ja kosmoloogia professor.

Gabriele Veneziano sõnastas 1968. aastal stringiteooria alused kui leidis, et stringide abil on võimalik kirjeldada tugevalt interakteeruvaid osakesi. 1991. aastal avaldas ta artikli, milles näitas kuidas inflatsioonilise kosmoloogiamudeli võib saada stringiteooriast.

Tunnustus
---------

* 1994 – valiti Torino Teaduste Akadeemia liikmeks
* 1996 – valiti Accademia dei Lincei liikmeks
* 1999 – Issaak Pomerantšuki nimeline preemia
* 2002 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia välisliikmeks
* 2004 – Dannie Heinemani matemaatilise füüsika auhind
* 2005 – Enrico Fermi auhind
* 2006 – Albert Einsteini medal
* 2007 – Oskar Kleini medal
* 2009 – James Joyce'i auhind
* 2014 – Diraci medal (ICTP)

Viited
------

1. ↑  Gabriele Veneziano. web.archive.org

Välislingid
-----------

 Gabriele Veneziano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Map
**Gulbene raudteejaam** asub Lätis Gulbene linnas aadressil Dzelzceļa tänav 8. Jaama juures asub ka depoo.

Gulbene raudteejaam avati 1903. aastal, kui avati Valga ja Pļaviņase vaheline kitsarööpmeline raudtee. Algul kandis see nime *Schwaneburg*; toonase haldusjaotuse järgi asus see Gulbene kihelkonnas Vana-Gulbene mõisa maadel. Tänapäevases asukohas on raudteejaam 1916. aastast, mil avati Ieriķi–Gulbene–Abrene raudtee, ühtlasi ehitati Gulbene ja Pļaviņase vaheline tee ümber laiarööpmeliseks. Uus jaam hakkas kandma nime *Alt-Schwaneburg* ehk **Vecgulbene**. Gulbene nime kannab raudteejaam 1928. aastast.

Jaamahoone rajati 1926. aastal. See sai tugevalt kannatada teises maailmasõjas 1944. aastal, kuid taastati hiljem endisel kujul. Hoone projekteeris Peteris Feders ja see on üks suuremaid jaamahooneid Lätis.

Nõukogude perioodil läbis Gulbene raudteejaama kaks Põtalovosse sõitvat rongiliini: üks neist sõitis Pļaviņase, teine Ieriķi kaudu. Läti taasiseseisvumise järel lõpetati reisirongiliiklus Ieriķi suunal 1999. aastal. Põtalovo suunal sõitsid rongid algul Vecumi, seejärel Žīguri raudteejaamani, ent 1. juulil 2001 lõpetati ka seal reisirongide liiklus. Kaubarongid kasutasid neid teid 29. augustini 2001.

Endise Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee Alūksne–Gulbene raudteelõigul toimub senini rongiliiklus. See on Baltikumi ainuke regulaarselt kasutusel olev kitsarööpmeline raudteelõik. Pļaviņase suunal peatuvad rongid praegu Cesvaines, kuid varem eelnes Gulbenele Elste raudteepeatus.

* DR1 diiselrongDR1 diiselrong
* Raudteejaama peasissepääsRaudteejaama peasissepääs
* 
* Raudteejaama hoone küljeltRaudteejaama hoone küljelt
* Jaamahoone esikülgJaamahoone esikülg
* 
* Jaamahoone interjöörJaamahoone interjöör
* 
* TualettTualett

Viited
------

1. ↑   T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 113. lk. ISBN 978-9984-38-698-0

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Gulbene raudteejaam** |

* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)
* Jaam vanal kaardil

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus liinil Riia-Gulbene-Alūksne** | **Järgnev peatus** |
|  Cesvaine |  **Valmiera** | Birze  |

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Kamalda |  **Gulbene** | Melnupe  |
**Joel Starkopf** (sündinud 8. veebruaril 1966 Tallinnas) on eesti arst ja arstiteadlane, Tartu Ülikooli arstiteaduskonna dekaan (2000–2015).

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1983. aastal Tallinna 43. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. Aastail 1991–1992 oli ta anestesioloogia internatuuris. 1997. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Oxidative stress and ischaemia-reperfusion of the heart: a clinical and experimental study".

Töökäik
-------

Ta on olnud Tartu Ülikooli kliinilise meditsiini instituudi juhataja aastatel 2004–2021, Tartu Ülikooli anestesioloogia ja intensiivravi professor alates 2001 ja Tartu Ülikooli anestesioloogia ja intensiivravi kliiniku juhataja 2000–2021. Aastatel 2009–2015 oli ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna dekaan.

Teadustöö
---------

Tema põhilised uurimisteemad on olnud oksüdatiivne stress ja südamelihase isheemia-reperfusioon, hüperoksia kardioprotektiivne toime, gastrointestinaalne puudulikkus ja intra-abdominaalne hüpertensioon intensiivravi haigetel, taaselustamise kaugtulemused ja elukvaliteet, antibiootikumide farmakokineetika intensiivravi haigetel.

Liikmesus
---------

Ta on Eesti Anestesioloogide Seltsi liige.

Tunnustus
---------

* 2016 – Tartu Ülikooli suur medal
* 2018 – Eesti riigi teaduspreemia

Isiklikku
---------

Tema vanaisa oli skulptor Anton Starkopf, skulptor oli ka ta vend Hannes Starkopf.

Viited
------

1. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Vaadatud 3.12.2022.
2. ↑  Aire Koik (8. veebruar 2018). "Teaduse elutööpreemia saavad Mall Hiiemäe ja Agu Laisk". *Haridus- ja Teadusministeerium*. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. veebruar 2018.

Välislingid
-----------

* Joel Starkopf Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Joel Starkopf: COVID-19 võib ohustada igaüht, meie noorim patsient on juba kõigest 8-aastane, Delfi, 23. märts 2021
Teymur Rəcəbov (2008)
**Teymur Rəcəbov** (sündinud 12. märtsil 1987 Bakuus) on aserbaidžaani maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2001). 

Rəcəbov sai suurmeistriks 14-aastaselt 2001. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta võitis 2004. aastal Tripolis FIDE maailmameistrivõistlustel (128 osavõtjat, nokautsüsteem) pronksmedali (maailmameistriks tuli Rustam Qosimjonov). 2005. aastal Zegrzes võitis ta Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali.

Ta tuli FIDE Grand Prix 2008–2010 sarjas teiseks ja pääses 2012. aastal MM-i pretendentide matšturniirile, kus kaotas veerandfinaalis eksmaailmameister Vladimir Kramnikule. Ta pääses 2013. aastal turniirikorraldaja nominatsiooni kaudu Londonis peetud pretendentide turniirile, kus jäi 8 osavõtja seas viimaseks. 2017. aastal tuli FIDE Grand Prix 2017 sarjas kolmandaks ja ei kvalifitseerunud 2018. aastal MM-i pretendentide turniirile (edasi sai kaks paremat).

Oktoobris 2019 võitis Rəcəbov Hantõ-Mansiiskis maailmakarikavõistlused ja pääses aprillis 2020 Jekaterinburgis peetavale MM-i pretendentide turniirile. 

Ta on võitnud Aserbaidžaani võistkonna koosseisus kolm kuldmedalit Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel (2009, 2013, 2017).

Välislingid
-----------

* Teymur Rəcəbov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Teymur Rəcəbov FIDE andmebaasis
**Tallitorn** on torn Tallinna linnamüüri edelalõigul Neitsitorni ja Lühikese jala värava vahel.Tornist vanalinna poole itta jääb Taani kuninga aed, väljapoole läände Komandandi aed.Tegemist on ühega vähestest ešogett (prantsuse keeles *échauguette)* ehk ripptornidest mis toetuvad müürist eenduvale konsoolile. Ešogette kasutati vahitornidena, neile on iseloomulikud vaate-ja laskeavad. Tornis asuvad ka piginukid vaenlase tõrjumiseks. Teised tuntumad konsooltornid on Pilsticker (alamsaksa keeles "nooleteritaja") Toompea Väikese Linnuse loodenurgal ja Padise kloostri kiriku nurgatorn. Pärast keskaega kujunes ešogetist arhitektuurne kaunistuselement losside ja kirikute juures.

Nime sai 14. sajandil rajatud Tallitorn selle kõrval asunud Marstalli hoovi ehk tööhoovi järgi, kus valati muuhulgas suurtükke ja kirikukelli, ning samas asusid ka hobusetallid. Torni ülaosa sai 1577. aasta pommitamisel kannatada ja lagunes hiljem. 17. sajandil kasutati torni ka vanglana kergemate süütegude puhul. 20. sajandil tehti linnamüüri läbipääs, et luua Toompealt otsetee Taani kuninga aeda. Käesoleval ajal on tornis võimalik ringi vaadata, kui külastada Kiek in de Köki kindlustustemuuseumi.

* Tallitorn, vaade Nevski katedraali poolt, 2011. aasta suviTallitorn, vaade Nevski katedraali poolt, 2011. aasta suvi
* Tallitorni lähivaade, 2011. aasta suviTallitorni lähivaade, 2011. aasta suvi
* Tallitorn vaade Taani kuninga aiastTallitorn vaade Taani kuninga aiast

Vaata ka
--------

* Tallinna linnamüür
* Tallinna tornistik