recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ago Aava** (kuni 1936. aastani **Aleksander Peterson**; 20. detsember 1908 Antsla vald, Võrumaa – 26. märts 1996 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant) ja sportlane.

Ago Aava lõpetas 1928. aastal Võru poeglaste reaalgümnaasiumi, seejärel sõjakooli aspirantide ja 1935. aastal eksternina kaadriohvitseride kursused. 

Sportima hakkas õpetaja A. Michelsoni juhendamisel, sõjakoolis treenisid teda Anton Ohaka, Theodor Sulg ja Valter Palm. Võistles suusatamises, kergejõustikus, orienteerumises ja laskmises. Kuulus spordiseltsidesse Tallinna Sport ja Eesti Spordiseltsi Kalev. Eesti meistrivõistlusteltel kordas muutmata sõjapüssist laskmises püstiasendist 172 silmaga maailmarekordilist tulemust ja täitis erimeistrinormi. 

Teenis aastatel 1928–1940 Eesti sõjaväes, 1940–1950 Punaarmees ja Nõukogude armee eesti rahvusväeosas kassapidajana ning polgu rahandusosakonna juhatajana. Oli tegev Eesti NSV Laskespordiföderatsiooni, Kurnimänguföderatsiooni ja Spordiveteranide Liidu eestseisuses. 

Oli raamatu "Laskmine: minevikust tänapäevani" (Eesti Raamat, 1972) üks kaasautoreid.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
* Biograafia ESBL-is

| * v
* r
Eesti Spordiveteranide Liidu auliikmed |
| --- |
| 

* Ago Aava
* Enno Akkel
* Ilja Bakhoff
* August Englas
* Helvi Erikson
* Hilja Gurzinski
* Raimond Isok
* Heino Jeret
* Meinhard Järlik
* Anton Jürisson
* Leili Kaas
* Ants Kala
* Helga Kala
* Erna Kallus
* Roman Karu
* Hellard Kristelstein
* Nora Kutti
* Auri Laaspere
* Otto Lahi
* Karin Laine
* Leo Landberg
* Valdek Lõuk
* Heino Mahlapuu
* Helmut Multer
* Elmar Männik
* Elmar Mölder
* Villu Ojassalu
* Oliver Puri
* Viktor Puussepp
* Aino Pääro
* Vambola Remmel
* Richard Rooden
* Evald Roorand
* Kalev Salur
* Artur Tare
* Eduard Tamm
* Aleksander Transtok
* Heldur Tuulemäe
* Aleksei Uibo
* Oskar Uudeküll
* Väino Viherpuu

 |
Gustave Caillebotte'i (1848–1894) teos "Rue de Paris, temps de pluie" kujutab vihmavarjudega pariislasi sajumärjal tänaval. Õlimaal lõuendil, 1877
Terrakotasõdalaste armee sõjavanker külgekinnitatud vihmavarjuga. Qin Shi Huangdi hauakamber, u 210 eKr
**Vihmavari** on kaasaskantav seadeldis, mida kasutatakse selleks, et ennast vihma eest kaitsta. 

Vihmavari koosneb tavaliselt vettpidavast kangast või kilest, mis on kinnitatud metallist ribidest karkassile, mis omakorda kinnitub varrele, millest kinni hoitakse. Vettpidav kangas moodustab pea kohal katuse, mis kaitseb vihmavarju kandjat vihma eest.

Vihmavarje on kasutatud juba tuhandeid aastaid, need olid olemas nii muistses Assüürias, Kreekas, Egiptuses kui ka Hiinas. Hiinas tehti vihmavarjud tavaliselt siidist või õlipaberist ning karkass tehti bambusest. Euroopas said kaasaskantavad vihmavarjud laiemalt tuntuks 17. sajandil. Metallkarkassiga vihmavarju leiutas Samuel Fox 1852. aastal.

* Vihmavarjude kasutamine tänavate kohal. Doha, KatarVihmavarjude kasutamine tänavate kohal. Doha, Katar
* Renoiri impressionistlik maal "Vihmavarjud"Renoiri impressionistlik maal "Vihmavarjud"
* Vihmavarju kasutamine vihmasaju ajalVihmavarju kasutamine vihmasaju ajal
* Vihmavarjud olid Hongkongi 2014. aasta meeleavalduste sümboliksVihmavarjud olid Hongkongi 2014. aasta meeleavalduste sümboliks

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vihmavari** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **vihmavari** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Vihmavari** |
Margrete I
**Margrete I** (märts 1353 – 28. oktoober 1412) oli Taani ja Norra kuninganna (1387–1412) ning Rootsi regent (1389–1412). Ta oli Valdemar IV Atterdagi tütar.

Pärast oma isa surma 1375 pani Margrete Taani troonile oma poja Olufi. Tema vanem õde Ingeborg tahtis troonile seada hoopis enda ja Mecklenburgi hertsogi Heinrich III poega, kuid Margrete osutus edukamaks poliitikuks (saavutades Pommeri hertsogite toetuse) ning saavutas oma tahtmise. Kui Margrete abikaasa Norra kuningas Håkon VI suri, sai Olufist ka Norra kuningas (Olav IV). Et Oluf oli alaealine, siis valitses mõlemat riiki tegelikult Margrete.

1387 suri Oluf aga järglasteta ning Norra ja Taani valisid oma valitsejannaks Margrete. 1389 sai ta ka Rootsi regendiks, kui ebapopulaarne kuningas Mecklenburgi Albrecht seal kukutati. Stockholmi linn jäi aga Albrechtile ustavaks ning see langes Margrete kätte alles 1398. aastal, kui Hansa Liit, mis oli linna alates 1395. aastast valitsenud, selle kaubandusprivileegide eest kuningannale andis.

Nii oli Margretest saanud kõigi kolme Põhjamaa valitsejanna. Et ta enda poeg oli surnud, pidi ta leidma uue valitseja, kes omaks legaalset pretentsiooni kõigile kolmele troonile. Ta leidis selle oma õetütre poja Pommeri Eriku näol, kes oli juba ametlikult Norra kuningas ning krooniti 1397 Kalmaris kõigi kolme riigi ühiskuningaks. Nii sai alguse Kalmari unioon, mille tegelikuks rajajaks oli Margrete. Et Erik oli veel alaealine, siis valitses ta viimase eest regendina, ent ka pärast tolle 18-aastaseks saamist oli Margrete kuni oma surmani Põhjamaade tegelik valitsejanna.

Sugupuu
-------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Margrete I**  | Valdemar IV Atterdag | Christoffer II | Erik V Klipping |
| Brandenburgi Agnes |
| Pommeri Eufemia | Bogislaw IV |
| Rügeni Margarete |
| Sønderjyllandi Heilwig | Erik II | Valdemar IV |
| Saksi-Lauenburgi Elisabeth |
| Holsteini Adelheid | Heinrich I |
| Heilwig von Bronckhorst |

Vaata ka
--------

* Norra kuningate loend

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Oluf III** | **Taani monarh**alates 1375–1412 | Järgnev:**Erik Pommerist** |
| Eelnev:**Olav IV** | **Norra monarh**alates 1387–1412 |
| Eelnev:**Mecklenburgi Albrecht** | **Rootsi monarh**alates 1389–1412
 |
**Kõverlaid** on 30 hektari suurune asustamata laid Väinameres Hiiumaa vallas Salinõmme külas. Saar kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Laidelahe sihtkaitsevööndisse.

Nimi
----

Laidu on esmamainitud 1770. aastal nimega *Krugholm*. 1798 Ludwig August Mellini "Liivimaa atlases" on laid kui *Köwerlaid* ja *Krugholm*. 

Laid on saanud nime ilmselt oma kõvera kuju ja käärulise rannajoone järgi.

Asukoht
-------

Kõverlaiu keskpunkti geograafilised koordinaadid on 58° 45′ 12″ N, 23° 10′ 20″ E.

Kõverlaid asub Hiiumaa Sarve poolsaarest 11 kilomeetrit kagus, Ahelaiust 1,5 kilomeetrit kirdes ja Muhu Seaninast 7,5 kilomeetrit põhja pool.

Kõverlaiu idakallast peetakse Hiiu maakonna idapoolseimaks punktiks, tegelikult on veidi kaugemal idas väike Hülgerahu.

Kõverlaiu läänekallast nimetatakse Vähe-Kõveri otsaks ja idakallast Suur-Kõveri otsaks, Muhu poole jääb Lõunarand. Laiu kirdetippu kutsutakse Andrusesääreks.

Kõverlaiu kohanimede kaart

Loodus
------

Saare rannajoon on kääruline.

### Meri

Laidu ümbritsevad kared ja karid. Läänes asuva Ahelaiuni on meri vaid kuni meetri sügavune ning väga kivine, mistõttu sealt on isegi paadiga raske läbi saada. Meres ujub palju hülgeid.

### Kivid

Idapoolses Lõunarannas on järsk mere poolt kuhjatud vall püstise rändrahnuga, läänepoolne Lõunarand on lauge.

Kivid katavad saart vaid rannikul.

Paari meetri kõrgune püstine rändrahn Kõverlaiu Lõunaranna vallil
### Taimed

Suur-Kõveri otsas kasvavad okaspuud (mänd), keskosas lehtmets (suures osas haavad, ka kased) ja kadakad ning muud põõsad. Lõunaranna läänepoolne kallas on hõredalt pillirooga kaetud.

### Loomad

Harva võib saarele ujuda põder või isegi metssiga, talvel külastab kõiki suuremaid Hiiumaa laide rebane.

Inimtegevus
-----------

Kõverlaiul ei ole kunagi asustust olnud. Sajandeid tagasi võis saar olla kasutuses hiidlaste ja muhulaste heinamaana.

Saarel on lubatud viibida kaitseala valitseja nõusolekuta 1. jaanuarist 10. veebruarini. Kõverlaidu külastatakse harva ning ta torkab silma puutumatu looduse poolest.

Viited
------

1. ↑  Kõverlaid Eesti looduse infosüsteemis, vaadatud 12. juulil 2019.
2. ↑  Marja Kallasmaa: "Hiiumaa kohanimed." Eesti Keele Sihtasutus. Tallinn, 2010.
3. ↑  "Hiiumaa arvudes 2006" (PDF). Lk 5. Vaadatud 24.03.2008.
4. ↑  "Hiiumaa laidude maastikukaitseala kaitse-eeskirja ja välispiiri kirjelduse kinnitamine". *Riigi Teataja*. Vaadatud 24.03.2008.

Kirjandus
---------

* Haide-Ene Rebassoo. *Laidude raamat*, Tallinn 1972

Välislingid
-----------

* Kõverlaid Eesti looduse infosüsteemis
* Lühitutvustus, pildid, kaart
**TheTomsikene** (kodanikunimega **Raim-Janar Toms**; sündinud 8. detsembril 2000) on Eesti juutuuber, kelle YouTube'i kanalil on üle 43 000 tellija. Ta on eriti populaarne teismeliste poiste seas.

Ajalugu
-------

### Videod

TheTomsikene laadis YouTube'i üles oma esimese video 26. novembril 2012 ("LIMBO part 1 : Uued Seiklused Algavad Siin!"), mis on praegu nähtaval YouTube'i kanalil TTV.

Ta ühines kanaliga Mängunurk 27. novembril 2013 ning esimene TheTomsikese osalusega video sellel kannab pealkirja "Minecraft Gamersgrid.eu #3: Ehitamine jätkub".

Esimene oma kanalile laaditud video "Tutvustan teile: TheTomsikene" on üles laaditud 29. aprillil 2018.

TheTomsikene alustas ka karjääri animatsiooni vallas, kuid lõpetas, sest ta ei arvanud, et jõuab sellega kuhugi.

Praegu on TheTomsikene aktiivne kolmel YouTube'i kanalil: TheTomsikene, Mängunurk ja TTV.

### Tellijate arv

Tema kanal sai täis 10 000 tellijat augustis 2018, mille puhul avas ta ka oma Discordi serveri, mis kannab nime Debiilikute Paradiis.

20 000 tellijat sai TheTomsikesel täis novembris 2018. Selle tähistamiseks lasi ta välja oma *merch*'i.

30 000 tellijat täitus veebruaris 2019.

Oktoobris 2019 sai tema kanal täis 40 000 tellijat.

Nime teke
---------

Seda, kuidas tekkis nimi TheTomsikene, seletab ta oma videos "Mida tähendab TheTomsikene?". Siin on lühikokkuvõte seletusest.

Kui TheTomsikesel tekkis idee teha arvutimängude jaoks endale kasutajanimi tuli talle kuskilt mõte panna selleks nimeks Tomsike, mis on kombinatsioon tema perekonnanimest ja eesti keele hellitust väljendavast liitest. Mingist punktist aga muutus nimi Tomsike nimeks Tomsikene ning selle nime all lõi ta ka oma esimese YouTube'i kanali. Kuna ta ei osanud veel sellel ajal inglise keelt, siis ühel päeval oma kasutajakontole sisse logides vajutas ta kogemata nupu *Log in* ('logi sisse') asemel *Sign up* ('loo konto') ning ta hakkas eneselegi teadmata omale uut kontot looma. Kuna nimi oli võetud, pakkus YouTube talle soovituste hulgas nime TheTomsikene, mida ta hakkaski igal pool kasutama.

Videod
------

Kõige rohkem vaatamisi tema videokanalil on kogunud video "Ahistan Tinderis naisi", mida on vaadatud ligi 400 000 korda.

TheTomsikene on teinud ka lühifilmi "Ei ühtegi sõpra nagu sina". Räägib väga palju musta nahalistest

Viited
------

1. ↑  "TheTomsikene - YouTube".
2. ↑  Raim-Janar Toms (26. november 2012). "LIMBO part 1 : Uued Seiklused Algavad Siin!".
3. ↑  Mängunurk (27. november 2013). "Uus Liige!".
4. ↑  Mängunurk (29. november 2013). "Minecraft Gamersgrid.eu #3: Ehitamine jätkub".
5. ↑  Raim-Janar Toms (29. aprill 2018). "TUTVUSTAN TEILE: TheTomsikene".
6. ↑  Raim-Janar Toms (5. august 2018). "10K & DISCORD HYPE".
7. ↑  Raim-Janar Toms (25. november 2018). "20K & MERCH HYPE".
8. ↑  Raim-Janar Toms. "TheTomsikene / Streamlabs".
9. ↑  Raim-Janar Toms (27. oktoober 2019). "546 päeva tagasi..."
10. ↑  Raim-Janar Toms (11. august 2018). "Mida Tähendab TheTomsikene".
11. ↑  Raim-Janar Toms (22. detsember 2018). "Ahistan Tinderis naisi".
12. ↑  Raim-Janar Toms (4. november 2018). "Ei ühtegi sõpra nagu sina".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib poliitikust; skulptori kohta vaata artiklit Ernst Kirs (skulptor)* |

---

**Ernst Kirs** (14. veebruar 1910 Helme vald – 14. detsember 1994 Tartu) oli Eesti poliitik ja ühiskonnategelane.

Ta lõpetas aastal 1928. aastal Tõrva gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1928–1929 ja 1937–1942 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (ei lõpetanud ülikooli). Ta oli Korp! Sakala buršvilistlane.

Ernst Kirs oli kindral Johan Laidoneri 1934. aasta riigivanemaks valimise kampaania üks juhte. Eesti Kodanike Liidu aseesimees, Eesti Maaliidu auesimees.

9. jaanuaril 1935 kutsus ta Johan Laidonerile saadetud kirjaga kukutama riigivanem Konstantin Pätsi ja lubas, et Laidoner saab viimase asemel Eesti presidendiks. Asja pidi korraldama "talupoeglik võitlusorganisatsioon" Eesti Küttide Leegion. Selle eest karistati teda kümnepäevase arestiga.

1941. aastal pidi Ernst Kirsist prantsuse keele oskuse tõttu saama vapside valitsuse välisminister. Kõik see toimus välgukiirusel enne Saksa armee kohalejõudmist, kui ta istus rahulikult hallis majas, kust käis koostöö Johannes Sikkariga.

Teosed
------

* Kord olin ma röövlite päälik... : ühe Mulgimaa hallparuni elukeerud [eessõna: Jüri Ant]. Tallinn, Olion, 1996.
	+ Aksel Mark. Ernst Kirs kirjutab endast – milles tõtt on omajagu. Teataja, 24. jaanuar 1998, nr. 1, lk. 4.

Vaata ka
--------

* Edgar Aavik
* Hillar Lehari
* Heinold Okas

Välislingid
-----------

* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
**Veterinaar- ja Toiduamet** (lühend **VTA**) oli Eesti Põllumajandusministeeriumi hallatav valitsusasutus, mis muu hulgas teostas ja korraldas Eestis riiklikku veterinaarjärelevalvet. 

VTA loodi aastal 2000 ümberorganiseeritud *Veterinaar- ja Toiduinspektsiooni* (lühend VTI; kasutati ka nime: *Riigi Veterinaar- ja Toiduinspektsioon* (lühend *RVTI*)) alusel. 

Peale riikliku veterinaarjärelevalve olid VTA-l veel nt järgmised ülesanded:

* korraldada ja teostada loomataudide tõrjet;
* korraldada ja teostada toidu käitlemisettevõtete tunnustamist;
* korraldada laboratoorseid uuringuid loomataudide diagnoosimiseks ning toidu, sööda ja joogivee kvaliteedi hindamiseks;
* teostada loomade identifitseerimise ja registreerimise järelevalvet.

VTA-l oli keskasutus, millele allus 15 maakondade veterinaarkeskust. 

1. jaanuarist 2021 moodustati Põllumajandusameti ning Veterinaar- ja Toiduameti ühendamisel Põllumajandus- ja Toiduamet.

Vaata ka
--------

* Veterinaar- ja Toidulaboratoorium

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 19.02.2013)
2. ↑  EE 12. köide, 2003: 660.
3. ↑   (vaadatud 19.02.2013)
4. ↑   (vaadatud 19.02.2013)
5. ↑  "Põllumajandus- ja Toiduameti moodustamine". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2021. Vaadatud 1. augustil 2021.

Välislingid
-----------

* Valitsusasutuse koduleht (vaadatud 19.02.2013)
**Maria Tilk** (sünninimi **Maria Aarma**; 28. jaanuar 1948 Kirovi oblast, Vene NFSV – 7. jaanuar 2015) oli eesti ajaloolane, kasvatuskultuuri ajaloo uurija. 

Ta sündis Siberis väljasaadetute peres. 1956. aastal saabus ta koos perega Eestisse, kooliajal elas Pärnus.

Ta õppis aastatel 1966–1971 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ning lõpetas ülikooli ajalooloolasena (diplomitöö "Kušaani impeeriumi kultuuriajalugu", juhendaja Linnart Mäll). Ta oli aastatel 1984–1987 aspirantuuris Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis ja kaitses 1988. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja "Linnakäsitöölised Eestis 19.sajandi II poolel" (juhendaja Karl Siilivask).

Töötas 1971–1980 kooliõpetajana Pärnus ja Tallinnas (1. Tehnikakool, Tallinna 17. Keskkool), 1980–1988 teadurina Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis, alates 1988. aastast õppejõuna Tallinna Ülikoolis.

Publikatsioone
--------------

* 1997 "Ajalugu 5. klassile". Kaasautorid Mart Laar, Eha Hergauk, Liisi Pääsuke. Avita. Tallinn 1997
* 2003–2007 "Kasvatus eri kultuurides" I-III
* Konverents: "Pedagoogiline mitmekesisus võimalusena ja tegelikkuses", Maria Tilk: "Pedagoogilisest tarkusest ajaloolises vaates".

Isiklikku
---------

Tema isa oli Gunnar Aarma. Tema vennad on August Aarma ja Jüri Aarma.

Viited
------

1. ↑  Homme algab konverents "Pedagoogiline mitmekesisus võimalusena ja tegelikkuses", veebiversioon (tarve 24.10.2015)

Välislingid
-----------

* Maria Tilk Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Maria Tilk. Akadeemiline habitus, akadeemiline identiteet
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
**Sankt Urban** (sloveeni: *Sveti Urban*) on vald Austrias Kärnteni liidumaal Feldkircheni ringkonnas.

Sankt Urban asub Gurktali Alpides Põhja-Kesk-Kärntenis, u. 10 km Feldkirchenist kirdes St. Urbani järve ääres. Madalaim punkt on 520 m Glani orus ja kõrgeim on 1338 m Hocheckil.

Loodus
------

### Dobra raba

Dobra raba (ka Jakobi või Freundsameri raba) asub merepinnast 902 m kõrgusel. Ümbritsetuna arvukatest laugetest küngastest, nagu Gößeberg, Paulsberg ja Illmitzeri mets, on see uhkelt rikkaliku taimestikuga, mis on rabadele tüüpiline. Selles rabas on haruldane põhjamaine kask, jääajast pärit jäänuk, mis avastati Kärntenis esmakordselt 1922. aastal.

Viited
------

1. ↑  Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
2. ↑  Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.

Feldkircheni ringkonna vallad

* Albeck
* Feldkirchen
* Glanegg
* Gnesau
* Himmelberg
* Ossiach
* Reichenau
* Sankt Urban
* Steindorf am Ossiacher See
* Steuerberg
**Monopson** (*monopsony*) on turustruktuur, kus sisendid ostab ainult üks ostja. Termin Monopsony pärineb kreeka keelest: "*monos*" tähendab üksikut ja "*opsonia*" tähendab ostu. Monopsoni kolm peamist tunnust on: 

1) üks ettevõte, kes ostab kõik kaubad ja teenused turul 

2) puuduvad teised ostjad turul 

3) uutele ettevõtetele turule sisenemine raskendatud.

Monopsoni puhul on peamine eelis üksikul ostjal, mis võimaldab kontrollivõimalust, vähendades ostetava kauba või teenuse hinda.  Monopsoni klassikaliseks näiteks võib tuua väikelinna, kus tegutseb üksainus tööandja. Senikaua, kuni töötajad ei saa või ei soovi minna tööle elukohast kaugemal, saab ettevõte tegutseda turul kui monopson: tootmistegurite pakkujaid on palju, kuid nõudjaid ainult üks. Ettevõtte põhieesmärgiks on selle käigus kasumi maksimeerimine. Täieliku konkurentsi turul on ettevõte hinnavõitja, sest ta ostab ainult väikese osa turul pakutavast tööjõust. Sel juhul on tööjõu pakkumine täiesti elastne ja pakkumiskõver-horisontaalne sirge. Monopsoni korral on tööjõu pakkumiskõver ühtlasi turupakkumiskõver, millel on positiivne tõus.

### Ajalugu:

Termin monopson võttis esimesena laialdaselt kasutusele Joan Robinson 1932. aastal oma raamatus "The Economics of Imperfect Competition" .Klassikalises kreeka keeles tähendab "*opson*" kala või üleküpsenud liha ehk "*opsonia*" viitab tegelikult kala ostmisele. See muudab monopsoni sõnasõnalise tähenduse turuolukorraks, väljendades seda sõnadega ,,*ühe kala ostja*". Aristoteles kasutas terviklikku sõna "*monopolia*" (inglise k.), et tähistada "*eksklusiivset* *müüki*".

### Monopson VS monopol:

Sarnaselt mõistele monopol tähendab ka monopson täielikku kontrolli mingi teatud turu üle. Peamine erinevus monopoli ja monopsoni vahel on see, et monopolis on müüjatel täielik kontroll turu üle, kuid monopsonis on kontroll ühe ostja käes. Ostja määrab toote hinna ja kontrollib turgu alates toorainest kuni tõõjõuni välja. Teine erinevus monopoli ja monopsoni vahel on kaubanduse kontroll. Monopoli puhul on võim tootja käes, samas monopsoni korral tarbija käes. Mõlemad olukorrad võivad põhjustada turu ebaefektiivsust, näiteks monopolis peavad tarbijad vastama kõrgematele hindadele. Monopsonis võib tekkida olukord, kus töötajad peavad leppima madalama palgaga, mille tulemusel kehtestatakse ka madalamad hinnad.

### Viited:

1. 1 2  Kerem, Kaie; Keres, Kadrian; Randveer, Mare (2004). *Mikroökonoomika alused*. Tallinn: Külim. Lk 267, 298. ISBN 9985-9522-2-7.
2. 1 2 3  "Monopsony: Definition, Causes, Objections, and Example". *Investopedia* (inglise). Vaadatud 25. märtsil 2024.
3. ↑  "Joan Robinson | Keynesian economics, Cambridge, Marxism | Britannica". *www.britannica.com* (inglise). Vaadatud 25. märtsil 2024.
4. ↑  Thornton, Robert J (1. mai 2004). "Retrospectives: How Joan Robinson and B. L. Hallward Named Monopsony". *Journal of Economic Perspectives* (inglise). **18** (2): 258. DOI:10.1257/0895330041371240. ISSN 0895-3309.
**Vivian Kallaste** (õieti Viviane, aastani 1983 Laane; sündinud 19. oktoobril 1956 Tallinnas) on eesti laulja (metsosopran) ja pedagoog. 

Ta lõpetas 1975 Tallinna 22. Keskkooli ning õppis 1966–1969 Tallinna Lastemuusikakoolis viiulit (õpetaja Kurt Brinkman) ja lõpetas 1982 lauluerialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Jenny Siimoni ja Tiiu Levaldi klass). 

1965–1974 oli ta Ellerheina lastekoori ja 1974–1979 selle kammerkoori ning 1980–1982 Eesti Raadio segakoori laulja ja solist.

1982–2001 oli Kallaste Vanemuise teatri solist, 2001–2004 laulis ta Savonlinna ooperifestivali kooris. 

Aastast 1986 töötab Kallaste Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis pedagoogina (aastast 2000 klassikalise laulu osakonna juhataja). 

Tema õpilasteks on olnud: Liina Tordik, Maria Kiple, Laili Jõgiaas, Maria Kallaste, Kadri Tegelmann, Tamar Nugis, Rasmus Kull, Greete Kivisild, Merje Uppin. 

Olnud aastast 2001 mitme koori hääleseadja (Tartu Noortekoor, Tartu Ülikooli Naiskoor, Miina Härma Gümnaasiumi koorid) ning aastast 2007 ühtlasi Eesti Kooriühingu mentor hääleseade alal. 

Esinenud kontsertidega Eestis ja välismaal (sh 1984 koos Taisto Noorega Potsdamis, 1990 Torontos, 1996 Turus soolokontsert nüüdismuusika festivalil). 

Ta on olnud ka solist suurvormide ettekandeil: näiteks koos Eesti Filharmoonia Kammerkooriga Bachi „Jõuluoratoorium"; Vanemuise kollektiividega Pergolesi „Stabat mater" ja de Falla „Suur võlur – armastus"; koos segakooriga Noorus ja Eesti Muusikaakadeemia sümfooniaorkestriga Urmas Sisaski „Missa nr 1". 

Peeter Volkonski on talle kirjutanud „Ysolti laulud" (esiettekanne 1989).

Kallaste on Richard Wagneri Seltsi (2000) ja Soololaulu Õpetajate Liidu liige (2002). 

Tema abikaasa on Aivar Kallaste.
**Ladoga** oli aastatel 1866–1869 Peterburi laevatehases ehitatud Vene miiniveeskja.

Üldkirjeldus
------------

Laeva ehitamist alustati 8. novembril 1866 Peterburis P. F. Semjannikovi ja V. A. Poletiki laevatehases, võttes eeskujuks Suurbritannia soomuslaeva Captain, millel oli peale aurumasinate ka täielik purjelaeva-varustus. Minini-nimeline laev lasti vette 1869. aasta sügisel. Laev sai oma nime Vene renessansi suurkuju Kuzma Minini järgi.

Kuna Captain uppus 1870. aasta sügisel, otsustasid Minini projekteerijad ja ehitajad esialgsest projektist loobuda ja laeva ümber teha, nt jäeti ära soomustornid. Minin sai valmis 1879. aasta veebruaris.

Laeva (toonase klassifikatsiooni järgi soomusfregati) veeväljasurve oli 5940 t, pikkus 91,1 m. Relvadest oli laeval neli 203 mm ja kaksteist 152 mm kahurit, kaks 64 mm ja kaks 47 mm tavalist kahurit ning neli 47 mm revolverkahurit. Laeva kiirus oli 12,2 sõlme (22,6 km/h). Laev mahutas 500 inimest.

1892. aasta klassifikatsiooni järgi sai Mininist I järgu ristleja, 1909. aastal seadmestati ta miinitranspordiks ja seejärel miiniveeskmiseks. 3. märtsil 1909 nimetati laev ümber Ladogaks, sest nii tähtsatel laevadel olid Vene laevastikus järvede või jõgede nimed. Ladoga veeväljasurve oli 6100 t ja pikkus 92,1 m. Ladoga mahutas 1080 miini. Laevalt eemaldati suurtükirelvastus (v.a neli 47 mm kahurit). Meeskond koosnes 318 inimesest.

Esimeses maailmasõjas osales Ladoga miinitõkete tegemises. 15. augustil 1915, kui rajati miinitõket Tahkuna ja Hanko poolsaare vahel, plahvatas miin Ladoga vasakparda vööriosas ja lõhkus laevakeret. Vesi voolas katlaruumi, mille tagajärjel katlad lõhkesid. Laev vajus kiiresti vee alla. Hukkus viis inimest.

Vrakk
-----

Ladoga vrakk asub 45 m sügavusel vees. Pärast esimest maailmasõda tõsteti kaks 47 mm kahurit üles. Helsingi sõjamuuseumi loal võib vraki juurde sukelduda.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Õun, Mati (2015). Laevahukud Läänemerel 20. sajandi sõdades. Grenader, lk 31–32.
2. ↑  Cruiser Minin (1866).
**Poltava** oli Venemaa lahingulaev, mille ehitamist alustati 16. juunil 1909. aastal Peterburis.

Laev sai nime 1709. aasta Poltava lahingu järgi, kus Venemaa alistas Rootsi kuninga Karl XII.

Üldkirjeldus
------------

Poltava ja selle sõsarlaevad Gangut, Sevastopol ja Petropavlovsk olid Vene laevastikus ennenägematult suured: nende veeväljasurve oli 23 288 t, pikkus 181,2 m, laius 26,9 m ja sügavus 8,5 m. Peakaliibris oli kõigil kaksteist 305 mm kahurit, kuusteist 120 mm kahurit torpeedode tõrjumiseks, kaks 75 mm kahurit ja üks 40 mm kahur. Kuna lahingulaevasid plaaniti kasutada esimese maailmasõja sõjategevuses, lisati laevadele ka kaks 63 mm kahurit ja üks 47 mm õhutõrjekahur.

10. juulil 1911 lasti Poltava vette, kuid lõplikult valmis saanuks kuulutati laev 17. detsembril 1914. Selleks ajaks oli esimene maailmasõda kestnud juba neli ja pool kuud. Sellegipoolest ei teinud laev sõjas sakslaste suunas ühtegi lasku.

1919. aasta tulekahju
---------------------

Laev seisis pikalt Helsingi sadamas, kust see 1918. aastal edasi Kroonlinna viidi. Hiljem samal aastal toimetati Poltava Petrogradi, kus see jäeti Admiraliteeditehase sadamabasseini seisma. Juba 1917. aasta revolutsiooni segaduste tõttu laiali minevast laevameeskonnast oli 1919. aasta sügiseks alles jäänud vaid üksikud.

Laeva elektrigeneraatorid ei töötanud, mistõttu liiguti pimedas küünla või petrooleumilambi abil. Sellegipoolest küdes laeva vööripoolses katlaruumis naftaküttel katel, et hoida temperatuur laevas plusskraadides. 24. novembril 1919 olid sealsed kütjad jätnud katlaruumi naftatanki luugi tugevalt kinni keeramata, mistõttu voolas naftat trümmi ja hiljem katlaruumi. Nafta tase tõusis katla tuleni ja seejärel süttis nafta põlema.

Õnnetuse ilmnedes selgus, et Poltava tuletõrjesüsteemid ei olnud töökorras. Tulekahju tuli kustutama linna tuletõrje, kaks jäämurdjat ja üks päästelaev. See võttis aega 15 tundi. Juhtunu käigus selgus, kannatada sai lahingulaeva vööriosa.

Vrakk
-----

Poltava jäi seisma poolpõlenud vrakina ning õnnetust varjati ülejäänud maailma eest uue sajandi alguseni.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Õun, Mati (2015). Laevahukud Läänemerel 20. sajandi sõdades. Grenader.
2. ↑  Vinogradov, Sergei (2000). Battleship Development in Russia from 1905 to 1917. – Warship International. Vol. 37, No. 1 (2000), lk 14-26.
Marie Louise Coleiro Preca (2017)
**Marie Louise Coleiro Preca** (sündinud 7. detsembril 1958 Qormis) on Malta poliitik, kes oli 4. aprillist 2014 kuni 4. aprillini 2019 Malta president.

Elulugu
-------

Coleiro Preca on lõpetanud Malta Ülikooli õigusteaduse ja humanitaarteaduste alal ning sai notari diplomi.

Õpingute ajal asus ta oma erialal tööle ning astus Tööparteisse. Ta oli algul partei rahvusliku täitevorgani liige ja abisekretär. Aastatel 1982–1991 oli ta partei peasekretär. Samal ajal oli ta sotsialistliku noorsoo rahvusliku ümarlaua liige, partei naistesektsiooni esimees, Guze Ellul Merceri Fondi asutajaliige ning partei nädalalehe Il-Helsien toimetaja. 

24. oktoobrist 1998 on ta olnud Esindajatekoja liige; ta valiti 2003, 2008 ja 2013 tagasi. Parlamendis tegeles ta sotsiaalpoliitika, turismi ja tervishoiuga, kuulus alalisse sotsiaalkomisjoni, rahvuslikku maksumoraali komisjoni ja delegatsiooni Euroopa Nõukogus. 

Ta oli ka telekommunikatsiooniettevõtte Maltacom plc (praegu GO p.l.c.) nõukogu liige.

2013. aastast kuni presidendiks saamiseni oli ta Malta perekonna- ja sotsiaalse ühtekuuluvuse minister. 

1. märtsil 2014 andis ta nõusoleku kandideerida presidendiks. Malta peaminister Joseph Muscat teatas 4. märtsil tema nimetamisest presidendikandidaadiks. 1. aprillil nimetas Esindajatekoda ta presidendiks. 4. aprillil vannutati ta ametisse. Ta vahetas välja George Abela. Ta on riigi üheksas president, seni noorim president (ametisse astudes 55-aastane) ja teine naispresident (esimene oli Agatha Barbara).

Tunnustus
---------

* Riiklik Teeneteorden

Isiklikku
---------

Coleiro Preca on abielus Edgar Precaga. Neil on tütar Angie.

Coleiro Preca on katoliiklane.

Viited
------

1. ↑  Maltal vannutati ametisse uus president, Postimees.
2. ↑  PL motion calls for setting up of permanent committee for family affairs, Malta Independent, 26. märts 2011
3. ↑  Marie Louise Coleiro-Preca will be Malta's ninth President, Times of Malta, 14. märts 2014
4. ↑  Marie Louise Coleiro Preca accepts nomination for President, MaltaToday
5. ↑  Coleiro Preca to be named as President within days, Times of Malta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**George Abela** | **Malta president**2014–2019 | Järgnev**George Vella** |
**Maapäev** oli Läänemere kubermangude rüütlimõisavaldajate (Asehalduskorra sisseseadmisest, 1783. aastast ka lihtsalt mõisaomanike) kokkutulek, rüütelkonna piirkondlik kõrgeim organ, mis lahendas aadli seisuslikke ja kohaliku omavalitsuse küsimusi, valmistas ette talurahvaseadusi jne. ning oli ka Eesti-, Läti- ja Kuramaa rüütelkonna juhtivorgan 16.–20. sajandil.

Rüütel- ja maiskonna Maapäevad toimusid üldiselt iga kolme aasta tagant ning seal pidid osalema kõik rüütlimõisate omanikud, puudujaid trahviti karmilt. Maapäevadel otsustati kohaliku halduse üle, kaitsti rüütelkonna privileege, koostati seaduseelnõusid ning esitati neid valitsejale, esialgu Rootsi kuningale, hiljem Vene keisrile.

Maapäevadel valiti ka rüütelkonna olulisimaid ametimehi: rüütelkonna juht (Eestimaa rüütelkonnal peamees, Liivimaal ja Saaremaal aadlimarssal), samuti kreisi kohtuametnikke.

Maapäevade vaheajal täitis rüütelkonna kõrgeima juhtorgani rolli rüütelkonna nõukogu (Eestimaa kubermangus) või aadlikonvent (Liivimaa kubermangus), kuhu kuulusid rüütelkonna juht (peamees või aadlimarssal), 12 maanõunikku ja 12 kreisisaadikut.

Maapäevad olid Läänemere kubermangude aadelkonnale ka kõige olulisemaks ühiskondlikuks sündmuseks, mille ajal toimusid pidulikud jumalateenistused, peod, ilutulestikud, ballid ja teatrietendused.

Vaata ka
--------

* Eestimaa Maapäev
* Saaremaa maapäev
* Kuramaa maapäev
* Vana-Liivimaa Liivimaa maapäev
John Barrow (2012)
**John David Barrow** (29. november 1952 London – 27. september 2020) oli Briti füüsik, matemaatik ja teaduskirjanik. 

Ta oli 1999. aastast Cambridge'i Ülikooli rakendusmatemaatika ja teoreetilise füüsika osakonna professor.
Tema uurimuste põhivaldkond oli matemaatiline füüsika aktsendiga kosmoloogiale, gravitatsiooniteooriale, osakestefüüsikale ja nendega seotud rakendusmatemaatikale.

John Barrow oli tunnustatud teaduse populariseerija. Ta on avaldanud üle 420 artikli ajakirjades, tema raamatuid on tõlgitud 28 keelde. Kokku on tal ilmunud 19 raamatut. Ta on pidanud loenguid paljudes kohtades, sealhulgas Downing Street 10-s, Windsori lossis, Vatikani palees ja Veneetsia filmifestivalil.

Haridus ja töökäik
------------------

Ta lõpetas 1974. aastal Durhami Ülikooli füüsika ja matemaatika erialal bakalaureusekraadiga ning kaitses 1977. aastal Oxfordi Ülikoolis doktoritöö astrofüüsikas (juhendaja Dennis W. Sciama).

Pärast kahte aastat järeldoktorina töötamist California Ülikoolis Berkeleys asus ta 1981. aastal tööle Sussexi Ülikooli astronoomiakeskusse lektorina. Aastatel 1989–1999 oli ta samas professor ja 1995–1999 ühtlasi astronoomiakeskuse direktor. Alates 1999. aastast töötas ta matemaatikaprofessorina Cambridge'i Ülikoolis. Aastatel 2003–2007 oli ta ühtlasi Greshami Kolledžis astronoomiaprofessor ja 2008–2011 geomeetriaprofessor.

Tunnustus
---------

Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal
* 2003 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
* 2006 – Templetoni auhind
* 2008 – Michael Faraday auhind
* 2009 – valiti Academia Europaea liikmeks
* 2015 – Diraci medal
* 2016 – Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal

Teoseid
-------

* 2001 – *The Book of Nothing: Vacuums, Voids, and the Latest Ideas about the Origins of the Universe*. Pantheon, ISBN 0375420991
* 2003 – *The Constants of Nature: The Numbers that Encode the Deepest Secrets of the Universe*. ISBN 0375422218
* 2007 – *New Theories of Everything*. Pantheon, ISBN 978-0192807212
* 2008 – *Cosmic Imagery: Key Images in the History of Science*. The Bodley Head, ISBN 978-0224075237
* 2009 – *100 Essential Things You Didn't Know You Didn't Know: Math Explains Your World*. W. W. Norton, ISBN 0393070077
* 2011 – *The Book of Universes: Exploring the Limits of the Cosmos*. W. W. Norton, ISBN 0393081214
* 2012 – *Mathletics: A Scientist Explains 100 Amazing Things About The World of Sports*. W. W. Norton, ISBN 978-0393063417
* 2014 – *100 Essential Things You Didn't Know You Didn't Know About Maths and the Arts*. Bodley Head, ISBN 978-1847922311

Viited
------

1. 1 2 3  Professor John Barrow. damtp.cam.ac.uk
2. 1 2  Professor John D. Barrow. gresham.ac.uk

Välislingid
-----------

* John D. Barrow. thriftbooks.com
**Kalju Komissarovi nimeline stipendium** on stipendium Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia teatrikunsti, tantsukunsti ja etenduskunstide visuaaltehnoloogia erialade üliõpilastele erialaseks enesetäienduseks välismaal.

Kalju Komissarovi nimelist stipendiumi antakse välja alates 2018. aastast. Stipendium algatati Garmen Tabori, Tartu Ülikooli ja Eesti Teatriliidu ettepanekul ning Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali toel. Stipendiumi suurus kokku on 2000 eurot (rahastab Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital ja toetab puidust käekelli tootev ettevõte Wooch OÜ), mis jaguneb kahe stipendiaadi vahel, ja seda saavad üliõpilased taotleda alates teisest õppeaastast.

Stipendium tuleb ära kasutada ühe aasta jooksul alates kättesaamisest ning stipendiaat peab kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonnale esitama stipendiumi kasutamise aruande.

Stipendiumi laueraadid
----------------------

* 2018 – näitleja eriala üliõpilane Karolin Jürise ja valguskujundaja eriala üliõpilane Jari Matsi
* 2019 – multimeedia üliõpilane Johanna Mägin ja tantsukunsti üliõpilane Katrin Kubber
* 2020 – tantsukunsti üliõpilased Liisbeth Horn ja Helina Karvak
* 2021 – näitleja eriala üliõpilane Maria Paiste ja valguskujundaja eriala üliõpilane Fredi Karu
* 2022 – tantsukunsti eriala üliõpilane Maryn-Liis Rüütelmaa ja näitleja eriala üliõpilane Liisbeth Kala

Viied
-----

1. ↑  Maarits, Merit (8.03.2019). "Kalju Komissarovi nimelised stipendiumid pälvisid Johanna Mägin ja Katrin Kubber". *ERR*. Vaadatud 9.03.2019.
2. 1 2  Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia. "Prof. Kalju Komissarovi nimeline stipendium". Originaali arhiivikoopia seisuga 5.05.2019. Vaadatud 9.03.2019.
**Jekki Rjazin** (kodanikunimega **Jevgeni Rjazin**, sündinud 26. septembril 1964, pärit Peterburist) on Tartus elav Eesti vabadusvõitleja, vaimuinimene ja aktivist, estofiil. 

Rjazin lõpetas 1989. aastal Tartu Ülikooli matemaatika erialal. Ta on tegelenud ka leiutamise ja tõlkimisega. Rjazin oli üks Eesti kodakondsusseaduse väljatöötajaid ning pälvis 18. jaanuaril 2002 Eesti kodakondsuse eriliste teenete eest. 

Äriregistri andmeil on Rjazin kuulunud erakonda Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu 26. maist 26. augustini 2010, 13. juulist 4. septembrini 2011 ning taas 5. septembrist 2011. Alates 2010. aastast on ta Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu juhatuse liige.

Viited
------

1. ↑  Eesti Islamiuuringute Keskuse meediaprojekt: Kasutajainfo
2. ↑  Piret Bristol — Kohtumine estofiil Jekki Rjaziniga. *Sirp* 8.2.2002.
3. ↑  "Veebiarhiiv: Isikute register darkchess.net". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2009. Vaadatud 25. oktoobril 2009.
4. ↑  Kodakondsuse andmine eriliste teenete eest.

Välislingid
-----------

* Piret Bristol. Eesti riigi aeglusrekord ja eesti luule kiirusrekord, *Sirp*, 8. veebruar 2002
* Jekki Rjazin 50
Tallinna Vene Muuseum, Pikk 29a
**Tallinna Vene Muuseum** on Tallinna Linnamuuseumi filiaal, mis tutvustab Tallinna vene kogukonna kultuurilugu. See tegutseb Nottbecki majas aadressil Pikk 29a.

Ajalugu
-------

2010. aastal asutati Tallinna linnavolikogu otsusega Sihtasutus Tallinna Vene Muuseum. Sihtasutuse ja seni muuseumitegevust korraldanud MTÜ Vene Muuseumi vahelise heade kavatsuste kokkuleppe kohaselt pidi MTÜ andma kõik eksponaadid üle sihtasutusele, kuid üleandmine takerdus kohtuvaidlusesse.

2015. aastal otsustas Tallinna linnavolikogu sihtasutuse sulgeda. 2016. aastast jätkab Tallinna Vene Muuseum tegevust Tallinna Linnamuusemi koosseisus.

Viited
------

1. ↑  Tallinna Vene Muuseumi nõukogu lõpetas töösuhte Sergei Ivanoviga. Postimees, 11. oktoober 2011.
2. ↑  Tallinna ja Vene Muuseumi kanakitkumine jätkus Harju maakohtus. ERR, 22. aprill 2015.
3. ↑  Tallinna Linnamuuseumi raames avab uuesti uksed Tallinna Vene Muuseum. Tallinn, 20. jaanuar 2016.

Välislingid
-----------

* Muuseumi koduleht
**Szentlőrinc** (horvaadi keeles *Selurinac*, saksa keeles *St. Laurenz*) on linn Ungaris Baranya komitaadis, Szentlőrinci kreisi halduskeskus.

Geograafiline asend
-------------------

Szentlőrinc asub Pécsi kesklinnast ligikaudu 19 km läänes, Horvaatia piirist 27 km kaugusel.

Ajalugu
-------

Asulat on ürikutes esmamainitud 1235. aastal (*S. Laurency de Wkur*). Asula sai oma nime läheduses asunud Templiordu kloostri järgi. Pärast Templiordu laialisaatmist läks klooster 1312. aastal johanniitide valdusesse. 16. sajandi esimesel poolel põletasid Türgi väed asula mitmel korral maha.

Raudteeühenduse sai Szentlőrinc 1868. aastal. Põllumajanduskool rajati Szentlőrincisse 1930. aastal. 

Linnaõigused sai Szentlőrinc 1996. aastal.

Sõpruslinnad
------------

* Saksamaa Urbach, Saksamaa

Viited
------

1. ↑  Szentlőrinc Nemzeti Vágta. Vaadatud 23. märtsil 2024
2. ↑  Szentlőrinc Cultural Tourism. Vaadatud 23. märtsil 2024
3. ↑  Szentlőrinc bemutatása Szentlőrinc város honlapja. Vaadatud 23. märtsil 2024
**Kivijärve mõis** (saksa keeles *Kibbijerw*) oli mõis Tartumaal Laiuse kihelkonnas. Tänapäeval kuulub kunagise mõisa asukoht Jõgeva maakonda. Kivijärve karjamõis oli Lemuvere (saksa keeles *Lemmofer*).

Ajalugu
-------

Mõisa on esmamainitud 1406. aastal. Hiljem kuulus see von Strykkide, von Bockide, Wrangellide jt suguvõsadele. 1799. aastal ostis mõisa leitnant Woldemar von Pistohlkors, 1809–1859 oli see Samson-Himmelstjernade käes. Viimane omanik enne võõrandamist oli Erich von Oettingen.

Mõisaansambel
-------------

Mõisa peahoone on hävinud, ümberehitatuna on säilinud mõned kõrvalhooned.

Viited
------

1. 1 2 3  Alo Särg "Jõgevamaa mõisad ja mõisnikud" Tallinn: Argo, 2012, lk 33-34

Kirjandus
---------

* Praust, Valdo. *Tartumaa mõisad*. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 138-9.
* Särg. Alo. *Jõgevamaa mõisad ja mõisnikud*. Tallinn: Argo, 2012.
* *Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus*. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 250 .

Laiuse kirik
Laiuse kihelkond

**Kirik**: Laiuse kirik  

**Mõisad**: Jõgeva mõis | Kaave mõis | Kivijärve mõis | Kurista mõis | Kärde mõis | Laius-Tähkvere mõis | Laiuse mõis | Laiuse kirikumõis | Leedi mõis | Mõra mõis | Pakaste mõis | Reastvere mõis | Ripuka mõis | Rääbise mõis | Tirma mõis | Vaimastvere mõis | Võikvere mõis
**Leo Leiv** (5. aprill 1926 Narva – 30. september 2005 Portland, USA) oli eesti vaimulik.

Teenides sõjaväes, sai ta 29. augustil 1944 Tartu lähedal raskelt haavata ja saadeti septembris laevaga Tallinnast Saksamaale paranema. Emigreerus juulis 1947 Inglismaale, kus ta praost Rudolf Reinaru õhutusel alustas kirikutööd. Asus aastal 1950 Kanadasse ja õppis mitmes kõrgkoolis. Aastal 1957 lõpetas ta Lutheran Theological Seminary Saskatoonis ja oli prooviaastal Ameerika luterlikes kogudustes Edmontonis ja Calgarys. Õpetajaks ordineeriti ta 22. juunil 1958 Central Lutheran Churchis Minneapolises Minnesotas.

Aastatel 1958–1961 asus ta abikaasaga Brasiiliasse, kus ta teenis eestlasi Sao Paulo linnas ja selle ümbruses ning Rio de Janeiros. 1961–1977 teenis ta Kanada eestlasi kuues eri kohas (viimati 1975–1977 Thunder Bay- ja Sault Ste. Marie kogudusi). Aastal 1977 asus Portlandi, teenis seal Portlandi kogudust ning hooldas vajaduse korral ka Seattle'i, Los Angelese, San Francisco ja Fresno kogudusi, kuni jäi juulis 2002 tervislikel põhjustel emerituuri.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kirik nr. 4, 2005

Välislingid
-----------

* Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
**Priit Raudkivi** (sündinud 4. novembril 1954) on eesti ajaloolane, ajalookandidaat.

Ta lõpetas aastal 1980 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena. 1987. aastast on ta ajalookandidaat.[*viide?*]

Aastatel 1980–1981 töötas ta Keskarhiivis. Alates 1981. aastast töötab Raudkivi Ajaloo Instituudis. Ta on loenguid pidanud nii Tartu Ülikoolis, Eesti Humanitaarinstituudis kui ka Tallinna Ülikoolis, teemadeks Eesti ja Euroopa keskaeg ning Läänemere maade varasem ajalugu.

Raudkivi tegeleb peamiselt Eesti, Läti ja Britannia ajaloo uurimisega. Tema sulest on ilmunud mitu teost Inglismaa kuningate kohta, samuti kaalukas uurimus Liivimaa maapäeva algusest. Ta on ka mitme kooliõpiku autor.

Teoseid
-------

* "Caesarist Tudoriteni : 1500 aastat Britannia ajalugu". Tallinn: Argo, 2001
* "Maapäeva kujunemine : peatükk Liivimaa 14.-15. sajandi ajaloost". Tallinn, 1991, 176 lk.
* "Suurbritannia sünd". Tallinn: Argo, 2004
* "Tudorid Inglismaa troonil : ühe suguvõsa lugu 1485-1603". Tallinn: Argo, 2002
* "Vana-Liivimaa maapäev : ühe keskaegse struktuuri kujunemislugu". Tallinn: Argo, 2007

Tunnustus
---------

* 2011 – Tallinna Ülikooli teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema isa Priit Raudkivi oli näitleja ja ema Hilda Raudkivi oli raadioajakirjanik.

Välislingid
-----------

* Priit Raudkivi Keskaja Keskuse leheküljel
* Priit Raudkivi (ajaloolane) Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
Irina Hazova
**Irina Hazova** (*vene. k* Ирина Хазова, sünninimi **Artjomova**; sündinud 20. märtsil 1984 Sarovis Nižni Novgorodi oblastis) on Venemaa murdmaasuusataja.

Hazova (siis veel Artjomova) tuli juunioride MM-il 2003. aastal Sollefteås 15 km ühisstardiga vabatehnikasõidus teiseks. Järgmisel talvel võitis ta Stryni vallas juunioride MM-il kolm kuldmedalit, olles esimene 5 km vabatehnikasõidus ja 15 km ühisstardiga klassikasõidus ning kuulus 4×5 km teatesõidu võidukasse Venemaa naiskonda. 

2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris võitis ta sprinditeates koos Natalja Korosteljovaga pronksmedali, 15 km suusavahetusega sõidus oli ta 13. ja 10 km klassikas 20.

Maailma karikasarjas võistles Hazova esimest korda 28. novembril 2003 Kuusamos 10 km klassikasõidus ja sai 41. koha. Kümne parema hulka jõudis ta esimest korda 2004. aasta detsembris Ramsaus 15 km ühisstardiga vabatehnikasõidus, kui ta sai 7. koha. Tolle sõidu võitis Kristina Šmigun. Esimest korda jõudis Hazova poodiumile novembris 2009. aasta MK-etapil Kuusamos 10 km klassikasõidus, kus ta oli teine Aino-Kaisa Saarineni järel. Esimese võidu sai ta Davosi MK-etapil 12. detsembril samal aastal 10 km vabatehnikasõidus.

Saavutused
----------

###  Olümpiamängudel

* 2010 Kanada Vancouveris
	+ pronksmedal sprinditeates

### Juunioride maailmameistrivõistlustel

* 2003 Rootsi Sollefteås
	+ Pronks pronksmedal 15 km ühisstardiga vabatehnikasõidus
* 2004 Norra Stryni vallas
	+ Kuld **juunioride maailmameister** 5 km vabatehnikasõidus
	+ Kuld **juunioride maailmameister** 15 km ühisstardiga klassikasõidus
	+ Kuld**juunioride maailmameister** 4×5 km teatesõidus

### Maailma karikasarjas

Irina Hazova on osalenud 87 maailma karikasarja etapil (seisuga 24. veebruar 2015) ja jõudnud poodiumile kolmel korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.

#### Maailma karikasarja etapivõidud

| Jrk-nr | Aasta | Kuupäev | Koht | Riik | Ala |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2009 | 12. detsember | Davos |  Šveits | 10 km vaba |

Välislingid
-----------

* Irina Hazova FIS-i kodulehel (inglise)
**Alavere mõis** oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonnas Anija valla territooriumile. 

Alavere mõis (saksa keeles *Allafer*) rajati 1620. aastatel. Käinud läbi mitme omaniku käest, läks 1774. aastal Löwensternide ja 1831. aastal Ungern-Sternbergide valdusse; alates 1907. aastast seisis aga Marie von der Pahleni (sünd. von Schubert) nimel.

Parun Gregor von Ungern-Sternbergi poolt 1852. aasta paiku ehitada lastud uusrenessanslik mõisa peahoone sai 1905. aasta revolutsiooni ajal süütamise tõttu tugevalt kannatada, kuid taastati seejärel. 

Pärast 1919. aasta maareformi müüdi mõis eraomanikule, kuid jäi tühjalt seisma. Aastal 1938 lammutas omanik hoone ehitusmaterjaliks. Osa saadud väärtuslikku kivimaterjali viidi Tallinna ehitustele.

Vaata ka
--------

* Eesti mõisate loend

Kose kirik
Kose kihelkond

**Kirik**: Kose  

**Mõisad**: Aela mõis | Alavere mõis | Habaja mõis | Nõmme mõis | Nutu mõis | Oru mõis | Palvere mõis | Paunküla mõis | Pikavere mõis | Pikva mõis | Ravila mõis | Rooküla mõis | Saarnakõrve mõis | Saia mõis | Saumetsa mõis | Sõmeru mõis | Sääsküla mõis | Tammiku mõis | Triigi mõis | Tuhala mõis | Uue-Harmi mõis | Kose-Uuemõisa mõis | Vana-Harmi mõis

Viited
------

1. ↑  Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Alavere mõis (Kose khk)
**Conrad Hal Waddington** (8. november 1905 Evesham – 26. september 1975 Edinburgh) oli Briti bioloog. 

Teda peetakse süsteemibioloogia rajajaks. Tegeldes arengubioloogiaga, võttis ta kasutusele epigeneetilise maastiku, kanaliseerumise, homöoreesi ja geneetilise assimilatsiooni mõiste. Geneetiline assimilatsioon on mehhanism, mille abil Waddington püüdis selgitada Baldwini efekti.

Aastail 1968–1972 korraldas Waddington neli sümpoosioni pealkirjaga "Towards a Theoretical Biology". Need peeti Itaalias Como järve ääres ning neil osalesid maailma teoreetilise bioloogia tipud (sealhulgas Stuart Kauffman, Howard Pattee, Brian Goodwin, Francis Crick, Michael Arbib ja René Thom). Waddingtoni toimetusel ilmusid nende sümpoosionide materjalid raamatutena. Neil oli märkimisväärne mõju teoreetilisele bioloogiale paljudes maades. Need olid ka üheks tõukeks Teoreetilise Bioloogia Kevadkoolide sünnile Eestis.

Tunnustus
---------

* 1947 – valiti  Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks

Teosed
------

* *Behind Appearance: A Study of the Relations between Painting and the Natural Sciences in This Century*, Cambridge: M.I.T. Press 1970.

### Eesti keeles

* Waddington, Conrad Hal 2024 [1972]. Teoreetilise bioloogia poole: Epiloog. (Laanisto, Lauri, tlk.) In: Kull, Kalevi; Laanisto, Lauri; Ots, Sigrid (toim.), *Bioloogilise mõtte areng: Schola biotheoretica L*. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 33–42.
**Nikolai Kusmin**, ka **Nikolai Kuzmin** (1. jaanuar 1875 Peterburi – 30. aprill 1940 Tallinn) oli Venemaa sõjaväelane (alampolkovnik) ja Eesti kartograaf. 

Kusmin oli varanduseta aadlik (isa poolt vene, ema poolt prantsuse juurtega).

Ta õppis kadettide korpuses, mille lõpetamise järel teenis Moskva ratsakaardiväe polgus. Erru minnes astus Kusmin Peterburi Polütehnilisse Instituuti, see jäi pooleli seoses topograafide erikooli astumisega, mille lõpetas nooremleitnandi auastmes (poeg Nikolai mälestuste kohaselt (käsikiri erakogus)[*viide?*]).

Nikolai Kusmin määrati 1935. aastal Kaitsevägede Staabi juurde kuuluva topo-hüdrograafiaosakonna juures toimunud topo-hüdrograafiakursuse õppejõuks.

Kusmin on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1939 – Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema poeg oli arhitekt Nikolai Kusmin.

Viited
------

1. ↑  Ohvitseride andmekogu[*alaline kõdulink*]
2. ↑   Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid

Kirjandus
---------

* "Sõjaväe topograaf-kartograaf Nikolai Kusmin". Sõdur, 10. mai 1940, nr 18–19, lk 453

Välislingid
-----------

* Foto
* Foto naise ja pojaga
* Poeg Nikolai Kusmin, arhitekt
* Matusekoht
**Kambi mõis** (saksa keeles *Kampen*) oli Raasiku mõisa kõrvalmõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Raasiku valda.

Mõis rajati keskajal ja seda on esmamainitud 1565. aastal.

1866. aastal asutas krahv Eduard Karl Jakob Sievers (1820–1900) kolm eraldiseisvat Sieversite fideikomissi: Liivimaa kubermangu 1. Läti aladel asuvad Volmari kreisis Matīši kihelkonna Vilzēni mõis, Aloja kihelkonna Stakenberģi mõis koos Puršēni mõisaga. 2. Harjumaa Raasiku, Kambi ja Paenurme koos Topi metsaga. 3. Läänemaa Märjamaa kihelkonna Vana- ja Uue-Kasti koos Uue-Märjamaa maakohaga.

Viited
------

1. 1 2 3  Kambi mõis (Harju-Jaani) Eesti mõisaportaalis (vaadatud 27.01.2016)
2. ↑  Kambi mõis (Harju-Jaani khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Välislingid
-----------

* Kambi mõis (Harju-Jaani) Eesti mõisaportaalis

Harju-Jaani kirik
Harju-Jaani kihelkond

**Kirik**: Harju-Jaani  

**Mõisad**: Anija mõis | Aruküla mõis | Haljava mõis | Kambi mõis | Kaserahu mõis | Kaunissaare mõis | Kehra mõis | Kiviloo mõis | Läti mõis | Paasiku mõis | Peningi mõis | Perila mõis | Raasiku mõis | Rätla mõis | Võhmuta mõis