recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kuldre kool
**Kuldre Kool** on lasteaed-põhikool Võru maakonnas Antsla vallas Kuldre külas.

Kooli ajalugu
-------------

Kuldre Kool on välja arenenud kahest 3-klassilisest vallakoolist: Möldri koolist ning Kadastiku koolist. Idee Kuldresse uus koolimaja ehitada andis Uue-Antsla Haridusselts (1906–1944). Oma aja kohta moodne maja valmis 1910. aastal.

Esialgu töötas kool 4-klassilisena kahe liitklassiga, umbes 1922. aastast 6-klassilisena viie klassikomplektiga.

Aastal 1969 juhtus kooli jaoks uhke sündmus. Kooli vilistlane oli esimene inimene kes astus kuule. 

Pärast sõda rajati kooliaed, elektrifitseeriti koolimaja ning asuti rajama kooliesist haljasala.

1960. aastast oli kool 8-klassiline. Sama aasta 29. oktoobril tähistati kooli 50. tegevusaastat. 1960. aastate lõpust kimbutas kooli pidev ruumipuudus, sest järjest sulgeti ümbruskonnas – Uue-Antslas, Viselas ja Urvastes – asunud väikese õpilaste arvuga koole.

Uue koolimaja ehitamist alustati 1990. aasta detsembris. Ehituse põhiosa valmis augustis 1995. Võimla ehitus lõpetati 1996. aasta septembris. 1989. aastal nimetati kool Kuldre 9-klassiliseks Kooliks, 1990. aastal Kuldre Põhikooliks. 2005/2006. õppeaastal liideti Kuldre Põhikool ja lasteaed Sipsik ühise nime alla **Kuldre Kool**.

Vanas koolimaja hoones tegutsevad lasteaed ja raamatukogu.

Koolijuhatajad ja direktorid
----------------------------

Esimene koolijuhataja oli August Solman (1910–1915). Kõige kauem on kooli juhatanud Karl Taal (1920–1941). Sõjajärgsetest koolidirektoritest püsisid kõige kauem ametis Ülo Noorväli (1961–1972) ja Arni Saarman (1980–1997). Aastatel 1997–2002 oli direktor Ilja Tuhk, aastatel 2002–2011 juhtis kooli Karin Hellamaa. Aastatel 2011–2016 juhtis kooli direktor Rait Laatsit. Aastatel 2016-2023 oli kooli direktor Andrus Kompus. Alates 2023. aasta augustist juhib kooli Signe Vanker.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Kooli ajalugu. Kuldre Kooli veebisait.

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
**Aadlimarssal** on mitmes riigis olnud mingi piirkonna aadli valitud esindaja.

Venemaa
-------

Venemaa Keisririigis eksisteerisid alates 1785. aastast kubermangude aadlimarssalid ehk **kubermangumarssalid** ehk **kubermangude aadlipeamehed**. Nad valiti kolmeks aastaks.

Venemaal olid ka maakondade aadlimarssalid.

Eesti
-----

Eestimaal ja Liivimaal oli aadlimarssal, Tallinna ja Riia asehalduskorra ajal 1785–1797, kolmeks aastaks valitud Eestimaa ja Liivimaa rüütelkonna juht ja üldkoosoleku ehk maapäeva juhataja. Aadlimarssali institutsioon loodi Balti kubermangudele asehaldamiskorra Baltimaile laiendamisega (1783), kui Venemaa keisrinna Katariina II poolt maksma ka Balti kubermangudes Vene aadlikorraldus (1786). Loodi kubermangu aadlimarssali koht Liivi- ja Eestimaal kaotatud maamarssali, resp. rüütelkonnapealiku koha asemele ja osalt ka kaotatud maanõunikkude-kolleegiumi funktsioonide täitmiseks. Aadlimarssal valiti kreisimarssalite poolt, ülesandeks oli kubermangu aadlikogu istungeil tehtud otsuste teostamine, maa postiasjanduse korraldamine, aadli rahaasjade jne. juhtimine ning aadli huvide kaitse. 

Aadlimarssali koht püsis asehaldamis-põhikorra kaotamiseni 1796, kui Venemaa keiser Paul I taastas eelneva korra ja aadlimarssaleid asendas Liivimaa maamarssal ja Eestimaa rüütelkonna peamees.

Saaremaal oli asehalduskorrale eelnenud ajal rüütelkonna peamees, asehalduskorra ajal Liivimaa aadlimarssal ja seejärel Saaremaa maamarssal.

### Eestimaa kubermangu aadlimarssalid (1783–1796)

* 1783–1786 Moritz Engelbrecht von Kursell (1744–1799)
* 1786–1789 Johann von Brevern (1749–1803)
* 1789–1792 Hermann Ludwig von Löwenstern (1749–1815)
* 1792–1795 Jakob Johann von Patkul (1757–1811)
* 1795–1796 Alexander Philipp von Saltza (1757–1821)

### Liivimaa kubermangu aadlimarssalid (1783–1797)

* 1783–1786 Vabahärra Leonhard Johann von Budberg (1727–1796)
* 1786–1792 Moritz Friedrich von Gersdorff (1747–1820)
* 1792–1797 Friedrich Wilhelm von Sivers (1748–1823)
* 1797 kt. Otto Johann Magnus von Richter (1755–1826)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **aadlimarssal** |
**Aatomkell** ehk **kvantkell** on ülitäpne kell, mille talitlus põhineb ergastatud kvantsüsteemides toimuvatel väga püsiva sagedusega elektromagnetvõnkumistel. Neid võnkumisi kiirgavad aatomid siirdumisel ühest energiaseisundist teise. Kvantsüsteemina kasutatakse peamiselt tseesiumi aatomeid. Tseesiumaatomkellade täpsuseks on saavutatud 10‒15, millele vastab viga 1 sekund 30 miljoni aasta kohta. Tseesiumi aatomi võnkeolekute alusel on defineeritud ka SI ajaühik sekund.

Väljatöötamisel on veelgi suuremat täpsust võimaldavad kvantsüsteemid, milles tseesiumi asemel kasutatakse rubiidiumi või vesiniku aatomeid, ka mõnede ainete molekule. 

Niisuguse kvantsüsteemi indutseeritud (esile kutsutud) kiirguse omadusi kasutatakse kvantgeneraatoris, mis tekitab püsiva sagedusega (ja seega ühepikkuste perioodidega) elektromagnetvõnkumist. See võnkumine sünkroonib aatomkellas kvartsresonaatori takti (kvartsresonaatori enda võnkesagedus pole teatavasti kuigi stabiilne ‒ viga umbes üks sekund kuu kohta).

Rahvusvahelise aatomiaja kellad
-------------------------------

Rahvusvaheline aatomiaeg saadakse keskmisena ajanäitudest, mis saabuvad maailma eri paigus asuvate instituutide aatomkelladelt. Aatomiaja määramise ülitäpsed kellad on suured paiksed seadmed, mis asuvad eritingimustele vastavas keskkonnas.

Aatomkella moodulid
-------------------

Täpne ajamõõtmine on eriti tähtis satelliitnavigatsioonis, sest sellest sõltub otseselt asukoha määramise täpsus. Selleks otstarbeks on loodud kompaktsed ja energiasäästlikud aatomkellad. Näiteks 2003. aastal võeti kasutusele väike (mõnesentimeetrise küljepikkusega) ja paarivatise võimsustarbega rubiidiumaatomkell; selle viga ei ületa üht sekundit 10 000 aasta kohta, seega on tavalisest kvartsresonaatoriga kellast üle 100 000 korra täpsem.

Väljatöötamisel on juba ka aatomkella moodulid kasutamiseks kantavates nutiseadmetes. USA firma Symmetricom lasi 2011. aastal müügile tavalise mikrokiibi suuruse tseesiumkella mooduli Chip Scale Atomic Clock (CSAC),  mille võimsustarve on 0,1 W.

Ajaloost
--------

Aatomkella tööpõhimõtte töötas välja USA füüsik Isidor Isaac Rabi, kes sai selle eest 1944. aastal Nobeli füüsikaauhinna. Esimene tseesiumaatomkell sai valmis 1952. aastal. Aatomkellade mõõtetehnika täiustamist võimaldavad uuringud tõid 1989. aastal Nobeli füüsikaauhinna USA füüsikule Norman Ramseyle.

Vaata ka
--------

* Aatomiaeg

Viited
------

1. ↑   How Chip Scale Atomic Clocks Will Change the Future of Time
2. ↑   |A Brief History of Atomic Clocks at NIST

Kirjandus
---------

* Kvantkell. EE, 1990, 5. kd, lk 268.

Välislingid
-----------

* How Atomic Clocks Work
* Uus kvantkell pakub senisest täpsemat ajamõõtmist
* Tuhanded kvantpõimitud aatomid muudavad kelli täpsemaks
**Maurer** on perekonnanimi (saksa keeles *Müürsepp*).

Saksamaal oli perekonnanime Maurer kandjaid 2014. aastal üle 39 800 isiku. Ameerika Ühendriikides oli sellenimelisi isikuid üle 28 700, Šveitsis üle 9750 ja Austrias üle 8400.

Statistika Eestis
-----------------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Maurer 60 inimesel: 22 mehel ja 38 naisel. Perekonnanimede levikult oli Maurer meeste puhul 5584. kohal ja naiste puhul 3257. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Maurer vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,99. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 2,53 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Eesti kõigi maakondade (v.a. Saaremaa) erinevate kihelkondade eri mõisavaldades 28 korral nimeks Maurer. Sealhulgas kahel korral Virumaal Jõhvi, Kadrina ja Väike-Maarja kihelkondades; Harjumaal Rapla kihelkonnas ning Läänemaal Kullamaa kihelkonnas.

Nimede eestistamisel loobuti perekonnanimest Maurer aastatel 1935–1940 34 juhul isikute poolt, kes soovisid uueks nimeks Kase, Kirsipuu, Maarend (2), Madar (2), Maidla, Mandre (5), Mandri, Maran (2), Mardus, Marvet, Melts, Merendi, Metsa (2), Metsale (2), Metsar (3), Metssalu, Milvere, Murel, Müür (2), Nõmme ja Uibo.

Nime kandjaid
-------------

* Alfred Maurer, eesti poliitik (1888–1954)
* Eve-Mai Maurer, eesti ujuja ja treener (1936–)
* Hedda Maurer, eesti kirjanik (1982–)
* Ion Gheorghe Maurer, Rumeenia poliitik (1902—2000)
* Lembit Maurer, eesti poksija ja treener (1929–2006)
* Lennart Maurer, eesti arst (1929–2007)
* Mihkel Maurer, eesti metsavaht (1882–1936)
* Ueli Maurer, Šveitsi poliitik (1950–)

Viited
------

1. ↑  Maurer Surnames. Vaadatud 6. veebruar 2004.
2. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika. Maurer. Vaadatud 6. veebruar 2004.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Maurer.
4. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Maurer.

Välislingid
-----------

* Maurer statistikaameti andmebaasis
**Monza** on linn Itaalias Lombardia maakonnas, Monza ja Brianza provintsi halduskeskus, Lombardia suuruselt kolmas linn ning oluline majandus- ja tööstuskeskus. Olemuselt on Monza Milano satelliitlinn, see asub Milanost 15 km kirdes Lambro jõe ääres.

Ajalugu
-------

19. sajandi lõpus leitud matuseurnid tõestavad, et Monza piirkond oli asustatud juba pronksiajal, mil sealseis soodes ja jõgedel võidi elada vaimajades.

Enne roomlaste tulekut elasid sealkandis insuberid – gallialased, kes olid ületanud Alpid ning asustanud Mediolanumi (tänapäeva Milano) ümbruse. 3. sajandil jäid nad Rooma võimu alla. Üks gallia keltide hõim, kes võis samuti kuuluda insuberite hulka, rajas Lambro jõele küla, millest on säilinud silla varemed. Rooma ajal kandis nüüdne Monza linn Modicia nime.

Itaaliasse tunginud langobardide kuningas Autari abiellus Theodolindaga, kes oli Baieri valitseja Garibaldi I tütar. Kuninganna Theodolinda laskis 595. aastal ehitada Monza esimese katedraali ja pärandas linnale kogu oma varanduse. Langobardide ajaloolane 8. sajandist Paulus Diaconus jutustab, et kuninganna olla näinud unes tuvi, kes öelnud talle "Modo" (ladina keeles 'siin'), millele Theodolinda vastanud "Etiam" ('jah'). Sellest tulenenud Monza keskaegne nimi Modoetia.

Monza katedraali altari taga hoitakse kuulsat Lombardia raudkrooni, mille sisse olevat sepistatud üks Kristuse ristipuu nael.

Vaatamisväärsused
-----------------

Architekt a návrhář Gualtiero Galmanini byl autorem městských plánů města Monza ve XX. Století.

* Monza San Giovanni Battista katedraal (14. sajandi fassaad ja Theodolinda elu kujutavad freskod 15. sajandist) ja Pellegrino Tibaldi tellistest kampaniil (1605). Zavattari kabelis, peaaltarist paremal asub kiriku rajaja kuninganna Theodolinda haud.
* Monza raekoda

### Monza park

Monza ringrada
Monza lähedal Inglise stiilis pargis asub üks maailma tuntumaid Vormel 1 ringradu Autodromo Nazionale di Monza. Rada ja tribüünid võtavad Monza 800 ha suurusest pargist enda alla 15 protsenti.

1805. aastal konfiskeeris Itaalia asekuningas Eugène de Beauharnais pargi maa-ala aadlikelt ja andis rahvale. Uhkeid hooneid leidub pargis praegugi; tuntuim neist on Austria ertshertsogi Ferdinandi uusklassitsistlik Villa Reale (1780).

Samas pargis asuvad ka Milano Golfiklubi 18 ja 9 auguga golfirajad ja tenniseväljakud.

Viited
------

1. ↑
2. ↑   Villa Reale di Monza - Lombardia Itaalia

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Monza** |

* Monza ametlik koduleht
* Villa Reale di Monza – Lombardias Itaalias
Tom Lockyer 2019. aastal Walesi koondises
**Thomas Alun Lockyer** (sündinud 3. detsembril 1994 Cardiffis) on Walesi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Luton Town ja Walesi jalgpallikoondises.

Aastatel 2006–2011 kuulus ta Cardiff City noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Inglismaa klubiga Bristol Rovers ning debüteeris hooajal 2012/13 Inglismaa tugevuselt neljandas liigas. Aastatel 2016–2019 mängis ta kolm hooaega klubiga Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas.

2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu äsja Inglismaa esiliigasse tõusnud Charlton Athleticuga. Charlton Athletic langes hooaja lõpus liigast välja ning siirdus 2020. aasta septembris teisse Inglismaa esiliigaklubisse, Luton Towni. Hooajal 2022/23 valiti Lockyer Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu. 2023. aastal tõusis ta Luton Towniga Inglismaa kõrgliigasse.

2023. aasta mais kukkus ta Inglismaa esiliiga üleminekumängu ajal kokku. Pärast seda tehti talle südameoperatsiooni ning juba sama aasta juunis võis ta platsile naasta. 16. detsembril 2023 kukkus ta Inglismaa kõrgliiga kohtumises Bournemouthi vastu taas kokku ning mäng jäeti pooleli.

Walesi jalgpallikoondises tegi Lockyer debüüdi 14. novembril 2017 mängus Panama vastu. Ta on kuulunud Walesi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Charlton Athletic: Chuks Aneke and Tom Lockyer join on two-year contracts". *BBC Sport*. 28. juuni 2019. Vaadatud 14. septembril 2020.
2. ↑  Simmonds, Mike (1. september 2020). "Town chief thrilled to sign 'ambitious' Lockyer from Addicks". *Luton Today*. JPIMedia Publishing. Vaadatud 14. septembril 2020.
3. ↑  "Inglismaa kõrgliigaklubi kapten kukkus mängu ajal kokku, matš jäeti pooleli". sport.err.ee. 16.12.2023. Vaadatud 16.12.2023
4. ↑  "Luton captain Lockyer collapses on pitch". *BBC Sport* (Briti inglise). Vaadatud 16. detsembril 2023.

Välislingid
-----------

 Tom Lockyer – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Luton Town FC kodulehel

| * v
* r
Walesi koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Hennessey
* 2 Gunter
* 3 N. Williams
* 4 B. Davies
* 5 Lockyer
* 6 Rodon
* 7 Allen
* 8 Wilson
* 9 T. Roberts
* 10 Ramsey
* 11 Bale (c)
* 12 Ward
* 13 Moore
* 14 C. Roberts
* 15 Ampadu
* 16 Morrell
* 17 Norrington-Davies
* 18 J. Williams
* 19 Brooks
* 20 James
* 21 A. Davies
* 22 Mepham
* 23 Levitt
* 24 Cabango
* 25 Colwill
* 26 Smith
* Treener: Page

 | Wales |

| * v
* r
Wales koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Hennessey
* 2 Gunter
* 3 N. Williams
* 4 B. Davies
* 5 Mepham
* 6 Rodon
* 7 Allen
* 8 Wilson
* 9 Johnson
* 10 Ramsey
* 11 Bale (c)
* 12 Ward
* 13 Moore
* 14 Roberts
* 15 Ampadu
* 16 Morrell
* 17 Lockyer
* 18 J. Williams
* 19 Harris
* 20 James
* 21 A. Davies
* 22 Thomas
* 23 Levitt
* 24 Cabango
* 25 Colwill
* 26 Smith
* Treener: Page

 | Wales |
BMW **M30** on rida-6 SOHC bensiinimootor, mida toodeti aastatel 1968–1994. Oma 28-aastase tootmisperioodi jooksul leidis see kasutamist mitme BMW mudeli juures.

Esimesed mudelid, mis kasutasid M30 mootorit, olid E3 2500 ja 2800 sedaanid. Algsed M30 mudelid toodeti töömahuga 2,5–3,0 liitrit, kuid hiljem lisandusid ka suurema töömahuga, kuni 3,4-liitrised mootorid.

Esialgu oli mootori kood M06, kuid hiljem 1980ndate keskel nimetati see ümber M30.[*viide?*] Mootorite hüüdnimedeks said Big Six ja Senior Six, pärast seda kui M20 rida-6 mootoreid hakati tootma, 1970ndate lõpus.

Pärast DOHC M50 mootori kasutuselevõttu 1990. aastal hakkas M30 järk-järgult välja surema.

Ward's-i hinnangul on M30 üks parimaid mootoreid, mis on toodetud 20. sajandi jooksul".

Areng
-----

M30 mootoreid hakati tootma 1960. aastate lõpul, kaudselt põhineb see BMW M10 mootoril, mida kasutati esmakordselt "Neue Klasse" BMW 1500-l. Mitmed tehnoloogiad, sealhulgas profiil madaldamine pöörates plokki 30 kraadi kaldu paremale, crossflow plokikaas ja ketiga SOHC on ühised M10 ja M30 vahel. Sarnastustest rääkides võib välja tuua ka malmist ploki, alumiiniumist kaanega ja ka sepistatud väntvõllu. Esimesed kaks mootorit, mis kasutusele võeti, olid 2,8- ja 2,5-liitrine, mõlemad lühikese kolvikäiguga mootorid olid sama silindri läbimõõduga.

M30B35LE/M90
------------

M30B35LE mootorit, mida nimetatakse ka M90-ks, kasutati aastatel 1979–1982 mitmetel mudelitel. See ühendab mootorispordi BMW M88 DOHC mootori plokk ja M30 mootori SOHC plokikaas.

Turbomootorid
-------------

M30 kasutati ka turboülelaaduriga M102 ja M106 mootorite baasmootorina.

Alpina B10 Biturbo kasutas M30 modifitseeritud versiooni, kahe turbolaaduri ja sepistatud kolbidega. Mootori võimsus oli 265 kW (355 hj) 6000 p/min juures ja 520 N⋅m 4000 p/min juures ning see tegi sellest autost maailma kiireima sedaani. Viimased 50 M30 plokki saadeti Alpinasse, et kasutada neid viimases 50 B10 Biturbo tootmiseks.

### M102

M102 toodeti aastatel 1980–1982 ja M102 oli BMW esimene kuuesilindriline turbomootor.

M102 võimsus on 188 kW (252 hj) ja seda kasutati E23 7. seeria mudelitel, mis kandsid tähistust 745i.

### M106

M106 (nimetatakse ka M30B34MAE) asendas eelkäija M102 ja seda toodeti aastatel 1982–1986.

Viited
------

1. ↑  "Bmw Engine and Powerplant Identification Codes". *www.rtsauto.com*. Vaadatud 8.09.2017.
2. ↑  "Ward's 10 Best Engines include 2 BMW sixes". *www.pacemotors.com.au*. Originaali arhiivikoopia seisuga 22.05.2007.
3. ↑  Cranswick, Marc (2010). *The BMW 5 series and X5: a history of production cars and tuner specials, 1972–2008*. Jefferson, NC: McFarland. ISBN 0786443510.
Ērgļi-Ogre kihelkonna mõisad 1903. aastal. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wendenschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904)
Ērgļi-Ogre kihelkond Ludwig August Mellini "Liivimaa atlases" (1798)
**Ērgļi-Ogre kihelkond** (saksa keeles *Kirchspiel Erlaa-Ogershof*, läti keeles *Ērgļu-Ogres draudzes novads*) oli haldusüksus Liivimaal Võnnu kreisis.

Ērgļi-Ogre kihelkonna mõisad
----------------------------

* Cirsti (*Zirsten*) rüütlimõis, fideikomiss
* Ērgļi-Ogre (*Erlaa-Ogershof Pastorat*) kirikumõis
* Ērgļi (*Schloß Erlaa*) rüütlimõis, fideikomiss
* Jumurda (*Jummerdehn*) rüütlimõis
* Katriņa (*Katharinenhof*) rüütlimõis
* Ogre (*Ogershof*) rüütlimõis
* Vējava (*Fehgen*) rüütlimõis

Kirjandus
---------

* Richter, Adolf. *Baltische Verkehrs- und Adressbücher*. Bd I. Livland. Riga, 1909.


Võnnu kreis

**Kreisilinn**: Võnnu  

**Kihelkonnad**: Āraiši kihelkond  | Bērzaune kihelkond  | Cesvaine kihelkond  | Drusti kihelkond  | Dzērbene kihelkond  | Ērgļi-Ogre kihelkond  | Jaunpiebalga kihelkond  | Kalsnava kihelkond  | Lazdona kihelkond  | Ļaudona kihelkond  | Liepmuiža kihelkond  | Liezēre kihelkond  | Lubāna kihelkond  | Rauna kihelkond  | Skujene kihelkond  | Vecpiebalga kihelkond  | Vestiena kihelkond  | Vietalva kihelkond  | Võnnu kihelkond
**Keili Sükijainen** (sündinud 27. veebruaril 1991 Tartus) on eesti teleajakirjanik.

Haridus
-------

Sükijainen õppis Tartu Kivilinna Gümnaasiumis, kus oli ka õpilasliidu liige. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal. Vahetusüliõpilasena on ta õppinud ühe semestri USA-s Ball State'i ülikoolis televisioonitööd.

Töö
---

Eesti Televisioonis oli ta algul teadus- ja kultuurisaadete ("Teadlaste öö", 2011). produtsendi assistent ja seejärel uudistesaate "Aktuaalses kaameras" reporter. 

2013. aastast juhtis telekanalis TV3 ühe saatejuhina saadet "Seitsmesed uudised". Juhtis ja toimetas ka TV3 heategevuslikku laulusaadet "Inglite aeg" ning alates 2017. aastast juhtis koos Alari Kivisaarega telesaadet "Naabrist parem". 

2021. aasta suvest juhib ja produtseerib ta Kanal 2-s heategevussaadet "Südamesoov". Juhib ka meelelahutussaadet "Kodud rahaks".

Sükijainen tegutseb sotsiaalmeedias, ta on valitud Eesti parimaks sisuloojaks. Talle kuulub oma koolitusettevõte Hellou, mis tegeleb väikeettevõtjate koolitamise ja sisuloomega.

Eraelu
------

Keili Sükijaineni vanavanaisa oli ingerisoomlane. Tema ema on Eesti Teadusagentuuri teabejuht Annely Allik. Tal on nooremad õed Merily Allik ja Maibrit Allik.

Hobid
-----

Sükijainen on olnud Tartu Noortevolikogu ja AIESEC-i liige.

2018. aastal mängis ta kõrvalosa krimisarjas "Lõks". Käib Nike NTC-treeningutel, eriti meeldivad rühmatreeningud. Lapsepõlvest joonistab ja maalib.

Tunnustus
---------

* 2022 – aasta suunamudija (Kroonika Meelelahutusauhinnad)
* 2023 – aasta seksikaim naine (Kroonika Meelelahutusauhinnad)
* 2024 - Jaan Tõnissoni meediaauhindadel "Aasta telesaatejuht" laureaat

Viited
------

1. ↑  "ETV "2011"". *arhiiv.err.ee*.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Välislingid
-----------

1. 

2. 

3. 

4. 

5. 

6. 

7. 

8. 

9. 

10.
**Aadlilipkond** (varem eesti keeles *aadlilipp*) oli aadli poolt ülal peetav regulaarväeüksus Rootsis ja mõnes teises riigis.

Rootsi
------

Aadlilipkond eksisteeris Rootsis ja selle valdustes 16.–18. sajandini.

Tegemist oli Rootsi esimese regulaarse ratsaväeüksusega. On oletatud, et ta ulatub tagasi 1280. aasta *Alsnö stadga*'ni, millega Rootsi aadel vastutasuks oma privileegidele kohustus kuningat sõjas aitama nn ratsateenistusega.

Kindla organisatsiooni andis aadliratsaväele alles Erik XIV 1565. aastal. Nimetus *Adelsfanan* ('aadlilipkond') võeti kasutusele 1571.

Organisatsioon oli eri aegadel erinev; keskeltläbi vastas aadlilipkond väiksemale ratsaväerügemendile. Kui Rootsi ratsavägi (*fanorna*) organiseeriti rügementideks, säilitas aadlilipkond oma nime. Kõik ohvitserid olid aadlikud. Gustav II Adolfi ajal oli aadlilipkonnal kolm kompaniid Rootsis ja üks Soomes. 1634. aasta valitsemisreformi käigus omistati aadlilipkonnale kõrgeim positsioon ratsaväes. Aastal 1640 aadlilipkond reorganiseeriti ning juurde tuli neljas kompanii. Pärast 1658. aastat, mil Skåne läks üle Rootsi koosseisu, rajati viies kompanii Skånesse. 1680. aastatest oli kompaniisid kuus: Upplandi, Soome, Västergötlandi, Södermanlandi, Östergötlandi ja Skåne kompanii. Lipkond tuli kokku ainult sõja korral ning aadli privileegide kohaselt tohtis ta teenida ainult Rootsis. Aastal 1702 laskis Karl XII siiski viia Rootsi kompaniid üle Baltimaadesse. Aadlilipkond osales muu hulgas Lundi lahingus 1676 ja Fraustadti lahingus (Wschowa lahingus) 1706 ning sattus 1709 Perevolotšna all Vene sõjavangi, kuid Poltava lahingus ei osalenud.

Pärast Karl XII surma 1718 lakkas aadlilipkond olemast võitlusvõimeline üksus. Viimast korda kutsuti ta kokku 1743. Liikmete arv oli siis 395. Edaspidi eksisteeris see ainult paberil. Liikmete kohustused piirdusid sellega, et kord aastas tuli teatada kompaniiülemale oma aadress. Nad olid vabastatud teatud maksudest ning neil ei olnud muud sõjaväelist kohustust.

Aadlilipkonna Soome harus oli 155 meest ning neil oli samasugune staatus nagu Rootsi haru liikmetel.

Eesti
-----

Esimene aadlilipkond Eestis oli Eestimaa aadlilipkond, mille käskis moodustada Saksa ordu kõrgmeister Heinrich Dusemer 23. mail 1350. See eksisteeris vaheaegadeta 1712. aastani.

Rootsi ajal olid Eestimaa, Liivimaa ja Ingerimaa aadlilipkonnad Eestis samal alusel Rootsi omadega.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **aadlilipkond** |
**Roheline kaksikhammas** (*Dicranum viride*) on kaksikhambaliste sugukonda kuuluv sammaltaim. 

Taim on kollakasroheline või roheline 1–3(4) cm kõrguste vartega, tihemurusalt kasvav sammal. Varred on enamasti harunenud, valkja või helepruuni risoidvildiga. Lehed lantsetjad, 5–6 mm pikad, jäigad, ühtlaselt ahenenud pika ja peene renja tipuosaga. Leherood väga lai, lehe alusel kõrgete näsadega. Eoskupraid esineb väga harva. 

Eosed pruunikad, läbimõõduga 15–25 µm, valmivad suvel. Vegetatiivne paljunemine toimub kergestimurdunud lehetippude abil.

Eestis võib neid leida kasvamas arumetsades. Roheline kaksikhammas kasvab metsades lehtpuude tüvedel. Eestis üsna sage.

Eesti Punase nimestiku andmetel ohulähedases (7) kategoorias. Ohuteguriteks on märgitud lageraied, puuliikide osakaalu muutmine metsades, metsade vanuse muutumine, sest kaovad vanad metsad ja suured puud.

Roheline kaksikhammas on kuulub Euroopa Loodusdirektiivi II lisasse ning on Eestis Looduskaitse all (II kaitsekategooria).

Viited
------

1. ↑  Roheline kaksikhammas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes (vaadatud 25.08.2012)
2. ↑  Nele Ingerpuu. Kai Vellak. *Eesti sammalde määraja*. Tartu: EPMÜ ZBI Eesti Loodusfoto. 1998. lk 113–117
3. ↑  Eesti eElurikkus[*alaline kõdulink*]15.10.2013
4. ↑  Eestis esinevad loodusdirektiivi taime- ja loomaliigid15.10.2013
5. ↑  I ja II kaitsekategooriana kaitse alla võetavate liikide loetelu15.10.2013

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Roheline kaksikhammas** |

* Roheline kaksikhammas andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
|  |
| --- |
|  |
| Murdmaasuusatamine |
| Kuld | 2006 | 4×10 km teatesõit |
| Kuld | 2006 | 50 km ühisstart vabatehnika |
| Hõbe | 2002 | 4×10 km teatesõit |

Giorgio Di Centa (ees) Tour de Ski Praha etapil 2007. aastal
**Giorgio Di Centa** (sündinud 7. oktoobril 1972 Tolmezzos Udine provintsis) on Itaalia murdmaasuusataja.

Di Centa pääses 16-aastaselt Itaalia juunioride koondisse ja täiskasvanute koondises on ta 1995. aastast. Di Centa on osalenud maailma tipus üle 10 aasta. Esimese maailma karikasarja etapi võitis ta 5. veebruaril 2010 Canmore'is, kui võitis 15 km vabatehnikasõidu. Maailma karikasarja üldarvestuses on ta parim koht 2007–2008 hooajal saadud viies koht.

1999. aasta maailmameistrivõistlustel Trondheimis ja 1999. aasta MM-il Ramsaus sai Di Centa Itaalia teatevõistkonnaga pronksmedali. 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys võitis ta teatesõidus hõbemedali.

2005. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis sai ta esimese individuaalse suurvõistluste medali, olles tagaajamisvõistluses hõbemedali vääriline. 2006. aasta olümpiamängudel Torinos tuli Di Centa kahekordseks olümpiavõitjaks, saades kulla nii teatesõidus kui ka 50 km vabastiilis ühisstardiga sõidus.

2010. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial Vancouveris oli ta Itaalia lipukandja.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2002 Ameerika Ühendriigid Salt Lake Citys
	+ hõbemedal 4×10 km teatesõidus
* 2006 Itaalia Torinos
	+ **olümpiavõitja** 50 km ühisstardist (vaba)
	+ **olümpiavõitja** 4×10 km teaesõidus

### Maailmameistrivõistlustel

* 1997 Norra Trondheimis
	+ Pronks pronksmedal 4×10 km teatesõidus
* 1999 Austria Ramsaus
	+ Pronks pronksmedal 4×10 km teatesõidus
* 2005 Saksamaa Oberstdorfis
	+ Hõbe hõbemedal 2×15 km jälitussõidus
* 2009 Tšehhi Liberecis
	+ Pronks pronksmedal suusavahetusega sõidus

### Maailma karikasarjas

Giorgio Di Centa on osalenud (seisuga 17. jaanuar 2015) 315 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile 13 korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2010 | 5. veebruar | Canmore |  Kanada | 15 km vabatehnikasõit |

Isiklikku
---------

Giorgio Di Centa on abielus Ritaga ja neil on kolm last, Laura, Martina ja Gaia. Tal on õde Manuela Di Centa, kes oli aastaid tagasi maailma paremaid naissuusatajaid.

Välislingid
-----------

* Giorgio Di Centa FIS-i kodulehel (inglise)
* Giorgio Di Centa koduleht
|  |
| --- |
|  |
| S1 Scout Car
S1 Scout Car |
| S1 Scout Car (American) tehnilised andmed |
| Pikkus | 4,4 m |
| Laius | 1,9  m |
| Kõrgus | 1,8  m |
| Kaal | 4  t |
| Kiirus | maastikul km/h |
| Käiguvaru | maanteel km |
| Suurtükk |  |
| Kuulipildujad | 1 x 12,7 mm 2 x 7,62 |
| Soomus | 6 mm |
| Mootor | Ford V8 |
| Mootori võimsus | 95 hj |
| Meeskond | 5 (komandör, juht, 3 laskurit) inimest |

**S1 Scout Car (American)** oli neljarattaline soomusauto, mida toodeti Teise maailmasõja ajal Austraalias USA armee jaoks.

Ajalugu
-------

Austraalias paiknenud USA armee õhujõud (USAAF) esitasid 1942. aastal tellimuse kergele soomusautole, mida kasutada patrullimiseks ja lennuväljade kaitseks. Tellimuse tulemusel valmis sõiduk, mis sai nimeks S1 Scout Car (American). Ford Australia tootis umbes 40 masinat.

Soomusauto põhines Ford F15 4x2 šassiil (ehitati ka üks 4x4 masin). Pealt avatud soomustatud kere sarnanes M3 Scout Cari kerega. Relvastus koosnes ühest 12,7 mm kuulipildujast M2 Browning ja kahest 7,62 mm kuulipildujast M1917 Browning. Meeskond oli viieliikmeline: komandör, juht ja kolm laskurit.

Kirjandus
---------

* Michael K. Cecil – *Australian Military Equipment Profiles vol. 3, Australian Scout and Armoured Cars 1933 to 1945*, 1993 Australian Military Equipment Profiles, ISBN 0-646-14611-4

Välislingid
-----------

* Warwheels.net
**Iecava** on linn Lätis Bauska piirkonnas. Linn asub merepinnast 21 meetri kõrgusel. Iecavas oli endise Lieliecava mõisa (*Groß-Eckau*) ja endise Iecava piirkonna keskus.

Iecavat mainiti esimest korda 1492. aastal. 1952. aastal sai Iecavast alev, 1990. aastal küla ja 2021. aastal linn. 

Tänapäeval on Iecavas piirkonnavalitsuse hooned, koolidest on seal keskkool, spordikool ja muusikakool. Linnas on nii luteri kui ka katoliku kirik. Suurim ettevõte on aktsiaselts Balticovo.

Linna läbib Iecava jõgi. Iecava jõkke suubub asula kohal Ģedulise jõgi.

Linnast põhja poole jääb Iecavas stacija, mida läbib raudtee ja kus asub Iecava raudteejaam.

* Vaade õhustVaade õhust
* Luteriusu kirikLuteriusu kirik
* Õigeusu kirikÕigeusu kirik
* Neitsi Maarja kujuNeitsi Maarja kuju
* Ģedulise jõgiĢedulise jõgi
* Endine mõisa ja praegune raamatukoguhooneEndine mõisa ja praegune raamatukoguhoone

Viited
------

1. ↑  Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 18.01.2023.
2. ↑  Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā) 2021 - 2022, vaadatud 3.10.2023.

Läti linnad

Ādaži | Ainaži | Aizkraukle | Aizpute | Aknīste | Aloja | Alūksne | Ape | Auce | Baldone | Baloži | Balvi | Bauska | Brocēni | Cesvaine | Cēsis | Dagda | Daugavpils | Dobele | Durbe | Grobiņa | Gulbene | Iecava | Ikšķile | Ilūkste | Jaunjelgava | Jelgava | Jēkabpils | Jūrmala | Kandava | Kārsava | Ķekava | Koknese | Krāslava | Kuldīga | Ķegums | Lielvārde | Liepāja | Limbaži | Līgatne | Līvāni | Lubāna | Ludza | Madona | Mārupe | Mazsalaca | Ogre | Olaine | Pāvilosta | Piltene | Pļaviņas | Preiļi | Priekule | Rēzekne | Rīga | Rūjiena | Sabile | Salatsi | Salaspils | Saldus | Saulkrasti | Sigulda | Seda | Skrunda | Smiltene | Staicele | Stende | Strenči | Subate | Talsi | Tukums | Valdemārpils | Valka | Valmiera | Vangaži | Varakļāni | Ventspils | Viesīte | Viļaka | Viļāni | Zilupe
**Feliks Kinkar** (21. september 1929 Narva – 2020) oli eesti ajaloolane.

Ta lõpetas 1947. aastal Rakvere Õpetajate Seminari, 1949. aastal Tallinna Õpetajate Instituudi (ajaloo-osakonnas) ning 1951. aastal Leningradi A. J. Herzeni nimelise Riikliku Pedagoogilise Instituudi (ajalooteaduskonnas). 1952. aastal lõpetas ta Leningradi Ülikooli juures ühiskonnateaduste õppejõudude kursused. Aastatel 1959–1962 oli ta NLKP Keskkomitee Ühiskonnateaduste Akadeemia aspirant, 1962. aastal sai ajalookandidaadi kraadi. 1983 kaitses ta EKP Keskkomitee Partei Ajaloo Instituudi juures ajaloodoktori väitekirja (töö teema "Коммунистическая партия – организатор культурного преобразования эстонского села").

Aastatel 1952–1953 töötas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi marksismi-leninismi aluste kateedri vanemõpetajana ning 1953–1955 Tartu Õpetajate Instituudi marksismi-leninismi aluste kateedri juhatajana. 1955. aastast oli ta Tartu Riikliku Ülikooli marksismi-leninismi aluste ja 1962–1990 NLKP ajaloo õppejõud: esmalt vanemõpetaja, alates 1967 dotsent, alates 1986 professor. 

Kinkar uuris kultuuriprotsesside arengut Eestis 20. sajandi algul (sh eesti ja saksa haridusseltside tegevust), kultuurharidustööd sõjajärgses Nõukogude Eestis, kultuurielu arengut maal, vabaharidust Eestis jm.

1954. aastast oli ta NLKP liige.

Teoseid
-------

* "Социализм и культура села: из опыта Компартии Эстонии по руководству культурным преобразованием села (1940–1980 годы)". Таллинн: Ээсти раамат, 1985
* "Vabaharidus Eestis (1918–1940)". Tallinn: Koolibri, 1993
* "Eesti haridusseltside ajaloost". Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 1996
* "Lehekülg Eestimaa kultuuriloost: baltisaksa haridusseltsid Eestis 1905–1914". Tallinn: Olion, 2000
* Tõlketöö: Boriss Sokolov. "Vassili Stalin – Kas türanni vesivõsu?". Tallinn: Huma, 2004

* 30 mahukat teadusartiklit
* Kuue teadustööde kogumiku vastutav toimetaja (1968–1985)
* Hulgaliselt teaduspõhiseid artikleid Eesti ajakirjanduses (eriti aastatel 1993–2008)

Välislingid
-----------

* Pekka Erelti intervjuu Feliks Kinkariga *Eesti Ekspress*, 4. oktoober 1996
**Hendrik Sal-Saller** (sündinud 31. jaanuaril 1966) on eesti muusik ja laulukirjutaja, kes on tuntud eeskätt ansambli Smilers laulja, laulukirjutaja ja eestvedajana.

Ta lõpetas aastal 1984 Tallinna 10. Keskkooli.

Ta on kirjutanud muusikat ka paljudele teistele ansamblitele ja lauljatele, sealhulgas Mariliis Jõgevale, Mikk Mäele, Shanonile, Gerli Padarile, Eda-Ines Ettile, Supernovale, Mati Nuudele ja Anis Arumetsale. 

Ta on kirjutanud muusikat filmile "Suvitajad".

Ta viisistas muu hulgas 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Eestit esindanud loo "Partners in Crime", mida laulis Gerli Padar. 

Ta on R13 Vennaskonna üks ülemvendadest.

Hendrik Sal-Saller (2009)

Endisi bände
------------

* Ba-Bach
* Generaator M
* M. O. T. T.
* Vanemõde
* Golem

Isiklikku
---------

17. septembril 2007 sündis Pelgulinna sünnitusmajas Hendrik Sal-Salleri ja Berit Veiberi poeg Sebastian. 25. juulil 2010, pärast kuueaastast kooselu, Hendrik ja Berit abiellusid. Nad lahutasid oma abielu 2020. aastal.

Isa: Tõnu Sal-Saller, ema: Anne Velli.
Õed: Agnes ja Jana.

Hendriku elukaaslane on alates 2020. aastast Merille Madiberg.

Tunnustus
---------

* 2023 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "TREILER | Kummardus kultuskomöödiale „Siin me oleme"! Film „Suvitajad" esilinastub veebruaris". *Kroonika*. 27. jaanuar 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2023. Vaadatud 27. jaanuaril 2023.
2. 1 2  "KLÕPSUD | Kasutütrega poseeriv Hendrik Sal-Saller tervitas uut aastat naljaka näomaalinguga". *Kroonika*. Vaadatud 2. jaanuaril 2024.
3. ↑  "President annab tänavu 167 riiklikku teenetemärki". *ERR*. 6. veebruar 2023. Vaadatud 6. veebruaril 2023.

Välislingid
-----------

* Hendrik Sal-Saller andmebaasis MusicBrainz (*inglise keeles*)
* Mart Niineste: Hendrik Sal-Saller, sedapuhku muusikast, 30. august 2008
* Niineste "Mihkel Raud ja Hendrik Sal-Saller lähevad üheskoos kontserttuurile". *Melu.ee*. 14. jaanuar 2009. `{{netiviide}}`: kontrolli parameetri `|url=` väärtust (juhend)
* "Sal-Saller sai 5. korda aasta autori Kuldse Plaadi". *ERR*. 15. aprill 2009.
Sündinud Tallinnas 18. juunil 1983

Aleksander Ots on Eesti laulja ja näitleja, samuti tegutseb ta filmi-, tele- ning teatriprodutsendina, on aktiivselt tegev reklaami- ning turundusvaldkonnas ning korporatiivfilmide tootjana. Aleksander Otsa produtsendiportfelli kuulub ka Eesti läbi aegade vaadatuim Dokumentaalfilm „Ott Tänak – The Movie". Aleksander Ots on andnud mitmekümnetele joonisfilmitegelastele ning on taustahääleks telesaatele Rakett69. Aleksander Ots töötas raadios Uuno hommikuprogrammi saatejuhina aastatel 2004 - 2012. 

Aleksander Ots on ansambli Köömes solist ning laulutekstide autor. 

  

Filmograafia produtsendina:

Draamasari: Ühega miljoneist (tootmises)

Dokumentaalfilm: OLDBAC KALANA (tootmises)

Dokumentaalfilm: Kurvilise tee legendid (2023)

Draamasari: Armastus (2022 - 2023)

Dokumentaalfilm: Lydia (2021)

Dokumentaalfilm: Päris Rannap (2021)

Dokumentaalsari: Ott Tänak – Seriaal (2020)

Dokumentaalfilm: Ott Tänak – The Movie (2019)

Dokumentaalfilm: Emotsionaalsed hobujõud (2019)

Kontsertsalvestus: Tallinna Poistekoori jõulukontsert Niguliste kirikus (2017)

Kontsertsalvestus: Eesti muld ja Eesti Ruja lauluväljakul (2017) Dokumentaalfilm: Eesti muld ja Eesti Ruja (2017)

Dokumentaalfilm: Ruja – Keelatud! (2017)

Telesaade: Suvepunker+ (2014)

Telesaade: Punker (2014)
**Adolf Turkin** (vene keeles Адольф Иванович Туркин; komi keeles Кöсты Вась Миш Öдöль; 1. jaanuar 1936 Jerozdino küla, Ust-Võmi rajoon, Komi autonoomne oblast (tänapäeval Komi Vabariik) – 18. juuni 1996 Tallinn) oli komi keeleteadlane.

Adolf Turkin lõpetas 1964. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli soome keele ja kirjanduse erialal. Töötas 1966–1968 ja 1971–1973 Sõktõvkaris NSV Liidu Teaduste Akadeemia Komi filiaali keele, kirjanduse ja ajaloo instituudis ning 1973. aastast Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudis soome-ugri keelte sektoris. 1972. aastal kaitses ta kandidaadikraadi dissertatsiooniga "Топонимия нижней Вычегды" ('Võtšegda alamjooksu toponüümia'). 1989. aastal sai doktorikraadi tööga "Топонимия Коми АССР (лингвистический анализ)" ('Komi ANSV toponüümia (lingvistiline analüüs ja selle mõjud)').

Adolf Turkin oli abielus ning tal on kaks last.

Adolf Turkin tõlkis ka komi keelde soome ja eesti autorite teoseid. Muuhulgas tõlkis ta komi keelde soome rahvuseepose "Kalevala".

Viited
------

1. ↑  Туркин Адольф Иванович (1936-1996) Национальная библиотека Республики Коми
2. ↑  Туркин Адольф Иванович (1936–1996) Традиционная культура Коми Зырян
**Amanat** (kasahhi Аманат – 'Kohustus') on Kasahstani võimupartei, millel on üle 750 000 liikme. 2022. aasta aprillist on erakonna esimees Erlan Košanov.

Ajalugu
-------

Partei loodi 1999. aastal ja kandis algselt nime **Otan**.

Aastatel 2007–2022 oli partei esimehe positsioonil tollane Kasahstani president Nursultan Nazarbajev.

2007. aastast 2012. aastani oli Amanat ainus Kasahstani parlamendis esindatud partei. Pärast seda on Kasahstani Rahvapartei ja Demokraatlik Partei Ak Zhol uuesti parlamenti saanud, kuid mõlemad on lojaalsed presidendile.

Aastatel 2006-2022 kasutas erakond nime **Nur Otan** (kasahhi Нұр Отан – 'Isamaa Valguskiir').

2022. aastal oli 28. jaanuarist kuni 26. aprillini oli partei esimeheks riigi 2. president Kasõm-Žomart Tokajev.

2022. aasta jaanuarirahutuste järel muutis 1. märtsil erakond oma nime, uueks nimeks sai **Amanat**. 26. aprillil 2022 lahkus Tokajev parteist ja praegune partei esimees on Erlan Košanov.

Viited
------

1. 1 2  "«AMANAT» ПАРТИЯСЫНЫҢ ТАРИХЫ". *Amanat*. Vaadatud 30.01.2022.
2. 1 2 3 4  Putz, Catherine (02.03.2022). "Nur Otan No More? Kazakhstan's Ruling Party Rebrands as 'Amanat'". *The Diplomat*.
3. ↑  "Tokayev quit Amanat political party". *Kursiv*. 26.04.2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. jaanuar 2023. Vaadatud 30. jaanuaril 2023.
4. ↑  Ибраим, Ұлжан (26.04.2022). "Ерлан Қошанов Amanat партиясының төрағасы болып сайланды". *Nur KZ*.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Võistkond |  | SÜV |
|  |
| Hõbe | 1964 | Raskekaal |
| Riik |  | Lääne-Saksamaa |
|  |
| Veerand-finaal | 1963 | Raskekaal |
|

**Hans Huber** (1. jaanuar 1934 Regensburg Baieri liidumaa – 12. jaanuar 2024) oli Lääne-Saksamaa maadleja ja poksija ning Saksamaa ühendvõistkonna poksija.

Huber sai Lääne-Saksamaa meistrivõistlustel vabamaadluses 2. koha aastatel 1956 ja 1960. Et temast eespool oli suurepärases ja pikaajalises sportlikus vormis legendaarne Wilfried Dietrich, ei näinud Huber maadluses mingeid väljavaateid ning hakkas 1961. aastal tegelema poksiga. Ta oli Lääne-Saksamaa meister poksi raskekaalus (üle 81 kg) vähemalt 1963. aastal.

Huber sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes poksi raskekaalus (üle 81 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Joseph Frazierile (USA).

Huber osales Lääne-Saksamaa eest võisteldes poksi raskekaalus (üle 81 kg) 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Andrei Abramovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Lääne-Saksamaa meistrivõistlused poksis 1949–1989. Tulemused inglise keeles
2. ↑  18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles
3. ↑  15. Euroopa meistrivõistlused poksis. Moskva 1963. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Hans Huber veebisaidil Olympedia (inglise) Muuda Vikiandmetes
1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal
**Varbla vald** oli vald Läänemaal aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Saulepi valla maa-alast, välja arvatud Rammukametsa, Suuretüki, Jäärumetsa ja Rammuka küla ning Mõtsu metskonna Mõtsu metsandiku kvartaalide nr. 378, osa 379, 381, 382, 384–415 ja osa 374 maa-alad; senise Paadremaa valla maa-alast, välja arvatud Tuhu küla, Mõtsu metskonna Tuudi metsandiku kvartaali nr. 31, Mõtsu metskonna Mõtsu metsandiku kvartaalide nr. 340, 341, 345–347, 353–355, 359, 360, 364–373, osa 374, 375–377, osa 379, 380 ja 383 ning talude nr. A-41, A-55 ja lit. N juurdelõigete maa-alad; senise Veltsa valla Väänja asunduse piirkonnast ning Mõtsu metskonna Mõtsu metsandiku kvartaalide nr. 4, 5 ja 8 maa-aladest; senise Paatsalu valla Allika, Mereäärse, Nõmme, Tamba ja Paatsalu küla piirkondadest, osa Paatsalu asunduse piirkonnast ning Nehatu mõisa järgi olevate talude lahus-heinamaatükkide maa-aladest, senise Veltsa valla piires; senise Massu valla talude lahusasuvate heinamaatükkide maa-aladest senise Paadremaa valla piires.

Vald kuulus Riigivolikogu 24. valimisringkonda, kust valiti Ado Roosiorg.

1945. aasta septembris moodustati Varbla vallas Varbla külanõukogu keskusega Helmkülas, Kulli külanõukogu keskusega Kulli külas ja Mõtsu külanõukogu keskusega Mõtsu külas. 1950. aastal Varbla vald likvideeriti ja selle alad arvati Lihula rajooni koosseisu.

Vaata ka
--------

* Varbla kihelkond
* Varbla vald

Viited
------

1. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
2. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
**Šumilina rajoon** on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis.

Rajooni pindala on 1695 km². 2014. aasta seisuga elas seal 18 806 inimest.

Rajoon moodustati 1924. aastal Sirocina rajoonina. Tänapäevase nime sai rajoon aastal 1961. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Dabieja, Kaŭlaki, Łoŭža, Mikałajeva, Mišnievičy, Obali, Sirocina ja Śvietłasielskaja külanõukogu.

Halduskeskus on Šumilina alev. Teised tähtsamad asulad on Obali alev ja Sirocina.

* ŠumilinaŠumilina
* ObalObal
* Obali jõgiObali jõgi

Rajooni suurim jõgi on selle lõunapiiril voolav Daugava. Teine tähtsam jõgi on Daugava lisajõgi Obali jõgi. Kõrgeim koht on Leskavičy küla lähistel (177 meetrit). Madalaim koht rajoonis asub Daugava ääres (110 meetrit).

Šumilina rajoonis asub üks Valgevene sügavamaid järvi – Kruglik. Suuremad järved on Budaviesć, Dabiejeŭskaje, Zaronaŭskaje ja Mošnia.

Šumilina rajoonis asuvad nii Valgevene suurim rändrahn kui ka riigi suuruselt kolmas kivi.

2014. aasta seisuga olid elanikest 92,24% valgevenelased, 6,09% venelased ja 1,67% oli teistest rahvustest. 68,02% elanike emakeel oli valgevene keel, 31,44% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 21,16% elanikke, vene keelt aga 78,55%.

Viited
------

1. ↑  Численность населения на 1 января 2023 г. и среднегодовая численность населения за 2022 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов,

Välislingid
-----------

 Šumilina rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Viciebski oblasti rajoonid |
| --- |
| 
Biešankovičy rajoon • Brasłaŭ rajoon • Čašniki rajoon • Dokšycy rajoon • Dubroŭna rajoon • Haradoki rajoon • Hłybokaje rajoon • Lepieli rajoon • Lozna rajoon • Miory rajoon • Orša rajoon • Pastavy rajoon • Połacki rajoon • Rasony rajoon • Sianno rajoon • Šarkaŭščyna rajoon • Šumilina rajoon • Tałačyni rajoon • Ušačy rajoon • Vierchniadźvinski rajoon • Viciebski rajoon |
**Stolini rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb lõunas Ukrainaga. Rajooni pindala on 3342 km², rajoon on pindalalt Valgevene suurim. 2009. aasta seisuga elas seal 80 695 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alšany, Biełavuša, Bieražnoje, Charomski, Fiadory, Haradnaja, Hlinka, Ladzieci, Mańkavičy, Płotnica, Radčycki, Ramieli, Rečyca, Rubieli, Ruchča, Struha, Vialikaje Malešava, Vidzibori ja Vielamičy külanõukogu.

Halduskeskus on Stolini linn, teine linn on Davyd-Haradok. Rajooni koosseisu kuulub linnalistest asulatest veel Rečyca. Teised tähtsamad asulad on Alšany ja Haradnaja.

* StolinStolin
* Davyd-HaradokDavyd-Haradok
* AlšanyAlšany

Rajooni suurimaks jõeks on Prõpjats. Teised tähtsamad jõed on tema lisajõed Stviga, Gorõn ja Stõr. Rajoon asub Polesje madalikul.

2009. aasta seisuga olid elanikest 97,28% valgevenelased, 1,15% venelased ja 1,57% oli teistest rahvustest. 83,21% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 14,71% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 67,39% elanikke, vene keelt aga 29,14%.

Välislingid
-----------

 Stolini rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*vene keeles*)
* Rajooni kaart
* Stolini rajooni portaal (*vene keeles*)

| * v
* r
Bresti oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Baranavičy rajoon • Biaroza rajoon • Bresti rajoon • Drahičyni rajoon • Hancavičy rajoon • Ivacevičy rajoon • Ivanava rajoon • Kamienieci rajoon • Kobryni rajoon • Lachavičy rajoon • Łuninieci rajoon • Małaryta rajoon • Pinski rajoon • Pružany rajoon • Stolini rajoon • Žabinka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Baranavičy • Brest (selle koosseisus: Maskoŭski rajoon • Leninski rajoon) • Pinsk |
**Muza Lepik** (aastani 1969 *Vorotõntseva;* sündinud 21. novembril 1946 Vene NFSVs Rostovi oblastis Millerovos) on Eesti spordiarst ja endine kergejõustiklane, samuti Tõnu Lepiku abikaasa. 

Kuulunud Kalevisse.

Töötanud 1970–73 arstina Kalevi siseujulas ning aastast 1973 Vabariiklikus Kehakultuuri Dispanseris, Tippspordi Uuringute Keskuses ja Spordimeditsiini SA-s. Kuulus 1996 arstina Eesti olümpiadelegatsiooni.

Tulemused
---------

170 cm, 60 kg. 
Lõpetas 1963 Millerovo keskkooli ja 1970 spordimeditsiini erialal TRÜ arstiteaduskonna. Hakkas sportima 1959 Millerovo SK-s. Võistles tulemuslikult kõrgushüppes, ülikoolis Martin Kutmani, hiljem Aleksander Tšikini juhendamisel.

* Eesti mv-tel 1968 ja 1970 kuld,
* sisemv-tel 1969 ja 1971 kuld,
* 1968 hõbe ning 1970 pronks.
* Püstitas 1970 Eesti rekordi 1.68. Isiklik rekord 1.71 (1971).
* Võistelnud 15 korral Eesti koondises.

Tunnustus
---------

* 1995 Sõudeliidu aasta aktivist
* 2016 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi aastapreemia (spordimeditsiini kuldvara)
* 2019 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk

Viited
------

1. ↑
**Linnusepiirkond** oli ühe linnuse üliku(te)le kuuluv, tema (nende) ees maksu- või muid kohustusi kandva rahvastikuga maa-ala.

Linnusepiirkonnad Eesti alal muinasajal
---------------------------------------

Traditsioonilise arusaama kõrval, mille kohaselt oli Eesti alal kuni 13. sajandi alguseni põhiliseks territoriaalseks üksuseks kihelkond, mis omavahel liitudes moodustasid maakondi, on mõned autorid pakkunud välja linnusepiirkondade olemasolu ja olulise rolli toonases Eesti haldusjaotuses. Eerik Laid on oletanud, et "linnuskond" oli kihelkonna allstruktuur – kihelkonnad koosnesid linnuskondadest. Evald Tõnisson on oletanud, et maakonnad ei tekkinud mitte liitunud kihelkondadest, vaid linnusepiirkondadest (kirjalikes allikates mainitud kui *terra*), mis omakorda moodustusid linnuseid ümbritsevatest külakondadest (*kylegunda*, *kiligunda*).

Valter Lang on arvanud, et kuna muinasaja liivlaste ja balti hõimude alalt on kindlaid teateid linnusepiirkondade olemasolust, siis nende puudumine Eesti alal on ebatõenäoline. Lisaks näitab tema arvates asjaolu, et muinasaja linnuste ümber olid adramaade suuruse osas ühise nimetaja alusel rühmitatud vakused, et need on loodud kunstlikult linnusevaldaja poolt. Nii ongi Lang seisukohal, et linnuse ülikule või ülikute rühmale kuuluvad vakused, mis täitsid linnuse ees maksu- ja/või mingisugust muud kohustust, moodustasid linnusepiirkonna. Seejuures suur osa külasid, mis asusid linnustest kaugemal, ilmselt nendesse ei kuulunud. Samaaegselt eksisteerisid ka kihelkonnad, mis kohati võisid isegi linnusepiirkonna territooriumiga kattuda, kuid hõlmasid erinevalt sellest kõik asustusüksused ja täitsid erinevat rolli, nt võis kohtupidamine ja kultustoimingute läbiviimine käia kihelkondade kaupa. Maakond polnud Langi kohaselt ei kihelkondade ega linnusepiirkondade püsiv liit, vaid lihtsalt looduslikult ja keelelis-kultuuriliselt eristuv ala.

Vaata ka
--------

* Vakus
* Linnusepiirkond
* Kihelkond
* Maakond

Viited
------

1. ↑  Valter Lang. Baltimaade metalliaeg. Õppematerjale. Tartu, 2003. Lk 115

Kirjandus
---------

* Valter Lang. Baltimaade metalliaeg. Õppematerjale. Tartu, 2003. Lk 111–118.
* Valter Lang. Baltimaade pronksi- ja rauaaeg. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007, lk 266–275.
* Mati Mandel. Läänemaa linnused ja linnusepiirkonnad. Kogumikus *Linnusest ja linnast. Uurimusi Vilma Trummali auks*, toimetajad Arvi Haak, Erki Russow, Andres Tvauri. Muinasaja Teadus 2004, 14.