recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Morogoro piirkond** on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Morogoro naaberpiirkonnad on põhjas Tanga, idas Pwani ja Lindi, lõunas Ruvuma, edelas Njombe ning läänes Iringa ja Dodoma piirkond.

Piirkonna administratiivne keskus on Morogoro, mis on ka riigi suuruselt kuues linn.

Piirkond jaguneb kuueks ringkonnaks: Gairo, Kilombero, Kilosa, Morogoro, Mvomero ja Ulanga.

Morogoro piirkonna pindala on 70 799 km². Aastal 2012 elas piirkonnas 2 218 492 inimest.

Viited
------

1. ↑  Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019

Tansaania piirkonnad

Arusha **·** Dar es Salaam **·** Dodoma **·** Geita **·** Iringa **·** Kagera **·** Katavi **·** Kigoma **·** Kilimanjaro **·** Lindi **·** Lõuna-Pemba **·** Lõuna-Sansibar **·** Lääne-Sansibar **·** Manyara **·** Mara **·** Mbeya **·** Morogoro **·** Mtwara **·** Mwanza **·** Njombe **·** Pwani **·** Põhja-Pemba **·** Põhja-Sansibar **·** Rukwa **·** Ruvuma **·** Shinyanga **·** Simiyu **·** Singida **·** Songwe **·** Tabora **·** Tanga
**Intertekstuaalsus** tähistab ühe teksti tähenduse kujundamist teis(t)e teksti(de) poolt. Intertekstuaalsuse hulka kuuluvad näiteks vihjamine, tsiteerimine, plagieerimine, tõlge, pastišš ja parodeerimine. Pärast seda kui Julia Kristeva intertekstuaalsuse mõiste 1966. aastal Mihhail Bahtini tööd läänemaailmale tutvustades kasutusele võttis, on terminit samuti korduvalt laenatud ja muudetud. 

Kristeva jaoks on intertekstuaalsus "ajaloo teksti sisse panemine ja teksti ajaloo sisse panemine". Igal lausungil on ajalugu. Rääkides või kirjutades kasutame pidevalt teiste sõnu – tsiteerime teiste kasutatud väljendeid ja taaskasutame tähendusi, mis on juba varem olemas. Iga tekst on vastuseks mingile varem loodud tekstile, muudab selle rõhuasetusi ja on sealjuures aluseks uutele, veel loomata tekstidele.

Viited
------

1. ↑  Toril Moi (toim.). *"Kristeva Reader"*. Columbia University Press. 1986, lk. 39.
2. ↑  Jan Blommaert. *"Discourse: Key Topics in Sociolinguistics"*. Cambridge University Press. 2005, lk. 46.
3. ↑  Norman Fairclough. *"Language and Social Change."* Longman. 1992, lk. 102.
**Lepakose rändrahn** on kaitsealune rändrahn Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas.

Asukoht
-------

Rändrahn asub Mudiste – Suure-Jaani – Vändra maantee 18. kilomeetri lähedal, 1,3 km Navesti jõe Vanaõue sillast Vändra pool, Vanaõue metsavahikohast Navesti jõe juurde suunduva kruusatee ääres, kohe orunõlva jalamil, männimetsa ja jõelammi piiril. Maanteelt 450 m, uuest Lepakose betoonsillast Navesti jõel 150 m ülesvoolu (kirdes), teest 10 m. Rahn on hästi nähtav.

Kirjeldus
---------

Rändrahn on alates 1959. aastast loodususkaitse all (registrinumber 204).

Lepakose rändrahn on ümarakontuuriline ja lapik, järsu, otse vesisele lammisoodile laskuva lõunaküljega. Nähtavad mõned kinnislõhed, mis annavad rahnule subhorisontaalse eralduskuju. Rahn on sammaldunud. Graniit, jämedakristalliline, suurte 2–3 cm K-päevakivi ja kuni 1 cm ulatuvate piimja kvartsi kristallidega hallikas-roosakirju. See kivimtüüp meenutab rabakivi, kuid on vastava struktuurita, erinev kvartsieritiste ja üldise lõhenemiskuju poolest – läheneb vahetüübina porfüürsele gneissgraniidile, mida Viljandimaal on palju ning üsna suure varieeruvusega. 

Rahnu pikkus on 6,5 m, laius 5,9 m, kõrgus 2,8 m ja ümbermõõt 18,0 m. (Viimased andmed E.Pirrus, 1997)

Viited
------

1. 1 2 3 4  Lepakose rändrahn Eesti looduse infosüsteemis

Kirjandus
---------

* Looduskaitse teatmik. Tallinn. 1960, lk. 284.
* Siin- ja sealpool maanteed. Viljandi rajoon. 1973, lk. 11; 1987, lk. 85.
* Suure-Jaani Metsamajandi järelvalvepiirkonna looduskaitseobjektid. Tallinn, 1981, lk. 32 (Käsikiri Keskkonnaministeeriumis)..
* Viiding, H. Suurte rändrahnude kirjeldamise juhend. Tartu, 1986, lk 47, 67.

Välislingid
-----------

* Lepakose rändrahn (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis
* Lepakose rändrahn (kaitsealune üksikobjekt) Eesti looduse infosüsteemis
* Lepakose rändrahn keskkonnaportaalis
**Dikļi kirik** on luteri kirik Lätis Valmiera piirkonnas Dikļi vallas Dikļis. See oli Dikļi kihelkonnakirik.

Dikļisse rajati esimene kirik aastal 1630. See oli õlgedest katuse ja paekivist seintega väike hoone. Selle juurde rajati Pahlenite suguvõsa matmispaik. Aastal 1722 ehitati kirik ümber ja see sai praegused mõõdud. Laiendusel olid puitsõrestikuga toestatud saviseinad. Tänapäevase ilme sai kirik uute ümberehitustööde käigus aastal 1848, mil valmis praegune maakivist seintega hoone.

Kirikus on säilinud XVII sajandil valmistatud puidust altar ja kantsel. Altari annetasid kirikule aastal 1698 Budenbroka mõisa omanikud, kantsli aasta hiljem Ozolmuiža omanikud. Oreli meisterdas kirikule Mārtiņš Bitlers Jelgavast.

Aastail 1857–1867 oli seal kirikuõpetajaks Juris Neikens. Aastal 1864 korraldas ta kihelkonnas esimese Läti laulupeo.

* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  www.vietas.lv
2. ↑  Kocēnu novads

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Dikļi kirik** |

* Koguduse koduleht

Dikļi kirik.
Dikļi kihelkond

**Kirik**: Dikļi kirik  

**Abikirik**: Augstroze kirik  

**Mõisad**: Dikļi kirikumõis | Budenbroka mõis | Dikļi mõis | Mazbrenguļi mõis | Ozoli mõis
**Lepa raudteepeatus** oli raudteepeatus Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene raudteel Valga maakonnas Valga valla aladel Lepa külas. Peatus asus Valga raudteejaamast 14 kilomeetri kaugusel.

1919. aastal pärast Eesti ja Läti vahelise piiri paikapanekut jäi raudteest Eestisse Žuldiņi ja Hopa raudteejaama vaheline lõik. 1923. aastal ehitati uus Eestist Valga raudteejaamast algav Valga–Koikküla raudteelõik, millel asus ka Lepa peatuskoht. Toonase haldusjaotuse järgi jäi see Laanemetsa valda. Teise maailmasõja ajal demonteeriti Lätit läbiv teeharu ja kasutusele jäi vaid Kaagjärve jaama läbiv teelõik.

Peatuskoha juures asuv teemeistri maja (Lepa jaam) oli Taheva valla üldplaneeringus ette nähtud säilitada kui miljööväärtuslikku piirkonda.

Lepa raudteepeatus ei olnud teise maailmasõja järel enam kasutusel.

Viited
------

1. ↑  Eesti kitsarööpmelised raudteed
2. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 115. lk.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Kaagjärve |  **Lepa** | Koikküla  |
**Dikloor** ehk **molekulaarne kloor** on lihtaine, mille molekul koosneb kahest kloori aatomist.

Kloor kui lihtaine esineb normaaltingimustel kollakasrohelise teravalõhnalise mürgise gaasina.

Keemilised omadused
-------------------

Kuna kahe kloori aatomi vaheline side on küllaltki nõrk (242kJ/mol), katkeb see kergesti ja aine on väga reaktiivne.

Vees kloor hüdrolüüsub, andes hüpokloorishappe ja vesinikkloriidhappe. Tegemist on disproportsioneerumisreaktsiooniga, kus kloor on samal ajal nii oksüdeerija kui ka redutseerija:

Cl2 + H2O -> ClOH + HCl
Reaktsioonil gaasilise vesinikuga tekib soojendamisel või valguse toimel soolhape:

H2 + Cl2 -> 2HCl
Reaktsioonil metallidega tekib vastav kloriid:

2Na + Cl2 -> 2NaCl
Reaktsioonil leelistega tekib hüpoklorit:

2NaOH + Cl2 -> NaClO + NaCl + H2O
Reaktsioonil teiste halogeenidega tekivad erinevad halogeenidevahelised ühendid:

Cl2 + F2 -> 2ClF
Cl2 + 3F2 -> 2ClF3
Cl2 + 5F2 -> 2ClF5

Esinemine looduses
------------------

Kloori suure reaktiivsuse tõttu teda Cl2 kujul looduses ei esine.

Saamine
-------

Tööstuslikult saadakse molekulaarset kloori naatriumkloriidi hüdrolüüsil:

2NaCl + 2H2O -> H2 + Cl2 + NaOH
Laboratoorselt saadakse seda kontsentreeritud soolhappe reaktsioonil tugeva oksüdeerija, tavaliselt mangaandioksiidi või kaaliumpermanganaadiga:

MnO2 + 4HCl -> Cl2 + 2H2O + MnCl2
2KMnO4 + 16HCl -> 2KCl + 2MnCl2 + 8H2O + 5Cl2
**Ilmaennustusel põhinev küttejuhtimine** on hoonete kütte reguleerimise meetod, mille korral arvestatakse välja kütteenergia kogus, mida konkreetses ehitises soovitud sisekliima säilitamiseks igal ajaperioodil on vaja hoonesse anda. Arvestuses kasutatakse nii teavet ehitise konstruktsiooni ja muude omaduste kohta kui ka ilmastikuolude (sh välistemperatuuri), tuule tugevuse ja suuna ning päikesekiirguse andmeid. Tavaliste kütte reguleerimise meetodite korral arvestatakse ainult hetke välistemperatuuri.

Ilmaprognoosipõhise meetodi arendamine sai alguse ENLOSS matemaatilise energiatasakaalu mudeli väljatöötamisest. Selle mudeli töötas välja professor Roger Taesler Rootsi Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudist koostöös Thorbjörn Geiseriga ja Stefan Berglundiga, kelle tööandja on praegu eGain Sweden AB. Prognoosipõhist meetodit hakati laiemalt tutvustama 1980. aastatel.

Aastaks 2010 on ilmaprognoosipõhist meetodit rakendatud peaaegu seitsmel miljonil ruutmeetril elamu- ja äripinnal.[*viide?*] Prognoosipõhist meetodit pakuvad ja arendavad mitmed ettevõtted ja organisatsioonid. Hinnanguliselt väheneb aastane küttekulu selle meetodi rakendamisel suurusjärgus 10–15 kWh/m2. Kuna ilmaprognoosipõhine meetod annab infot tulevase energiatarbimise kohta ja pole konfliktis teiste energiatõhususe tõstmise meetoditega, siis on see alati tõhus esmatasandi energiasäästu lahendus.

Ilmaprognoosipõhine meetod praktikas
------------------------------------

Praktikas kasutatakse ilmaprognoosipõhise meetodi puhul andmeedastuseks kaugjuhitavaid ilmaprognoosisaatjaid, mis edastavad andmeid GSM- või GPRS-võrgu kaudu. Seejärel reguleerivad ilmaprognoosisaatjad ehitiste soojusenergia jagamist reguleerivate juhtseadmete tööd.

Hiljuti on kombinatsioonis ilmaprognoosisaatjatega hakatud kasutama ka sisekliima info kaugsalvesteid. Salvestid mõõdavad reaalajas väga täpselt õhutemperatuuri ja niiskust ning saadavad need andmed salvestiga ühendatud ilmaprognoosi vastuvõtjatele reaalajas. See tehnoloogiline uuendus võimaldab luua ehitiste jaoks veelgi täpsemaid ilmaprognoosipõhiseid juhiseid ja annab kasutajatele parema võimaluse küttemeetodi juhtimiseks.

Viited
------

1. ↑  Taesler, R. (1990/91) Climate and Building Energy Management. Energy and Buildings, Vol. 15-16, pp 599 - 608.
2. ↑  United States Patent 6098893 Comfort control system incorporating weather forecast data and a method for operating such a system'(Leiutaja Stefan Berglund)' [1]
3. ↑  Foreca Oy, Foreca news archive

Välislingid
-----------

* eGain
* Ilmaennustusel põhinev küttejuhtimine meiekodu.ee
* Ilmaennustusel põhinev küttejuhtimine Tallinna Vesi
* Energiasäästupäeval tutvustatakse nutikaid valikuid Eesti Energia
**Bushwhackers** (võsahulgused) olid Ameerika Ühendriikide lõunaosariiklastest sissid, kes tegutsesid USA kodusõja ajal peamiselt Missouri osariigis, aga ka mujal. 

Nad ei allunud lõunaosariikide regulaararmee käsuliinile, vaid tegutsesid omapäi. Võsahulguste rühmad moodustusid noortest, sageli teismelistest meestest, kes üritasid kaitsta oma kodukohti põhjaosariiklastest sissetungijate eest. Sageli oli nende pereliikmeid juba hukatud ja nende vara hävitatud. Reeglina polnud neil pistmist orjandusega, siiski olid Põhja sõjajõudude kõrval nende peamisi sihtmärke mustanahalised ja sakslased. Nende tegevus jätkus mõnel pool ka peale kodusõja ametlikku lõppu.

Tuntud võsahulguseid:
William Clarke Quantrill,
John Singleton Mosby,
William T. Anderson ehk "Bloody Bill",
John Thrailkill,
Charles Fletcher Taylor,
George Todd,
Archie J. Clement,
John McCorkie,
Thomas Coleman Younger,
Riley Crawford
jt.

Põhjaosariigi kindralid kuulutasid võsahulgused mitte sõdivaks pooleks, vaid „bandiitideks", kelle puhul vange ellu ei jäeta. Võsahulgused talitasid vastastega samuti.

USA kirjanik Daniel Woodrell on võsahulguste võitlustest ja Lawrence'i veretööst kirjutanud 1986 ilmunud raamatu "Woe to Live On" (eesti keeles "Häda ellujäänuile", ilmunud kirjastuses Jumalikud Ilmutused, 2009). Romaani põhjal on Hollywoodis 1999 lavastatud film "Ride with the Devil" (eestikeelse pealkirjaga "Kuradiga sadulas"), režissöör Ang Lee, peaosas Tobey Maguire. Võsahulgustest on tehtud teinegi film, 1976 lavastatud "The Outlaw Josey Wales" ("Lindprii Josey Wales"), režissöör ja peaosas Clint Eastwood.
Must-toonekurg on praeguse Aidu looduskaitseala territooriumil pesitsenud üle 20 aasta
**Aidu looduskaitseala** on looduskaitseala Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Selle maismaaosa pindala on 310,5 ha.

Aidu looduskaitseala oli loodud 19. novembri 2002 Vabariigi Valitsuse määrusega nr 356. Kaitseala loomise eesmärgiks on must-toonekure, metsise, laanepüü ja kassikaku elupaika ning ürgmetsailmeliste puistute säilitamine.

Looduskaitseala territooriumil on levinud kuusikud ja männikud vanusega kohati 180 aastani. Inimtegevus seal peaaegu puudub, välja arvates kuivendamise mõju.

Aidu looduskaitsealal on palju ohustatud liike, eriti sammaltaimed, seened ja selgrootud loomad, peamiselt mardikad. Seal on leitud järgmisi kaitsealuseid taimi: ungrukold, kaunis kuldking, kahkjaspunane sõrmkäpp ja pruunikas pesajuur.

Peale ülalnimetatud haruldasemaid linde pesitsevad Aidus valgeselg-kirjurähn ja kanakull.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Aidu looduskaitseala Turismiwebis
2. 1 2  Aidu looduskaitseala Eesti looduse infosüsteemis
**Ilmar Aamisepp** (6. aprill 1927 Jõgeva – 13. august 1992 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane ja sporditegelane.

1952. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina, saades diplomi järjekorranumbriga 1. 1973. aastal kaitses ta teaduste kandidaadi väitekirja kartulikasvatuse teemal.

Pärast EPA lõpetamist töötas Aamisepp õpetajana Olustvere tehnikumis, agronoomina Väike-Maarjas ja mujal. 1959. aastast töötas ta põllumajandusministeeriumis, suurema osa ajast ministri asetäitjana. 1984–1992 oli ta Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi direktor.

Tunnustus
---------

* 1971 spordiühingu Jõud auliige
* 1974 Eesti NSV teeneline põllumajandustöötaja
* 1984 Helsingi Ülikooli audoktor

Isiklikku
---------

Tema isa oli sordiaretaja Julius Aamisepp, tema vend oli Ants Aamisepp ja õde Valve Jaagus.

Viited
------

1. 1 2 3  "Jõgeva alevik" kultuuriseltsi Vanaveski kodulehel (vaadatud 30. novembril 2012).

Välislingid
-----------

* 
* Biograafia ESBL-is
Regiomontanus
**Regiomontanus** ehk **Johann(es) Müller Königsbergist** (6. juuni 1436 – 6. juuli 1476) oli saksa matemaatik, astronoom ja astroloog.

Nimi
----

Mõnede kirjalike allikate järgi sai Johann(es) Müller nimeks Regiomontanus pikka aega pärast surma; Philipp Melanchthon kasutas seda nime 1531. aastal.

Regiomontanus on saanud nime selle järgi, et ta pärines Baieris asuvast Königsbergi linnast, mistõttu ladinapäraselt kutsuti teda *Ioannes de Regio monte*, mis lühenenult andiski Regiomontanuse.

Elukäik
-------

11-aastaselt astus Regiomontanus Leipzigi Ülikooli Lõuna-Saksamaal. Kolm aastat hiljem jätkas ta haridusteed Viini ülikoolis (*Alma Mater Rudolphina*) ja oli ka Georg von Peurbachi õpilane. 1457. aastal lõpetas ta ülikooli magistrikraadiga. 1461–1465 elas Regiomontanus Roomas, pärast seda elas ja tegutses Ungaris ning aastal 1471 kolis Nürnbergi vabalinna. 1475. aastal kutsus paavst Sixtus IV ta tagasi Rooma, kus ta aasta hiljem salapäraselt suri; võimalik, et katku, kuid on oletatud ka tapmist.

Tegevus
-------

"De triangulis planis et sphaericis libri"
### Riistasepp

Viinis elades ehitas Regiomontanus astrolaabe Ungari kuningale Mátyás Corvinusele. Esimesel Rooma perioodil konstrueeris ta päikesekella paavst Paulus II-le. Ta tegeles ka geomeetria ja tehnika probleemidega, ehitades astronoomiaaparaate.

### Teoreetilised tööd

1464 avaldas Regiomontanus põhjaliku teose "De Triangulis omnimodus", milles võttis kokku tolleaegsed trigonomeetriateadmised.

Tema õpetaja Georg von Peurbach soovis tõlkida Ptolemaiose kreekakeelse "Almagestise" ladina keelde. Tol ajal oli saadaval ainult Cremona Gerardi poolt araabia keelest ladina keelde tõlgitud väljaanne. Pärast Georg von Peurbachi surma jäi see ülesanne Regiomontanusele. Uut tõlget Regiomontanus ei teinud, selle asemel avaldas ta Ptolemaiose "Almagesti" parandatud ja (kriitiliselt) kommenteeritud väljaande "Epytoma in almagesti Ptolemei". See raamat mõjutas Mikolaj Kopernikut Ptolemaiose maailmasüsteemi skeptiliselt suhtuma. Regiomontanus oli oma õpetaja kaudu heliotsentriliste ideedega tuttav, kui jäi siiski geotsentrilise maailmasüsteemi pooldajaks.

### Kalendrireform

Kui Sixtus IV kutsus ta Rooma, oli selle taga paavsti soov, et Regiomontanus hakkaks tegelema kalendrireformiga. Tolleks ajaks oli temast saanud oma aja kuulsaim astronoom ning nõnda oli olemas piisav autoriteet, et Juliuse kalendri võiks asendada sellisega, mida aktsepteeriks ka katoliiklik Euroopa. Kuid Regiomontanus suri, jõudmata reformiga tõsiselt tegelema hakata.

Välislingid
-----------

* Ülevaade Regiomontanuse elust ja tegevusest (inglise keeles)
"Jõerüüt" suunab siia. Perekonnanime kohta vaata artiklit Jõerüüt (perekonnanimi).

**Väiketüll** (*Charadrius dubius*) on väike kurvitsaline, kaaludes vaid 40 grammi. Täiskasvanud isendite pealagi on hallikaspruun, silma ümbritseb must triip, nokk on must, tiivad ja selg hallikaspruunid ning kõht valge. Linnu jalad on tuhmpruunid. Üheks määramistunnuseks, mis eristab teda liivatüllist, on kollane rõngas ümber silma.

Süstemaatika
------------

### Alamliigid

Väiketüllil eristatakse 3 alamliiki:

* *Charadrius dubius jerdoni* elutseb Indias ja Kagu-Aasias.
* *Charadrius dubius papuanus* Uus-Guineas ja Bismarcki saarestikus.
* *Charadrius dubius curonicus* pesitseb parasvöötmes ja Vahemerelise kliimaga aladel. Ta pesitseb kõigis Euroopa maades peale Iirimaa ja Islandi.

Levik
-----

Väiketülli areaal on lai, ulatudes läänest Euroopast idas Indohiinani, põhjast Skandinaavia poolsaarelt lõunas Põhja-Aafrikani.

Arvukus
-------

Euroopas pesitseb neid 63 350 – 94 820 paari, neist Eestis umbes 2000 paari .

Eluviis
-------

### Elupaik

Väiketüllid eelistavad, nagu liivatüllidki, klibust mererannikut või mageveeäärseid randu. Väiketüll elutseb tihti ka vanades paemurdudes, kruusaaukudes ja liivastel väljadel, kus ta tänu oma keha väiksusele ja vöödilisusele ümbritseva keskkonnaga üsna hästi kokku sulab. 

Väiketüll rannal
### Paljunemine

Väiketülli muna
Väiketülli pesaks on lihtne lohk rannal, mis on harilikult kiviklibuga voodertatud. Pessa muneb ta juuli alguseks 4 väikest kollakashalli mustpruunide täppide ja kriipsukestega muna. Kui esimene kurn peaks ära söödama võivad linnud muneda ka järelkurna. Poegade eest hoolitsevad mõlemad vanemad. Esimesed pojad lendavad pesast välja juba juuli teisel poolel .

### Toitumine

Väiketüll sööb vaid selgrootuid (eriti armastab vastseid) .

Kaitse
------

Kuulub Eestis looduskaitse III kategooriasse, kuna liigi arvukus on pidevalt vähenenud.

Aasta lind 2012
---------------

Eesti Ornitoloogiaühing valis 2012 aasta linnuks liivatülli ja väiketülli. 

| VÄIKETÜLL | LIIVATÜLL |
| --- | --- |
|  |  |
| Nokk üleni must | Nokk kollane ja must |
| Kaelaring kitsam | Kaelaring laiem |
| Silma ümber kollane ring | Silma ümbert must |

Viited
------

1. 1 2 3 4
2. 1 2
3. ↑

Välislingid
-----------

* Väiketüll andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Aasta lind 2012 – tüllid
* Liigikirjeldus – väiketüll
* Loodusõpe – väiketüll
* Pilte väiketüllist
* Kõrv loodusesse – väiketülli laul
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib liigist; perekonna kohta vaata artiklit Soovõhk (perekond).* |

---

**Soovõhk** (*Calla palustris*) on võhaliste sugukonda kuuluva soovõha perekonna ainus liik.

Soovõha lähimad sugulased on troopilises Aafrikas kasvavad perekonda kalla *(Zantedeschia)* kuuluvad liigid.

Levila ja kasvukoht
-------------------

Taim on levinud jahedama kliimaga põhjapoolkera aladel: teda kasvab nii Kesk-, Lääne- kui ka Põhja-Euroopas, samuti Aasia ja Ameerika põhjaosas (Alaskal ja Kanadas).

Soovõhk kasvab soodes ja tiikides ning veekogude kallastel. Teda kasutatakse maastikukujunduses ja kasvatatakse ilutaimena.

Kirjeldus
---------

### Leht

Taime vars on 10–40 cm pikk. Lehed on ümarad kuni südajad, 6–12 cm pikad ja 4–12 cm laiad ning 10–20 cm pikkuse leherootsu otsas. Lehed paiknevad vahelduvalt, on sileda serva ja terava tipuga. Lehed on tipust ererohelised ja varre poolt kahvatumad. Arvukad leherood algavad kõik leherootsu juurest, kulgevad sealt igas suunas, koolduvad keskmise rooga paralleelseks ja edasi keskse roo suunas.

### Õis

Õied on väikesed, kuni 1 cm läbimõõdus, ühesoolised ja tublisti redutseerunud, nimelt kattelehtedeta ja kroonlehtedeta. Tolmukaid on 6. Õisikuks on 4–6 cm pikkune rohekaskollane tõlvik. Õisikut ümbritseb otsast terav valge kandeleht, mis täidab nii kroonlehe kui kattelehe ülesandeid. Pärast õitsemist muutub kandeleht roheliseks ja hakkab fotosünteesis osalema. Õitsemisaeg on maist juunini.

### Vili

Vili on punane silindriline marjakobar. Marjad on väikesed, 6–8 mm läbimõõdus ja küpsevad umbes kuu aja jooksul pärast õitsemist. Igas marjas on mitu seemet.

* Valmimata viliValmimata vili
* Valminud vilikond Aabla rabasValminud vilikond Aabla rabas

### Risoom

Risoom on roheline, roomav, paljas ja paks. Risoom haruneb ja moodustab lisajuuri. Taim talvitub risoomis.

Kasutamine
----------

Nii taim kui marjad on mürgised, sest sisaldavad palju oblikhapet. Taime risoom sisaldab tärklist ja on siiski söödav pärast kuivatamist, jahvatamist, leotamist ja keetmist. Rahvameditsiinis kasutatakse soovõha risoomi leotist maohammustuse korral.

Soovõhk oli 1988 Saksamaa aasta lill.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Soovõhk** |

* Soovõhk andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Leo Ainola** (sündinud **Leo Padernik**; 18. juuli 1929 Viljandi – 3. juuni 2020) oli eesti matemaatik ja mehaanikateadlane.

Haridus
-------

Leo Ainola lõpetas Viljandi 2. Keskkooli 1948. aastal. 1953. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse erialal. Oli aastatel 1953–1956 samas matemaatik Arnold Humala aspirant. Füüsika-matemaatikakandidaat 1957 (kinnitus 1958); füüsika-matemaatikadoktor 1967 (Eesti NSV Teaduste Akadeemia, kinnitus 1968); dotsent 1968; professor 1971.

Töökäik
-------

Töötas 1956–1961 Tallinna Tehnikaülikoolis matemaatika kateedri assistendi, vanemõpetaja ja aastatel 1958–1961 dotsendina. Oli 1961–1971 Eesti NSV TA Küberneetika Instituudi vanemteadur .1971–1991 matemaatika kateedri professor ja kateedrijuhataja. 1992–1997 matemaatika instituudi matemaatilise füüsika võrrandite erakorraline professor, rakendusmatemaatika erakorraline professor, 1997. aastast rakendusmatemaatika õppetooli emeriitprofessor. 2003. aastast erakorraline vanemteadur. Aastatel 1997–2013 küberneetika instituudi fotoelastsuse laboratooriumi vanemteadur (osalise koormusega). 2017. aastast emeriitprofessor.

Teadustegevus
-------------

Variatsioonimeetodid, elastsete koorikute teooria, elastsete kehade dünaamika, polarisatsioonoptika ja hübriidmehaanika; veevarustussüsteemide efektiivsus ja hüdraulilise töökindluse analüüsi meetodid, fotoelastsusdomograafia, mittelineaarne dünaamika ja pingeanalüüs, algebralised struktuurid ja matemaatilise analüüsi rakendused jt.

Avaldanud üle 120 publikatsiooni. Arendanud ja rakendanud matemaatilise modelleerimise meetodeid elastsusteoorias, hüdrodünaamikas ning pingeoptikas. Kuulunud mitmetesse väitekirjade kaitsmisnõukogudesse. Tema juhendamisel on kaitstud 2 kandidaadiväitekirja.

Liikmesus
---------

* Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi matemaatika nõukogu
* NSV Liidu Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi õppemetoodika nõukogu
* NSV Liidu Teoreetilise ja Rakendusliku Mehaanika Rahvusliku Komitee Eesti regionaalgrupi liige
* TTÜ nõukogu liige
* TTÜ metoodikanõukogu esimees
* Eesti Matemaatika Seltsi liige
* International Society for the Interaction of Mechanics and Matematicsi (ISIMM) liige
* Tallinna Teadlaste Maja asutajaliige

Tunnustus
---------

* Nõukogude Eesti preemia 1970 (kollektiivne)
* 2004 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 4325

Kirjandus
---------

* EE 2000, 14.
* ETBL 2000, 1.
* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 231, 372, 374, 375–376.
* Eesti Matemaatika Selts: aastaraamat 1989, lk 79–80.
* Tallinna Tehnikaülikooli professorid 1. jaanuar 1993, lk 9.

Välislingid
-----------

* Leo Ainola Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Marzahn-Hellersdorf** on Berliini linnarajoon. See tekkis 1920. aastal, mil Berliiniga liideti viis linna lähedal olevat küla: Biesdorf, Hellersdorf, Kaulsdorf, Mahlsdorf ja Marzahn.

Idapoolsetest rajoonidest on see üks moodsamaid. See ehitati Saksa Demokraatliku Vabariigi ajal, kusjuures see oli üks esimesi kohti endises idablokis, kus hakati paneelmaju renoveerima.

Rajooni läbib Wuhle jõgi. Selle jõe ääres asub Kienbergi mägi (102m), mille kõrvale on rajatud stiliseeritud park (Erholungspark Marzahn) koos mitme maa aiaga.

Rajoonivalitsuse 55 kohast kuulub 19 kohta Vasakparteile, 16 kohta on Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikul Parteil, 10 kohta Saksamaa Kristlik-Demokraatlikul Liidul (CDU), 4 kohta on piraatidel, 3 kohta rohelistel ning 2 kohta on natsionalistidel ja üks koht pole täidetud.

Rajooni kõrgeim tipp on üks kahest Ahrensfelde mäest (Ahrensfelder Berge), mis on 112 ning 101 meetrit üle merepinna.

Rajoonis on kolm suurt ostukeskust:

* Helle Mitte (metrooliin U5, trammid M6 ja 18 ning bussid 195, X54 ja N5). Seal asuvad ka Marzahn-Hellersdorfi raekoda ja Alice Salomoni nimeline kõrgkool.
* Eastgate Berlin (raudtee S7, trammid M6 ja 16 ning bussid 191, 192 ja 195)
* Biesdorf–Center (U5, bussid X69, 108, 154, 198, 269, 398, N69).Selle lähedal asub ka peatänav B1/B5, mille keskel asuval saarel Biesdorfi kirik asetseb ja teisel pool tänavat asub väike Biesdorfi "loss" koos lossipargiga.

Linnaosad Marzahn-Hellersdorfis

Linnaosad
---------

* Biesdorf
* Marzahn
* Hellersdorf
* Kaulsdorf
* Mahlsdorf

Marzahn-Hellersdorfi linnarajoon koosneb viiest linnaosast. Hellersdorf, Kaulsdorf ja Mahlsdorf moodustasid 1986–2001 iseseisva linnarajooni Hellersdorfi.

Viited
------

1. ↑  Die City Helle Mitte

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Marzahn-Hellersdorf** |

Berliini linnarajoonid

Mitte **·**  Friedrichshain-Kreuzberg **·**  Charlottenburg-Wilmersdorf **·**  Lichtenberg **·**  Marzahn-Hellersdorf **·**  Neukölln **·**  Pankow **·**  Reinickendorf **·**  Spandau **·**  Steglitz-Zehlendorf **·**  Tempelhof-Schöneberg **·**  Treptow-Köpenick
Bora Dugić 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel
**Bora Dugić** (Бора Дугић; sündinud 10. juunil 1949) on Serbia laulja.

2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Jelena Tomaševićiga Serbiat lauluga "Oro".

Ta lõpetas keskkooli ja kolledži matemaatika erialal. Pärast keskkooli lõpetamist kolis ta Kesk-Serbiasse Kragujevaci linna. Seal sai temast kultuurigrupi "Abrašević" sekretär. Bora Dugic oli juba lapsena flööti mänginud, kuid seal sai ta tänu flöödimängule üha populaarsemaks. Bora Dugici muusikukarjäär jätkus Belgradis – Belgradi RTV suures rahvaorkestris.

Ta on oktoobri auhinna, Kuldse sõrmuse auhinna võitja, pideva panuse eest Belgradi kultuuri, ning paljude teiste kodumaiste ja rahvusvaheliste auhindade võitja.

2004. aastal tähistas ta 35. tegevusaastat artistina suurejoonelise soolokontserdiga Belgradi Sava Centaris.

| * v
* r
Serbia esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel |
| --- |
| 

* 2007: Marija Šerifović
* 2008: Jelena Tomašević ja Bora Dugić
* 2009: Marko Kon ja Milan Nikolić
* 2010: Milan Stanković
* 2011: Danica Radojčić
* 2012: Željko Joksimović
* 2013: Moje 3
* 2015: Bojana Stamenov
* 2016: Sanja Vučić
* 2017: Tijana Bogićević
* 2018: Sanja Ilić ja Balkanika
* 2019: Nevena Božović
* ~~2020: Hurricane~~
* 2021: Hurricane
* 2022: Konstrakta
* 2023: Luke Black

 |
**Statistiline mehaanika** on oluline mehaanika haru, mis kirjeldab paljudest osakestest koosnevate süsteemide käitumist statistika abil. Statistiline mehaanika on kaasaegse füüsika üks alustalasid ning on vajalik iga suure vabadusastmete arvuga füüsikalise süsteemi alusuuringuteks. Statistilises mehaanikas lähenemisviisi aluseks on statistilised meetodid, tõenäosusteooria ja mikroskaalal kehtivad füüsikaseadused.

Statistilist mehaanikat võib kasutada suurte süsteemide termodünaamilise käitumise kirjeldamiseks. Statistilise mehaanika haru, mis laiendab klassikalist termodünaamikat nimetatakse ka statistiliseks termodünaamikaks.

Vaata ka
--------

* Termodünaamika
* Mehaanika
* Statistika

Viited
------

1. ↑  Gibbs, Josiah Willard (1902). *Elementary Principles in Statistical Mechanics*. New York: Charles Scribner's Sons.
2. ↑  Tolman, R. C. (1938). *The Principles of Statistical Mechanics*. Dover Publications. ISBN 9780486638966.
3. ↑  Balescu, Radu (1975). *Equilibrium and Non-Equilibrium Statistical Mechanics*. John Wiley & Sons. ISBN 9780471046004.
Münt, mis kujutab Theoderich Suurt
Münt, millel on kujutatud Theoderich Suurt
**Theoderich Suur** (454 – 30. august 526) oli idagootide kuningas alates 488. aastast ning läänegootide regent alates 511. aastast kuni surmani.

Nooruses oli Theoderich elanud Ida-Rooma riigis ning oli seetõttu suhteliselt haritud ning Rooma kultuuripärandit austav valitseja.

Aastal 489 tungis Theoderich idagootide eesotsas Itaaliasse, kus võitles germaanlase Odoakeriga, kes oli viimase Lääne-Rooma keisri kukutanud ning end Itaalia kuningaks kuulutanud. 492. aastal sõlmisid Theoderich ja Odoaker lepingu, millega pidid hakkama koos Itaaliat valitsema. Kuid juba järgmisel aastal lasi Theoderich Odoakeri tappa ning sai Itaalia ainuvalitsejaks, resideerides Lääne-Rooma viimases pealinnas Ravennas. Ta toetas antiikpärandi ja veinikunsti säilitamist ning püüdis lahus hoida ka roomlasi ja idagoote, keelates nendevahelised abielud. Theoderich oli oma aja silmapaistvamaid barbarite kuningaid, kes suutis muuhulgas peatada ka frankide ekspansiooni lõunasse, sõlmides selleks liidu läänegootidega.

Theoderich rajas Itaalias tugeva Idagootide riigi, ent sellele vaatamata ei suutnud tema järglased seista eriti edukalt vastu Justinianus Suure sissetungile, mistõttu Itaalia langes mõneks ajaks taas Ida-Rooma riigi kätte, sest tema üritus moodustada germaanlaste ühisrinnet Ida-Rooma vastu kukkus Chlodowechi vastuseisu tõttu läbi.

Vaata ka
--------

* Theoderichi mausoleum

Viited
------



1. ↑  Arasen, Jonas Terney (1. märts 2023). "Mungad päästsid veini ja jõid seda ise!". *Imeline Ajalugu*. Vaadatud 17. märtsil 2023.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: url-status (link)
**Boom** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.

* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  Bevolking per gemeente op 1 januari 2020

Välislingid
-----------

 Boom (Belgia) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Antwerpeni provintsi vallad

Aartselaar **·** Antwerpen **·** Arendonk **·** Baarle-Hertog **·** Balen **·** Beerse **·** Berlaar **·** Boechout **·** Bonheiden **·** Boom **·** Bornem **·** Borsbeek **·** Brasschaat **·** Brecht **·** Dessel **·** Duffel **·** Edegem **·** Essen **·** Geel **·** Grobbendonk **·** Heist-op-den-Berg **·** Hemiksem **·** Herentals **·** Herenthout **·** Herselt **·** Hoogstraten **·** Hove **·** Hulshout **·** Kalmthout **·** Kapellen **·** Kasterlee **·** Kontich **·** Laakdal **·** Lier **·** Lille **·** Lint **·** Malle **·** Mechelen **·** Meerhout **·** Merksplas **·** Mol **·** Mortsel **·** Niel **·** Nijlen **·** Olen **·** Oud-Turnhout **·** Putte **·** Puurs-Sint-Amands **·** Ranst **·** Ravels **·** Retie **·** Rijkevorsel **·** Rumst **·** Schelle **·** Schilde **·** Schoten **·** Sint-Amands **·** Sint-Katelijne-Waver **·** Stabroek **·** Turnhout **·** Vorselaar **·** Vosselaar **·** Westerlo **·** Wijnegem **·** Willebroek **·** Wommelgem **·** Wuustwezel **·** Zandhoven **·** Zoersel **·** Zwijndrecht
Stasi embleem
**Stasi** (lühend saksakeelsest ametlikust nimest **Ministerium für Staatssicherheit** 'riikliku julgeoleku ministeerium') oli aastatel 1950–1990 Saksa DV riiklik julgeolekuteenistus ning riigi kommunistlikule juhtkonnale ja riigikorrale lojaalsuse järelevalvet teostanud poliitiline politsei.

Stasi eellaseks oli 1946. aastal Nõukogude Sõjaväeadministratsiooni loodud Rahvamajanduse kaitse komisjon (*Ausschuß zum Schutze der Volkswirtschaft*), alates 1948. aastast nimega 'Rahvamajanduse Kaitse Peavalitsus' (*Hauptverwaltung zum Schutze der Volkswirtschaft*), mida juhatas Erich Mielke. 

Pärast Saksa DV väljakuulutamist 7. oktoobril 1949 moodustati 1950. aasta 8. veebruaril Saksa DV Riikliku Julgeoleku Ministeerium, mille juhiks sai Wilhelm Zaisser ning tema asetäitjaks Erich Mielke.

Stasi tegeles analoogselt NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komiteega välisluure, vastuluure ning riigi elanike lojaalsuse kontrolli ning ebalojaalsete isikute repressioonidega ning seda loeti kõige efektiivsemaks idabloki luureteenistuseks.

1961. aastal oli Stasis 20 000 töötajat, 1971. aastal 45 500, 1982. aastal 81 500 ja 1989. aasta oktoobri lõpus 91 015. Lisaks aitasid jälgimisele kaasa 180 000 milleametlikku töötajat.

Juhid ja struktuur kuni 1989. aastani
-------------------------------------

* 1950–1953 Wilhelm Zaisser
* 1953–1957 Ernst Wollweber
	+ Martin Weikert, julgeolekuministri asetäitja 1953–1957
	+ Otto Walter, julgeolekuministri asetäitja 1953–1964
	+ Bruno Beater, julgeolekuministri asetäitja 1955–1982
* 1957–1989 Erich Mielke
	+ kindralpolkovnik (*kindralooberst*) Bruno Beater, julgeolekuministri asetäitja 1955–1982
	+ Fritz Schröder, julgeolekuministri asetäitja 1964–1974
	+ Rudi Mittig, julgeolekuministri asetäitja 1975–1989
	+ Gerhard Neiber, julgeolekuministri asetäitja 1980–1989
	+ Werner Großmann, julgeolekuministri asetäitja 1986–1989

Organisatsioon
--------------

* Esimene peavalitsus (saksa keeles *Hauptverwaltung Aufklärung (HVA)*), välisluure
* Teine peavalitsus, vastuluure
* Kolmas peavalitsus, tehniline luure

Tegevus ja silmapaistvamad juhtumid
-----------------------------------

Üheks edukamaks SDV Stasi luurajaks võib lugeda Günther Guillaume'i, kes pärast infiltreerumist Saksamaa LV-sse tõusis Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikus Parteis liidukantsler Willy Brandti isiklikuks abiks ning omas ligipääsu ülisalajastele Saksamaa LV poliitikas määravat tähtsust omavatele dokumentidele.

Pärast Guillaume'i tegevuse avastamist oli Willy Brandt sunnitud 1974. aastal erru minema.

Viited
------

1. ↑  Jens Gieseke. Mielke kontsern : Stasi ajalugu 1945-1990. Tallinn, 2006, lk. 64
2. ↑  "Saksa Demokraatliku Vabariigi poliitvangid". *Communist Crimes*. Vaadatud 24.11.2020.

Kirjandus
---------

* Gieseke, Jens: "Mielke kontsern. Stasi ajalugu 1945–1990", Tallinn 2006.
* Koehler, John O. "STASI: The Untold Story of the East German Secret Police". Boulder, CO: Westview Press, 1999.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Stasi** |

* "Mineviku kummitused:Stasi arhiivist leiti Karl-Heinz Kurrase aktid"
**Statistilise testi võimsus** või lihtsalt **testi võimsus** näitab antud testi võimet lükata tagasi mittekehtiv nullhüpotees.

Lihtsustatult näitab testi võimsus, kui suure tõenäosega antud test tuvastab gruppidevahelise erinevuse, juhul kui see erinevus tõesti eksisteerib. Teisisõnu: II tüüpi viga tehakse seda harvemini, mida võimsam on test. Lisaks II tüüpi vea tõenäosusele sõltub testi võimsus veel ka I tüüpi vea tõenäosusest, testis võrreldavate gruppide vahelisest erinevusest ja valimi suurusest. Teades neljast nimetatust kolme, on võimalik arvutada neljas. Näiteks teades aktsepteeritavaid veapiire (I ja II tüüpi vead) ja valimi suurust, saab arvutada, kui suur peab olema gruppidevaheline erinevus, et statistiline test seda tuvastada suudaks. 

Teha kas I või II tüüpi viga tähendab seejuures saada hüpoteesi testides vastavalt kas vale-positiivne või vale-negatiivne tulemus (ehk kas nullhüpotees ebaõiglaselt valeks või õigeks kuulutada). 

Testi võimsuse arvutamiseks on võimalik kasutada programmi G-Power.

Viited
------

1. ↑  Ako Sauga (2020). *Statistika õpik majanduseriala üliõpilastele*. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus. Lk 295. ISBN 978-9949-83-519-5.
2. ↑

Kirjandus
---------

* Krebs, C.J. 1999. Ecological Methodology (2nd edn). Addison-Wesley
Kals am Großglockner
**Kals am Großglockner** on vald (*Gemeinde*) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1324 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 180,54 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1164 inimest.

Asend
-----

Großglockner
Kals paikneb Ida-Tirooli põhjaosas, piiri ääres Salzburgi ja Kärnteniga. Paiknedes Kalseri ja Iseltalsi orgudes Kalserbachi jõel, jääb Kals mägede varju, ja kuulus Großglockneri mägi, kõrgeim mägi kogu Austrias, paikneb osaliselt vallas. Enamik Kalsi maadest on kaljune ja kasutuskõlbmatu (41,1%), metsad on silmapaistvad. Vaid 0,1% maast on põllud ja karjamaad.

Kalsi osad on Unterpeischlach, Oberpeischlach, Staniska, Arnig, Lesach, Lana, Ködnitz, Glor-Berg, Großdorf, Unterburg ja Burg.

Ajalugu
-------

Kalseri org võis olla asustatud enne paleoliitikumi. Kalsi on esmamainitud 19. augustil 1197. 16. sajandil hakati seal vaske kaevandama. Kals oli 1853. aastal esimese Großglocknerile tõusu lähtepunkt.

Vaatamisväärsused
-----------------

* Kirik Ködnitzis, ehitatud 1439. aastal, klassitsistlikud muudatused tehtud aastatel 1818–1821.
* Kirik Großdorfis, kahekorruselise kabeli ja gooti kellatorniga

Majandus
--------

Kals on suur turismikeskus, kus suviti on keskmiselt umbes 100 000 külastust. Muidugi on selle suure kõrguse tõttu ka suusakuurort.

### Sõpruslinnad

* Marlengo, Itaalia

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑

Välislingid
-----------

* www.kals.at

Lienzi ringkonna vallad

* Abfaltersbach
* Ainet
* Amlach
* Anras
* Assling
* Außervillgraten
* Dölsach
* Gaimberg
* Heinfels
* Hopfgarten in Defereggen
* Innervillgraten
* Iselsberg-Stronach
* Kals am Großglockner
* Kartitsch
* Lavant
* Leisach
* Lienz
* Matrei in Osttirol
* Nikolsdorf
* Nußdorf-Debant
* Oberlienz
* Obertilliach
* Prägraten am Großvenediger
* Sankt Jakob in Defereggen
* Sankt Johann im Walde
* Sankt Veit in Defereggen
* Schlaiten
* Sillian
* Strassen
* Thurn
* Tristach
* Untertilliach
* Virgen
**Saaremaa kuberner** (rootsi keeles *Guvernör på Ösel*, saksa keeles *Gouverneur von Oesel*) oli Rootsi kuninga asevalitseja Saaremaal alates 1645. aastast kuni XVII sajandi 2. pooleni. Aastatel 1917−1918 oli Saaremaa kuberner Saksa okupatsiooni aegse tsiviilvalitsuse juht.

Ajalugu
-------

### Rootsi aeg

Saaremaa liidendati Rootsiga pärast Brömsebro rahu 1645. aastal. Esialgu Taani-aegse asehalduri asemele asevalitsejat ei nimetatud ja provints allus Liivimaa kubernerile kindralmajor krahv Erik Stenbockile (1612−1659). 20. oktoobril samal aastal määrati esimeseks kuberneriks Anders Hästehufvud (1577−1657). Kubernerid olid Saaremaal ametis XVII sajandi lõpuni, mil ametisse nimetati maapealik. Kuberneri kõrval oli ajuti ametis ka viitsekuberner. Alates XVII sajandi lõpust seati sisse maapealiku institutsioon, mis kehtis kuni 1710. aastani.

#### Saaremaa kubernerid 1645−1690

 *Pikemalt artiklis Saaremaa asehaldurite loend*
### Saksa okupatsioon 1917−1918

Pärast Lääne-Eesti saarte okupeerimist 1917. aastal seadsid Saksamaa okupatsioonivõimud sisse tsiviilvalitsuse, mille eesotsas oli kuberner vabahärra Franz Adolf von Seckendorff (1857−1941). Kubernerile allutati lisaks Saaremaale ka Muhu ja Hiiumaa.

#### Saaremaa kubernerid 1917−1918

 *Pikemalt artiklis Saaremaa asehaldurite loend*

Vaata ka
--------

* Saaremaa asehaldur
* Saaremaa asehaldurite loend

Viited
------

1. ↑  Anders Hästehufvudi eluloolised andmed saidil adelsvapen.com.
2. 1 2  Arbusow, Leonid. Grundriss der Geschichte Liv, Est- und Kurlands. Riga: Verlag von Jonck und Poliewsky, 1918, lk 331.

Kirjandus
---------

* Arbusow, Leonid. *Grundriss der Geschichte Liv, Est- und Kurlands*. Riga: Verlag von Jonck und Poliewsky, 1918. Lk 331.

Välislingid
-----------

* Saaremaa kuberneride loend saidil worldstatesmen.org
**Kaltsad** (ka *kaldsad* või *kalsad* ) on etnograafias vanemat tüüpi kitsaste säärtega pikad püksid.

Kaltsasid kandsid 19. sajandi II pooles ja 20. sajandi alguses põhiliselt mulgi mehed. Need püksid olid valmistatud linasest, takusest või villasest valgest riidest, nad olid lihtsalõikelised ja kitsaste säärtega, mis ulatusid allapoole sääremarja ning seoti säärepaeltega kokku. Värvliotstest kinnitati püksid paela ja aasa abil, vahel ka nööbiga. Pükste esilõike osa jäi pooleldi lahti ja särk kippus sealt välja paistma. Selle varjamiseks kanti esilõike ees vöö küljes lakaga nahktaskut, milles hoiti nuga, raha, piipu, tubakat, tulerauda jm tarvilikku. Pükste istmikuosale oli lõikega lisatud ristkülikukujuline tükk, mis kokkuõmblemisel koguti tihedalt kurrutatud krookesse. Sellised püksid olid lätipärased ning neid nimetati ka keeruga kaltsadeks.

Lisaks nimetati kaltsadeks mõnel pool kintspükstega kantavad linaseid, takuseid või villaseid sääriseid.

Vaata ka
--------

* aluspüksid
* dressipüksid
* haaremipüksid
* kaatsad
* kintspüksid
* põlvpüksid
* püksid
* teksad
* uusad

Viited
------

1. ↑  Eesti Entsüklopeedia Vaadatud 13.08.2020
2. ↑   Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 47
3. ↑  Eesti keele seletav sõnaraamat Vaadatud 13.08.2020

Välislingid
-----------

* Eesti rahvarõivad. Helme mees.
* Kaltsad. Viljandi Muuseum
**Üksjalad** (ka: ainasjalad, saksa keeles *Einfüsslinge*) oli talupoegade sotsiaalne grupp kesk- ja varauusaegsel Liivimaal. 

Üksjalad olid arvatavasti sisekolonistid, kes asusid uusi maid üles harima. Nende arv vähenes aja jooksul, eriti 16. sajandist alates. Saaremaal leidus neid veel ka 18. sajandil. Nende maksukohustused olid väiksemad kui adratalupoegadel. 

Enn Tarvel on arvanud, et nende talude põllumaad olid ühes tükis, mitte põlluribadena nagu adratalupoegadel. Tavaliselt olid üksjalgade talud kehvematel põllumaadel, eriti palju oli neid Lääne-Eestis. On ka arvatud, et üksjalad olid Saaremaa orjade ehk träälide järeltulijad, kuid tõenäolisel on see arvamus vale. Üldiselt peetakse õigemaks seda, et nad olid adratalupoegade nooremad pojad, kes isatalust ära läksid ja endale uued talud rajasid. Nad on seotud ka talumaade mõisastamisega, sest kui adratalude maad mõisastati, pidid nendest lahkunud talupojad kõigepealt rajama asuniku- ehk üksjalatalu, mis jalad alla saanuna muutus taas adrataluks. Seega oli üksjala staatus talupoja puhul pigem ajutine.

Üksjalgade eriskummaline nimetus tuli sellest, et 15. sajandi I poolel, kui üksjalad allikaisse ilmusid, olid nende talud väikesed ja peamisteks
koormisteks oli üks jalapäev nädalas.

Vaata ka
--------

* adratalupoeg
* maavaba talupoeg
* ori ehk trääl
* pundenik
* sulane
* teenija
* vabadik
* vabatalupoeg

Kirjandust
----------

* *Eesti talurahva ajalugu*. Tallinn, 1992.
Hea läbipaistvusega kaltsiidile ehk Islandi paole on omane tugev kaksikmurdumine
Kaltsiidikristall. Hästi on näha kaltsiidile iseloomulik romboeedriline lõhenevus
**Kaltsiit** on kaltsiumkarbonaadist koosnev kivimit moodustav mineraal.

Keemiline valem: CaCO3.

Kaltsiit on värvuselt enamasti valge, hallikas, kollakas või sinakas. Puhas kaltsiit on värvitu. Kaltsiit on Mohsi astmiku etalonmineraal – tema kõvadus on 3. Lõhenevus on täiuslik, lõheneb romboeedrilisteks kristallideks. Kristalliseerub trigonaalse süngoonia kristallidena. Kristallidel on klaasiläige. Puhta kaltsiidi erikaal on 2,7. Kaltsiidil on tugev kaksikmurdumine.

Kaltsiit on tavaline ning väga laialt levinud mineraal. Kaltsiit on lubjakivi ning marmori põhiline koostismineraal. Kaltsiidist koosneb allikalubi, stalaktiidid koobastes, kriit, travertiin jne. Kaltsiiti leidub ka tardkivimites, mõnedes karbonatiitides on ta peamine mineraal. Samuti esineb kaltsiiti koos maakmineraalidega ning liivakivides tsemendina. Paljud merelised organismid ehitavad oma koja kaltsiidist või selle polümorfsest erimist aragoniidist.

Kaltsiidi kristallid sarnanevad kvartsi kristallidega, kuid kaltsiit on eristatav kvartsist tuhmima läike ning väiksema kõvaduse poolest. Samuti on kaltsiit hapete toimel lahustuv, kvarts aga mitte. Samamoodi happetestiga saab eristada kaltsiiti ka teisest levinud karbonaatkivimeid moodustavast mineraalist dolomiidist.

Kaltsiidist koosnevaid kivimeid kasutatakse ehitusmaterjalidena, metallurgias, paberitööstuses ja mujal.

Vaata ka
--------

* Karbonaadid (mineraloogia)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kaltsiit** |
**Juhan Kaarlimäe** (1935. aastani **Johann Karlsberg**; 21. november 1901 Vana-Vändra vald – 5. veebruar 1977 Raikküla) oli Eesti poliitik, tuntud eelkõige Otto Tiefi valitsuse liikmena.

Ta osales vabatahtlikuna Vabadussõjas. Lõpetas 1922. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1922–1923 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ning aastatel 1923–1935 õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Oli 1932–1937 Riigikogu liige, 1937. aastal Rahvuskogu I koja ja alates 1938 I Riigivolikogu liige. 5. oktoobril 1935 määrati ta Riikliku Propaganda Talituse informatsiooniosakonna juhatajaks. Lisaks selle pidas ta 1936–1937 Eesti Telegraafiagentuuri esimehe ja 1937–1940 Järva ajutise maavalitsuse esimehe ja maavanema ametit, oli maaomavalitsuste poolt valitava Riiginõukogu liikme valijamees, Allveelaevastiku Sihtkapitali Järvamaa toimkonna esimees, Omakaitse Sihtkapitali Järvamaa toimkonna esimees (14. juuni 1940). 

Põllutöökoja I ja II koosseisu liige. 

18. septembril 1944 nimetas Jüri Uluots ta ministriks ja Informatsiooni Keskuse juhatajaks. Sama aasta 9. detsembril arreteeriti ta kodutalus Nõukogude võimude poolt, mõisteti 5 aastaks vangi ja 3 aastaks asumisele, vabanes ja naasis Eestisse 1954. aastal. Teist korda arreteeriti ta 1969 ning mõisteti aastaks vangi ja kaheks aastaks asumisele. 

Juhan Kaarlimäe hukkus tulekahjus, olles enne surma viimane elusolev Otto Tiefi valitsuse liige. Ta on maetud Vändra vanale kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1938 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Peaministri käsukiri nr. 6 5. oktoobrist 1935
2. ↑  Omakaitse sihtkapitalile rajati Järvamaa toimkond. Rahvaleht, 15. juuni 1940, nr. 139, lk. 5.

Kirjandus
---------

* "Järva aj. maavalitsuse esimeheks nimetati Juhan Kaarlimäe". Uus Eesti nr 232, 28. august 1937, lk 7

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
**Niko Hurme** (esinejanimed **Kalma** ja **Nick Gore**; sündinud 10. novembril 1974 Karkkilas) on soome muusik. Ta oli aastatel 2002–2005 ansambli Lordi basskitarrist, 1997. aastast on ta rokkansambli Stala & SO. basskitarrist. 

Hurme hakkas basskitarri mängima 18-aastaselt, tema esimene basskitarr oli Vestone. Lordis mängides kasutas ta basskitarre Ibanez Ergodyne ja ESP Ltd Viper-304.

Oma suurimateks iidoliteks peab ta Gene Simmonsit ja Lenny Kravitzit.

Ansamblis Lordi oli tema esinejanimi Kalma ning ta kandis zombimootorratturi kostüümi.
Kalma tegi kaasa Lordi albumitel "The Monsterican Dream" ja "The Arockalypse". Ta astus üles ka muusikavideotes "The Devis Is A Loser" ja "Blood Red Sandman" ning lühiõudusfilmis "Lordi's the Kin".

Kalma mängis kõik bassipartiid albumil "The Arockalypse" ning laulis ka tausta, kuid kuna ta lahkus bändist enne plaadi ilmumist, ei ole teda plaadiümbrisel kujutatud. Tema asemel on kujutatud juba uut basskitarristi OX-i (Samer el Nahhal). Sarnaselt oli Kalma pilt albumi "Get Heavy" ümbrisel, kuigi sel albumil ei mänginud tema, vaid eelmine bassist Magnum (Sami Wolking).

Kalma kirjutas koos Mr. Lordiga laulu "Kalmageddon".

2006. aastal astus ta paaril Lordi kontserdil üles üllatuskülalisena.

Allikad
-------

* "Mie oon Lordi", Jussi Ahlroth, 2006