recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ann Pikver** (aastani 1967 **Ann Randalu**, sündinud 27. augustil 1941 Tartus) on eesti keeleteadlane.

Elulugu
-------

Ann Pikver on Hillar ja Ilme Randalu tütar.

Lõpetas 1959 Tallinna 2. Keskkooli, 1965 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) inglise filoloogia erialal, 1969–1972 oli Moskva Võõrkeelte Instituudi aspirant, filoloogiakandidaat (1974, samas), väitekiri käsitles distributiiv-statistilise meetodi rakendamist morfeemikas (inglise keele põhjal). 

Oli 1967–1969 Tallinna Pedagoogilise Instituudi (TPedI) inglise keele kateedri õpetaja, 1972–1974 vanemõpetaja, 1974–1978 TRÜ inglise filoloogia kateedri vanemõpetaja, 1978–1988 TPedI inglise keele kateedri dotsent, 1988–1991 Tallinna Kunstiülikooli keeltekateedri dotsent ja 1991–1996 kateedri juhataja. Loengukursused üldkeeleteadusest, inglise keele teoreetilise grammatikast, keelte võrdlevast tüpoloogiast; koostanud inglise keele õpikuid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: keelte kõrvutav analüüs, inglise keele morfeemika, inglise ja eesti keele noomenifraasi võrdlev uurimine. Üle 20 teadustrükise.

Teoseid
-------

* Mõnedest inglise ja eesti noomenifraaside kontrastiivanalüüsi probleemidest // TÜ Toim 544 (1980)
* A reader in contrastive linguistics and typology. Tallinn, 1981
* Nimisõna valents inglise ja eesti keeles. // TÜ Toim 619 (1982)
* Eesti relatiivlausest keeletüpoloogilisel taustal. // KK (1988) 7, 8
* Inglise keele grammatika (kaasautor H. Liiv). Tallinn, 1991
* Grammar is easy. Inglise keele grammatika harjutustega. Tallinn, 1994, 2. trükk 1999
* Increase your vocabulary. Tallinn, 1998, 3. trükk 2003.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* EE 14, 650
* Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 237.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
*See lehekülg räägib Taani kuningast, teiste samanimeliste valitsejate kohta vaata: Christian III (täpsustus)*

---

Christian III
**Christian III** (eestipäraselt ka **Kristian III**; 12. august 1503 – 1. jaanuar 1559) oli Taani kuningas 1534–1559 ja Norra kuningas 1537–1559. 

Christian III oli Taani ja Norra kuninga (1523–1533) Frederik I poeg ja Taani ja Norra kuninga (1559–1588) Frederik II ning hertsog Magnuse isa.

Krahvivaenus
------------

 *Pikemalt artiklis Krahvivaenus*, *Christoph von Oldenburg*
Christian III ajal oli elus ka tema onupoeg, ning Taani, Norra (1513–1523) ja Rootsi Rootsi kuningas (1520–1521) Christian II, kes oli mõni aasta enne esimese võimuletulekut püüdnud oma võimu taastada. Seetõttu jättis ka Christian oma isa kombel vana kuninga vangi. Too suri mõni päev pärast Christian III surma.

1544. aastal jagati Schleswig-Holstein kuningas Christian III ning tema poolvendade Schleswig-Holstein-Haderslebeni hertsogi (1544–1580) Hansu ja Schleswig-Holstein-Gottorpi hertsog (1544–1586) Adolfi vahel. 1580. aastal Hans suri meessoost järglasteta ja aastal 1581 jaotati tema hertsogkond kuningas Frederik II ja Adolfi vahel.

Christian III ja Liivimaa
-------------------------

Christian III oli seotud ka Eestiga, kuna Liivi sõja alguses pöördusid mitmed Vana-Liivimaa võimukandjad, sealhulgas ordumeister Wilhelm Fürstenberg, abipalvetega tema poole. Vana kuningas oli ettevaatlik midagi lubama, kuid 1558. aasta augustis püüdis Christoph von Münchhausen (Saare-Lääne ja Kuramaa piiskopi Johann V von Münchhauseni vend) isikliku kasu huvides Tallinna Taanile maha mängida. Asi kukkus läbi, kuna Christian polnud huvitatud oma riigi kahtlasesse afääri ja Moskooviaga konfrontatsiooni kiskumisest. Samuti otsustas ta loobuda piiskop Johann von Münchhauseni müügitehingust, millega Saare-Lääne piiskopkond ja Kuramaa oleks läinud Taanile, otsesemalt tema teisele pojale Magnusele. Kuid enne, kui ta sellest piiskopile teatada jõudis, kuningas suri. Uus kuningas, Frederik II, võttis pakkumise aga vastu ning segas Taani Liivi sõtta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Frederik I** | **Taani kuningas**1534–1559 | Järgnev:**Frederik II** |
| **Norra kuningas**1537–1559 |

Vaata ka
--------

* Taani ajalugu
Christian Folin, 2022
**Carl Christian Folin** (sündinud 9. veebruaril 1991 Kungsbackas) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Frölunda.

Ta alustas jäähoki mängimist Rootsis Frölunda noortevõistkondades. 2010. aastal siirdus Põhja-Ameerikasse, mängides esmalt United States Hockey League'is ja seejärel North American Hockey League'is. Aastatel 2012–2014 mängis ta kaks hooaega Lowelli Massachusettsi Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2014. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Minnesota Wild. NHL-is debüteeris ta sama aasta 10. aprillil mängus St. Louis Bluesi vastu. Hooajal 2017–18 mängis ta NHL-is Los Angeles Kingsi ridades. 2018. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Philadelphia Flyersiga. 2019. aasta veebruaris siirdus ta Montreal Canadiensi.

2020. aasta detsembris naasis ta Rootsi, sõlmides lepingu Växjö Lakersiga. 2021. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks. 2021. aasta mais liitus ta Frölundaga.

Viited
------

1. ↑  "Växjö Lakers välkomnar Christian Folin". vaxjolakers.se. 30.12.2020. Vaadatud 10.5.2021

Välislingid
-----------

 Christian Folin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Christian Folin NHL.com lehel
* Christian Folin hockeydb.com lehel
Anna algkool
**Anna** (vanasti ka **Anne**) on küla (*vidējciems*) Lätis Alūksne piirkonnas, Anna valla halduskeskus. 

Küla asub piirkonna keskusest Alūksnest 12 ja Riiast 211 kilomeetri kaugusel merepinnast 140 meetri kõrgusel. Lisaks vallamajale asuvad külas veel kool, kultuurimaja, raamatukogu ja postkontor. Sinna jääb Anna bussipeatus.

Küla rajati aastal 1859 Vecanna mõisa (*Alt-Annenhof*) maadele, mis sai nime omaniku parun Delwigi abikaasa järgi. Aastal 1903 avati Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee ja küla lähistel avati aastal 1928 Umernieki raudteepeatus. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks ja Anna külanõukogu keskuseks.

Aastal 2017 oli külas 156 elanikku, aastal 2019 oli elanikke aga 150.

Viited
------

1. ↑  Läti Ruumiandmete Agentuur
2. ↑  Autotransporta direcija
3. ↑   Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0
4. ↑  Административно-территориальное деление Латвийской ССР 1978 год. — Рига: Лиесма, 1978. — 137 lk.
5. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 22. juuni 2019

| * v
* r
Anna valla asulad |
| --- |
| 
**Anna** **·**  Dacvari **·**  Dostas **·**  Grēveles **·**  Kadilas **·**  Kauļi **·**  Lejas **·**  Mūrnieki **·**  Otte **·**  Prēdeļi **·**  Tarlapi **·**  Vecanna **·**  Vējiņi |
Logo of European Digital Rights
**European Digital Rights** (EDRi, Euroopa digitaalõiguste organisatsioon) on rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon, mille peakontor asub Brüsselis Belgias. EDRi asutasid 2002. aastal Berliinis kümme valitsusvälist organisatsiooni seitsmest Euroopa riigist. Sestpeale on EDRi liikmete arv jõudsalt kasvanud ning 2014. aastaks kuulus EDRi organisatsiooni 34 liiget 21 Euroopa riigist.

EDRi eesmärgiks on edendada, kaitsta ja toetada inimõigusi digitaalkeskkonnas ning info- ja tehnoloogia valdkonnas. EDRi huviorbiiti kuuluvateks põhiküsimusteks on näiteks isikuandmete kaitse ja eraelu puutumatus, digitaalõigused, autoriõigused ja sõnavabadus Internetis.

EDRi on kodanikuühiskonna platvorm, mille eesmärk on tagada, et digitaalkeskkonda mõjutav Euroopa Liidu poliitika ja seadused oleksid kooskõlas põhiõiguste ja -vabadustega. EDRi avaldab publikatsioone ja uuringuid digitaalõiguste olukorrast Euroopas ning annab välja infolehte EDRi-gram.

Tegevus
-------

EDRi korraldab kampaaniaid, et suurendada avalikkuse huvi ja teadlikkust info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas toimuvate debattide ja aruteludega nii Euroopa kui ka maailma tasandil. Näiteks osales EDRi ACTA-vastases kampaanias, mis lõppes ACTA tagasilükkamisega Euroopa Parlamendis 2012. aastal. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimisteks valmistas EDRi kümnepunktise Digitaalõiguste Harta, mis oli suunatud valimiskandidaatidele nende kampaaniatesse kaasamiseks.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Kampaania veebileht". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. november 2014. Vaadatud 13. oktoobril 2014.

Välislingid
-----------

* EDRi koduleht
* EDRi-gram
* EDRi publikatsioonid
* EDRi Twitter
* Digitaalõiguste Harta kampaania
**Christian Hirte** (sündinud 23. mail 1976 Bad Salzungenis Saksamaal) on Saksa poliitik (Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liit, CDU) ja CDU esimees Tüüringi liidumaal.

Aastatel 2018–2020 oli ta föderaalmajandus- ja energeetikaministri parlamentaarne riigisekretär Angela Merkeli neljandas kabinetis. Selles ametis oli ta ka uute liidumaade liiduvalitsuse volinik kuni ametist lahkumiseni 8. veebruaril 2020. Alates 2008. aastast on ta Saksamaa Liidupäeva liige.

Haridus
-------

Pärast keskkooli lõpetamist asus ta 1995. aastal õppima Jena Friedrich Schilleri ülikooli õigusteadust, mille lõpetas 2001. aastal esimese õigusteaduse riigieksamiga. Õpingute ajal pälvis ta Konrad Adenaueri Fondi stipendiumi aastatel 1997–2001. Seejärel lõpetas ta juristi eriala ja sooritas 2003. aastal teise riigieksami.

Hirte töötab juristina aastast 2004. 2006/07 töötas Fulda Rakenduskõrgkoolis äriõiguse lektorina.

Parlamendi liige
----------------

Alates 2008. aastast on ta Saksamaa Liidupäeva liige.

Christian Hirte kuulus 17. valimisperioodil keskkonna-, looduskaitse- ja tuumaohutuse komisjoni ning turismikomisjoni. CDU/CSU parlamendirühmas on Hirte ka Cardinal Höffneri fraktsiooni esimees, VKEde parlamendirühma liige ja erakondadeülese elektromobiilsuse parlamendirühma liige.

19. Saksamaa Liidupäevas (Bundestagis) oli Hirte ehituse, elamumajanduse, linnaarenduse ja kohalike omavalitsuste komitee aseesimees. Ta oli ka keskkonna-, looduskaitse- ja tuumaohutuse komisjoni täisliige.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Christian Hirte** |

* Ametlik veebilehekülg
**Kai Luiga** (1. juuli 1946 Elva – 8. veebruar 2017) oli eesti tekstiilikunstnik.

Elukäik
-------

Ta lõpetas aastal 1964 Elva Keskkooli, aastal 1969 Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi ja aastal 1975 tekstiilikunsti erialal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi. Tema diplomitöö juhendaja oli Mari Adamson.

Ta töötas aastatel 1975–79 kunstnikuna tehases Areng. Aastatel 1980–87 ja 1989–2000 töötas ta Tartu Ülikooli kaunite kunstide osakonna rahvakunsti kabineti lektorina. 2002–03 oli ta Tartumaa Muuseumi muuseumipedagoog ja aastast 2003 vabakutseline kunstnik.

Looming
-------

Ta on loonud peamiselt põimevaipu või gobelääne, milles seostas rahvuslikke ja moodsaid vormivõtteid. Tema töid leidub paljudes ühiskondlikes hoonetes.

Isikunäitused
-------------

* 1987 "Kai Luiga vaibad & Marget Tafeli keraamika", Tartu Kunstimuuseum
* 2000 "Põimumine", Rahvusooperi Estonia talveaed (koos Kersti Pukiga)
* 2001 "Meenutades", Tartu Ülikooli raamatukogu ja Tartumaa muuseum
* 2001 "Tekstiilid", Kastellaanimaja galerii, Tallinn

Liikmesus
---------

Kai Luiga oli aastast 1981 Eesti Kunstnike Liidu liige ja aastatel 1987–89 Kunstnike Liidu Tartu osakonna esimees.
Aastatel 1993–2014 kuulus ta Eesti Tekstiilikunstnike Liitu.

Isiklikku
---------

Tema isa oli maali- ja teatrikunstnik August Luiga (1906–1985).

Viited
------

1. ↑  Sirp 17.02.2017
2. 1 2 3  Sigrid Huik, Maasike Maasik, Aet Ollisaar, Tiina Puhkan "Eesti tekstiilikunst 1915–2015" Eesti Tekstiilikunstnike Liit, 2015. ISBN 9789949385751

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996
**Christian Friedrich Dingelstädt** (8. veebruar/19. veebruar 1772 Kuressaare – 10. detsember/22. detsember 1808 Pärnu) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastast 1781 Riia lütseumis. Aastatel 1789–1793 õppis ta (immatrikuleeriti 15. oktoobril 1789) Jena ülikoolis.

Aastatel 1796–1801 oli ta Cēsises kooli rektor. Aastatel 1801–1802 oli ta Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ja ühtlasi kooli õppealajuhataja (zugl. Subrektor d. Schule); lisaks oli ta aastatel 1801–1808 Saaremaa Konsistooriumi notar. Aastatel 1802–1808 oli ta Anseküla Maarja koguduse õpetaja. Aastal 1808 oli ta Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Amalie (1784–1847) vend Johann Heinrich Rosenplänter oli aastatel 1809–1846 Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja. Tema isa Christian Adolf Ludwig Dingelstädt oli Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ja Riia Jakobi koguduse õpetaja, vend Johann Ernst Dingelstädt oli Valmiera Siimona ja Juuda koguduse abiõpetaja ja Dole koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Kahlbutzi rüütli muumia
Kahlbutzi rüütli muumia
**Christian Friedrich von Kahlbutz** (1651 in Kampehl, Brandenburg – 1702 in Kampehl) oli Saksa rüütel, kelle surnukeha on tänapäeval kuulsaks saanud tänu oma iseenesliku mumifitseerumise poolest. Tänapäeval on tema mumifitseerunud keha turismiaktraktsioon.

Kalebutzi rüütli muumia

Legend
------

Kohalikud leidsid kiirelt põhjuse, miks Kahlbutzi Rüütel mumifitseerus. Nad ütlesid, et see oli Jumala karistus karjase tapmise eest. Ta olevat kohtus öelnud: "See ei olnud mina, vastasel juhul mu keha ärgu lagunegu pärast surma".

Viited
------

1. ↑  A. C. Aufderheide: The geography of mummies. In: A. C. Aufderheide (Hrsg.): The Scientific Study of Mummies. Cambridge University Press, Cambridge 2003.

Kirjandus
---------

* A.C. Aufderheide: The geography of mummies. – In: A.C. Aufderheide (ed.): The Scientific Study of Mummies. Cambridge University Press, Cambridge 2003
* „Der nackte Ritter". In: Simon Marsden: Geistersuche, Eulen Verlag, Frankfurt a.M. 1998, S. 90-92.
* Der unverweste Ritter. In: Wilhelm Ruprecht Frieling: Killer, Kunstfurzer, Kastraten. Internet-Buchverlag, Berlin 2011, ISBN 978-3-941286-69-6.
**Eysturoy** ['estroi] ('idasaar') on suuruselt teine saar Fääri saarestikus nii pindala kui ka elanike arvu poolest.

Kirjeldus
---------

Eysturoyt eraldab Streymoy põhisaarest kitsas veeriba. Eysturoy on väga karmi geograafiaga. Saarel on 66 eraldiseisvat mäge, sealhulgas Slættaratindur (880 m), saarestiku kõrgeim tipp. Eysturoy olulised asulakohad on põhjas Fuglafjørður ning lõunas Runavíki ja Nes poolt tihedalt asustatud piirkond.

Eysturoy on Streymoyga ühendatud Streymini sillaga, mis asub üle neid eraldava veeriba. Saarlased nimetavad seda silda naljaga pooleks "ainsaks sillaks üle Atlandi ookeani". (Šotimaa Seili saare põliselanikud esitavad sama väite, nagu ka Suur-Bernera elanikud Välis-Hebriididel). Saare idarannikul asuv Leirvík on värav transpordiühendusteks kirdesaarte, eriti Klaksvíkiga Borðoy saarel, vahel. Klaksvíkiga on Fääri saarte suuruselt teine linn. Detsembris 2020 peaks avatama Eysuroy merealune tunnel, mis loob otsese ühenduse Runavíki, Strenduri ja Tórshavni vahel ning muudab Lõuna-Eysturoy keskpunktiks Tórshavn-Klaksvíki teljel.

Eysturoy huvipakkuvate paikade hulka kuuluvad Eiði ja Gjógvi külad, millest viimasel on kivide vahel väike looduslik sadam; Blásastova ajaloomuuseum Gøta külas; ja Fuglafjørðuri *varmakelda* (kuumaveeallikad), mis näitab saarestiku vulkaanilist päritolu. Saare põhjatipus on looduslikud basalttornid Risin og Kellingin .

Glyvrari linn Eysturoy idarannikul on peakontor Bakkafrostile - suurimale ettevõttele Fääri saartel. Bakkafrost on kogu maailmas kaheksas suuruselt kalandusettevõte.

Oluline linnuala
----------------

BirdLife International on määranud saare põhja-, kirde- ja kaguranniku oluliseks linnualaks, kuna need on olulised merelindude pesitsuspaikadena. Eriti põhja-tormilindude *Puffinus puffinus* (2500 paari), Atlandi tormipääsu *Hydrobates pelagicus* (500 paari) ja krüüslite *Cepphus grylle* (300 paari) jaoks.

* Eysturoy kaartEysturoy kaart
* Gjógvi sadamGjógvi sadam

Viited
------

1. ↑  BirdLife International. (2012). Important Bird Areas factsheet: Eysturoy.

Välislingid
-----------

* Personaalne veebisait, kus on 15 Eysturoy aerofotot
**Ezequiel Iván Lavezzi** (sündinud 3. mail 1985 Rosarios) on endine Argentina jalgpallur (ründaja).

Klubikarjäär
------------

Aastatel 2007–2012 mängis Lavezzi Itaalia kõrgliiga klubis SSC Napoli.

Ta liitus 2012. aastal Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Paris Saint-Germain ja mängis seal kuni 2016. aastani.

2016. aastal siirdus Lavezzi Hiina kõrgliiga klubisse Hebei China Fortune, kus lõpetas 2019. aastal ka karjääri.

Koondisekarjäär
---------------

Oma esimese värava Argentina rahvuskoondises lõi Lavezzi 20. juunil 2011 sõprusmängus Albaania koondise vastu.

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Ezequiel Lavezzi** |

| * v
* r
Argentina koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Romero
* 2 Garay
* 3 Campagnaro
* 4 Zabaleta
* 5 Gago
* 6 Biglia
* 7 Di María
* 8 Pérez
* 9 Higuaín
* 10 Messi (c)
* 11 M. Rodríguez
* 12 Orión
* 13 A. Fernández
* 14 Mascherano
* 15 Demichelis
* 16 Rojo
* 17 F. Fernández
* 18 Palacio
* 19 Álvarez
* 20 Agüero
* 21 Andújar
* 22 Lavezzi
* 23 Basanta
* Treener: Sabella

 | Argentina |
Christian Friedrich von Deutsch
**Christian Friedrich von Deutsch** (28. september 1768 Frankfurt Oderi ääres – 17. aprill 1843 Dresden) oli saksa arst, arstiteaduse professor ja aastatel 1809–1810 Tartu Ülikooli rektor.

Kui Deutsch oli 8-aastane, suri tema isa. Koos ema ja kasuisaga kolis ta Hallesse, käis seal kohalikus koolis ja õppis usuteadust. Aastast 1791 õppis ta arstiteadust Göttingeni, Halle ja Erlangeni ülikoolis. 1792 kaitses ta endast kõigest 2 aastat vanema Kurt Sprengeli juhendamisel doktorikraadi. 1796–1804 töötas ta Erlangeni ülikoolis sünnitusabi erakorralise professorina ja praktiseeris seda ka ise. Erlangenis sai ta vabamüürlaste looži Libanon zu den drei Cedern liikmeks.

1804–1833 oli ta Tartu Ülikoolis sünnitusabi ning naiste- ja lastehaiguste korraline professor. Lisaks oli ta aastatel 1806, 1810, 1813 ja 1820 arstiteaduskonna dekaan (tol ajal valiti dekaane üheks aastaks) ning aastatel 1809–10 Tartu Ülikooli rektor.

1829 autasustati teda Püha Anna ordeni 2. järguga ja 1833 sai ta autasu laitmatu teenistuse eest.

Isiklikku
---------

1793 abiellus Deutsch Sophie Friederike Goldhageniga. Neil sündis 7 tütart ja 1 poeg. 1810 naine suri. 1818 abiellus Deutsch Christine von Sieversiga, kellega sai teise poja.

Pärast teise naise surma reisis Deutsch 1835–1839 mööda Saksamaa kuurorte ja külastas paljusid terviseveeallikaid, seejärel elas Dresdenis, kus 1843. aastal ka suri.

Tema tütar Friederike Henriette Therese oli abielus Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja Friedrich Gustav Bienemanniga.

Viited
------

1. ↑  Deutschbaltisches Biographisches Lexikon 1710-1960. 1970. Böhlau Verlag Köln Wien

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Kaiserliche Universität zu Dorpati rektor  Carl Friedrich Meyer (1806–1808)** | **Kaiserliche Universität zu Dorpati rektor  Christian Friedrich von Deutsch**1809–1810 | Järgnev**Kaiserliche Universität zu Dorpati rektor  David Hieronymus Grindel (1810–1812)** |
Tallinna Linnateater (Lai, 23)
Linnateatri sissepääs.
**Tallinna Linnateatri maja** asub Tallinnas aadressil Lai 23 ja hoonet kasutab aastast 1965 Tallinna Linnateater.

Hoonet on ürikuis mainitud 1467[*viide?*]. 

Tallinna Linnateater asub hoonetes alates 1965. aastast, kui hoone eraldati Eesti NSV Riiklikule Noorsooteatrile kontori- ja prooviruumideks. Tänapäeval asuvad Lai 23 majas Väike saal, Linnateatri kohvik, Kaminasaal, Voldemar Panso saal, teatri kontoriruumid ja Diele.

Linnateatri kaminasaali tõenäoliseks ehitamisajaks 1434. aasta, mis on tuvastatud 2007. aastal saali laepalkide vanuse tuvastamise teel.

Lai 23 põhiplaan annab küllaltki hea ettekujutuse keskaegsest hilisgooti elamust, mille ehitamist alustati 15. sajandil, lõpliku kuju sai ta 16. sajandil. Diele nurgas asub mantelkorsten, mille alumine osa moodustas koos küttekoldega kööginurga. Dielele esinduslikke lisamiseks ehitati teise korruse galeriile viiv paraadtrepp ja baroksed talamaalingud. Kööginurga all keldris paiknesid hüpokaustahjud, mis ühtlasi soojendasid peretuba ja dornset, kust pääseb siseportaali kaudu tagamajja (bikamer). Keskaegse elamu interjöör taastati aastail 1968–1975 Teddy Böckleri juhtimisel tehtud restaureerimistööde käigus.

Viited
------

1. ↑  Tiina Kolk, Kaupmeheelamust teatrimajaks[*alaline kõdulink*], Äripäev, 29.03.2006

Välislingid
-----------

* Lai 23 kultuurimälestiste riiklikus registris Muuda Vikiandmetes
TLT buss
**Tallinna Linnatranspordi aktsiaselts** (TLT) on 2012. aastal Tallinna Autobussikoondise ning Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondise ühendamisel loodud munitsipaalomandis transpordiettevõte, mille põhiülesandeks on Tallinnas ühistransporditeenuste osutamine.

Tallinna Linnatranspordi AS alustas juriidilise isikuna tegevust 19. juulil 2012. Selle juhatuse esimeheks sai senine Tallinna Autobussikoondise juht Enno Tamm. 1. augustist 2018 oli juhatuse esimees Deniss Boroditš, ning 8 juulil 2022 on juhatuse esimees Kaido Padar.

Ettevõtte bussipargis on 2019. aasta lõpul 529 bussi, millega teenindatakse 75 bussiliini. TLT plaanib aastaks 2025 kõik diiselbussid gaasibusside vastu välja vahetada.

Ettevõtte teenindab aastas üle 140 miljoni sõitja.

Vaata ka
--------

* Tallinna ühistransport
* Tallinna ühistranspordiliinid

Viited
------

1. ↑  "Tallinna Autobussikoondis ja Trammi- ja Trollibussikoondis ühinesid" Postimees, 19. juuli 2012
2. ↑  "Enno Tamm lahkub Tallinna Linnatranspordi juhi kohalt" ERR, 12. aprill 2018
3. 1 2  "Tallinn ostab 27 miljoni euro eest sada gaasibussi" ERR, 10. detsember 2019

Välislingid
-----------

* Koduleht
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2012 | jäähoki |

**Aleksandr Aleksandrovitš Popov** (vene keeles Алекса́ндр Алекса́ндрович Попо́в; sündinud 31. augustil 1980 Angarskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Moskva CSKA ründajana vasakäärel.

Klubikarjääri kaheksateist esimest hooaega veetis ta Omski Avangardis, mille meeskonnas debüteeris ta Venemaa kõrgliigas hooajal 1998–99. Hooajal 2003–04 tuli ta Avangardiga Venemaa meistriks. KHL-is mängis ta klubiga alates hooajast 2008–09. Popov on Avangardi läbi aegade resultatiivseim mängija KHL-is (80+166). 2014. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule.

Alates hooajast 2016–17 mängib ta Moskva CSKA-s. 2019. aastal võitis ta klubiga Gagarini karika.

2012. aastal tuli Popov Venemaa jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Venemaa koondise koosseisus osales ta ka 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Välislingid
-----------

* Aleksandr Popov KHL.ru lehel
* Aleksandr Popov hockeydb.com lehel
| Medalikohad |
| --- |
| Bulgaaria esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Teine koht | 1992 | Helveskaal |
| Esimene koht | 1996 | Helveskaal |
| Maailmameistrivõistlused |
| Kolmas koht | 1991 | Helveskaal |
| Teine koht | 1993 | Helveskaal |
| Esimene koht | 1995 | Helveskaal |
| Kolmas koht | 1997 | Helveskaal |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Kolmas koht | 1991 | Kärbeskaal |
| Esimene koht | 1993 | Helveskaal |
| Esimene koht | 1996 | Helveskaal |

**Daniel Božinov Petrov** (bulgaaria keeles *Даниел Божинов Петров*; sündinud 8. septembril 1971 Varnas) on Bulgaaria endine poksija.

Petrov võitis helveskaalus (kuni 48 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai helveskaalus (kuni 48 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Rogelio Marcelole (Kuuba).

Petrov võitis helveskaalus (kuni 48 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995) kuldmedali ja tuli maailmameistriks. Ta sai helveskaalus (kuni 48 kg) 7. maailmameistrivõistlustel (Tampere, 1993) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Nšan Muntšjanile (Armeenia). Ta sai helveskaalus (kuni 48 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Rogelio Marcelole (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja ning 9. maailmameistrivõistlustel (Budapest, 1997), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Maikro Romerole (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Petrov võitis helveskaalus (kuni 48 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 30. Euroopa meistrivõistlustel (Bursa, 1993) ja 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996). Ta sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 29. Euroopa meistrivõistlustel (Göteborg, 1991) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile István Kovácsile (Ungari) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  26. suveolümpiamängude poksivõistlus. Atlanta 1996. Tulemused inglise keeles
2. ↑  25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles
3. ↑  8. maailmameistrivõistlused poksis. Berliin 1995. Tulemused inglise keeles
4. ↑  7. maailmameistrivõistlused poksis. Tampere 1993. Tulemused inglise keeles
5. ↑  6. maailmameistrivõistlused poksis. Sydney 1991. Tulemused inglise keeles
6. ↑  9. maailmameistrivõistlused poksis. Budapest 1997. Tulemused inglise keeles
7. ↑  30. Euroopa meistrivõistlused poksis. Bursa 1993. Tulemused inglise keeles
8. ↑  31. Euroopa meistrivõistlused poksis. Vejle 1996. Tulemused inglise keeles
9. ↑  29. Euroopa meistrivõistlused poksis. Göteborg 1991. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Daniel Petrov saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Aleksandr Pokrõškin
**Aleksandr Pokrõškin** (vene keeles *Александр Иванович Покрышкин*; 6. märts 1913 Novonikolajevsk – 13. november 1985 Moskva) oli Nõukogude Liidu hävituslendur teises maailmasõjas, esimene kolmekordne Nõukogude Liidu kangelane, lennuväemarssal (1972).

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1933. aastal Permi tehnikakooli lennumehaanikuna. Lennukooli lõpetas 1939. aastal leitnandi auastmes ja määrati 55. hävituslennuväe polku. Polk asus sel ajal Kirovogradi lennuväljal Odessa sõjaväeringkonnas. 1940. aastal osales polk Rumeenialt Bessaraabia ja Bukoviina alade hõivamises ning baseerus seejärel värskelt loodud Moldaavia NSVs Singureni lennuväljal Beltsõ lähedal. 1941. aastal võeti polgus kasutusele Mikojan-Gurevitš MiG-3 hävituslennukid. Sõja puhkedes oli Pokrõškin eskadrilliülema asetäitja ja vanemleitnant.

1942. aasta suvel sai Pokrõškini lennuväeosa Ameerika Ühendriikidest lendliisi abi korras Nõukogude Liidule tarnitud uued hävituslennukid Bell P-39 Airacobra. Seda tüüpi lennukil tulistas Pokrõškin kahe aasta jooksul alla 47 Luftwaffe lennukit. Sõja lõpetas Pokrõškin polkovniku auastmes ja Punaarmee 9. kaardiväe lennudiviisi ülemana.

Sõja jooksul tegi ta 650 lahingulendu, osales 156 õhulahingus, laskis isiklikult alla 59 ja grupiga 6 vaenlase lennukit.

Ta võttis 1945. aastal Moskva võiduparaadist osa Ukraina rinde lipukandjana.

Jaanuarist 1972 kuni 1981. aastani oli A. Pokrõškin ALMAVÜ Keskkomitee esimees.

Välislingid
-----------

* Foto
Daniel O'Shaughnessy (2015)
**Daniel Michael O'Shaughnessy** (sündinud 14. septembril 1994 Riihimäkis) on Soome jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või paremkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Karlsruher ja Soome jalgpallikoondises.

Aastatel 2012–2014 mängis ta Prantsusmaal FC Metzi reservmeeskonnas.

2014. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Inglismaa klubiga Brentford. Ta mängis vaid Brentfordi noortevõistkondades. Hooajal 2015–16 oli ta laenul Inglismaa tugevuselt viienda liiga klubis Braintree Town ja Taani kõrgliiga klubis FC Midtjylland.

Aastatel 2016–2018 mängis ta Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Cheltenham Town.

2018. aasta jaanuaris liitus ta Soome kõrgliigaklubiga HJK. Aastatel 2018, 2020 ja 2021 tuli ta klubiga Soome meistriks.

2021. aasta juunis liitus ta Karlsruheriga.

Soome jalgpallikoondises debüteeris O'Shaughnessy 10. jaanuaril 2016 sõprusmängus Rootsi vastu. Ta kuulus Soome koondisse 2021. aastas Euroopa meistrivõistlustel. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 13. novembril 2021 MM-i valikmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu.

Tema isa on iirlane ja ema soomlanna.

Saavutused
----------

HJK
* Veikkausliiga: 2018, 2020, 2021
* Soome karikas: 2020

Viited
------

1. ↑  "Die offizielle Bestätigung: Daniel O'Shaughnessy ist beim KSC angekommen". *KA-News*. 1. detsember 2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. detsember 2021. Vaadatud 6. detsembril 2021.

| * v
* r
Soome koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Hrádecký
* 2 Arajuuri
* 3 O'Shaughnessy
* 4 Toivio
* 5 L. Väisänen
* 6 Kamara
* 7 Taylor
* 8 Lod
* 9 Jensen
* 10 Pukki
* 11 Schüller
* 12 Joronen
* 13 Soiri
* 14 Sparv (c)
* 15 S. Väisänen
* 16 Lam
* 17 Alho
* 18 Uronen
* 19 Kauko
* 20 Pohjanpalo
* 21 Lappalainen
* 22 Raitala
* 23 Jaakkola
* 24 Valakari
* 25 Ivanov
* 26 Forss
* Treener: Kanerva

 | Soome |
**Aleksandr Semjonov** (sündinud 18. märtsil 1986 Tallinnas) on eesti loomaarst, veterinaaranestesioloog, metsloomade meditsiini uurija. Spetsialiseerunud ulukloomade anesteesiale ja kirurgiale.

Haridus
-------

2005. aastal lõpetas Tallinna Läänemere Gümnaasiumi.

2011. aastal lõpetas Eesti Maaülikooli Veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi.

2021. aastal kaitses doktoritööd teemal "Evaluation of a fixed- dose combination of Butorphanol-Azaperone-Medetomidine (BAM) for chemical immobilization of African lion, blesbok and cheetah (Butorfanooli-asaperooni-medetomidiini (BAM) fikseeritud annuste kombinatsiooni kasutamine Aafrika lõvi, blesboki ja gepardi keemiliseks immobiliseerimiseks)".

Erialaselt täiendanud end ülikoolides Austrias, Venemaal, Tšehhis, Saksamaal, Suurbritannias, Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Tansaanias.

Kogemused
---------

2014. aastast töötab Eesti Maaülikoolis.

Õppe- ja teadustöö

Õpetab Eesti Maaülikoolis kirurgiat, veterinaaranestesioloogiat, eksootiliste loomade meditsiini ja metsloomade meditsiini.

Tegeleb eksootiliste loomade ja ulukloomade anesteesia uurimisega.

Välislingid
-----------

* Aleksandr Semjonov Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Võimendustegur**, ka **võimendus** (inglise keeles *gain*), on elektroonikas ja signaalitöötluses lineaarse süsteemi väljundväärtuse {\displaystyle A\_{\text{out}}} ja sisendväärtuse {\displaystyle A\_{\text{in}}} suhe (jagatis):

{\displaystyle G=A\_{\text{out}}/A\_{\text{in}}.}
Suhestatavateks väärtusteks võivad seejuures olla süsteemi võimsuse, elektripinge amplituudi või voolutugevuse väljund- ja sisendväärtused. Vastavalt on siis tegemist võimsusvõimendusega (näiteks raadiosagedusvõimendis ja audiovõimendi võimsusvõimendis)]], pingevõimendusega (näiteks operatsioonvõimendis) või vooluvõimendusega (näiteks bipolaartransistoris).
Võimendustegurit kui väljund- ja sisendsuuruste suhet väljendatakse sageli logaritmilistes ühikutes – detsibellides (dB). 

* Võimsusvõimendus

{\displaystyle G\_{P}=10\log \_{10}\left({\frac {P\_{\text{out}}}{P\_{\text{in}}}}\right)~{\text{dB}},}
kus {\displaystyle P\_{\text{in}}} on võimsus sisendis ja {\displaystyle P\_{\text{out}}} võimsus väljundis.

* Pingevõimenduse avaldise saame, kui väljendame võimsuse pinge kaudu, {\displaystyle P=UI={\frac {U^{2}}{R}}} (sest Ohmi seaduse järgi {\displaystyle I={\frac {U}{R}}}):

{\displaystyle G\_{U}=10\log {\frac {\frac {U\_{\text{out}}^{2}}{R\_{\text{out}}}}{\frac {U\_{\text{in}}^{2}}{R\_{\text{in}}}}}~\mathrm {dB} .}
Paljudel juttudel on sisendtakistus {\displaystyle R\_{\text{in}}} ja väljundtakistus {\displaystyle R\_{\text{out}}} võrdsed, siis

{\displaystyle G\_{U}=10\log \left({\frac {U\_{\text{out}}}{U\_{\text{in}}}}\right)^{2}~{\text{dB}}=20\log \left({\frac {U\_{\text{out}}}{U\_{\text{in}}}}\right)~{\text{dB}}.}
Vooluvõimenduse avalduse saamiseks väljendame võimsuse voolu ja takistuse kaudu, {\displaystyle P=I^{2}R}:

{\displaystyle G\_{I}=10\log {\left({\frac {I\_{\text{out}}^{2}R\_{\text{out}}}{I\_{\text{in}}^{2}R\_{\text{in}}}}\right)}~{\text{dB}}.}
Kui sisendtakistus {\displaystyle R\_{\text{in}}} ja väljundtakistus on võrdsed, siis valem lihtsustub:

{\displaystyle G\_{I}=10\log \left({\frac {I\_{\text{out}}}{I\_{\text{in}}}}\right)^{2}~{\text{dB}}=20\log \left({\frac {I\_{\text{out}}}{I\_{\text{in}}}}\right)~{\text{dB}}.}
Eesti Üleüldise teaduse raamatu tiitelleht
"**Eesti Üleüldise teaduse raamat ehk encyklopädia konversationi-lexikon, see on kõige inimlise teadmise haridusline sõnakiri, hulga kujustustega kaunistatud. Asjatundliste kaastööliste abil toimetanud, kokku seadnud ja kirjutanud Dr. K. A. Hermann"** on Karl August Hermanni 1900–1906 Tartus avaldatud entsüklopeedia. Entsüklopeedia jäi lõpetamata. Teine köide (tähed B, C, D, E, 1906) katkeb poolelt sõnalt 64. leheküljel (muutmata kirjaviisis):

***Brasilia ühisvabadkoosdused** on Lõuna-Amerika kõige suurem maade kogu, kuid on üleüldse maailma kõige laialdasemate ühisde ehg riikide sekka lugeda, ta on 8,337,218 rtklm ehg 166,740 rtpnk. suur, mis põhjatul ruumil kõigesd vaevalt 20 milj. inimesd (nende seas 600,000 medsa indiani) elavad. Maapind on ruumikas küllalt, et siis, kui see põlisesd med-*

Kirjandus
---------

* Tiiu Reimo "Esimene eesti entsüklopeedia - 100" Raamatukogu, 2000, lk 15-17

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Eesti Üleüldise teaduse raamat** |
**Heimosi** ehk **Heimozi** (vana nimetus **Noisela**, vene *Хеймози*, *Геймози*) on endine ingerisoome küla ajaloolises Hietamäki kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas Kargino jõe ääres. Kaasaegse haldusjaotuse järgi jääb ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Annino valla territooriumile. 

1676. aastal on küla nimetatud kui *Naisiala* ning see kuulus Duderhofi pogostisse (*Duderhoffskoj Pogost*).

1817. aastal oli külas (nimetatud kui *Tочиловка или Геймози*) 7 talu.

1831. aastal oli külas (nimetatud kui *Геймози*) 6 talu.

1838. aastal elas külas (ekslikult nimetatud kui *Хеймози*) 65 inimest, kellest 32 olid mehed ja 33 naised.

1848. aastal elas külas (nimetatud kui *Noisela*) 52 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 23 olid mehed ja 29 naised. Haldusjaotuslikult kuulus küla Peterburi kubermangu Oranienbaumi maakonda.

1860. aastal oli külas (nimetatud kui *Хеймози (Tочилка)*) 8 talu.

1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui *Хеймози*) 13 talu.

1913. aastal oli külas (nimetatud kui *Хеймози*) 13 talu.

1924. aasta eestikeelsel Peterburi lähiümbruse kaardil on küla nimetatud kui *Heimozi*.

Aastatel 1927-1928 kuulus küla Pigelevo külanõukokku ning aastatel 1928-1941 Finno-Võssotskoje külanõukokku.

1941. aastal oli külas (nimetatud kui *Хеймози*) 19 majapidamist.

Teise maailmasõja ajal perioodil 01.08.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud saksa vägede poolt. Küla hävis Teises maailmasõjas.

Viited
------

1. ↑  "Heimozi". *EKI kohanimeandmebaas*. Vaadatud 22.05.2017.
2. ↑  "Jaanilinna, Jaama, Koporje, ja Nöteborgi läänid, Bergenheim, 1676. etomesto.ru". Vaadatud 22.05.2017.
3. ↑  "Peterburi lähiümbruse topograafiline kaart, 1817. etomesto.ru". Vaadatud 22.05.2017.
4. ↑  "Peterburi ümbruse kaart, 1831, Schubert". *etomesto.ru*. Vaadatud 22.05.2017.
5. ↑  "Описание Санкт-Петербургской губернии по уездам и станам, 1838 г." Vaadatud 22.05.2017.
6. ↑  Köppen, Peter v (1867). *Erklärender text zu der ethnographishen karte des St. Petersburger gouvernements*. St. Petersburg.
7. ↑  "Peterburi ja Viiburi kubermangude topograafiline kaart, 1860". *etomesto.ru*. Vaadatud 22.05.2017.
8. ↑  "Peterburi lähiümbruse üheverstaline topograafiline kaart, 1890". *etomesto.ru*. Vaadatud 22.05.2017.
9. ↑  "Peterburi lähiümbruse kaart, 1913". Vaadatud 22.05.2017.
10. ↑  "Peterburi lähiümbruse kaart, 1924". *etomesto.ru*. Vaadatud 22.05.2017.
11. 1 2  "Справочник истории административно-территориального деления Ленинградской области". Originaali arhiivikoopia seisuga 6.03.2016. Vaadatud 22.05.2017.
12. ↑  "Leningradi oblasti kaart, 1941". *etomesto.ru*. Vaadatud 22.05.2017.
**Aleksandr Paškov** (9. juuni 1935 Tartu – 7. aprill 2021) oli Eesti arstiteadlane ja endokrinoloog.

Elulugu
-------

Tema isa oli arstiteadlane Vladimir Paškov.

Lõpetas Tartu 4. Keskkooli, 1958 TÜ arstiteaduskonna, 1961–1964 Üleliidulise Endokrinoloogia ja Hormoonide Keemia Instituudi aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1967, samas), väitekiri "Функциональное состояние почек у больных тиреотосикозом". 

Paškov oli 1958–1961 Pärnu Polikliiniku endokrinoloog, 1964–1997 Vabariikliku Struumatõrje Dispanseri, Eesti Endokrinoloogiakeskuse (1991) ja Tartu Ülikooli Kliinikumi endokrinoloogiahaigla (1994) arst ja funktsionaalse diagnostika osakonna juhataja, labori juhataja, biokeemik. 
Aastast 1999 Tallinna Polütehnikumi õpetaja. Elas Tartus Karlova linnaosas.

Teadustöö
---------

Uurinud türeotoksikoosi ja diabeeti. Üle 10 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Uriini eritumisest türeotoksikoosi põdevail haigeil. // NET (1965) 3
* Türeotoksikoosi vormide raskusastme ja kestuse mõju neerude partsiaalsetele funktsioonidele. // NET (1965) 6
* Kilpnäärme haigused (kaasautor). Tallinn, 1974
* Некотoрые особенности определения клиренса креатинина у больных сахарным диабетом. // Вопр. эндокринол. X. Tartu, 1984.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kindralkortermeister** (vene keeles генера́л-квартирме́йстер) on kõrgema sõjalise juhtkonna hulka kuulunud staabiohvitseri sõjaväeline ametikoht, kelle ülesandeks oli sõjaväeüksuste staapides sõjaliste operatsioonide väljatöötamine ja planeerimine (staabiülem).

Kindralkortermeistri ametikoht loodi Lääne-Euroopas 16.–17. sajandil. Venemaa sõjaväes asutati kindralkortermeistri ametikoht Euroopa (Preisimaa ja Prantsusmaa) sõjaväekorralduse eeskujul Venemaa tsaari Peeter I korraldusel 1701. aastal, kui sõjavägede ülemjuhataja abina ning esimese Venemaa armee kindralkortermeistrina asus ametisse vürst А. Šahhovskoi.

Venemaa sõjaväes määrati kindralkortermeister ainult sõjaolukorras, kuid alates 18. sajandi lõpust sai sellest alaline ametikoht. Kindralkortermeistri ülesanneteks oli algselt väekoondise kavandatava tegutsemispiirkonnaga tutvumine, vägede majutuse ja liikumise ning hospidalide organiseerimine ning piirkondade kaartide ettevalmistamine, kindlustuste ehitamine ja tagala infrastruktuuriga kindlustamine. Hiljem lisandus kindralkortermeistri ülesannetele ka veel luure juhendamine, sildade ehitamine ning toimunud lahingutegevuse kohta ülestähenduste tegemine.

Kindralkortermeistreid
----------------------

* Karl Wilhelm von Toll, 1812. aasta Isamaasõjas, Mihhail Kutuzovi kortermeister ja 1813 Michael Andreas Barclay de Tolly kortermeister;
* Erich Ludendorff, Esimeses maailmasõjas Reichwehri Kindralstaabi kindralkortermeister;
* Nikolai Duhhonin, Esimeses maailmasõjas Venemaa keiserliku armee STAVKA kindralkortermeister;
* Mihhail Diterichs, Venemaa armee kindralkortermeister (1917);
**Julius Wilhelm Lackner** (1828 – 22. oktoober/3. november 1865 Tallinn) oli Tallinna trükkal.

*Aastal 1865 elas Tallinnas tüpograaf Julius Wilhelm Lackner, 37 aastat vana, vallaline, (Lindforsi pärijate) raamatu- ja kivitrükikoja ärijuht. Ida-Preisimaalt pärit ja Riiast tulnud, oli ta umbes nelja aasta eest sellesse ametisse astunud. Amet viis ta tihedasse kokkupuutesse kõikide linnarahva ringkondadega. ... Lackner juhtis isiklikult lehe (Revalsche Zeitungi) talitust, võttis enamasti ise vastu ka kuulutusi ja muid tellimusi. Seeläbi puutuski ta kokku inimestega igasugustest ringkondadest. Olles seltsielule ja seltskonnalõbudele andunud, inimlähedase, joviaalse loomuga ja omajagu andekas, sealjuures hea kamraad, oli ta peatselt saanud üldtuntud isikuks ning mitmesuguste seltside (turni- ja lauluseltsi, tuletõrje jne.) liikmete seas populaarseks. Seda suurem ning üldisem oli ehmatus, kui 1865. a. 22. oktoobri hommikul linnas hirmulugu levis, et Lackner on oma korterist, mis asus kesklinnas kõige rahvarohkema tänava (Pika tänava) ääres, leitud jõledal kombel tapetuna.* (Trükkal J. W. Lackneri tapmine. Loomingu Raamatukogu 1975, nr. 40, lk. 11.)

Langes oma korteris röövmõrva ohvriks. Juhtumikirjeldus avaldati 1874. aastal Das Neue Pitavali uue sarja üheksandas köites ja eesti keeles 1975. aastal Loomingu Raamatukogus.

Kirjandus
---------

* Trükkal J. W. Lackneri tapmine. Loomingu Raamatukogu 1975, nr. 40
* Heinrich Leopold Wilde. Meie armsast Eestimaast.
* Heinrich Leopold Wilde. Mörtsukas Pauline ja temma abbilissed kagisamba külges, Tallinnas, sel 28. Webruaril 1866.
* Heinrich Leopold Wilde. Die Mörderin Pauline.
Pakamägi on Raikküla kihistu algne stratotüüp
**Raikküla kihistu** (inglise *Raikküla Formation*) on siluri ladestu Raikküla lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Friedrich Scmidt aastal 1881. Kihistu on nime saanud Raikküla küla järgi.

Kihistu täielik stratotüüp on Raikküla H-138 puurauk, kus kihistu kivimid esinevad 0.50..35.00 meetril. Algne stratotüüp on Pakamägi Raikkülas.

Kihistu kivimeid leidub Hiiumaal ja kohati ka Lääne- ning Kesk-Eestis. Hiiumaal on see kohati 20 meetri paksune. Mandri-Eestis esineb see Haapsalu ja Rohuküla ning Rapla ja Käru vahelistes vööndites. 

Kihistu on tekkinud madalas vees ja palju biogeenset materjali sisaldavast lubjakivist, mis avamusalal on alumises osas dolomiidistunud. Kihistu esineb Lääne-, Järva- ja Raplamaal. Kihistu ülemine osa on märkimisväärselt kulutatud. Raikküla kihistu moodustanud setted on kujunenud kahe merevee alanemise faasi mõjul. Kiideva puuraugus on selle paksus 30 meetrit, aga Käru puuraugus 56 meetrit.

Viited
------

1. ↑  Raikküla kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 14.09.2020)
2. ↑   (vaadatud 14.09.2020)
3. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
4. ↑  Raikküla Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. ISBN 9985-50-185-3.

Välislingid
-----------

* Raikküla kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
**Raili Pool** (aastani 1989 **Raili Lembinen**; sündinud 16. oktoobril 1969 Raplas) on Eesti eesti filoloog.

Elulugu
-------

Raili Pool on õpetajate tütar.

Lõpetas 1987 Rapla Keskkooli, 1992 TÜ eesti filoloogia osakonna, M.A. (1999, TÜ), väitekiri "Ainsuse 1. ja 2. isiku personaalpronoomenite eri kujude kasutamisest" (Tartu, 1999), Ph.D. (eesti keel, 2007, TÜ), väitekiri "Eesti keele teise keelena omandamise seaduspärasusi täis- ja osasihitise näitel" (Tartu, 2007). Oli 1992–1999 TÜ eesti keele (võõrkeelena) õppetooli assistent, 1999–2004 lektor, 2004– TÜ eesti ja soome-ugri keeleteaduse osakonna kontrastiivse keeleteaduse teadur. Õpetanud TÜ-s erinevaid praktilise eesti keele aineid ning eesti keele lauseõpetust; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: eesti keele kui teise keele omandamine ja kasutus. Emakeele Seltsi (1998) ja Eesti Rakenduslingvistika Ühingu liige (2004). Üle 10 teadustrükise.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* Eesti keele verbirektsioone. Tartu, 1996, 2. trükk 1999, 3. trükk 2001
* About the use of different forms of the first and second person singular personal pronouns in Estonian cases. // Estonian: Typological Studies III. Tartu, 1999
* Muutused eesti keelt teise keelena kõnelejate suhtlusstrateegiate kasutuses ühe aasta jooksul (kaasautor T. Kikerpill). // Lähivertailuja 13. Joensuu, 2003
* Kivinemisnähtusi vene üliõpilaste kirjalikus eesti keeles (kaasautor E. Vaimann). // Eesti Rakenduslingvistika Ühingu aastaraamat. Tallinn, 2006
* Sihitise vormihomonüümia – keeleuurija probleem, keeleõppija tugi. // Lähivertailuja 17. Jyväskylä, 2006
* Keeleõppijate vältimisstrateegiatest eesti keele täis- ja osasihitise näitel. // Eesti Rakenduslingvistika Ühingu aastaraamat. Tallinn, 2007.

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

Välislingid
-----------

Raili Pool Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Julius Eduard Reintam** (15/27. jaanuar 1888 Kernu vald Harjumaa – 3. juuli 1965 Kernu, Harju rajoon) oli Eesti pedagoog, kirjanik (pseudonüüm **Julius Järve**) ja poliitik.

Julius Eduard Reintam õppis Tallinna 2. linnakoolis pedagoogikakursustel ning töötas õpetajana Vaivara luteri kihelkonnakoolis Virumaal, Narva Eesti Kooliseltsi koolis, aastatel 1909–1911. Oli aastatel 1909–1911 Narva Võitleja seltsi näitejuht. 

Tartus õppimise ajal töötas Julius Reintam ka Vanemuise näitelaval. Ta valiti 1911. aasta veebruarist Endla näitejuhiks, kuid oli Endla näitejuht vaid mõne kuu ning loobus 1911. aasta mais. 

Eesti kooli loomis- ja arenemisaastail oli Julius Reintam Harju maavalitsuses haridusosakonna juhataja aastatel 1918–1927. Töötas Tallinna kroonualgkoolis ja Tallinna linna 5. algkoolis. 

Eesti iseseisvuse algaastail oli Julius Reintam Eesti Maapäeva ja Asutava Kogu liige.

Välislingid
-----------

* Julius Reintam Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
* Julius Reintam'i juubel. Päewaleht, nr. 264, 28. september 1931
Vapp
**Anhalt-Plötzkau** oli vürstkond Saksamaal. See loodi kahel korral. Esmakordselt loodi see aastal 1544 seoses Anhalt-Dessau jagunemisega, kuid vürstkond lakkas olemast pärast vürst Georg III surma aastal 1553, mil selle päris Anhalt-Zerbsti vürst. 

Teist korda loodi see aastal 1603 seoses ühendatud Anhalti vürstkonna jagunemisega; seekord, et luua suurem vürstkond, liidendati Anhalt-Bernburgi osi. See teine riik kestis aastani 1665, mil vürst Lebrecht jätkas Anhalt-Kötheni vürstina ja Plötzkau tagastati Anhalt-Bernburgi vürstkonnale.

Anhalt-Plötzkau vürstid 1544–1553
---------------------------------

* Georg III 1544–1553

*Anhalt-Zerbstile aastal 1553*.

Anhalt-Plötzkau vürstid 1603–1665
---------------------------------

* August 1603–1653
* Ernst Gottlieb 1653–1654
* Lebrecht 1653–1665 (kaasvalitseja)
* Emanuel 1653–1665 (kaasvalitseja)

*Ühendati Anhalt-Bernburgiga aastal 1665*.

Vaata ka
--------

* Anhalt
* Anhalt-Aschersleben
* Anhalt-Bernburg
* Anhalt-Dessau
* Anhalt-Köthen
* Anhalt-Zerbst
* Anhalti vabariik
**Eesti Assürioloogia Selts** (lühend **EAS**) oli aastatel 1998–2016 tegutsenud akadeemiline mittetulundusühing, mis koondas Eestis assürioloogiaga tegelejaid. Selts asutati 1998. aastal (äriregistrisse kanti 1999. aasta märtsis).

EAS-i eesmärk oli uurida Vana-Lähis-Ida rahvaste kultuuri, keeli, ajalugu, religiooni ja nendega seotud valdkondi, ühendada vastavate aladega tegelevaid inimesi ning arendada koostööd erialateadlaste ja harrastajatega mujal maailmas. Selts tegutses Tartu Ülikooli juures, selle asutasid 2. septembril 1998 usuteadlased, klassikalised filoloogid ja assürioloogid. Seltsi peamine tegevus oli aastakonverentside korraldamine ning erialasele publitseerimisele kaasa aitamine.

EAS-i kodulehel paikneb veebiraamatukogu Bibliotheca Paradisiaca, milles on sumeri ja akadi keelest tehtud tõlked muistse Lähis-Ida tekstidest. Tõlgete autorid on Amar Annus, Sven-Erik Soosaar ja Uku Masing.

Juhatus
-------

2001. aastal kuulusid Eesti Assürioloogia Seltsi juhatusse Thomas Kämmerer, Kahrut Eller, Enn Kasak, Raul Veede ja Ivo Volt.

Liikmeskond
-----------

Eesti Assürioloogia Seltsi liikmed 2001. aasta seisuga:

|  |  |
| --- | --- |
| * Amar Annus
* Ly Brikkel
* Kahrut Eller
* Andris Feldmanis
* Enn Kasak
* Kalle Kasemaa
* Thomas Kämmerer
* Helena Ligi
* Liina Ootsing
* Ave Paulus
* Üllar Peterson
 | * Ave Põlenik
* Dagmar-Christel Sarap
* Vladimir Sazonov
* Sven-Erik Soosaar
* Jaana Strumpe
* Eva Tamm
* Marie Umming
* Jaan Unt
* Raul Veede
* Ivo Volt
* Aira Võsa
 |

#### Välisliikmed

* Manfried Dietrich, Münsteri Ülikooli professor, hilisem emeriitprofessor
* Walter Mayer, Münsteri Ülikooli professor, hilisem emeriitprofessor

Viited
------

1. 1 2  Eesti Assürioloogia Selts. e-krediidiinfo.ee
2. ↑
3. ↑
4. 1 2  EAS-i liikmed. ut.ee.

Välislingid
-----------

* Eesti Assürioloogia Seltsi koduleht
* Bibliotheca Paradisiaca