recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Albrecht VII
**Albrecht VII**, ka **Albrecht Ilus** (*Albrecht der Schöne*; 25. juuli 1486 – 7. jaanuar 1547) oli Mecklenburgi hertsog aastatel 1503–1547.

Albrecht oli Magnus II poeg. Isa surma järel jagati võim Albrechti, tema oma vendade Heinrich V ja Erich II ning nende onu Balthasar vahel. Viimased surid aga juba vastavalt 1508. ja 1507. aastal. 

Tegelikult oli võim aga juba alates Magnus II surmast antud Heinrich V kätte. Albrecht viibis kuni 1510. aastani enamasti välismaal, kuid Mecklenburgi tagasi tulles soovis ta samuti võimust osa saada. Tülid võimupiiride üle kahe venna vahel kestsid 1520. aastani, mil võim Heinrichi ja Albrechti vahel ära jagati, ehkki ametlikult püüti riigivalitsemises ühtsust säilitada. Albrechti residentsiks sai Güstrow (seetõttu on teda nimetatud ka Mecklenburg-Güstrow' hertsogiks), Heinrich V omaks aga Schwerin. Albrecht polnud aga rahul veel sellegi võimujagamise korraga, sest mitmed kohustused ja võimupiirkonnad olid vendadel ühised ja see tekitas tugevaid hõõrumisi. Albrecht soovis riigi täielikult kaheks osaks jagada, kuid Heinrich ja Mecklenburgi maapäeval esindatud seisused olid sellele vastu. Seetõttu uut jagamist Albrechti ja Heinrichi eluajal ei toimunud.

Reformatsiooni ajal jäi Albrecht, erinevalt oma vennast, truuks katoliiklusele. Esialgu lubas ta küll teatud määral ka oma piirkondades evangeelsetel jutlustajatel tegutseda ja isegi soosis neid, kuid 1520. aastate lõpuks oli ta selgelt protestantlusevastasel positsioonil. Võimalik, et teda mõjutasid selles ka tema äi, Brandenburgi kuurvürst Joachim I, ja Saksi hertsog Georg. Albrecht püüdis usu-uuendajate mõju oma võimualal piirata. See tal siiski kuigivõrd ei õnnestunud, sest vend Heinrich töötas sellele vastu ja enamik linnadest toetas uut usku. Varsti pärast tema surma muutus kogu Mecklenburgi hertsogiriik evangeelseks. 

Albrecht VII välispoliitika oli küllaltki ambitsioonikas, aastatel 1533/1534–1536 toimunud Krahvivaenuse (ka Krahvisõja) ajal püüdis ta enda kätte saada Taani ja Rootsi troone. Kuid vastupidi tema lootustele ei sekkunud sõtta Saksa-Rooma keiser, mistõttu tema plaanid ebaõnnestusid. 1542–1543 toetas ta Rootsi-siseses konfliktis, Dacke-vaenuses Gustav I vastast talupoegade juhti Nils Dacket, kuid ka see plaan kukkus läbi. Samuti üritas Albrecht oma pojast Johann Albrechtist teha Liivi ordumeistri koadjuutorit, kuid ordumeister Hermann von Brüggenei vastuseisu tõttu see ebaõnnestus. 

Pärast Albrecht VII surma sai Mecklenburg-Güstrow' valitsejaks tema poeg Johann Albrecht I, hiljem sai hertsogiks ka tolle noorem vend Ulrich. Tema kolmandast pojast Christophist sai aga hiljem Riia peapiiskopi viimane koadjuutor.

Kirjandus
---------

* Lutz Sellmer. *Albrecht VII. von Mecklenburg und die Grafenfehde (1534-1536)*. Frankfurt am Main: Lang, 1999.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Magnus II** | **Mecklenburgi hertsog**1503–1547 | Järgnev**Johann Albrecht I**

 |
Luutsniku raamatukogu hoone 2023. aastal
**Luutsniku raamatukogu** on raamatukogu Võru maakonnas Rõuge vallas Luutsniku külas Läti piiri lähedal.

Raamatukogu juhataja on Aili Valb.

Ajalugu
-------

1917. aastal asutati Kikre Raamatukogu Selts, millele hangiti korjanduse teel 200 raamatut. Selts suleti 1920. aastal ning raamatukogu läks värskelt asutatud haridusseltsile Valgustaja. 1930. aastal koliti raamatukogu endise Luutsniku mõisa hoones asuvasse koolimajja.

1940. aastal anti sellele üle piirivalve Petseri jaoskonna raamatukogu, kuhu kuulunud inventari ja köiteid oli kokku 2500. 1964. aastal liideti raamatukoguga Luutsniku 7-klassilise kooli raamatukogu.

1965. aastal pälviti Eesrindliku raamatukogu aunimetus ning pikaajalist raamatukogujuhatajat Jaan Loogi autasustati ENSV kultuuriministeeriumi aukirjaga.

2023. aasta algul tegi Rõuge vald ettepaneku raamatukogu sulgeda.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 23.12.2017)
2. 1 2 3  Raamatukogud Võrumaal Võru 2011
3. ↑  "Rahalistes raskustes Rõuge reformib kulude kokkuhoiuks valla allasutusi" ERR, 10. jaanuar 2023

Välislingid
-----------

* Raamatukogust Võrumaa keskraamatukogu kodulehel
Vormsi Issanda Ülestõusmise kirik
Hullo 1934
**Vormsi Issanda Ülestõusmise kirik** on õigeusu kirik Vormsi valla Hullo külas.

Historitsistlik kellatorniga ladina risti kujulise põhiplaaniga punasest tellisest Vormsi kiriku (vene k. *Вормская Воскресенская церковь*) hoone valmis 1889. aastal ja pühitseti 29. juulil 1890 Issanda Ülestõusmisele. Kiriku juurde ehitati kirikla, kus tegutses kirikukool, ja rajati kalmistu.

Kogudus
-------

Apostliku õigeusu Vormsi Issanda Ülestõusmise kogudus asutati 1886. aastal ning tegutses kirikus 1937. aastani, seejärel taas 1944. aastast 1950. aastateni. Teenistused peeti enamasti rootsi keeles, osalt ka eesti ja kirikuslaavi keeles. See oli ainuke rootsikeelne õigeusu kogudus Eestis. 

Nõukogude okupatsiooni ajal kasutati kirikut pärast sulgemist laona, nüüd on ta varemeis. 

2009. aastal loodi kiriku taastamiseks Vormsi Õigeusukiriku Taastamise MTÜ.

Vaata ka
--------

* Vormsi kirik

Viited
------

1. 1 2 3 4  Vormsi õigeusu kirik ja kogudus tule-vormsile.ee

Välislingid
-----------

* Vormsi Issanda Ülestõusmise kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
* Vormsi õigeusu kiriku torn ähvardab ümber kukkuda, Delfi, 9. juuni 2000
Raja skeem
**Sigulda bobi- ja kelgurada** on Lätis Siguldas asuv bobi- ja kelgurada.

Kirjeldus
---------

Rajal on 16 kurvi, selle pikkus on 1200 + 220 m. Meeste võistlusraja pikkus on 1200 m, naistel 1000 m. Meeste võistlustel saavutatavad kiirused on kuni 120 km/h. Rada kasutavad treeninguteks ja nii siseriiklikeks kui rahvusvahelisteks võistlusteks nii bobi- kui kelgusõitjad (sealhulgas skeletonisõitjad).

Ajalugu
-------

1887. aastal rajati vürst Nikolai Kropotkini toetusel Siguldasse Baltikumi esimene kelgurada. Siguldat kuurortiks arendada soovinud Kropotkin sai idee arvatavasti Šveitsist Sankt Moritzist, kus ühe hotelli juurde oli külalistele meelelahutuseks jääst kelgurada tehtud. Kropotkin reklaamiski Siguldat kui Liivimaa Šveitsi. Kropotkini mõisa maale ehitatud jääst kelgurada oli ühe kurviga ja alla kilomeetri pikk. 1913. aastal ehitati Siguldasse 900 m pikkune bobirada. See hävis Esimese maailmasõja alguses.

1980. aastal otsustati Lätis teiste olemasolevate radade kõrvale teha betoonist kelgurada ja selle asukohaks valiti Sigulda. Raja projekteerisid spetsialistid Saksa Demokraatlikust Vabariigist, selle kulgemistee kujundamisel võeti arvesse kelgusõidutreener Valdis Tiliksi ideid. Ehitustööd viis läbi Jugoslaavia ettevõte Graming. Rada valmis 1986. aastal. Läti taasiseseisvumise järel hakkas trassi haldamisega tegelema osaühing Bobsleja un kamaniņu trase "Sigulda". 2009. aastal ehitati Sigulda bobi- ja kelguraja juurde kelkude, bobide ja skeletonide jaoks kaasaegne stardiestakaad. 2022. aastal liideti trassi haldav ühing suuremasse osaühingusse Latvijas Nacionālais sporta centrs.

Sigulda bobi- ja kelgurajale on taotletud õigust viia läbi olümpiamängude rennispordialasid (kelgutamine, bobisõit ja skeleton). Läti taotles koos Rootsiga Stockholmile 2026. aasta taliolümpiamängude korraldusõigust ja kuna Rootsis sobivat rada pole, oleks rennialad toimunud Siguldas. Stockholmi kandidatuur siiski valituks ei osutunud. 2023. aastal hakati Lätis aga uurima võimalust samasugune taotlus teha 2030. aasta olümpiamängude korraldusõiguse saamiseks.

* StardialaStardiala
* Raja keskosaRaja keskosa
* Raja lõpuosaRaja lõpuosa
* Kelgutaja rennis laskumasKelgutaja rennis laskumas

Viited
------

1. 1 2 3  Siguldas bobsleja un kamaniņu trase. Sportland Magazine, 4. detsember 2018
2. 1 2  Ajalugu. Sigulda bobi- ja kelguraja koduleht. Vaadatud 10. aprillil 2023
3. 1 2 3 4  Sporta vēsture. Läti Kelguspordi Liidu koduleht. Vaadatud 10. aprillil 2023
4. ↑  Meist. Sigulda bobi- ja kelguraja koduleht. Vaadatud 10. aprillil 2023
5. ↑  Läti sihib taas olümpia korraldusõigust. ERR, 10. märts 2023
**BBC** (**British Broadcasting Corporation**) on Suurbritannia avalik-õiguslik televisiooni- ja ringhäälingukontsern, mis edastab saateid üle maailma.

BBC loodi 1922. aastal mitme erafirma koostöös. Esimene ametlik saade (ülekanne) toimus sama aasta 14. novembril.

1932 asutati BBC allüksus BBC Empire Service, mis hakkas edastama programmi väljaspool Briti saari. Pärast mitut vahepealset nimemuutust kannab see alates 1. maist 1965 kuni tänapäevani nime BBC World Service, mis edastab 2023. aasta seisuga 41 mitteingliskeelset programmi. Neile lisandub 40 programmi, mida on edastatud minevikus.

Umbes 23 000 töötajaga ettevõtte käive oli 2009/10. aruandeaastal 4,741 miljardit naela.

2017. aasta märtsis avas BBC Lätis Riias esinduse eesmärgiga edastada Nõukogude Liidu alla kuulunud riikide uudiseid vene keeles muutunud geopoliitilise seisu tõttu.

BBC seitsmeteistkümnenda peadirektori ametikohustusi hakkas alates 1. septembrist 2020 täitma endine BBC Studios tegevdirektor Tim Davie.

Vaata ka
--------

* BBC World News
* BBC News Online
* BBC One

Viited
------

1. ↑  BBC: World's largest broadcaster & Most trusted media brand. 13. august 2009 (inglise keeles).
2. ↑  2012. aasta 28. juuni vahetuskursi järgi 7,435 mld dollarit (5,903 mld eurot)
3. ↑  Full Financial and Governance Statements 2009/2010. BBC aastaaruanne 2009/2010. Vaadatud 28.06.2012.
4. ↑  "BBC kolis Lätti". *Eesti Ekspress*. 26. juuli 2017.
5. ↑  "Tim Davie: BBC executive named director general" (inglise). BBC. 5.6.2020. Vaadatud 5.6.2020, 19:48.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **BBC** |

* BBC UK koduleht
**Sigulda komtuur** (saksa keeles *Komtur von Segewold*) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Sigulda komtuurkonda.

Esimene Sigulda komtuur on teada aastast 1231 ehk veel Mõõgavendade ordu ajast. 1430. aastatel liideti komtuurkond Liivi ordu maamarssali valdustega, kuid 1560. aastal taastati komtuuri ametikoht ajutiselt pärast viimase maamarssali Philipp Schall von Belli surma.

Sigulda komtuuri ametikoht polnud kuigi oluline, sest jäi mõjukamate ordukeskuste Võnnu ja Volmari vahetusse lähedusse. See oli olulisem 13. sajandil, mil Sigulda lähistel kestis veel võitlus kohalike rahvaste alistamiseks.

Sigulda komtuurid
-----------------

### Mõõgavendade ordu

* 1231–1232 Gerfried Wrideke
* 1234–1235 Albert

### Liivi ordu

* 1237–1238 Gerfried Wrideke
* 1239 Gottfried
* 1252 Heinrich Block
* 1252–1262 Georg
* 1291 Wilkin
* 1305 Florian
* 1316 Johann Ungnade
* 1347–1349 Ernst von Ilsede
* 1361 Wilhelm von der Horst
* 1385 Burkhard
* 1429–1432 Goswin von Velmede
* 1560–1562 Georg von Brabeck
**Kalju-Johannes Jakobsoo** (2. oktoober 1924 – 15. september 2010) oli Eesti Leegioni võitleja.

Lapsepõlv
---------

Kalju Jakobsoo sündis kümnelapselise pere esiklapsena. Tema isa oli võidelnud Vabadussõjas. Jakobsoo õppis Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis ja kuulus Noorte Kotkaste organisatsiooni. Kümneaastaselt levitas ta vabadussõjalaste ajalehte Võitlus.

Teine maailmasõda
-----------------

16-aastaselt kuulus Jakobsoo Ahja jõe lähedal tegutsenud metsavendade salka. Seejärel teenis ta politseipataljoni koosseisus.

Jakobsoo astus 1943. aastal vabatahtlikuna Eesti Leegioni ja võitles pataljoni Narva koosseisus tankitõrjekahuri meeskonnas, kus sai mitu korda haavata. Veebruaris 1944 osales ta Tšerkassõ kotist väljamurdmisel. Hiljem määrati ta Eesti Diviisi koerarakendi juhiks.

Pärast Avinurme lahingut jäi Jakobsoo Punaarmee piiramisrõngasse, kust ta Porkuni lahingus välja murdis. 1944. aasta septembri lõpus sattus ta Pärnus Punaarmee kätte vangi. Sealsamas Pärnus oli ta määratud mahalaskmisele, kuid ta päästeti ühe möödasõitva eestlasest Punaarmee ohvitseri poolt. Jakobsoo peitis end seejärel metsas ning taludes, enamasti Emajõe suursoos ning koduküla lähistel. Teda võeti mitmel korral NKVD töötajate poolt kinni, kuid uskumatul kombel suutis ta ka mitmel korral põgeneda. Ta esines ning töötas valenime all, kuni ta 1946. aastal lõplikult kinni võeti ning Siberisse saadeti.

Sõjajärgne tegevus
------------------

Jakobsoo oli pataljoni Narva veteranide ühenduse president ja Eesti Leegioni Sõprade Klubi auliige nr 1.

Viited
------

1. ↑  Maaleht: Lahing, kus vend ei tundnud venda[*alaline kõdulink*]

Välislingid
-----------

* Kalju Jakobsoo mälestused Porkuni lahingust Maalehes
**Sihanoukville** (kambodža **Preăh Seihânŭ** 'kuningas Sihanouk') on keskalluvusega linn (*krŏng*) ja sadamalinn Kambodžas Tai lahe rannikul, Sihanoukville'i provintsi keskus.

Linnas on 2019. aasta seisuga 73 000 elanikku. Sihanoukville on elanike arvult pealinn Phnom Penhi järel riigis teine.

Nimi
----

Linn ja sama nime kandev provints on saanud nime Kambodža kuninga Norodom Sihanouki järgi. Rahvusvaheline nimekuju Sihanoukville (ka Sihanouk Ville) tähendab 'Sihanouki linn'.

Ajalugu
-------

Sihanoukville asutati 1964. aastal pärast Prantsusmaa võimu alt vabanemist süvameresadamana rahvusvahelise kaubanduse arensamiuseks. Enamik ehitajate perekondi jäi pärast sadama valmimist piirkonda elama. Teine linna arengule kõvasti kaasaaitav tegur oli 1955.–1960. aastal nn tee nr 4 valmimine, mis ühendab Preăh Seihânŭt pealinna Phnom Penhiga.

Vietnami sõja ajal sai Preăh Seihânŭst Viet Congi aktiivne sõjasadam, pärast 1970. aastat läks see Ameerika Ühendriikide alluvusse. 1975. aastal, kui punaste khmeeride režiim oli osutunud edukaks, sai sadamast viimane punkt, mille kaudu evakueeriti ameeriklaste armee. 

1975. aasta 12.–15. maini toimus Sihanoukville'i lähedal Kaôh Kŏngi saare juures nn Mayagüezi intsident. Khmeerid kaaperdasid Ameerika laeva SS Mayagüez, väites, et see viibib Kambodža vetes, Ameerika väitel oli laev aga rahvusvahelistes vetes. Läbirääkimised kahe riigi valitsuse vahel ebaõnnestusid ja Ameerika päästis laeva meeskonna sõjalise operatsiooniga.

1979. aastal khmeeri režiimi langemise järel hakkas sadam mängima olulist rolli riigi arengus. 

1992. ja 1993. aastal, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni jälgitavate valimiste ajal võõrustati Preăh Seihânŭs UNTAC-i saadikuid Austraaliast, Belgiast ja Prantsusmaalt. Pärast valimiste toimumist hakkasid piirkonda külastama ka turistid. 1994. aastal lõpetas linna turismimajanduse tõusu järsult vahejuhtum, kui veel tegutsevad punased khmeerid mõrvasid kolm reisijat, kes olid rongiga teel Preăh Seihânŭsse, ja kolm turisti, kes liikusid taksoga teel nr 4. 1997.–1998. aastast alates, kui punaste khmeeride tegevus juhi Pol Pothi surma tõttu hääbus, algas taas turismi tõus. Sihanoukville'ist on saanud oluline turismi- ja kaubanduskeskus.

Viited
------

1. ↑  "History of Sihanoukville" – asiarooms.com (kasutatud 27.11.2009)
2. ↑  Küllo Arjakas "Mis on sinu nimi, tundmatu sõdur?"[*alaline kõdulink*]. Postimees, 19. mai 2007 (kasutatud 27.11.2009)
3. ↑  "Sihanoukville: History and Legend" – candypublications.com (kasutatud 27.11.2009)
4. ↑  "Introducing Sihanoukville". Lonely Planet (kasutatud 27.11.2009)

Välislingid
-----------

* Sihanoukville Online – Preăh Seihânŭ *online*-uudised (inglise keeles)
* Preăh Seihânŭ turismiportaal (inglise keeles)
* "Toxic Waste Dumped Near Sihanoukville. A resource file prepared by Cambodia Today in cooperation with the NGO Forum on Cambodia" – The NGO Forum on Cambodia (inglise keeles)
Uderna raudteepeatus (Eesti)Uderna raudteepeatus
Asendikaart
**Uderna raudteepeatus** oli raudteepeatus Tartu maakonnas Rõngu vallas (tänapäeval Elva vald) Kalme külas Tartu–Valga liinil.

Raudteepeatus asus Uderna küla lähedal Elva ja Palupera raudteejaama vahel (kilometraaž 459,35). Avamisel jäi see Uderna valda.

Viimane reisirong peatus Uderna raudteepeatuses 2008. aastal, enne Tartu–Valga raudtee remondi algust. Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi otsuse järgi pärast rongiliikluse taastamist (2010) reisirongid enam Uderna peatuses ei peatunud. Peatuskoht suleti seda kasutavate reisijate vähesuse tõttu.

Uderna raudteepeatuses oli madal, 20 cm kõrgune ja 100 meetri pikkune perroon, mis lammutati raudteelõigu remondi käigus 2009. aastal. Reisijate ooteruum oli lammutatud juba mõni aasta varem.

Viited
------

1. 1 2  AS Eesti Raudtee avaldamata andmed
2. ↑  Tartu-Valga rongiliiklus seiskub raudteeremondi tõttu mitmeks kuuks
3. ↑  Jätke meile rongipeatus alles!
4. ↑   Maa-ameti aerofotode andmetel vahemikus 2002–2006.

Välislingid
-----------

* FOTO: Uderna peatus aastal 2008; Baltic Trains Picture Gallery
* Infot peatuse kohta; fotod (*vene keeles*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Elva |  **Uderna** | Palupera  |
**Maria Korotkova** (sündinud 21. augustil 1957 Piirissaare vallas) on endine Piirissaare vallavanem. Paistis silma oma Keskkonnaameti vastaste seisukohtadega. Pälvis Piirissaare eestlaste pahameele, kui tõmbas sadamasse Venemaa lipu.[*viide?*] Samuti astus 2004. aastal tagasi nn kauplusesaaga tõttu.

Kauplusesaaga
-------------

2004. aastal tabas Piirissaart võimukriis, mille tulemusena olid senine vallajuht Maria Korotkova ja vallavolikogu esimees Georg Romanenkov sunnitud tagasi astuma. Uueks vallavanemaks sai opositsioonilise Keskerakonna juht Kalju Sakk.

Tsitaadid
---------

"Mina olen vallavanem ja sõidan hõljukiga, sõidan traktoriga, sõidan Buraniga, ehitan teed, vean prügi, teen arhiivi korda, tegelen projektidega."

Ajakirjandus
------------

* Maria Korotkova: Keskkonnaamet on hulluks läinud

Viited
------

1. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Peep Tambet** | **Piirissaare vallavanem**2002 – 2004 | Järgnev**Kalju Sakk** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Filimon Kuznetsov** | **Piirissaare vallavanem**2009 – 2011 | Järgnev**Siim Avi** |
**Stella Liebeck** (1912 – 4. august 2004) sai tuntuks seoses kohtuprotsessiga McDonald'si vastu.

Juhtum
------

27. veebruaril 1992 tellis Stella Liebeck McDonald'si söögikohas läbi auto akna, olles esiistmel kaasreisija, tassi kohvi. Autot juhtis Stella Liebecki lapselaps Chris. Kui Stella Liebeck oli kohvi kätte saanud, sõitis Chris parkimisplatsile, et vanaema saaks kohvile suhkrut ja koort lisada. Parkimisplatsil pani Stella Liebeck kohvitassi põlvede vahele ja hakkas tassilt kaant ära võtma, kuid nii õnnetult, et tass läks ümber ja kuum kohv läigatas talle sülle. Kuum kohv imendus naise jalas olevatesse dressipükstesse ja 90 sekundi jooksul, mil kohv oli kokkupuutes nahaga, arenes välja kolmanda astme põletus. Kannatada said reied, tuharad ja kube, mistõttu vajas Stella Liebeck hiljem naha siirdamist. Stella Liebeck viidi haiglasse, kus ta viibis 8 päeva. Järelravi kestis 2 aastat.

Kahjuhüvitisnõue
----------------

Stella Liebecki ravikulud olid 11 000 dollarit, kuid ta soovis hüvitise suuruseks 20 000 dollarit. McDonald's pakkus hüvitise suuruseks 800 dollarit, kuid sellega hageja ei olnud nõus, siis S. Liebeck palkas advokaadi, kes koostas kohtu poole pöördumise, süüdistades McDonald'sit "ülemäära ohtliku" ja "praaktoodangu" müügis. "Ülemäärase ohtlikkuse" all pidas advokaat silmas kohvi temperatuuri (82–88 °C), kohtudokumentide järgi oli McDonald's saanud sadu kaebusi liiga kuumast kohvist põhjustatud põletuste kohta.

Kohtulahend
-----------

Kohus leidis, et juhtumis lasub McDonald'sil 80% vastutus ja S. Liebeckil 20% vastutus. Kohus tõi välja, et kuigi kohvitassil oli hoiatuskiri, oli see liialt väike. Oma otsuses märkis kohus, et kogu kahjuhüvitis, mida McDonald's peab hagejale maksma, on 2,86 miljonit dollarit, mida hiljem vähendati 640 000 dollarini. Lõplik summa kujunes osapoolte vahelises kokkuleppes ning seda ei ole avaldatud.

Auhind
------

Stella Liebecki nimest on saanud nime Stella auhind.
**Moshe Katsav** (heebrea משה קצב; sünninimi **Mūsá Qasāb** (pärsia keeles موسى قصاب); sündinud 5. detsembril 1945 Iraanis Yazdis) on Iisraeli poliitik. 1. augustist 2000 kuni 1. juulini 2007 oli ta Iisraeli president.

Ahistamisskandaal
-----------------

15. oktoobril 2006 teatas Iisraeli politsei, et neil on piisavalt tõendeid presidendile süüdistuse esitamiseks vägistamise, seksuaalse ahistamise, telefonikõnede pealtkuulamise ja pettuse eest. 23. jaanuaril 2007 esitasid Iisraeli prokurörid talle süüdistuse seksuaalkuritegudes vähemalt ühe naisalluva suhtes. Seepeale teatas Katsav, et läheb ametipuhkusele .

Süüdistuste tõttu peatas ta 25. jaanuaril 2007 oma volitused presidendina ja 29. juunil teatas, et astub kaks nädalat enne uue presidendi Shim'on Perese ametisse nimetamist tagasi. Katsavi järel sai ajutiseks presidendiks Knesseti esimees Daliyya Itsik, kes täitis riigipea kohuseid juba jaanuarist 2007.

28. juunil 2007 sõlmisid Katsavi advokaadid ja süüdistaja esialgse kokkuleppe, mille järgi Katsav tunnistab end süüdi suures hulgas seksuaalse ahistamise ja muudes sündsusetutes tegudes. Samuti peab ta kahele ohvrile maksma kahjutasu. Vastutasuks ei saa ta vanglakaristust ja süüdistaja loobub vägistamissüüdistustest, samuti loobub Katsav süüdistustest väidetava vägistatu vastu seoses väljapressimisega.

Avaliku arvamuse küsitlus näitas, et 70% Iisraeli elanikke polnud sellise kokkuleppega rahul. Eriti kritiseerisid seda naisõiguslaste organisatsioonid. Tel Avivis korraldati 20 tuhande osalejaga meeleavaldus kokkuleppe vastu.

2008. aasta aprillis taganesid Katsavi kaitsjad sellest kokkuleppest, olles veendunud, et pole piisavalt tõendeid Katsavi süüdimõistmiseks. Seepeale pidi prokuratuur esitama süüdistuse. 2009. aasta märtsis esitati tema vastu ametlik süüdistus vägistamises ja seksuaalses ahistamises. Augustis algas kohtuprotsess tema üle ja 2010. aasta jaanuaris hakati Katsavilt tunnistusi võtma.

22. märtsil 2011 mõisteti Moshe Katsav kahe vägistamise ja ühe seksuaalse ahistamise eest seitsmeks aastaks vangi. Lisaks sellele mõistis Tel Avivi ringkonnakohus Katsavi kaheks aastaks tingimisi vangi ning on andnud talle korralduse maksta tema vastu süüdistuse esitanud naistele 125 000 seeklit (ligi 25 000 eurot) kompensatsiooni. 7. detsembril 2011 alustas ta vanglakaristuse kandmist.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ezer Weizmann** | **Iisraeli president**2000–2007 | Järgnev**Daliyya Itsik (kohusetäitja)** |

Viited
------

1. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 233
2. 1 2  "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 249

Välislingid
-----------

* Iisraeli ekspresident mõisteti vägistamise eest seitsmeks aastaks vangi // Delfi, 22. märts 2011
* Iisraeli ekspresident läks vangi // ERRi uudisteportaal, 7. detsember 2011
* Seksuaalkurjategijast Iisraeli ekspresident on tänasest trellide taga // Õhtuleht, 7. detsember 2011
* Vägistajast Iisraeli ekspresident asus kandma vanglakaristust // Postimees, 7. detsember 2011
Endine Tartu Ülikooli kirik
Hoone idakülg
**Tartu Ülikooli kirik** (saksa k. *Universitäts-Kirche*) oli 1860. aastal ehitatud luterlik kirik Tartus, Jakobi tänav 1, Tartu Ülikooli peahoone taga. Seda kasutas Tartu Ülikooli kogudus.

1948. aastal võeti kirik koguduselt ära õppehooneks ja sisustus demonteeriti. Osa sisustust – altar, kantsel, pingid ja tornikellad – viidi taastamisel olevasse Põltsamaa Niguliste kirikusse, kus need on praeguseni kasutusel. Riia meistri Herbert Kolbe töökojas 1926. aastal valminud orel viidi aga taastatud Estonia kontserdisaali.

1956. aastal muudeti kirikusaal raamatukoguks ja jagati raudbetoonist vahelagedega neljaks korruseks. Hoonet kasutati Tartu Riikliku Ülikooli õpperaamatukoguna, mis kandis hüüdnime Tuubikum.

Tänapäeval tegutseb hoones Tartu Elektriteater.

* Ülikooli kirik 1860. aastalÜlikooli kirik 1860. aastal

Viited
------

1. 1 2 3 4  Kaur Alttoa. *101 Eesti pühakoda.* Tallinn: Varrak, 2015, lk 52–53

Kirjandus
---------

* Kaur Alttoa. "Põltsamaa kirik". // *101 pühakoda.* Tallinn: Varrak, 2015, lk 90-91

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Tartu Ülikooli kirik** |

* Tartu Ülikooli kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
* Kultuurimälestis nr 24003 "Põltsamaa kirik"
Piirkonna logo ja moto Büscherheidele lähenemisel
Osnabrücki kreis kattub laias laastus *Osnabrücker Landi* ulatusega
**Osnabrücker Land** on piirkond Saksamaal Alam-Saksi edelaosas, mis ulatub ka Nordrhein-Westfalenisse. Selle keskus on Osnabrücki linn. Piirkonnas domineerivad Teutoburgi mets ja Hase jõgi. Algselt räägiti siin alamsaksa keele idavestfaali murret. Piirkond on üldiselt identifitseeritud Osnabrücki kreisi ja linnaga, mis kattub suuresti Osnabrücki piiskopkonnaga Saksa-Rooma riigis. Osnabrücker Landi piirkondlik ühendus (*Landschaftsverband Osnabrücker Land*) hoolitseb piirkonna kultuuriküsimuste eest.

Paiknemine
----------

Osnabrücker Landi lõunaosa külgneb Münsterlandiga Nordrhein-Westfalenis. Läänes on Tecklenburger Land Osnabrücker Landi loomulikuks jätkuks Nordrhein-Westfalenis. Kagus on Ravensberger Land. Enamus Osnabrücker Landist külgneb teiste Alam-Saksi piirkondadega: läänes on Emsland, põhjas on Oldenburger Land ja idas on Dümmeri piirkond.
**Toitumine** ka toiduahel on organismide üldine eluavaldus, ka energia hankimise protsess, mille käigus toimub toidu hankimine, ära söömine, metabolism (oksüdatsioon jpm) ja seedimine koos toitainete omastamise ja väljutamisega. Eksogeensetest looduslikest allikatest saadavate toitainete biomolekulid tuleb organismil energia, ja teiste essentsiaalsete protsesside töös hoidmiseks, töödelda ja omastada. Toitumisprotsesside normaalne kulgemine organismides on aluseks kasvamisele, arenemisele ja tervise säilitamisele ning paljunemisele.

Toitumistüübid
--------------

 *Pikemalt artiklis Toitumistüüp*
Üldbioloogias ja ökoloogias jaotatakse toitumistüüpe kolme üldise toidu komponendi (energiaallika, elektronidoonori ja süsinikuallika) päritolu järgi. Niisuguses klassifikatsioonis kasutatakse troofia tüüpide tähistamisel kuut eesliidet.

Kui energiaallikaks on:

* keemilised ühendid – **kemo**troofia
* valgus – **foto**troofia

Kui elektroni andjaks (doonoriks) on:

* anorgaanilised ühendid – **lito**troofia
* orgaanilised ühendid – **organo**troofia

Kui süsiniku allikaks on:

* süsihappegaas – **auto**troofia
* orgaanilised ühendid – **hetero**troofia

Vaata ka
--------

* Autotroofia
* Adenosiintrifosfaat
* Imiku toitmine
* Toitmine
* Toitumissuhted
* Toitumistüüp
* Toitumisviisid
* Toitumisteadus
* Toortoitlus
* Biomolekulid
* Bioloogia

Viited
------

1. ↑  Pickering 2000:42

Kasutatud publikatsioonid
-------------------------

* W. R. Pickering, Complete Biology, Oxford University Press, 2000, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 04.06.2013) (*inglise keeles*)

Välislingid
-----------

* Tarkade Klubi, Tühi kõht aitab haigustega võidelda, 16. veebruar 2010, veebiversioon (vaadatud 29.07.2014)
**Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskond** oli Tartu Ülikooli teaduskond, kus õpetati keemiat ja füüsikat ning tehti rahvusvahelist teadustööd. 1. jaanuaril 2008 läks see loodus- ja tehnoloogiateaduskonna koosseisu.

Teaduskonna dekanaat asus Tartus Tähe 4, kus asub ka füüsikaosakond (nn Füüsikum). Keemiaosakond asus aadressil Jakobi 2. 2009. aastal avati uus keemiahoone Chemicum Ravila tänaval, Jakobi 2 hoone läks pärast remonti filosoofiateaduskonna käsutusse.

Erialad
-------

Füüsika-keemiateaduskonnas olid järgmised erialad:

* Füüsika
	+ Füüsika, bakalaureuseaste, doktoriõpe
	+ Rakendusfüüsika, magistriaste
	+ Fundamentaalfüüsika, magistriaste
	+ Füüsikaõpetaja, magistriaste
* Keemia
	+ Keemia, bakalaureuseaste ja magistriaste, doktoriõpe
	+ Rakenduskeemia, magistriaste
	+ Keemiaõpetaja, magistriaste
* Infotehnoloogia, bakalaureuse- ja magistriaste
* Materjaliteadus, bakalaureuseaste
* Materjalitehnoloogia, magistriaste
* Molekulaartehnoloogia, magistriaste
* Keskkonnatehnoloogia, bakalaureuse- ja magistriaste
* Kultuuriväärtuste säilitamine, magistriaste

Ajalugu
-------

17. sajandil tegutses Tartus küll Rootsi Academia Gustaviana, kuid siis oli tänapäevane füüsika alles kujunemas. Esimesena tutvustas ülikoolis uusaegset füüsikat Sven Dimberg. Rootsi-aegse ülikooli tööle järgnes pikem vaheaeg. Järjepidevalt viljeletakse füüsikat Tartu Ülikoolis pärast selle taasavamist Keiserliku Vene riigi ülikoolina 1802. aastal.

Tuntud teadlasi
---------------

* Heinrich Emil Lenz, füüsik
* Moritz Herman Jacobi, füüsik
* Ernst Öpik, astronoom
* Wilhelm Ostwald, keemik, Nobeli keemiaauhind

Viited
------

1. ↑  Taavi Tuvikene (17. mai 2000). "Füüsikaosakonna ajaloost". *www.physic.ut.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 19.02.2007. Vaadatud 27.11.2017.

Välislingid
-----------

* Füüsika-keemiateaduskond
**Prūtas** (valgevene keeles *Прутас*, *Пруц* või *Прута* (Prutas, Pruts või Pruta), vene keeles *Прута* ehk Pruta) on järv Leedus Ignalina rajoonis ja Valgevenes Brasłaŭ rajooni Vidzy külanõukogus.

Suurem osa järvest (274 ha) asub Leedus, Valgevene aladele jääb 176,8 ha. Prūtas asub merepinnast 143.7 meetri kõrgusel, selle valgala on 36,5 km². Järv asub piklikus loode-kagu sihilises lohus. Järve kaldad on madalad, kohati ka soostunud. Läänekaldal asub 250 hektari suurune Agarinise soo. Põhi on tasane ja kaetud savirikka sapropeeliga. Tegemist on eutroofse järvega.

Kaldajoone pikkus on 16,21 kilomeetrit. Kaldad on looklevad ja madalad, kohati ka soostunud. Kallast ümbritseb kitsas metsa ja võsa riba. Kaugemal on järve ümber niidud ja põllud, läänes ja põhjas kohati ka sood ja soostunud metsad. Järve suubuvad Prūtelė ja veel kuus nimetut oja. Välja voolab Rūžase järve suubuv oja. Küladest asuvad järve kaldal Leedus Pūškos, Prūčiai, Prūtelė ja Vėlūnai, Valgevenes aga Čarnaziemje küla. Järve edelakaldal asub Pūškose linnamägi.

Kaladest elavad järves särg, roosärg, nurg, kiisk, luts, ahven, latikas ja haug.

Järve nimi tuleneb valgevene keelest, olles naissoost vorm sõnast прут (metsanoorendik, suureks sirgunud võsa, jäätmaa).

Viited
------

1. ↑   Ліст карты N-35-18. Выданне 1984 г. Стан мясцовасці на 1983 г.
2. ↑  *Prūtas.* Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 461 lk.
3. ↑  Justinas Tamošaitis. *Apvardai.* Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. 93 lk.
4. ↑  Aleksandras Vanagas. *Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas.* 266 lk. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**Psalm** 53 on Psalmide raamatu 53. psalm.

Tekst
-----

1. *Laulujuhatajale: kurval viisil laulda; Taaveti õpetuslaul.*

2. Meeletu ütleb oma südames: "Jumalat ei ole!" Nad talitavad riivatult ja jõledasti, ei ole kedagi, kes head teeb.

3. Jumal vaatab taevast inimlaste peale, et näha, kas on mõistlikku, kedagi, kes otsib Jumalat.

4. Kõik nad on taganenud, üheskoos on nad läinud raisku; ei ole kedagi, kes head teeb, mitte ühtainustki.

5. Kas seda siis ei mõista need, kes teevad nurjatust, kes söövad mu rahvast, nagu süüakse leiba? Jumala poole nad ei hüüa.

6. Seal valdab neid hirm, kus ei ole hirmu põhjust, sest Jumal pillab laiali selle luud, kes seab leeri sinu vastu. Sa saadad nad häbisse, sest Jumal on nad hüljanud.

7. Oh, et Iisraelile tuleks pääste Siionist! Kui Jumal oma rahva vangipõlve pöörab, siis hakkab Jaakob ilutsema, Iisrael saab rõõmsaks.

Kommentaar
----------

2. salmi on tsiteeritud tõendusena, et Jumala olemasolu ei ole enesestmõistetav.

Välislingid
-----------

* Antti Laato: "Kristus Psalmides: Maailm vihkab Kristuse kogudust (Ps 53)" Meie Kirik, 19 detsember 2013
"**Viini postmark**" on 1968. aastal linastunud Eesti film. Selle režissöör oli Veljo Käsper. Stsenaarium põhines Ardi Liivese samanimelisel näidendil, mis esietendus mõni aasta varem. Filmi kunstnik oli Rein Raamat, muusika autor Jaan Rääts.

Peaosi mängisid Jüri Järvet, Herta Elviste, Ines Aru (subtiitrites Ines Parker), Vladislav Koržets, Alfred Rebane ja Einari Koppel. 

"Viini postmargis" leidub koomikat, mis on tänini rahvasuus käibel – eelkõige seltsimees Tasku (Ervin Abel) ja Klaara Kuke (Leida Rammo) osatäitmistes –, kuid see pole läbinisti komöödiafilm. Tegevus saab alguse peategelase, endise rindemehe ja kastivabrikus meistrina töötava Martin Rolli (Järvet) ja tema kirglikust filatelistist sõbra vahel sõlmitud kihlveost, mis kohustab Rolli ühe päeva jooksul ainult tõtt rääkima, muidu jääb ta ilma haruldasest Viini postmargist, nn WIPA-plokist.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Viini postmark** |

* "Viini postmark" IMDB-s
* Kristiina Davidjants ""Viini postmargile" tehti omal ajal liiga" Maaleht, 29. oktoober 2011
* "Kommentaare Eesti filmile: Viini postmark" ERR, 1997 (filmitegijate meenutused)
**Prõborivka** (ukraina keeles Приборівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Lõpovetsi rajoonis. Elanike arv oli 2001. aasta rahvaloenduse andmeil 1168. Pindala on 1525 km².

Esimesed teated Prõborivkast pärinevad 1630. aastast. Külas on mälestusmärk 1932.–3193. aasta näljahädas (holodomoris) hukkunutele ning vennaskalmistul mälestusmärk lagenutele Teises maailmasõjas 1941–1945.

Läbi küla läheb Vinnõtsja–Turbovi maantee. Küla ümbritsevad suured metsamassiivid.

Prõborivkas tegutsevad I–II astme kool (edasi õpib enamik lapsi Turbovi 1. Keskkoolis) ning Ukraina õigeusu kiriku Svjato-Pokrovski kirik (1905. aastast).

Küla sihtnumber on 22515, telefonikood 4358.

* Teises maailmasõjas hukkunute mälestusmärgile on pärast Ukraina iseseisvumist lisatud krutsifiks.Teises maailmasõjas hukkunute mälestusmärgile on pärast Ukraina iseseisvumist lisatud krutsifiks.
* Mälestusmärk Stalini-aegse näljahäda ohvriteleMälestusmärk Stalini-aegse näljahäda ohvritele
* Prõborivka kabelPrõborivka kabel

Välislingid
-----------

 Prõborivka – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ovatsioon Pariisi Ooperi Balleti esitantsijale Manuel Legris'le tema lavakarjääri viimasel etendusel 15. mail 2009 Palais Garnier' laval (ballett "Onegin" John Cranko koreograafias)
**Pariisi Rahvusooperi Ballett** (prantsuse keeles *Ballet de l'Opéra national de Paris*) on maailma prestiižsemaid balletikompaniisid. Kuulub omaette institutsioonina Pariisi Rahvusooperi koosseisu.

Balletitrupi juhid pärast 1945. aastat
--------------------------------------

1929. aastal kutsuti 24-aastane Djagilevi trupi esitantsija Serge Lifar Pariisi Rahvusooperi Balleti kunstiliseks juhiks. Ta juhtiski truppi aastatel 1930–1945. Teise maailmasõja lõpul süüdistatuna kollaboratsioonis oli ta sunnitud kaks aastat rahvusooperist eemale hoidma.

**Sõjajärgsed balletijuhid olid:**

* 1947–1958 Serge Lifar
* 1958–1961 George Skibine
* 1962–1969 Michel Descombey
* 1969–1970 John Taras
* 1970–1970 Roland Petit
* 1970–1971 Claude Bessy
* 1971–1977 Raymond Franchetti
* 1977–1980 Violette Verdy
* 1980–1983 Rosella Hightower
* 1983–1989 Rudolf Nurejev
* 1989–1990 Patrice Bart ja Eugène Polyakov
* 1990–1994 Patrick Dupond
* 1995–2014 Brigitte Lefèvre
* 2014–2016 Benjamin Millepied
* 2016–2022 Aurélie Dupont
* alates 2022 José Martínez

Vaata ka
--------

* Prix de danse du cercle Carpeaux
* Étoile

Välislingid
-----------

* Koduleht
Van Jones, 2008
**Van Jones** (õieti Anthony Jones; sündinud 20. septembril 1968) on ameerika ühiskonnategelane ja kodanikuliikumise aktivist.

Märtsist septembrini 2009 oli ta Valge Maja keskkonnakvaliteedi nõukogu (*Council on Environmental Quality*, CEQ) "roheliste töökohtade" erinõunik.

Elulugu
-------

Jones sündis Lääne-Tennessee maapiirkonnas. Tema vanemad olid keskkooliõpetajad. Tema vanaisa oli kristliku metodistide episkopaalkiriku juht. Tal on kaksikõde Angela.

Lapsena oli Van oma õe sõnul tüüpiline nohik ja Van kinnitab seda ka ise. Kui vanemad kinkisid talle Luke Skywalkeri ja Han Solo nuku, ei pannud Van neid omavahel kaklema, vaid mängis, kuidas nad kandideerivad valitavasse ametisse.

Van lõpetas 1986 kohaliku keskkooli ja 1993 Yale'i ülikooli õigusteaduse alal ja asus seejärel elama San Franciscosse. 

Jones oli juba varakult äge kapitalismi kriitik. Rodney Kingi peksjate üle peetaval kohtuprotsessil osales ta veel õigusteaduse üliõpilane olles vabatahtliku vaatlejana. Ta osales pärast kohtuotsuse väljakuulutamist protestides ja vahistati ebaseaduslikult koos sadade teiste meeleavaldajatega, kuid vabastati süüdistust esitamata.

Seejärel Jones radikaliseerus, kuulutas end kommunistiks ja hakkas protestima politsei vägivalla vastu.. Ta asutas 1995 politsei vägivalla ohvrite abitelefoni ja nõustamiskeskuse. Esialgu oli see Juristide Tsiviilõiguste Kaitse Komitee projekt, kuid juba järgmiseks, 1996. aastaks oli see kasvanud nii suureks, et moodustati selliste keskuste katusorganisatsioon Ella Bakeri inimõiguste keskus.

Hiljem astus ta organisatsiooni Standing Together to Organize a Revolutionary Movement (STORM), mis "unistas mitmerassilisest sotsialistlikust utoopiast".

President Barack Obama nõunikuna sattus ta 2009. aastal avalikkuse teravdatud tähelepanu alla ründavate ja vihaste kommentaaride tõttu vabariiklaste aadressil, millest mitmed olid tehtud enne tema ametiaega presidendi nõunikuna. Muuhulgas toodi päevavalgele fakt, et 2004. aastal allkirjastas Van Jones veebilehe 911Truth.org algatatud vastuolulise petitsiooni. Petitsioonis nõuti George W. Bushi administratsiooni tegevusetuse uurimist 11. septembri terrorirünnakute ärahoidmisel, andes mõista, et Bushi valitsus võis terrorirünnakute ettevalmistamisest teadlik olla, kuid ei võtnud poliitilise kasu lõikamiseks midagi nende ärahoidmiseks ette. Vabariikliku Partei esindajad Kongressis nõudsid Jonesi tagasiastumist ja süüdistasid teda vasakäärmusluses.

Jones vastas algul neile rünnakutele ja paljastustele kahe avaliku vabandusega, kuid nende jätkudes teatas 5. septembril 2009, et astub ametist tagasi.

Viited
------

1. ↑  White House blog, 10 March 2009, Van Jones to CEQ
2. ↑  Eliza Strickland.< The New Face of Environmentalism[*alaline kõdulink*] - East Bay Express, 02.11.2005

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Van Jones** |

* Radical Influence? – Fox News.
Avanhardi staadion 2013. aastal
**Prõpjati FK Budivelnõk** (ukraina keeles ФК «Будівельник» Прип'ять; vene keeles ФК «Строитель» Припять, **Prõpjati FK Stroitel**) oli Ukraina NSV jalgpalliklubi, mis tegutses Kiievi oblastis Prõpjatis.

Klubi asutati 1970. aastate keskel. Algul koosnes klubi meeskond suuremas osas Prõpjatist paari kilomeetri kaugusel asunud naaberküla Tšistohalivka jalgpalluritest; Tšistohalivkas oli eelnevalt tegutsenud rajooni ja kogu oblasti üks parimaid meeskondi.

Algul osales Budivelnõk ainult Kiievi oblasti meistrivõistlustel ja teistel kohalik võistlustel. 1981. aastal asuti mängima Ukraina amatöörliigas. Esimesel hooajal saavutati oma tsoonis üheteistkümne klubi seas viies koht. Samal aastal tuldi Fastivi ja Borodjanka võistkondade ees Kiievi oblasti meistriks. Aastatel 1980–1981 oli klubi peatreener endine Kiievi Dinamo ja Odessa Tšornomoretsi mängija Anatoli Šepel. Aastatel 1982–1983 tuli Budivelnõk veel kahel korral Kiievi oblasti meistriks. 1985. aastal saavutas Budivelnõk Ukraina amatööride meistrivõistlustel oma seni parima tulemuse, kui oma tsoonis jäädi Ohtõrka Naftovõki järel teiseks, 35 väravaga oldi seejuures oma tsooni parimad.

Esialgu mängis klubi Prõpjati vanal staadionil, millel oli väike tribüün. 1986. aastal valmis uus staadion koos 5000-kohalise tribüüniga. 26. aprillil 1986, Tšornobõli katastroofi päeval, pidi Budivelnõk staadionil võõrustama Kiievi oblasti karikavõistluste poolfinaalimängus Borodjanka võistkonda. See mängi jäi toimumata.

Pärast Tšornobõli katastroofi evakueeriti Prõpjatist kõik elanikud, kes asustati ümber paarikümne kilomeetri kaugusel asuvasse Slavutõtši linna. Seal loodi jalgpalliklubi Budivelnõk 1987. aastal uuesti, kuid juba aasta hiljem tegevus lõpetati.

Viited
------

1. ↑  "Футбол в Припяти. История футбольного клуба «Строитель»". sports.ru. Vaadatud 29.4.2022
2. ↑  "The football team destroyed by the Chernobyl disaster: FC Pripyat". fourfourtwo.com. 23.9.2019. Vaadatud 29.4.2022

Välislingid
-----------

* «Строитель» Припять. Команда из мёртвого города. ua.tribuna.com. 26.4.2014.
**Kübersõda** on sõda küberruumis; arvuteid ja võrke (s.h internetti) kasutatakse relvadena. Kübersõda on seostatud infosõjaga (*information war*), sest kübersõja eesmärkideks võib olla informatsiooni levitamine, moonutamine või selle hankimise takistamine. Kübersõda erineb infosõjast selle poolest, et see toimub küberruumis, kuid infosõja puhul ei ole ruum piiratud. 

Julgeolekuanalüütik Bruce Schneier defineerib kübersõda järgmiselt: võitlus küberruumis, mis hõlmab rünnakuid riigi sõjalise jõu vastu, aga ka tsiviilstruktuuride vastu (näiteks sidesüsteemide rivist väljaviimine). Kübersõjaks saame me sellist tegevust nimetada alles siis, kui sellisest tegevusest võtab osa kaks või enam osapoolt[*viide?*].

Küberoperatsioonid on osa tervikust – infosõjast. Infooperatsioonide eesmärk on teadlikult mõjutada oma eesmärkidele vastavaks: arusaamu, hoiakuid ning ühiskondlikku ja poliitilise juhtkonna meeleolu.

Alternatiivsed käsitlused
-------------------------

Raamatu "Cyber War Will Not Take Place" (ISBN: 0199330638) autor Thomas Rid väidab, et kübersõjaks peetakse ekslikult kolme ammu tuntud komponenti – sabotaaži, spionaaži ja õõnestustegevust –, mis nüüdseks aga on kandunud küberruumi. Alates juulist 2016 on "küber" NATO viienda sõjapidamisdomeenina asendamas infosõja mõneti devalveerunud mõistet.

Vaata ka
--------

* Allikakriitika
* Hübriidsõda
* Infosõda
* Küberkaitse
* 2007. aasta küberrünnakud Eesti vastu
* Titan Rain

Viited
------

1. ↑  *Kas Eesti pidas tänavu kevadel maha kübersõja?*[*alaline kõdulink*] Postimees, 5. september 2007
2. ↑  *Jarno Limnéll: kübersõda Ukrainas* ERR 9.12.2015
3. ↑  Jan Neutze. "NATO's fifth domain: Shoring-up cyber defense needs public-private partnerships". *Microsoft blog*.
4. ↑  CC. "Fifth\_Dimension\_Operations". *Wikipedia*.

Välislingid
-----------

* "Küberspetsialist: Gruusiat rünnati mullu Eesti kaudu" Eesti Päevaleht, 14. september 2009
* "Pentagon: USA võib küberrünnakule sõjalise jõuga vastata" Delfi, 31. mai 2011
* Kevin Poulsen, Surprise! America Already Has a Manhattan Project for Developing Cyber Attacks, Wired, 18. veebruar 2015 (*inglise keeles*)
* Russian military admits significant cyber-war effort, BBC News Online, 23. veebruar 2017 (*inglise keeles*)
**Meelis Maripuu** (sündinud 12. veebruaril 1966) on eesti ajaloolane, Eesti Mälu Instituudi juhatuse esimees[*viide?*].

Maripuu lõpetas 1984. aastal Orissaare Keskkooli ning Tartu Ülikooli ajaloo erialal 2000. aastal bakalaureusekraadiga ja 2007. aastal magistrikraadiga. Tema magistritöö käsitleb juudivastast poliitikat Eestis Teise maailmasõja ajal. Samal aastal jätkas Maripuu õpinguid doktoriõppes.

Teadlasena uuribki ta peamiselt Teise maailmasõja aegseid repressioone, lisaks on ta Eesti Mälu Instituudi juhatuse esimees.

Maripuu on 2002. aastast inimsusvastaste kuritegude uurimisega tegeleva MTÜ S-Keskus tegevjuht ning S-Keskuse väljaande Sõja ja Rahu Vahel tegevtoimetaja. 

Ta on ka mitme repressiivpoliitikat käsitleva teose kaasautor.[*viide?*]

Tunnustus
---------

* 2007 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teise maailmasõja juudivastase poliitika rakendamine Eestis, Tartu Ülikool Ajaloo osakond Eesti ajaloo õppetool, Tartu 2007

Välislingid
-----------

* Meelis Maripuu Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Meelis Maripuu, Totalitarismi kuriteod: möödanik, mis ei tohi mööduda, Eesti Päevaleht, 12. juuli 2007
* Reedene intervjuu Vikerraadios teemal "Ukraina riigi ja rahva lugu 20. sajandi algusest tänaseni". Meelis Maripuu koos Martin Andrelleriga (18.03.2022).
Kasetökat
**Tökat** (ka *kasetõrv*, ladina *pix liquida*) on kasetohust valmistatud tõrv, mida kasutati hobuserakmete ja vankrimäärdena, samuti nahksaabaste ja suuskade tõrvamiseks.[*viide?*]

Kasekoorest valmistatud kasetõrva (*pix Betulinae*) on edukalt kasutatud ka rahvameditsiinis ekseemi ja psoriaasi ravimisel. Kasetõrvast destilleeritakse õli (*Betulae oleum empyreumaticum retification*).

Tökatit kasutatakse ka šampoonides, seepides ja salvides. Tökatiseepi kasutatakse akne vastu. Naturaalne tökatiseep ei kuivenda ega ärrita nahka; sellist seepi toodavad käsitsi nii tööstused kui käsitöölised.[*viide?*] Samuti on tökatiseep efektiivne infektsioonide ärahoidmisel ja elavdab nahka mikrotraumadest ja intertrigost. [*viide?*] Teadusringkondades kutsutakse tökatis hulgaliselt sisalduvat betuliini "mustaks kullaks". Esimene meditsiinilis-teaduslik kirjeldus tökatist tehti juba 1788 aastal ja soovitati inimestel seda kasutada põletushaavade ja sisselõigete raviks. 20. sajandi alguses avastati kasekoore antirahüütiline omadus ja 1994. aastal viirusevastane omadus ning eelkõige asjaolu, et see toimib inimese immuunpuudulikkuse vastu. Ameerika keemik, Minnesota ülikooli professor Robert Carlson nimetas betuliini "esmaklassiliseks aineks", mis töötab ideaalselt, kuna see on "looduse poolt sünteesitud, mitte laboris". Erinevad uurimused on näidanud, et lisaks antiseptilistele ja haavade paranemise omadustele avaldab betuliin ka viirusevastaseid, hepatoprotektiivseid, koolereetilisi, antioksüdante, immunostimuleerivaid, kasvajavastaseid omadusi.

Eestis toodab tökatit ja valmistab tooteid Viljandimaal asuv OÜ Liivimaa Kasetõrv 

Tökatit on läbi aegade kasutatud:

¤ Kaitsevahendina: puitkatustele, hoone sokliosadele, paatidele.

¤ Immutusvahendina: vihmariietele, köitele. 

¤ Määrdena(lisatud rasva): kalavõrkudele, nahkesemetele, saabastele, ratastele.

¤ Ravimina nahavigastuste, nahahaiguste, liigesevalu, rabanduse, hingamisteede haiguste korral, ravinärimiskummina. 

¤ Seebi jt pesuainete valmistamiseks.

¤ Tõrjevahendina putukate (parmud, sääsed, puugid), madude, rottide peletamiseks, kärbsepüünisena, aedade taimekaitses.

¤ Teritusvahendi-luisu valmistamiseks (tõrva ja liiva segu).

¤ Pigi valmistamiseks – pigitatud niidiga õmmeldi nahkesemeid, hobuseriistu, jalanõusid. Pigi nööriga tihendati laevaplangutust.

¤ Liimi valmistamiseks
¤ Naha parkimiseks(Elmar Nugis "Tähtsamate nahaliikide kodune parkimine")

Viited
------

1. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 322–323
2. ↑  Ain Raal, "Maailma ravimtaimede entsüklopeedia", Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 128, 2010
3. ↑  "LIIVIMAA KASETÕRV – KODUMAISED JA KASULIKUD TOOTED KASETOHU TÕRVAST EHK TÖKATIST". Vaadatud 17. juulil 2023.
Tökati vägi ravib ja kaitseb
**Tööhõive** on inimeste hõive riigi majanduses. Tööhõivet iseloomustavad tööhõive määr ja tööhõive struktuur.

Tööhõive määr
-------------

Tööhõive määr on hõivatud inimeste osatähtsus tööealises rahvastikus. 

**Tööhõive määr Eestis aastatel 1997–2010**

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Aasta** | **Tööhõivemäär, %** | **Aasta** | **Tööhõivemäär, %** |
| 1997 | 54,9 | 2004 | 52,7 |
| 1998 | 54,1 | 2005 | 53,5 |
| 1999 | 51,8 | 2006 | 56,6 |
| 2000 | 51,1 | 2007 | 57,4 |
| 2001 | 51,4 | 2008 | 57,5 |
| 2002 | 52,0 | 2009 | 52,3 |
| 2003 | 52,6 | 2010 | 50,2 |
|  |

Tööhõive struktuur
------------------

Tööhõive struktuuri iseloomustab eri sektorites hõivatud inimeste osatähtsus. Tööhõive struktuur näitab riigi majanduse arengutaset. Arengumaade elanikud on hõivatud peamiselt põllumajanduses, kõrgelt arenenud riikides teeninduses.

**Tööhõive struktuur Eestis aastatel 1989–2010 (%)**

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Majandussektor** | **1989** | **1990** | **1995** | **2000** | **2005** | **2010** |
| Primaarne sektor | 20,8 | 19,5 | 10,3 | 7,1 | 5,2 | 4,2 |
| Sekundaarne sektor | 35,0 | 35,4 | 32,1 | 30,7 | 31,3 | 28,6 |
| Tertsiaarne sektor | 44,2 | 45,1 | 57,6 | 62,2 | 63,5 | 67,2 |
|  |
|  |

Viited
------

1. 1 2  Statistikaamet