recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arved Luts** (4. veebruar 1929 Narva – 12. oktoober 2005 Tartu) oli eesti etnograaf. 

Ta õppis Narva Gümnaasiumis ja lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli. Tartu Riikliku Ülikooli lõpetas ta 1952. aastal. Ajalookandidaat aastast 1961 (kaitsmine toimus Moskvas NSV Liidu TA Etnograafia Instituudis).

Seejärel töötas ta NSV Liidu ajaloo kateedris, 1954–1958 oli aspirant. Ta töötas Eesti NSV Riiklikus Etnograafiamuuseumis teaduri ja osakonnajuhatajana aastatel 1958–1972 ja TÜ-s etnoloogiaõppejõuna 1970–1996. Aastast 1975 dotsent, 1992–1994 etnoloogia õppetooli erakorraline professor. Aastatel 1977–1986 tegutses ta õppeprodekaanina.

Teadustöö
---------

Põhiline uurimisala oli Arved Lutsul Eesti randlaste elatusalad (kalastus, kaubandus). Arved Lutsu uurimused tähistavad tervet epohhi Eesti kalastuse uurimisloos. Arved Luts oli ka üks Eesti etnograafilise filmi pioneere, kui tema käe all valmis 1962. aastal film jääalusest kalapüügist Audrus. 

Peale selle oli Arved Luts üks Eesti kaasaja kultuuri uurimise algatajaid, kes organiseeris 1960. aastatel Etnograafiamuuseumis töötades muunduva rahvakultuuri uurimiseks kompleksseid ekspeditsioone Kagu-Eestisse. Ise tegeles ta samas muutuvate perekonnatavade analüüsimisega.

Pensionipõlves avaldas ta uurimusi ERM-i Nõukogude perioodi ajaloost. Suurem osa praegustest aktiivses loomeeas etnoloogidest on oma teadlasteed alustanud Arved Lutsu käe all.

Liikmesus
---------

* Soome-Ugri Seltsi välisliige
* ERMi nõukogu liige

Tunnustus
---------

* 1996–1997 Tartu Ülikooli medal

Kirjandus
---------

* *Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafianimestik 1944–1980.* Tallinn: Valgus, 1987, lk 38



1. ↑  "Tartu Ülikooli medali kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 5.12.2022.
Westminsteri palee
John Bercow, kes oli 2009–2019 House of Commonsi juhataja (inglise keeles *The Speaker of the House of Commons*)
**House of Commons** (ametlikult *the Honourable the Commons of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland in Parliament assembled*) on Suurbritannia parlamendi alamkoda. House of Commons peab istungeid Westminsteri palees nagu ka ülemkoda, House of Lords.

Briti parlament on kõige vanem siiamaani töötav valitsusorgan. Kutsuti esimest korda kokku 1265. Kuningriigi alamate (aadlikud ja linnade esindajad) esinduskoguna Inglismaa kuninga juures. Algselt kutsuti Parlament kokku, kui alamad ei olnud seadustega rahul või kui kuningas tahtis kehtestada uusi makse. Koosnes (alates 14. sajandist) kahest kojast: Lordide koda ja alamkoda (linnade esindajad). 

House of Commonsis on 650 liiget. Praegune koalitsioon koosneb Konservatiivsest Parteist (alguses 316 kohta) ja Demokraatlikust Unionistlikust Parteist (10 kohta) ning opositsiooni kuuluvad Leiboristlik Partei (257 kohta), Šoti Rahvuspartei (35 kohta), Liberaaldemokraadid (12 kohta), Sinn Féin (7 kohta), Plaid Cymru (4 kohta), Inglismaa ja Walesi Roheline Partei (1 koht) ning fraktsioonitud (5 kohta).

2009–2019 oli House of Commonsi spiiker John Bercow.
Valner Valme Viini MUMOK muuseumis 2018.
**Valner Valme** (sündinud 7. juulil 1970 Paides) on eesti kultuurikriitik. 

Ta on lõpetanud Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi ja Eesti Humanitaarinstituudi kultuuriteooria alal.

Aastatel 2002-2023 kuulus Raadio 2 tiimi: algul Koit Raudsepa saates uusi plaate tutvustades, alates 2018 eksperimentaalse elektroonilise muusika saate "Lift" autorina. 2013-2023 oli "Muusikanõukogu" liige. "Muusikanõukogu" koosseisus saatejuht Raul Saaremets ning kriitikud Siim Nestor ja Valner Valme lahkus R2 eetrist detsembris 2023 reaktsioonina R2 õhtuse vööndi kaotamisele. 2024 jätkavad Saaremets, Nestor ja Valme "Muusikanõunike" nime all Areeni podcastina Delfi Meedias, saatesse on lisandunud Merit Maarits. 

Saatega "Lift" jätkab alates 2024 IDA Raadios. 

2019-2023 oli Vikerraadio kirjandussaate "Loetud ja kirjutatud" üks juhte. 

Aastatel 2013–2020 oli ta Eesti Rahvusringhäälingu (ERR) kultuuriportaali vastutav toimetaja, olles ka portaali algataja. 

Alates 2021 töötab ta väljaande Edasi.org kultuuritoimetajana ja SA Kultuurileht veebitoimetajana. 

Ta on teinud kaastööd kümnetele väljaannetele.

Muud
----

Osalenud mitmetes muusikažüriides, sealhulgas Eesti Laul (2009-2018) ja Eesti Muusikaauhinnad (alates 2004). 

Tõlkinud, koostanud ja toimetanud raamatuid. Ilmunud ilukirjanduslik kogumik *Psaikobilli* (koos Villem Valme, Janno Zõbini ja Kätlin Vainolaga).

Isiklikku
---------

Eluaegne melomaan. 

Viljandi punkboheemühingu Ilusad Moodsad Idioodid asutajaliige (1988). 

Tema abikaasa on Rebekka Lotman. Neil on kolm last.

Viited
------

1. ↑  Valner Valme rubriigis "Autorid" Sirp 13.11.2015 Digaris.
Peeter Raudsepp 2021. aasta Arvamusfestivalil
Peeter Rausepp Tõnu Tepandi raamatu "Alguses on hääl" esitlusel  
Foto: Ave Maria Mõistlik, 27. märts 2012
**Peeter Raudsepp** (sündinud 20. märtsil 1974 Tallinnas) on eesti teatrilavastaja.

Eluloost
--------

Peeter Raudsepp lõpetas 1992. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1996. aastal lavastaja erialal Eesti Muusikaakadeemia kõrgema lavakunstikooli. Aastal 2000. sai ta teatrialase magistrikraadi (Eesti Muusikaakadeemia kõrgem lavakunstikool), Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli doktoriõppes on Raudsepp 2011. aastast. 

Ta on töötanud Rakvere Teatris aastatel 1996–1997 ja 1998–1999 lavastajana ning aastatel 1999–2001 dramaturgina. Aastail 2001–2011 oli Raudsepp Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitlejameisterlikkuse ja lavakõne lektor ning aastail 2011–2016 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli juhataja ja dotsent. Lisaks on ta juhendanud Viljandi Kultuuriakadeemia 4.–9. lendu ja koos Katariina Undiga lavakunstikooli XXVII lendu.

2017. aastast asus Peeter Raudsepp tööle Rakvere teatri loomingulise juhina. 2020. ja 2023. aastal valiti ta tagasi teatri loominguliseks juhiks.

Raudsepp oli Eesti Näitlejate Liidu liige aastail 1996–2000 ja on Eesti Lavastajate Liidu liige aastast 1997. Aastail 2009–2011 oli ta Lavastajate Liidu esimees.

Filmograafia
------------

* 2022 "Tehnik" tudengifilm, Jänes
* 2019 "Johannes Pääsukese tõeline elu" mängufilm, Jaan Tõnisson
* 2015 "Roukli" mängufilm
* 2013 "Elavad pildid" mängufilm, maakler Lemmik
* 2010 "Lumekuninganna" mängufilm, treener
* 1993 "Hysteria" komöödiafilm

Tunnustus
---------

* 1994 Voldemar Panso nimeline auhind
* 2007 stipendium "Ela ja sära"
* 2018 Rakvere Teatri kolleegipreemia, parim lavastaja ("Puudutada kuud" ja "Kuni ta suri")
* 2018/2019 Rakvere Teatri publikupreemia, parim lavastus ("Kuni ta suri")

Viited
------

1. ↑  Peeter Raudsepp Eesti Lavastajate Liidu lehel (vaadatud 6.12.2019)
2. ↑  Eesti Teatriliit. Vaadatud 9. juuni 2023.
3. ↑  Rakvere teatri loomingulise juhina jätkab Peeter Raudsepp. kultuur.err.ee
4. ↑  ELDL nimekiri.
5. ↑  Eesti filmi andmebaas.
6. ↑  Peeter Raudsepp. IMDb.

Välislingid
-----------

* Peeter Raudsepp: teatrite kiusatus pakkuda kiirkultuuri on suur Postimees, 4. detsember 2010.
* Peeter Raudsepp haarab lavakoolis ohjad Postimees, 10. aprill 2011.
* Peeter Raudsepp: Olen tahtnud seda müüti pöörata. Postimees, 13. mai 2023.
**Vladimir Poobus** (ka **Vladimir Pobus**; 1910 Tallinn – 1976 Tallinn) oli Eesti arst.

1932. aastal lõpetas ta Leningradis Kirovi-nimelise Sõjalis-Meditsiinilise Akadeemia. Seejärel töötas arstina Punaarmees ja arst-röntgenoloogina Leningradis. Tegutses arstina ka Leningradi blokaadi ajal. Oli NLKP liige.

Pärast sõda tuli tagasi Eestisse, 1945. aastast oli ta Toompea Raviasutuste Valitsuse Polikliiniku peaarst, hiljem Toompea Raviasutuste Valitsuse juhataja (ülem). 1948. aastast oli ka Tallinna Linna Töörahva Saadikute Nõukogu liige.

1954 mais nimetati ta Eesti NSV tervishoiu ministri asetäitjaks.

1960. aastate teises pooles ja 1970. aastate esimeses pooles oli ta Tallinna Vabariikliku IV Haigla peaarst.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
---------

* 1945, 1947, 1960, 1970 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri
* 1967 Eesti NSV teeneline arst

Viited
------

1. ↑  Tallinna Linna TSN 1948. a valimiste saadikukandidaat Vladimir Pobus. Tallinna Linnamuuseum. Muis.ee
2. ↑  Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrus sm. Vladimir Ivani p. Poobus´i nimetamise kohta Eesti NSV tervishoiu ministri asetäitjaks ja Eesti NSV Tervishoiu Ministeeriumi kolleegiumi liikmeks. Eesti NSV Teataja, 1954, 6, 77
3. 1 2  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus meditsiinitöötajatele Eesti NSV teenelise arsti aunimetuse andmise kohta. Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, 1967, 27, 217
4. ↑  Kalmistute register Haudi

Välislingid
-----------

* Jaan Märtin. Meenutusi ja mälestuskilde. Eesti Tervisekaitse Selts. Tallinn, 2008. Lk. 54–63.
Léon Bakst. Autoportree (1893)
Léon Baksti kauni sultanitari kostüümi eskiis balletile "Šeherezade" (1910)
**Léon Bakst** (vene keeles Лев Самойлович Бакст *Lev Samoilovitš Bakst*; sünninimi Лейб-Хаим Израилевич Розенберг; 8. veebruar (vkj 27. jaanuar) 1866 Hrodna, Hrodna kubermang – 27. detsember 1924 Rueil-Malmaison, Hauts-de-Seine'i departemang) oli juudi rahvusest Vene ja Prantsuse maalikunstnik, stsenograaf ja illustraator. 

Lev Rozenberg õppis vabakuulajana Keiserlikus Kunstide Akadeemias. 1889. aastal osales ta oma teostega kunstinäitusel. Näituse eel võttis endale pseudonüümiks **Bakst** (1903. aastal ka perekonnanimeks). Pariisis täiendas end maalikunstnike Jean-Léon Gérôme'i ja Albert Edelfelti juures. Maalimise kõrvalt tegi ta ka raamatuillustratsioone ja teatridekoratsioone.

Pariisis
--------

Bakst läks teatriajalukku Sergei Djagilevi balletitrupi Ballets Russes lavastuste "Kleopatra" (1909); "Karneval", "Šeherezade" ja "Tulilind" (1910); "Narcissus" ja "Le Spectre de la rose" (1911), "Fauni pärastlõuna" ning "Daphnis ja Chloé" (1912) lavastuskunstnikuna. Tema loodud dekoratsioonid ja kostüümid tekitasid tõelist furoori ning avaldasid mõju ka moemaailmale. Baksti stiliseeringud, iidsete ja idamaiste motiivide loov ümbermõtestamine lõi Euroopas moe turbanitele, kottpükstele, kimonotele ning pärsia tikanditele ja ornamentikale.

Teatris töötas Bakst kuni surmani. 1924. aastal oli ta Opéra Garnier' peastsenograaf.

Tunnustus
---------

* 1914 – valiti Keiserliku Kunstide Akadeemia tegevliikmeks
* 1914 –  Auleegioni rüütliklassi orden
* 1924 –  Auleegioni ohvitseriklassi orden

Loomingu näiteid
----------------

### Maale

* Pidustused Pariisis Vene mereväe auksPidustused Pariisis Vene mereväe auks
* Tütarlapse portree (1914)Tütarlapse portree (1914)
* Rachel Strongi portree (1924)Rachel Strongi portree (1924)

### Dekoratsioonide ja kostüümide eskiise

* "Kleopatra" (1910)"Kleopatra" (1910)
* "Šeherezade" (1910)"Šeherezade" (1910)
* "Uinuv kaunitar" (1913)"Uinuv kaunitar" (1913)
* "La Légende de Joseph"'i tegelane (1914)"La Légende de Joseph"'i tegelane (1914)

Viited
------

1. 1 2 3  Лев Самойлович Бакст (Леон Бакст). artchive.ru
2. 1 2  Бакст и модернизм. nytimes.com
3. ↑  Проблема интерпретации темы античности в эскизах театрального костюма Леона Бакста и модной иллюстрации начала ХХ века. cyberleninka.ru
4. 1 2  Мода как отражение действительности (на примере творчества П. Пуаре). cyberleninka.ru

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Léon Bakst** |
**Eesti Käsipalli Liit** oli 1923. aastal asutatud spordiliit, eesmärgiga edendada Eestis erinevaid käsipallimänge ning korraldada liidu liikmetele võistlusi.

Ajaloost
--------

Esimesed käsipallialade näidismängud peeti Eestis juba enne 1920. aastat (korvpalli puhul näiteks 1913. aastal Narvas Peterburi meeskonna poolt). 1920. ja 1921. aastal Eesti spordiseltsides käsipallimänge eraldi alana üldiselt ei harrastatud. Need olid vaid osaks jalgpallurite ja kergejõustiklaste hooajaeelsete treeningute läbiviimisel. 1923. aastaks oli olukord muutunud, kuna korraldati põhiliselt koolinoorte meeskondade vahel sageli pallimänguvõistlusi.

Asutamine
---------

Eesti Käsipalli Liidu asutamiskoosolek toimus 14. detsembril 2023. aastal, osalesid seitsme spordiseltsi esindajad. Uus liit ühendas eelkõige korv- ja võrkpalli harrastajaid, peatselt lisandus pesapall. Kuid eesmärgiks võeti ka käsipalli, ragbi ja lauatennise (tolleaegse nimetusega *ping-pong*) arendamine. 

1. veebruaril 2024. aastal võeti vastu põhikiri ja valiti juhatus noortest meestest koosseisus Aleksander Strömling (Matsalu) (esimees), Richard Mast, Aleksander Adorf (Aadu Adari), Herbert Niiler ja Herbert Kichlefeldt. Liidu põhikirjalisteks õigusteks olid: auhindade peale võistluste ja mängude korraldamine, harjutus- ja võistlussaalide asutamine, käsipallimängude kursuste korraldamine, loengute ja kõneõhtute pidamine, kirjanduse väljaandmine, käsipallimääruste väljaandmine, oma raamatukogu ja einelaua pidamine jne.

1924. aasta suveks oli Eesti Käsipalli Liidul 6 liikmesorganisatsiooni (spordiseltsi) - Noorte Meeste Kristlik Ühing, S.R. Flora, Nõmme Kalju, Võimlemis- ja Spordiselts Sport, Eesti Spordiselts Kalev ja Tallinna Spordiselts Võitleja.

Vaata ka
--------

* Eesti Käsipalliliit
* Eesti Võrkpalli Liit
* Eesti Korvpalliliit

Viited
------

1. 1 2 3  Korvpall. Koostaja Vello Lään. Väljaandja Eesti Korvpalliliit. 2002. lk. 35

Välislingid
-----------

* Kuidas pandi 100 aastat tagasi Eestis alus korvpallile? Postimees, 8 juuni 2020.
Tõnis Nõmmik Pätsi monumendi avamisel 2022. aastal
**Tõnis Nõmmik** (sündinud 29. aprillil 1933 Tallinnas) on Eesti sõjaväelane ja luterlik vaimulik. 

Teise maailmasõja ajal emigreerus ta perekonnaga Rootsi ja sealt edasi Argentinasse. Aastal 1955 asus ta perekonnaga elama Kanadasse. 

Kanadas lõpetas ta kaitseväe kaplanite kursused. Aastal 1964 sai ta leitnandiks ja 1971 kapteniks. 

Ta oli 1998–2006 Eesti Kaitseväe peakaplan. Aastal 1998 ülendati ta majoriks, 1999 kolonelleitnandiks ja 2003 koloneliks.

Tõnis Nõmmik on olnud E.E.L.K. assessor, 2006-2007 oli ta ühtlasi E.E.L.K. piiskoplik vikaar. Tema ülesanneteks oli tegeleda kodumaa ja välis-eesti kirikute koostööga ja muude peapiiskop Udo Petersoo poolt määratletud ülesannetega. 

Tõnis Nõmmikul on Kotkaristi IV klassi aumärk, Kaitseväe Teenetemärk, mälestusmedal 10 aastat taastatud kaitseväge, samuti on antud talle mitmed riiklike, skautlike, kiriklike ja ühiskondlike aumärke ja medaleid. 2013. a omistati talle EELK titulaarpraosti tiitel. Oma viimase jutluse vaimulikuna pidas ta 90-aastasena 7. aprillil 2024 Tallinna Jaani kirikus. 

Tõnis Nõmmik on kolme tütre ja kahe poja isa.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6   (vaadatud 03.02.2016)

Välislingid
-----------

* Tõnis Nõmmik 80, Kirik ja Teoloogia, 26. aprill 2013
**Irina Solomõkova** (kuni 1950 **Irina Grigorjeva**; 14. september 1925 Tallinn – 7. detsember 1989 Tallinn) oli Eesti kunstiteadlane.

Sündinud Tallinnas inseneri perekonnas. Alustas kunstiõpinguid sõja-aastatel Tomski Ülikoolis, pärast sõda jätkas õpinguid Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiajaloo erialal, mille lõpetas 1948. aastal. Töötas mõnda aega ajalehe Edasi juures ning nooremteadurina Eesti Rahva Muuseumis, 1949. aastast oli Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi aspirantuuris. 1954. aastal kaitses ta esimese eesti nõukogude kunstiteadlasena kandidaadiväitekirja "Eesti demokraatlik graafika 1905.–1907. aasta revolutsiooni perioodil".

Töötas instituudis vanemteadurina ning 1961. aastast, kui loodi Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi kunstiajaloo sektori, oli selle juhataja.

Teaduslik töö
-------------

Avaldas teaduslikke artikleid ajakirjanduses ja kogumikes sh kujutavat kunsti käsitlevad osad "Eesti NSV ajaloo" väljaannetele, ülevaate eesti keskaegsest kunstist Moskvas ilmunud "Üldisele kunstiajaloo" teisele köitele. Oli kogumiku "Eesti kunsti ajalugu (1970–1977)" peatoimetaja ning kaasautor. 

1962 ilmus tema eessõnaga album "Kalevipoeg kunstis". 1972. aastal anti Lenigradis välja teos Solomõkova koostatud ja eessõnaga "Eesti NSV kunst". Avaldas ajakirjanduses artikleid Hando Mugasto, Salome Trei, Ado Vabbe jt. kunstnike loomingust, Eesti kunsti sidemetest nõukogude kunstiga, koostas kataloogi "Oskar Kallis".

Tunnustus
---------

* 1978 Kristjan Raua preemia (teos "Eesti kunsti ajalugu I" (I ja II), autorite kollektiiv: Mart-Ivo Eller, Voldemar Erm, Leo Gens, Virve Hinnov, Rudolf Kangert, Juta Keevallik, Kaalu Kirme, Tuui Koort, Ene Lamp, Rein Loodus, Mai Lumiste, Tiina Nurk, Evi Pihlak, Villem Raam, Jüri Selirand, Irina Solomõkova (kollektiivi juht), Karl Tihase, Vaike Tiik, Voldemar Vaga, Hannes Valter, Viivi Viilmann, Lehti Viiroja ja Helmi Üprus)
* 1984 Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia ("Hando Mugasto 1907-1937 : tema elu, tema looming, tema aeg")
* 1986 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
---------

Ta on maetud Siselinna kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Irina Solomõkova (nekroloog). Reede, 15. detsember 1989
2. 1 2  Loodus, Rein (12.09.1975). "Irina Solomõkova tähtpäevaks". *Sirp ja Vasar*. Vaadatud 16.06.2021.
3. ↑  Kalmistute register HAUDI

Kirjandus
---------

* Hilja Läti. "Solomõkova, Irina". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 484–485
**Ingeborg Arvola** (sündinud 7. juulil 1974) on Norra kirjanik, kes debüteeris 1999. aasta sügisel romaaniga Korellhuset. Ta on rahvuse poolest kveen.

Ta kasvas üles Tromsøs ja asus hiljem elama Oslosse. Tal on Oslo ülikoolist bakalaureusekraad teatriteaduse ja kirjanduse alal.

Tema teostest on eesti keelde tõlgitud esimene raamat triloogiast "Laulud Põhja-Jäämere äärest" "Nuga tulle" (norra keeles "Kniven i ilden"; raamat ilmus norra keeles aastal 2022). Raamat ilmus eesti keeles aastal 2024 sarjas Põhjamaade romaan; norra keelest tõlkinud Riina Hanso, toimetanud Mall Põldmäe.

Ta on saanud oma kirjutamise eest mitmeid auhindu.

Sügisel 2023 jõudis Kveeniteatris lavale tema kriitikute poolt tunnustatud triloogia Buffy Byst, esietendus 26. oktoobril Halti kulturscene'is. Kveeniteatri enda koosseisu tugevdasid kunstnikurühmas teiste seas Helén Vikstvedt, Lene Kongsvik Johansen, Teodor Janson, Frank Jørstad ja Aslak Hartberg. Peaosa mängis Buffy rollis Astrid Serine Hoel.

Isiklikku
---------

Tema ema oli luuletaja Liv Lundberg (1944–2022).
**Maksuvabastus** on isiku, vara, tulu või tehingu maksukohustuse kaotamine, mis muidu oleks valitseva võimu poolt isikutele, varale, tulule või tehingutele kehtestatud. 

Maksuvaba staatus võib pakkuda kas täielikku vabastust maksudest, vähendatud maksumäärasid või maksustamist ainult osa kaupade või teenuste osas. Maksuvabastus võib olla ajutine või püsiv ning võib puudutada erinevaid maksuliike, sealhulgas tulumaksu, käibemaksu ja varamaksu. Maksuvabastus jätab teatud sissetulekud, tulud või isegi maksumaksjad üldse maksust välja. Näiteks Ameerika Ühendriigides on mittetulundusühingud, mis vastavad teatavatele nõuetele, saavad Internal Revenue Service (IRS) poolt maksuvaba staatuse, mis takistab neil tulumaksu tasumist.

Maksuvabastus Euroopa Liidus
----------------------------

Kõik Euroopa Liidu liikmesriigid peavad kehtestama kaupade ja teenuste osutamise eest käibemaksumäära, mis ei ole väiksem kui 15%. Lisaks lubatakse teatud tingimustel erandeid nendest eeskirjadest (käibemaksudirektiivi III lisa), näiteks teatud kaupade või teenuste madalamate maksumäärade kehtestamine. 2030. aastaks plaanib EL kaotada liikmesriikide võimaluse kohandada riigisiseseid vähendatud maksumäärasid.

Maksuvabastus Eestis
--------------------

2024. aastal on Eestis maksuvaba tulu summa kuus kuni 654 eurot ning aastas kuni 7848 eurot. Maksuvaba tulu summa sõltub inimese sissetuleku suurusest, see väheneb sissetuleku kasvades.

Vanaduspensioniealise maksuvaba tulu on kindel summa, ning see on 2024. aastal 776 eurot kuus ja 9312 eurot aastas.

2024. aastal on üldine tulumaksumäär on 20%; käibemaksu standardmäär 22%; maamaks vahemikus 0,1% - 1,0%.

Tulumaksusoodustusega ühingud Eestis
------------------------------------

Tulumaksusoodustusega ühingute alla kuuluvad mittetulundusühingud, sihtasutused ja usulised ühendused, kes saavad tulumaksusoodustust. Antud ühingud tegutsevad heategevuslikult ja avalikes huvides. Alltoodud näited pärinevad maksu- ja tolliameti tulumaksusoodustusega ühingute nimekirjast (seisuga: 1. Märts 2024). Nimekirjas olevaid sihtasutusi, usulisi ühinguid ja mittetulundusühingud kontrollitakse regulaarselt. 

* **Mittetulundusühingud** on vabatahtlikud ühendused: Eesti Joogaühing; Fond Rõõmukuulutus.
* **Sihtasutused** on spordialade tegevustega seotud liidud ja vabaaja seltsid: Eesti Filmi Instituut; Eesti Lastefond.
* **Usulised ühingud** on kirikud ja piibli seltsid: Eesti Kirikute Nõukogu; Tori Kirikute Taastajate Ühendus.

Viited
------

1. ↑  "What is a Tax Exemption?". *Tax Foundation* (Ameerika inglise). 23. jaanuar 2024. Vaadatud 26. märtsil 2024.
2. ↑  "Council Directive 2006/112/EC of 28 November 2006 on the com..." *eur-lex.europa.eu* (inglise). Vaadatud 26. märtsil 2024.
3. 1 2  "Eraklient | Maksu- ja Tolliamet". *www.emta.ee*. Vaadatud 26. märtsil 2024.

*
Connemara poni
Connemara ponid Connemara rahvuspargis
Connemara ponid mägedega taustal
Connemara poni iiri maastikul
Connemara poni
**Connemara poni** on vana iiri hobusetõug, kelle eellasteks peetakse viikingite hobuseid. Connemara poni on keskmise suurusega poni, tema turjakõrgus on 128–148 cm. Connemara poni saab hästi hakkama igasuguse pinnamoega maastikul, ta tunneb end kodus nii mägismaal (inglise *highland*) kui ka tasandikel (*lowland*) ja talub hästi iirimaa vihmast ja tuulist ilmastikku.

Connemara poni liigitub sporthobuste hulka ja ta on väga hea hüppehobune. Connemara poni värvus võib varieeruda; enamasti on nad hallid.

Kuna connemara poni saab maastikul hästi hakkama ja näksib rohu hästi madalaks, sobib ta hästi Iirimaa poollooduslike koosluste hooldajaks, pääsedes ligi ka sinna, kuhu niidumasinad ei pääse. Connemara poni loomulikuks elu- ja toitumiskeskkonnaks ongi taolised vähem toitainerikkad kooslused, liiga rammusad karjamaad talle ei sobi.

Viited
------

1. ↑  Donoho, Emily (9. detsember 2018). "The Connemara pony: everything you need to know about these Irish stars". *Horse & Hound* (inglise). Vaadatud 9. augustil 2023.
2. 1 2 3  Nolan, Gloria (10. detsember 2018). "Breed standards for Connemara Ponies:". *Connemara Ponies* (Ameerika inglise). Vaadatud 9. augustil 2023.
3. ↑  "Connemara Pony Breed: Care, Cost & History (2023) | Horses Only" (Ameerika inglise). 10. juuni 2022. Vaadatud 9. augustil 2023.
4. ↑  "Connemara Pony | Irish Native Rare Breed Society" (Ameerika inglise). Vaadatud 9. augustil 2023.
5. ↑  "Connemara Pony Breed: Care, Cost & History (2023) | Horses Only" (Ameerika inglise). 10. juuni 2022. Vaadatud 9. augustil 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Connemara poni** |

* Aretusseltsi koduleht (inglise keeles)
* Tutvustav video (inglise keeles)
**Norrköping** on tiheasustusega paikkond Rootsis Östergötlandi läänis Norrköpingi vallas. Asub Motala jõe mõlemal kaldal.

Ajalugu
-------

Norrköping sai linnaõigused 1384. aastal.

17. sajandil rajas hollandi ärimees Louis de Geer linna paberi-, relva- ja laevatehase. Tööstuse arenedes kasvas Norrköping elanike arvult Rootsi teiseks linnaks. Norrköping kujunes tekstiilitööstuse keskuseks, kuid 1960. aastatel hakkas tekstiilitööstus hääbuma välismaise konkurentsi tõttu.

Linnas asub Rootsi meteoroloogiainstituut. Linna lähedal asub Kolmårdeni loomaaed.

Norrköping on üks kolmest Rootsi linnast, kus on käigus tramm.

Tänapäeval on linn Rootsis elanike arvult 10. kohal.

Eestlased Norrköpingis
----------------------

II maailmasõja ajal ja vahetult pärast seda emigreerus sinna palju eestlasi. Norrköpingis ja selle lähiümbruse põgenikelaagrites oli II maailmasõja lõpus u 2000 eestlast.

Eesti aukonsul Norrköpingis on Michael Pääbo.

Vaata ka
--------

* IFK Norrköping
* Norrköpingi kogudus

Viited
------

1. ↑  Statistical localities 2020
2. ↑  Statistical localities 2020
3. ↑  Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Norrköping

Välislingid
-----------

* Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Norrköping, Norrköpingi eesti organisatsioonid ja ringid
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eestimaa rüütelkonna peamehest Hans Heinrich von Tiesenhausenist (1685–1736). Teiste samanimeliste kohta vaata Hans Heinrich von Tiesenhausen* |

---

Vabahärra **Hans Heinrich von Tiesenhausen** (11. veebruar (vkj 1. veebruar) 1685 – 7. märts (vkj 25. veebruar) 1736 Tallinn) oli baltisakslasest Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant) ja Eestimaa rüütelkonna peamees.

Hans Heinrich von Tiesenhausen sündis Rootsi kindralmajori, Porkuni, Kohala, Kose-Uuemõisa, Vana-Harmi ja Lagedi mõisniku Hans Heinrich von Tiesenhauseni ja Juliane Marie von Taube pojana.

Teenis Rootsi armees kus sai ooberstleitnandi auastme. Langes Põhjasõjas 1709. aastal venelaste kätte vangi ning oli kuna 1722. aastani Tobolskis sõjavangis.

1728–1731 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees.

Talle kuulus Ērgļi mõis Liivimaal ning Kose-Uuemõisa, Kirimäe ja Aruvalla mõis Eestimaal. 1734. aasta 22. veebruaril müüs Hans Heinrich Tiesenhausen pärandi jagamisel saadud Tiesenhausenite Ērgļi mõisa võla katteks Päri Bergide, Luiste suguvõsaliini Liivimaa maanõunik Gotthard Wilhelm von Bergile.

Perekond
--------

Hans Heinrich von Tiesenhausen abiellus 1719. aastal Tobolskis Helena Dorothea von Burghauseniga. Abielust sündisid:

* Johanna Charlotte von Tiesenhausen (1720–1786), abiellus Riisipere mõisniku Bengt Friedrich von Bistramiga
* Hans Heinrich von Tiesenhausen (suri 1747), Uuemõisa mõisnik
* Gustav Johann von Tiesenhausen (1725–1782), Uuemõisa, Aruvalla, Võhmuta, Aavere, Vana-Harmi ja Kirimäe mõisnik

Hans Heinrich von Tiesenhauseni vend Jakob Johann von Tiesenhausen oli aastail 1724–1725 samuti Eestimaa rüütelkonna peamees.

### Sugupuu

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Hans Heinrich von Tiesenhausen**  | Hans Heinrich von Tiesenhausen | Hans Heinrich von Tiesenhausen | Hans Heinrich von Tiesenhausen |
| Anna von Asserien |
| Anna von Uexküll | Georg von Uexküll |
| Magdalena von Bremen |
| Juliane Marie von Taube | Jakob Johann von Taube | ... |
| ... |
| ... | ... |
| ... |

Vaata ka
--------

* Tiesenhausen

Viited
------

Välislingid
-----------

* Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Jakob Heinrich von Ulrich** | **Eestimaa rüütelkonna peamees**1728–1731 | Järgnev**Vabahärra Otto Heinrich von Rehbinder** |
Vaade õhuraudtee gondlist
**Halidzori-Tatevi õhuraudtee** on 5,7 km pikkune kaabelraudtee Armeenias mis ühendab Halidzori Tatevi kloostriga. Õhuraudtee avati 16. oktoobril 2010 ja see on omataoliste seas maailma pikim.

Õhuraudtee planeerimine algas 2009. aastal ning selle ehitasid Austria ja Šveitsi ettevõtted Dopplemayer ja Garaventa. Õhuraudtee rajamine maksis 18 miljonit dollarit ja enamik sellest tuli eraannetustest. Õhuraudtee koosneb kahest liinist, kummagi jaoks kolm kaablit: kaks kaablit gondli riputamiseks ja kolmas vedamiseks. Kumbagi gondlisse mahub 25 reisijat ja gondlid sõidavad üheaegselt: üks ühes, teine teises suunas. Maksimaalne kiirus on 37 km/h ja reis üle Vorotani mäekuru kestab 11 minutit. Suurim kõrgus maapinnast reisi kestel on 320 m. Õhuraudtee ühendab Halidzori küla Tatevi külaga, mis asub jalutuskäigu kaugusel 9. sajandist pärinevast Tatevi kloostrist. Halidzorist viib maantee pealinna Jerevani.

Õhuraudtee avati 16. oktoobril 2010. Esimesel ametlikul reisil viibisid ka president Serž Sargsjan ja Armeenia Apostliku Kiriku pea Karekin II. Nii prominendid kui ka kohalikud elanikud väljendasid lootust, et kogu projekt elavdab piirkonna majandust, arendab turismisektorit ja loob töökohti. Õhuraudtee oli osa 45–50 miljoni dollarisest investeeringust kohaliku majanduse elavdamiseks.

Guinnessi rekordite raamat kinnitas ametlikult pikima õhuraudtee rekordit 23. oktoobril 2010. Kolm aastat pärast avamist oli õhuraudteed kasutanud üle 200 000 reisija.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Tatev Aerial Tramway: Longest non-stop double track cable car". *Guinnessi rekordite raamat* (Inglise keel). Vaadatud 13. oktoober 2022.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
2. 1 2  "Wings of Tatev aerial tramway transports over 17,000 people in July" (Inglise keel). ARKA News Agency. 22. august 2013. Vaadatud 7. detsembril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
3. 1 2 3  "Armenia opens aerial tramway aspiring to be named the world's longest". *Hürriyet Daily News* (inglise). 18. oktoober 2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2013. Vaadatud 7. detsembril 2013.
4. ↑  World’s longest cableway Wings of Tatev sets records tert.am 18. november 2013

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Halidzori-Tatevi õhuraudtee** |

* Wings of Tatev koduleht
* World's longest tramway? CNN, 6. september 2010
**Uudo-Rein Lehtse** (sündinud 18. septembril 1935) on eesti tööstusjuht.

Ta on lõpetanud 1951. aastal Narva 2. Keskkoolis põhikooli, 1951. aastal *cum laude* Kohtla-Järve Põlevkivitöötlemise Tehnikumi tehnik-soojustehniku kvalifikatsiooniga ja 1960. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi soojustehnikainsenerina.

Ta töötas aastatel 1960–1966 Kohtla-Järve Elektrijaamas insenerina, vaneminsenerina, tsehhi juhataja asetäitjana ja tootmistehnika osakonna juhatajana ja 1966–1974 samas peainsenerina. Aastatel 1974–1978 töötas ta Iru soojuselektrijaamas peainsenerina, 1978–1991 Eesti Energoremondis direktorina. Aastatel 1991–1998 oli ta Eesti Energia peadirektor.

Tunnustus
---------

* 1981 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri
* 1983 NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituse hõbemedal
* 1985 NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituse pronksmedal
* 1986 orden Austuse märk
* 1989 NSV Liidu auenergeetik

Kirjandus
---------

* Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951-2000. AS Kirjastus Ilo, 2003
**Viktor Karl Vaiksaar** (kuni 1936. aastani **Viktor Karl Wachtel**; 10. aprill 1909 Tallinn – 24. november 1982 Tallinn) oli eesti kergejõustikutreener ja loomaarst. 

Ta lõpetas 1927. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1931. aastal sõjaväes velskrite kursused. 1934. aastal alustas ta õpinguid Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas.

Ta oli Tallinna Reaalkooli ja Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Tallinna osakonna (ÜENÜTO) jalgpallimeeskonna väravavaht. Aastatel 1931–1937 abistas ta ÜENÜTO naiskergejõustiklasi, hiljem juhendas ÜENÜ Nõmme osakonna kergejõustiklasi, 1934–1935 osales Soomes Vierumäkil, Savonlinnas ja Sortavalas kergejõustikutreenerite kursustel.

1940. aastal nimetati ta Eesti Kergejõustikuliidu juhatuse sekretäriks, 1941. aastal oli ta Lokomotiivi kergejõustiku- ja käsipallisektsiooni juhatuses. Ta mobiliseeriti Punaarmeesse, oli tööpataljonis velsker ja eesti laskurkorpuses loomaarst. 1942. aastal lõpetas ta Sverdlovskisse evakueeritud Kiievi Põllumajandusinstituudi veterinaariateaduskonna. 1943. aasta sügisest tegutses ta tagalas treenerina, tema juhendatavad võitsid 1943. aasta NSV Liidu meistrivõistlustel kergejõustikus 4 kuldmedalit. 1944. aastal määrati ta Virumaa spordikomitee esimehe asetäitjaks.

Aastatel 1945–1957 töötas ta Simunas loomaarstina. 1951. aastal hakkas ta šerfluse korras juhendama Dünamo kergejõustiklasi, oli aastatel 1954–1957 treener kohakaaslasena ja 1957–1975 palgaline treener. Hiljem juhendas ta Tallinna Spordiinternaatkoolis mitmevõistlejaid.

Ta oli Eesti Spordilehe, Spordilehe ja Kehakultuuri kaastööline, kirjutas artikleid treeningumetoodikast.

Tema õpilaste hulgas olid Jüri Tarmak, Aadu Tarmak, Johannes Kotkas, Ronald Ilves, Heino Heinaste, Otto Tillmann, Õie-Heljo Munk, Priit Paalo, Ulvi Indrikson, Arvo Putmaker, Franz Joseph, Olga Parts, Olga Usar, Ilse Rahnel, Uno Palu, Charles Vallmann, Helmut Raamat, Aap Mumme, Jüri Otsmaa, Jürgen Lamp, Heino Sild, Toivo Koovit, Peeter Põld, Kaidu Meitern, Jüri Liigand, Mart Liigand, Ando Rekkor, Mart Meiel, Ervin Vilepill, Bedese Jürgenson, Friedrich Issak, Aksel Kuuse.

Tunnustus
---------

* 1965 NSV Liidu teeneline treener

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "ESBL". *www.esbl.ee*. Vaadatud 11. detsembril 2023.
2. 1 2  "Spordileht 30 Апрель 1969 — DIGAR статьи Эстонии". *testdea.nlib.ee*. Originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2023. Vaadatud 11. detsembril 2023.
3. ↑  "Juubilar Meitern pooldab päevakirurgiat". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 11. detsembril 2023.
4. ↑  "Vaiksaar – mees kui legend minevikust". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 11. detsembril 2023.
5. ↑  "MART MEIEL". *Kalevi Jahtklubi*. 6. märts 2023. Vaadatud 11. detsembril 2023.
6. ↑  "Vilepill, Ervin - Eesti Entsüklopeedia". *etbl.teatriliit.ee*. Vaadatud 11. detsembril 2023.
Orel Mangala 2017. aastal VfB Stuttgardi särgis
**Orel Johnson Mangala** (sündinud 18. märtsil 1998 Brüsselis) on Belgia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Lyoni Olympique ja Belgia jalgpallikoondises.

2017. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga VfB Stuttgart ning hooajal 2017/18 debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2018/19 oli ta laenul Saksamaa esiliigaklubis Hamburger SV. 2021. aasta juunis pikendas ta Stuttgardiga lepingut kolme aasta võrra.

2022. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa Premier League'i klubiga Nottingham Forest. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 4. aprillil 2023 mängus Leeds Unitedi vastu. 2024. aasta veebruaris läks ta Nottingham Forestist laenule Lyoni Olympique'i.

Belgia noortekoondistes mängis Mangala alates 2013. aastast. 2015. aastal saavutas ta Belgia kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel kolmanda koha. Belgia jalgpallikoondises debüteeris ta 26. märtsil 2022 sõprusmängus Iirimaa vastu.

Ta on Kongo päritolu.

Viited
------

1. ↑  Club, Nottingham Forest Football. "Forest confirm Orel Mangala signing". *Nottingham Forest Football Club*.
2. ↑   (vaadatud 14.8.2022)
3. ↑  "Le footballeur international Orel Mangala veut assister des jeunes prisonniers au Congo-Kinshasa". 11. detsember 2017.

Välislingid
-----------

 Orel Mangala – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Nottingham Forresti kodulehel
Kiriri ülikoolikompleks
**Burundi Ülikool** (prantsuse *Université du Burundi*; kuni 1973. aastani **Bujumbura Ametlik Ülikool** (*Université Officielle du Bujumbura*, U.O.B.) on ülikool Burundi pealinnas Bujumburas, riigi ainus avalik ülikool. 

Põhirõhk on ametnike ettevalmistamisel.

Üliõpilasi on üle 3000.

Ajalugu
-------

Ülikool rajati 1964. Seejuures ühendati kolm asutust: Ruanda-Urundi Agronoomiainstituut, Jesuiitide Psühholoogiainstituut ja Bujumbura Teadusinstituut. 

Aastal 1973 ühendati Bujumbura Ametliku Ülikooliga õpetajaid ette valmistav Kõrgem Normaalkool (*École Normale supérieure*, ENS; asutatud 1965) ja ametnikke ettevalmistav Rahvuslik Halduskool (*École nationale d'administration*, ENA; asutatud 1972). Ülikool sai praeguse nime. Reaalselt integreeriti ENA ülikooli majandus- ja haldusteaduskonnaga 1975 ning ühinemine ENS-iga sai teoks 1977.

Aastal 1989 ühendati ülikooliga 1980. aastate algul asutatud kõrgkoolid Ajakirjanduskool, Kaubanduskool (nüüd Kaubandusinstituut), Linnaplaneerimise ja Arendamise Instituut ja Põllumajandusinstituut. Ühendamise eesmärk oli ressursside tõhusam kasutamine.

Aastal 1993 alanud kodusõda tõi kaasa üliõpilaste ja õppejõudude streigid, pausid õppetöös, õppehoonete sulgemised, õpikute ja varustuse nappuse ning õppejõudude massilise lahkumise.

Välislingid
-----------

* Humanitaarteaduskonna veebileht
**Kaupo Karelson** (sündinud 19. märtsil 1974 Tartus) on eesti teleprodutsent.

Kaupo Karelson on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja omandanud Liverpooli Ülikoolis ärijuhtimise magistrikraadi. Lisaks on ta õppinud Tartu Ülikoolis füüsikat.

Alates 1996. aastast on Kaupo Karelson tootnud üle 50 telesaatesarja. Tuntumad neist on "Ma näen su häält", "Maskis laulja", "Eesti otsib superstaari", "Su nägu kõlab tuttavalt", "Laulud tähtedega", "Laulupealinn", "Tähed muusikas", "Vanad ja kobedad". Alates 2000. aastast on ta produtsent teletootmisettevõttes Ruut.

Kaupo Karelson on valitud Eesti Päevalehe ja Delfi poolt Eesti mõjukate hulka aastatel 2017, 2020, 2021, 2022, 2023.

Aastal 2017 pälvis Hispaania Kuningriigi ordeni Cruz de Oficial de la Orden del Mérito Civil.

Isiklikku
---------

Tema vanemad on keemik ja akadeemik Mati Karelson ja galerist Tiia Karelson. Tema noorem vend on arst Karel Karelson.

Kasutab Amazon Audible’i ja Tidali.

Viited
------



1. ↑  "Eesti mõjukad (november 2017) by Eesti Päevalehe - Issuu". *issuu.com* (inglise). Vaadatud 20. jaanuaril 2023.
2. ↑  "Eesti Mõjukad 2020". *Eesti Päevaleht*. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. detsember 2020. Vaadatud 20. jaanuaril 2023.
3. ↑  "Eesti Päevaleht". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 20. jaanuaril 2023.
4. ↑  "Eesti Päevaleht". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 20. jaanuaril 2023.
5. ↑  "Eesti Päevaleht". *Eesti Päevaleht*. Vaadatud 27. novembril 2023.
6. ↑  Laura-Marleene Jefimov (28. november 2022). "2 Quick Start, „Müstiline Venemaa" ja Kaupo Karelsoni jõululaulude playlist. Millist muusikat kuulavad mõjukad?". *Laupäevaleht*. Vaadatud 28.11.2022.
**Hajuskiirgus** on see osa päikesekiirgusest, mis hajub atmosfääris. Hajumise põhjuseks on õhku moodustavad molekulid, aerosoolid, veeaur ja pilved. Hajuskiirgus langeb maapinnale ühtlaselt igas suunast.

Päikesepaistelise ilmaga päeval ilmneb hajuskiirgus otsekiirgusega koos, pilves ilmaga aga jõuab päikesekiirgus maapinnale ainult hajuskiirguse kujul. Hajuskiirgus esineb samuti varjus paiknevates kohtades.

Hajuskiirguse voogu mõjutab lisaks päikese seniitkaugusele kõige rohkem see, kui suur osa taevasfäärist on kaetud pilvedega, kuidas pilved paiknevad päikese suhtes ning kui paksud on pilved. Selge taeva korral kujundab hajuskiirguse voo päikese seniitkaugus ning veeauru ja aerosooli hulk atmosfääris. 

Hajuskiirguses on lühema lainepikkusega kiirguse osakaal suurem kui otsekiirguses. 

Hajuskiirguse puhul on oluline osa ka lumikattel. Viimase olemasolul suureneb maapinnale langenud kiirguse tagasipeegeldumine, mis omakorda hajub atmosfääris tagasi maa suunas ja suurendab nii hajuskiirguse hulka.

Hajuskiirguse kuusummad Eestis on vahemikus 20 kuni 300 MJ/m2.

Kirjandus
---------

* Üldmaateadus (õpik kõrgkoolidele). Koostanud Ülo Mander, Ülle Liiber. Tartu, 2014. lk.237

Viited
------

1. ↑  Eensaar, A. "Päikesekiirgus atmosfääris". Tallinna Tehnikakõrgkool. 2012. (vaadatud: 09.11.2015)
Arvo Pärdile auks püstitatud skulptuur Rakveres. Skulptorid Aivar Simson ja Paul Mänd, 2010
**"Noormees jalgrattaga muusikat kuulamas"** on helilooja Arvo Pärdi auks loodud mälestusmärk Rakvere linna keskväljakul. 

Skulptuur reprodutseerib seiga Arvo Pärdi noorusajast, mil tulevane helilooja ei saanud kodus nii palju muusikat kuulata, kui soovis, ning käis seetõttu linna turuplatsil, tiirutades jalgrattaga ümber telefoniposti, mille otsas oli valjuhääldi, kust kostis klassikalist muusikat, peatudes aeg-ajalt ja teeseldes samal ajal tähelepanu millelegi muule. Mälestusmärgi autorid on skulptorid Aivar Simson ja Paul Mänd.

Idee jäädvustada skulptuurina "jalgrattaga poisi" ajajärk helilooja eluloost pakuti välja juba septembris 2006, kolm aastat hiljem korraldas linn ideekavandite konkursi. 

Monument avati 11. septembril 2010, helilooja 75. sünnipäeval. Kohal oli ka Arvo Pärt ise, kellele kingiti skulptuurist väike koopia. Avamisel esitati Kati Kivitari koreograafiline etüüd kuuekümnele rattasõitjale "Otse vaadates ei näe te tihti midagi".

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Jaanus Nurmoja (2. september 2006). "Peatus muusikalisel jalgrattasõidul ehk Kuidas üks Rakvere lugu pronksi valada". *Virumaa Teataja*.
3. ↑  Noormees jalgrattal muusikat kuulamas. Taavi Varmi video. VarmStudio.com.
4. ↑  Grünfeldt, Inna. Noor Arvo Pärt jalgrattaballeti keerises. Virumaa Teataja, 10. september 2020.
**VESA** (varem tuntud kui **Video Electronics Standards Association**) on rahvusvaheline mittetulundusühendus, mis tegeleb tehniliste standardite välja töötamise, kehtestamise ja toetamisega. Organisatsioon tegutseb peamiselt kuvaliideste standarditega personaalarvutite, tööjaamade ja tarbeelektroonika valdkondades. VESA-sse kuulub rohkem kui 325 hääleõiguslikku liiget üle maailma.

Ajalugu
-------

VESA esimene kuvastandard Super VGA oli VGA laiendus.
1988. aasta novembrikuus kuulutas Jaapani ettevõte NEC koos partneritega välja ühingu asutamise, mille eesmärk oli edendada Super VGA kuvastandardit. Tegu oli IBM-i loodud suletud VGA standardi täiustatud versiooniga. Mittetulundusühendus asutati 17. juulil 1989 Californias, Ameerika Ühendriikides.

3. mail 2006 kiitis VESA heaks ilmselt ühe oma kõige mõjukama kuvastandardi DisplayPort versiooni 1.0. Erinevalt konkureeriva HDMI liidese arendajast ei küsi VESA DisplayPorti kasutajatelt litsentsitasu, kuna standard on avatud. Standardit on 2023. aasta seisuga uuendatud üheksa korda ja selle viimane versioon on 2.1.

Standardid
----------

DisplayPorti pesa on ülal paremal.
VESA tegeleb eelkõige kuvaritega seotud standardite välja töötamisega. Nende hulka kuuluvad näiteks DisplayPort kuvaliides, DisplayHDR HDR-video kvaliteedistandard ja DSC (DisplayCompressionCodecs) pakkimisstandard. Standardid on enamasti avatud ja nende kasutamise eest ei nõuta tasu.

DisplayPorti kõrval on tõenäoliselt tuntuim teine VESA standard FDMI (Flat Display Mounting Interface). FDMI-le viidatakse sagedasti kui VESA kinnitusele, millega kinnitatakse kuvar või teler hoidja või seina külge. Kinnitus on nõnda levinud, et selle algse tähistuse asemel kasutatakse hoopis VESA enda nime.

Viited
------

1. 1 2 3  Video Electronics Standards Association. *California Secretary of State*. Vaadatud 23. veebruaril 2024.
2. 1 2 3  About VESA. *VESA*. Vaadatud 23. veebruaril 2024.
3. 1 2  Contact VESA. *VESA*. Vaadatud 23. veebruaril 2024.
4. 1 2  Brownstein, Mark. (14. november 1988). NEC Forms Video Standards Group. *InfoWorld, 10*(46), 3–3.
5. ↑  New DisplayPort(TM) Interface Standard for PCs, Monitors, TV Displays and Projectors Released by the Video Electronics Standards Association. *VESA*. Vaadatud 23. veebruaril 2024
6. 1 2  Jacobi, Jon L. & Brown, Michael. (4. august 2023). HDMI vs. DisplayPort: Which display interface reigns supreme?. *PCWorld*. Vaadatud 23. veebruaril 2024.
7. ↑  Standards & Specifications. *VESA*. Vaadatud 23. veebruaril 2024.
8. ↑  FDMI. *PCMag*. Vaadatud 23. veebruaril 2024.
9. ↑  VESA Mounting Interface Standard. *PCMag*. Vaadatud 23. veebruaril 2024.

Välislingid
-----------

 VESA – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Alina Kabajeva
**Alina Kabajeva** (vene *Алина Маратовна Кабаева*, tatari *Əlinə Marat qızı Qabayeva, Әлинә Марат кызы Кабаева*, sündinud 12. mail 1983 Taškendis) on Venemaa endine iluvõimleja, olümpiavõitja ja 9-kordne maailmameister, kes aastatel 2007—2014 oli Riigiduuma liige. 

Alina Kabajeva isa on tatarlane Marat Kabajev, kes on tuntud Usbekistani jalgpallur ja treener. Alina ema Ljubov on venelanna. 

Alates 2000. aastatest on Kabajeva Venemaa presidendi Vladimir Putini elukaaslane, kellega tal on kaks last – poeg Ivan sündis 2015 ja teine poeg Vladimir 2019. Kabajeva abiellus Putiniga väidetavalt 2013. aastal Valdais, aastaid pärast Putini ametlikku lahutust oma esimesest abikaasast Ljudmillast. 

Alina Kabajeva võitis pronksmedali 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys ja kuldmedali 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas. Maailmameistrivõistlustelt on tal 9 kuld-, 3 hõbe- ja 2 pronksmedalit. Ka on ta 15-kordne Euroopa meister. 2001. aastal oli ta segatud dopinguskandaali, kui tema puhul avastati furosemiidi kasutamine ning talt võeti ära tollel aastal võidetud 5 maailmameistrivõistluste ja 5 Hea Tahte Mängude kuldmedalit ning määrati kaheaastane võistluskeeld, mis küll hiljem lühenes ühe aasta peale. Furosemiid ise küll ei ole dopingaine, küll aga on keelatud põhjusel, et soodustab uriini teket ning aitab varjata dopingainete kasutamist. 

Valiti 2007. aastal Riigiduumasse võimupartei Ühtne Venemaa esindajana, loobus mandaadist aastal 2014.

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Alina Kabajeva** |

* Info Riigiduuma kodulehel
* Erootiline unelm võimukoridorides. Postimees 26.04.2008
* Thom Poole. Who is Alina Kabaeva, Putin's alleged girlfriend? BBC News, 06.05.2022
**Uuno Pall** (28. juuni 1935 Sadala vald Tartumaa – 8. oktoober 2008) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Uuno Pall oli käsitöölise poeg.

Lõpetas 1954 Tartu Ehitustehnikumi, 1962 TPI ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehitusinsenerina, 1974 Üleliidulise Patendinduse Keskinstituudi (Tallinna filiaali) patentoloogina, 1975–79 Riia PI aspirant, tehnikakandidaat (1983, TPI), väitekiri "Реологические свойства ячейстобетонной массы для осуществления ее безподдонной транспортировки". Oli 1959–72 ja 1984–98 RPI Eesti Projekt insener-konstruktor ja juhtivprojekteerija, 1973–83 Silikaatbetooni TUI labori juhataja, 1998–2004 FIE: Inseneribüroo Uuno Pall; 1993–97 osales Eesti ehitusalases õigusloomes (oli ehitusseaduse koostamise töörühma juht) ja projekteerimisnormide koostamisel.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkonnad: vundamendiehitus ja ehituskonstruktsioonid, gaasbetooni tehnoloogia. Välja arendanud gaasbetooni lõiketehnoloogias kasutatava aluseta toorgaasbetoonimassi transportimise meetodi, välja töötanud selle teoreetilised alused. Projekteerinud ja ehitanud hotelli Viru, Eesti esimese kõrghoone vundamendi ja konstruktsiooni, korraldanud vundamendi kasutusaegsed vajumisvaatlused ja nende analüüsi. Paljude hoonete, sh seismilistel aladel (Taškent, Spitak) ehitatud elamute konstruktsiooni autor. Nõukogude Eesti preemia (1972, kollektiivis). 40 teadustrükist, sh 1 monograafia; 1 autoritunnistus.

Teoseid
-------

* Karkass-paneelkonstruktsiooniga kõrghoonete arvutusmeetodid. // Abiks projekteerijale (1967) 2
* Koorikvaiadest alus "Inturisti" hotelli kõrghoonele. // Ehitus ja Arhitektuur (1969) 1
* Возведение многоэтажных зданий (гостиница "Виру" в Таллине) (kaasautor K. Ehala). М, 1975
* Monoliitbetooni kasutamise otstarbekusest Eestis kõrgelamute ehituses (kaasautor H. Rohtmaa). // Ehitus ja Arhitektuur (1977) 1
* Реологические основы безподдонного транспортирования ячейстобетонного массива (kaasautor G. Kunnos). // Бетон и железобетон (1981)
* Транспортирование ячейстобетонного массива сырца без поддона (kaasautor G. Kunnos). // Строит. материалы (1983) 5
* Hotell "Viru" alusdeformatsioonidest maapinna lokaalvajumise taustal (kaasautorid L. Sapar, L. Arbeiter). // VIII Eesti geotehnika konverents. Tallinn, 1984
* Kuidas projekteerisime hotelli "Viru". // Ehitusinsenerid Tallinna Polütehnilisest Instituudist. Tallinn, 1986

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn, 1986, lk 220
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Kohvipaus** on kohvik Tartus ja Tallinnas. 

Kohvipausi asutajad on Marge Issak ja Toomas Issak, kes said inspiratsiooni kohviku asutamiseks välisreisidel kogetud kohvikuelamustest. Nende sõnul eristub Kohvipaus teistest kohvikutest kiirete ja tervislike toitude poolest.

Kohvipausi Tartu kohvik (Rüütli 8)

### Ajalugu

Esimene Kohvipausi kohvik asus Tartu avaturul.

2009. aasta sügisel kolis Kohvipausi kohvik Tartu vanalinna, Rüütli ja Küütri tänava nurgal asuvasse 19. sajandist pärit hoonesse, kus on läbi aegade asunud poeruumid. Kohviku avamiseni asus ruumides rõivapood Hevian. 2016. aastal avati esimene Kohvipausi kohvik Tallinnas Rävala pst 2. Kolm aastat hiljem avati ka teine kohvik Tallinnas Hobujaama peatuse vastas (Narva mnt 7).

### Tunnustus

2017. aastal pälvis Kohvipausi Rävala pst kohvik 107 osaleja seast Tallinna kesklinna kauneima vaateakna tiitli.

Ka 2022. aastal pälvis Rävala Kohvipaus Tallinna kesklinna kauneima vaateakna auhinna.

Viited
------

1. ↑  "Kohvipaus ootab kiirustajaid". *Majandus*. 11. detsember 2009. Vaadatud 1. augustil 2023.
2. ↑  "15. oktoober – Tartu Ekspress by Rasmus Rekand – Issuu". *issuu.com* (inglise). 16. oktoober 2009. Vaadatud 1. augustil 2023.
3. ↑  "15. oktoober – Tartu Ekspress by Rasmus Rekand – Issuu". *issuu.com* (inglise). 16. oktoober 2009. Vaadatud 1. augustil 2023.
4. ↑  "6938 Elamu Tartus Rüütli 8, 18.saj. • Mälestiste otsing • Mälestised". *register.muinas.ee*. Vaadatud 1. augustil 2023.
5. ↑  "Kohvipaus kohvikud Tartus ja Tallinnas – Avatud iga päev". *Kohvipaus kohvik Tallinnas ja Tartus*. Vaadatud 1. augustil 2023.
6. ↑  "Fotod: selgusid Tallinna Kesklinna kaunimad vaateaknad". *Tallinn*. 30. jaanuar 2017. Vaadatud 1. augustil 2023.
7. ↑  "Selgusid Kesklinna kauneimad jõuluvaateaknad | Tallinn". *www.tallinn.ee*. 23. detsember 2022. Vaadatud 7. augustil 2023.

Välislingid
-----------

* Koduleht