recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Maia Tšiburdanidze (1984)
**Maia Tšiburdanidze** (gruusia keeles მაია ჩიბურდანიძე; sündinud 17. jaanuaril 1961 Khuthaisis) on gruusia maletaja, maailmameister (1978–1991), rahvusvaheline suurmeister (1984).

Tšiburdanidze võitis 1974. aastal rahvusvahelise maleturniiri Brașovis ja samal aastal pääses ta 13-aastaselt esimest korda NSV Liidu naiste meistrivõistluste finaalturniirile, kus jagas 5.–7. kohta. Oktoobris 1975 Frunzes mängis ta taas NSV Liidu meistrivõistlustel, mis seekord olid ühtlasi FIDE tsooniturniiriks, kust kolm paremat pääsesid naiste maailmameistrivõistlustele. Tšiburdanidze jagas meistrivõistlustel 7.–9. kohta ja edasipääsu õigust ei saanud. Ometigi, 1976. aastal Thbilisis toimunud tsoonidevahelise turniiri koosseisu ta lülitati (Frunzes medali saanud Ljubov Štšerbina asemele). 15-aastane Tšiburdanidze esines seal hästi (2.–3. koht), millega kindlustas endale edasipääsu 1977. aastal toimunud pretendentide matšturniirile. Veerandfinaalis alistas ta Nana Alekhsandria ja septembris-oktoobris 1977 Tallinnas peetud poolfinaalis Jelena Ahmõlovskaja. Järgmise aasta jaanuaris Bad Kissingenis võitis ta 16-aastaselt pretendentide matšturniiri finaalis Alla Kushniri. 1978. aastal augustist oktoobrini Pitsundas toimunud tiitlimatšis võitis Tšiburdanidze 17-aastaselt valitsevat maailmameistrit Nona Gaphrindašvilit.

Tšiburdanidze kaitses MM-tiitlit tiitlimatšis Alekhsandriaga (1981), Irina Levitinaga (1984), Ahmõlovskajaga (1986) ja Nana Ioselianiga (1988). 1991. aastal kaotas ta tiitli hiinlanna Xie Junile. 

Maia Tšiburdanidze (2007)
Pärast tiitlikaotust jätkas Tšiburdanidze osalemist MM-tsüklites. Pretendentide turniiril 1992. aastal Shanghais jäi ta kolmandaks, 1994. aastal Tilburgis jagas 1.–2. kohta. 1995. aastal kaotas ta pretendentide finaalmatšis Susan Polgárile. 1997. aastal pretendentide turniiril Groningenis jagas ta 3.–4. kohta.

Pärast 1999. aastat osales ta mitmel nokautsüsteemis mängitud MM-turniiril (viimati 2010. aastal), kus parimateks tulemusteks jäid nelja hulka jõudmine 2001. aastal Moskvas (kaotas poolfinaalis Zhu Chenile) ja 2004. aastal Elistas (kaotas poolfinaalis Antoaneta Stefanovale).

Kiirmales võitis ta 2004. aastal Tallinnas rahvusvahelise malevõistlusel Meenutades Paul Kerest naisteturniiri. 

Tšiburdanidze on 9-kordne naiste maleolümpia võitja – viis korda Nõukogude Liidu (1978, 1980, 1982, 1984, 1986) ja neli korda Gruusia (1992, 1994, 1996, 2008) naiskonna koosseisus.

Ta sai FIDE-lt 1974. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1977. aastal naiste suurmeistri ja 1984. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.

Tunnustus
---------

* 1978 – NSV Liidu teeneline meistersportlane
* 1985 – Tööpunalipu orden
* 2020 – FIDE auliige

Viited
------

1. ↑  Любовь из Севастополя. ruchess.ru

Välislingid
-----------

* Maia Tšiburdanidze – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Maia Tšiburdanidze FIDE andmebaasis
Max Plancki Ühingu egiidi all tegutsev teadusinstituut Frankfurdis – Max Plancki Aju-uuringute Instituut
**Teadusinstituut**, ka **teadusuurimisinstituut**, ka **uurimiskeskus** (varem ka *teadusliku uurimise instituut*) on asutus (enamasti riiklik), mis luuakse teadusliku uurimistöö läbiviimiseks. 

Teadusinstituut võib olla tihedas koostöös (partnerluses) ülikoolide, muuseumide, ettevõtete ja riigiasutustega.

Ajalugu
-------

Varakeskajal ehitati islamimaailmas mitmeid astronoomilisi vaatluskeskusi. Esimene neist oli 9. sajandist pärit Bagdadi observatoorium, mis ehitati Abbassiidide kalifaadis Al-Ma'mūni valitsemisajal, 
kuid silmapaistvaimad olid 13. sajandil Ilkhanaadis Hulagu valitsemisajal rajatud Marāghehi observatoorium ja 15. sajandil Samarkandi lähistel toiminud Ulugbeki observatoorium. 

Euroopa esimeseks teadusasutuseks on peetud 16. sajandi viimasel veerandil Veni saarel eksisteerinud Uraniborgi.

19. sajandil Euroopas loodud tuntud teadusinstituute on näiteks Pasteuri Instituut Pariisis (asutatud 1887).
**Teaduskoda** on Eesti on teadlaste, õppejõudude ja teiste teadusmeelsete inimeste ühendus, et tegutseda ühiskondliku surverühmana teaduspõhisema ühiskonna, poliitika ja majanduse nimel Eestis. Teaduskoja konkreetsete eesmärkide hulka kuulub näiteks Teadmistepõhine Eesti 2014–2020 strateegia täitmise toetamine, teaduse ja ettevõtluse koostöö jms.

Teaduskoja algatusrühma kuuluvad Jüri Allik, Olesja Bondarenko, Maarja Grossberg, Els Heinsalu, Andi Hektor, Aveliina Helm, Anne Kahru, Mihkel Kangur, Eeva Kesküla, Maia Kivisaar, Ivo Leito, Innar Liiv, Heli Lukner, Irja Lutsar, Toivo Maimets, Ülo Niinemets, Ilona Oja Acik, Kalle Olli, Tiina Randma-Liiv, Triin Roosalu, Ellu Saar, Tuul Sepp, Pirjo Spuul ja Jaak Vilo.

Teaduskoja loomine algatati detsembris 2018.

Viited
------

1. ↑  Teadmistepõhine Eesti 2014–2020, Riigikogu, 22.01.2014
2. ↑  "Eesti iduettevõtete manifest". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. jaanuar 2019. Vaadatud 13. jaanuaril 2019.

Välislingid
-----------

* Teaduskoja koduleht
Maineka teadusajakirja Nature esimene number 4. novembril 1869
Ornitoloog Marko Mägi räägib teaduspublitseerimise probleemidest
**Teadusajakiri** (inglise *scientific journal*) on ajakiri, milles avaldatakse teadusartikleid mingis teadusvaldkonnas või mingil erialal. 

Teadusajakirjade oluliseks eripäraks on neis avaldatavate artiklite retsenseerimine enne avaldamist ehk eelretsenseerimine.

Teadusajakirjade teadusliku taseme näitajaks loetakse tänapäeval nn mõjutegurit, ehkki selle vastane kriitika on 21. sajandi alguses muutunud üha tugevamaks, päädides nn San Francisco teaduse hindamise deklaratsiooniga. 

Eestis kasutatakse teadusajakirjade puhul Eesti Teadusinfosüsteemi (ETIS) publikatsioonide klassifikaatorit ning teaduskirjastuste puhul ETISe tunnustatud kirjastuste loetelu.

Eesti teadusajakirjad
---------------------

Eestis annavad teadusajakirju välja peamiselt kaks kirjastust:

* Tartu Ülikooli Kirjastus, mis annab välja enam kui kümmet teadusajakirja;
* Eesti Kirjandusmuuseumi Teaduskirjastus (EKM Teaduskirjastus), mis annab välja kultuuri- ja folkloristikaalaseid teadusajakirju ja teadusväljaannete sarju.

Nõukogude okupatsiooni ajal oli Eestis peamiseks teadusajakirjade väljaandjaks Teaduste Akadeemia Kirjastus. Selle ajakirjad olid koondatud üldsarja "Eesti Teaduste Akadeemia Toimetised", mille raames ilmus terve rida seeriaid.

Vaata ka
--------

* Bibliomeetria
* H-indeks
* Retsenseerimine

Välislingid
-----------

* Eesti Kirjandusmuuseumi Teaduskirjastuse koduleht
* Tartu Ülikooli Kirjastuse koduleht
* Eesti Teadusinfosüsteem
**Teaduskirjanik** või **aimekirjanik** või **teadusajakirjanik** (ingl. *science writer* või *science journalist*) on teaduslikest arusaamadest populaarteaduslikus stiilis kirjutav ajakirjanik või teadlane, tihti teadusajakirjandusele spetsialiseerunud inimene. 

Peamised žanrid, milles teaduskirjanikud kirjutavad, on populaarteaduslik ehk aimeraamat ja teaduslik essee. 

Mõnikord tehakse vahet populaarteaduslikul kirjandusel, mis kirjutab üldisematest, ja teadusajakirjandusel, mis kirjutab pigem uuematest teadusprobleemidest. Vahet võib teha ka selle järgi, et aimekirjanik kirjutab üldarusaadavamal viisil, teaduskirjanik aga ühtaegu arendab teaduslikke arusaamu. Vastavalt võib siis ka vahet teha populaarteaduslike teoste kirjutajal (aimekirjanikul) ja teaduskirjanikul (või teadusajakirjanikul). 

Teadusajakirjanikeks kitsamas mõttes peetakse neid, kellele ajakirjandus on põhitööks. Teaduskirjanikeks peetakse sagedamini loodusteadustest kui humanitaarteadustest kirjutajaid.

Eestis on teaduskirjanikena viljakad olnud teadlastest näiteks Henn Käämbre, Harry Õiglane, ajakirjanikest näiteks Tiit Kändler ja Arko Olesk, teaduskirjanike hulka võib arvata ka Ilmar Vene ja Lennart Meri ("Hõbevalge", "Hõbevalgem"). Eesti teaduskirjanike ühendusena on loodud Eesti Teadusajakirjanike Selts.

Maailmas on teaduskirjanikena tuntud näiteks David Attenborough, Philip Ball, Fritjof Capra, Richard Dawkins, Jared Diamond, Martin Gardner, Stephen Jay Gould, Stephen Hawking, Kevin Kelly, Stefan Klein, Desmond Morris, Matt Ridley, Carl Sagan ja teised.

Vaata ka
--------

* Eesti Teadusajakirjanike Selts
* looduskirjanik
* teadus
**Skryhałaŭ** (transkribeerituna **Skrõgalav**, venepäraselt *Skrõgalov*, poola keeles *Skryhałów*) on küla (endine alev) Valgevenes Homieli oblastis Mazyri rajoonis, Skryhałaŭ külanõukogu halduskeskus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 166 ja Mazyrist 33 kilomeetri kaugusel.

Külas on keskkool, kultuurimaja, postkontor ja kaks raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, XIX sajandil rajatud park ja aastal 1909 valminud kabel.

Ajalugu
-------

Küla ümbruses paiknevad X–XIII sajandil rajatud kurgaanid. Küla ennast on kirjalikes allikates mainitud esimest korda aastal 1497, mil krimmitatarlased piinasid seal surnuks suurkannataja metropoliit Makari I. Alates XVII sajandist kuulus Skryhałaŭ Oskierkadele. Aastal 1702 asutati sinna rauasulatustöökoda. 28. mail 1792 sai Skryhałaŭ alevi staatuse ja õiguse pidada kaks korda aastas laata.

Aastal 1793 läks alev teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Skryhałaŭ hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Mozõri maakonda. Aastal 1799 ehitati sinna õigeusu kirik. Alevit läbis postimaantee, mis kulges Mazyrist läbi Žytkavičy, Turaŭ ja Lenini Davyd-Haradokki. XIX sajandi alguses rajati alevi lähedusse Skryhałaŭskaja Słabada küla, mis hiljem kasvas aleviga ühte. Aastal 1847 läks Skryhałaŭ Tyszkiewiczite valdusse, toona asus alevis jõesadam. Aastal 1874 ostis sealsed valdused Riia kaupmees Karol Szepeller. Aastast 1897 on teada, et alevis oli lisaks õigeusu kirikule ka juutide palvemaja, seal asusid kaheksa poodi, kõrts ja kohalik haigla. Toona tegutses seal ka postkontor, kus asus telegraafijaam. Aastal 1897 rajati alevisse Makari I mälestuseks kabel, tema surmapaika püstitati aga obelisk. Aastal 1910 hakkas alevis tegutsema saekaater.

Aastal 1919 läks Skryhałaŭ Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1924 muudeti selle staatus külaks, ühtlasi sai Skryhałaŭst kohaliku külanõukogu halduskeskus. Aastal 1927 hakkas seal tegutsema telliselööv. Aastal 1928 asutati külas sovhoos «Ударник» ja kolhoos «Труд», aastal 1959 moodustati nende asemele aga kolhoos «Дружба».

Tšornobõli katastroofi järel ehitati külla majad 110 perele, kuhu asustati inimesed radioaktiivse tolmuga saastunud piirkondadest. Uued tänavad hakkasid likvideeritud külade mälestuseks kandma nimesid Bieły Bierah ja Biełabiarežskaja Rudnia.

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 2. novembril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Соркіна I. Мястэчкі Беларусі ў канцы ХVІІІ — першай палове ХІХ ст. — Вільня: ЕГУ, 2010. Lk. 379.
3. ↑  Jelski A. Skryhałów // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Tom I: Aa — Dereneczna. — Warszawa, 1880. Lk. 720
4. ↑  150 пытанняў і адказаў з гісторыі Беларусі / Уклад. Іван Саверчанка, Зьміцер Санько. — Вільня: Наша Будучыня, 2002. — 238 lk. ISBN 9986-9229-6-1.
|
|  |
| Viburämbliklased
*Phrynus mexicanus* |
| **Taksonoomia** |
| Riik  | Loomad *Animalia* |
| Hõimkond  | Lülijalgsed *Arthropoda* |
| Klass  | Ämblikulaadsed *Arachnida* |
| Selts  | **Viburämblikulised** *Amblypygi* |
|  |

**Viburämblikulised** (*Amblypygi*) on ämblikulaadsete klassi kuuluv selts lülijalgseid. 

Nad peamiselt elavad troopikas ja subtroopikas. Nad on 5–40 millimeetrit pikad, keha on lai ja lame. Nende esijalad töötavad ka kompimisoelundina ja on tavaliselt kehast pikemad. Viburämblikulised liiguvad tihti kuuel kõnnijalal kõndides üks külg ees.

Viburämblikuliste paaritumine toimub sarnaselt nende ämblikuliikidega, kelle viljastatud emased munevad 10–60 muna, mida nad kannavad tagakeha all kotikeses. Kandmise ajal ema tagakeha lamendub nii, et katab munakotikese. Koorunud noorloomad on valkjad, läbipaistvate katetega ja väheliikuvad. Pärast koorumist jäävad nad mõneks päevaks ema tagakeha alla, kus nad kestuvad. Pärast kestumist on nad võimelised alustama iseseisvat elu. Suguküpseks saavad viburämblikud alles kolmandal eluaastal.
**SA Tartu Ülikooli Kliinikumi naistekliinik** on Tartus asuv kliinik. Naistekliiniku jaoks on tähtis ka teadustöö arendamine reproduktiivsuse ja fertiilsuse valdkonnas ning sünnitusabi ja günekoloogia arengu kindlustamine Eestis.

Osakonnad
---------

Naistenõuandla ja perekeskus – Nõuandlas töötavad naistearstid ja ämmaemandad viivad läbi günekoloogiliste haigete ja rasedate uuringuid, ravi ja jälgimist.

Günekoloogia – uuritakse ja ravitakse erinevaid ööpäevaringset haiglaravi vajavaid naistehaigusi ja teostatakse mitmesuguseid günekoloogilisi operatsioone.

Sünnitusosakond

Ajalugu
-------

1804 anti välja haridusministri korraldus iseseisva sünnitusabi kateedri loomiseks

1805 üüriti Soola tänava eramajast 4 tuba, asutus kandis nimetust „Sünnitus asutis"

1805 esimene patsient naistekliinikus

1806 esimene sünnitus naistekliinikus

1806 prof Deutsch alustab loengutega naiste- ja lastehaiguste alal

1808 valmis Kliinilise Instituudi hoone Toomemäel, Lossi 36

1811 õppetooli juurde avati ämmaemandate kool

1861 kliinik kannab nimetust Tartu Ülikooli Naistekliinik

1920 õppetooli asub juhtima esimene eesti soost professor – Jaan Miländer

Naistekliiniku juhatajad
------------------------

* Christian Friedrich von Deutsch (1805–1834)
* Piers Uso Friedrich Walter (1834–1859)
* Johannes Holst (1859–1883)
* Max Heinrich Runge (1883–1888)
* Otto Ernst Küstner (1888–1893)
* Aleksander Gubarev (1893–1897)
* Aleksander Muratov (1898–1901)
* Aleksander Solovjov (1901–1902)
* Sergei Dimitrovits Mihnov (1903–1918)
* Jaan Miländer (1920–1937)
* Harald Perli (1938–1944)
* Rudolf Bernakoff (1944–1950)
* Irina Veermaa (1951–1958)
* Vladimir Fainberg (1955–1971)
* Vootele Meipalu (1971–1974)
* Kadri Gross (1974–1991)
* Helbe Sinimäe (1991–1995)
* Virve Kask (1995–1996)
* Kadri Matt (1996–1997)
* Andrei Sõritsa (1997)
* Helle Karro (alates 1998)

Viited
------

1. ↑  Naistekliinik

Kirjandus
---------

* Velliste, A. Tael, K. Tartu Ülikooli Kliinikum 200 (SA Tartu Ülikooli Kliinikum, 2004)
**ALMAVÜ Eksperimentaalne Tootmiskombinaat "Vihur"** oli ALMAVÜ ENSV Keskkomitee Presiidiumi otsusega nr 10 (26. oktoobrist 1973) 2. jaanuaril 1974 tegevust alustanud ettevõte.

See loodi ALMAVÜ Tallinna Linna Mere Rajooni TSK "Sport" töökoja, ALMAVÜ Tallinna Linna TSK "Võit" töökoja ja ALMAVÜ Harju Rajooni TSK "Sõprus" töökoja baasil.

Tootmiskombinaat allus tegevuses vahetult ALMAVÜ ENSV Keskkomiteele.

"Vihur" tegeles sportautode, mootorrataste ja teiste tehnikaspordivahendite tootmise, ümberehituse ja remondiga, dispetšerside aparaatide, rinnamärkide, medalite, vimplite ja spordimütside valmistamisega.

1. veebruarist 1981 reorganiseeriti tootmiskombinaat "Vihur" **Spordivahendite Katsetehaseks "Vihur"**. See põhines Eesti NSV Ministrite Nõukogu 31. detsembrist 1980 pärineval määrusel nr 781 ja Eesti NSV ALMAVÜ Keskkomitee esimehe käskkirjal jaanuarist 1981 numbriga 23.

ENSV ALMAVÜ lõpetas tegevuse vastavalt konverentsi otsusele 17. mail 1990. Spordivahendite Katsetehas jätkas tegutsemist veel kuni 1996. aastani, toimides isemajandava ühiskondliku organisatsioonina, mille põhitegevusaladeks oli autoteenindus ning õmblustoodete ja elektroonikaseadmete valmistamine.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuli 2020. Vaadatud 13. veebruaril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Bieriņi asendikaart
**Bieriņi** on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa, pindalaga 4,274 km². Asub Atgāzenest läänes ning Āgenskalnsist, Pleskodālest ja Torņakalnsist lõunas. 8538 elanikku (2010). 

Bieriņi asum kujunes XIX sajandi lõpus Bieriņi mõisa aladele Mārupe, Ozolciemsi ja Petriņciemsi küla kohale. XVIII sajandil püstitati mõisa maadele suvemõisaid, nende seas ka Budase suvemõis. 1970. aastatel rajati asumisse skulptuuripark. Lisaks asub asumi territooriumil Borherti mõisa peahoone.

* Laidzes ielaLaidzes iela
* Liepajas ielaLiepajas iela
* Kārļa Ulmaņa gatveKārļa Ulmaņa gatve
* Robežu ielaRobežu iela
* Ojāra Vācieša ielaOjāra Vācieša iela

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bieriņi** |

* Bieriņi koduleht (*läti keeles*)


| * v
* r
Zemgale eeslinna asumid |
| --- |
| 
Āgenskalns **·**  Atgāzene **·**  Beberbeķi **·**  Bieriņi **·**  Bišumuiža **·**  Katlakalns **·**  Mūkupurvs **·**  Pleskodāle **·**  Salas **·**  Šampēteris **·**  Torņakalns **·**  Ziepniekkalns **·**  Zolitūde |
Erkase talu laut
Marksi talu rehi
**Bien** oli Osmussaare keskel asunud rannarootslaste küla.

Osmussaar kuulus Haapsalu kreisi Ridala kihelkonna Uuemõisa mõisa alla, aga see asus kaugel. Bieni talupojad lähtusid elukorralduses 1650. aastal Rootsi kuninganna Kristiina antud vabakirjast.

Tegemist oli seitsmest talust koosnenud sumbkülaga, kus 1930. aastatel elas umbes 140 inimest. Rannarootslased evakueeriti Teise maailmasõja eest 1940.–1944. aastatel. Nõukogude ajal oli külas Nõukogude Armee sideväeosa ja seal elasid ainult sõjaväelased.

18. sajandi lõpust evakueerimiseni elas saarel seitse perekonda: Brusi, Greisa, Erkase, Marksa, Niggorsa, Nibondase ja Stavase talus. Enne 1710.–1711. aasta suurt katku oli saarel tõenäoliselt rohkem talusid. Kadunud talude nimedeks on peetud külalähedaste vanade kohtade nimesid Petes, Krupes ja Hintas. Ei ole teada, kas talusid oli kogu 17. sajandi vältel kümme. Kokku oli külas umbes 40 hoonet. Küla koosnes küll seitsmest talust, aga hiljem olid viis talu jagunenud, nii et tegelikult oli saarel 12 maaharijat. Peale selle elas saarel 1930. aastatel kolm vabadikku, kes elatusid põhiliselt kalapüügist. Kunagisest külast oli 1990. aastateks säilinud kaks hoonet: Marksa talu rehi ja Erkase talu laut.

Silmapaistvaim tollest ajast säilinud ehitis on 1766 rajatud lubjakivist Osmussaare kabeli varemed. Kabel renoveeriti osaliselt 2009.

Tava mitte abielluda väljaspool saart elavate inimestega oli 1930. aastateks tekitanud Osmussaare elanikel märgatava kehalise degenereerumise.

Viited
------

1. 1 2  M. Valker. "Osmussaar" Eesti Loodus 2008/5
2. 1 2 3 4 5 6 7  Saar, kuhu jumalus peitis oma aarded. Rahvaleht, 25. oktoober 1938, nr. 196, lk. 12
3. ↑  L. Odmar. "Osmussaar - killuke maad Läänemeres" Eestirootslane 2004/1
**Instruktsionalism** on õppimisteooria, mille loomise ajendiks on olnud vajadus õpetada inimesi paremini õppima.

Instruktsionalism järgib biheivioristlikku impulss-reaktsioon-mudelit.

Instruktsionalismi teoreetikutele on avaldanud mõju Burrhus Frederic Skinneri biheivioristlikud käitumisteooriad.

Üheks varasemaks instruktsionalismi teoreetikuks on Robert Mills Gagné, kes avaldas 1965. aastal raamatu "Conditions of Learning".

Instruktsionalismi teooria on saanud tugevaid mõjutusi Chicago ülikooli professori Benjamin Bloomi 1956. aastal avaldatud tööst "Taxonomy of Education Objectives", mis kujutab enesest ühte esimestest moodsatest õppimisprotsessi kodifitseeringutest. Instruktsionalism on avaldanud mõju nii biheiviorismile, kognitivismile, humanismile kui ka konstruktivismile.

Paulo Freire instruktsionalismikriitiline raamat "Rõhutute pedagoogika" (*"Pedagogy of the Oppressed"*), milles on analüüsitud õpetaja-õpilane suhteid ning kritiseeritud igasuguseid õpetuse "panganduslikke" (*"banking"*) mudeleid, on mõjutanud terveid ameerika õpetajate põlvkondi.

Vaata ka
--------

* õppimisteooria
Kloostrikiriku varemed
**Roma klooster** (ka Gutvalla, Gutwalla, Gudvalla, Guthualia või Gutnalia klooster) oli tsistertslaste ordu 1163. aastal asutatud mungaklooster Ojamaal (rootsi k. Gotland) Rootsis. See asus praegusest Roma asulast veidi põhja pool.

Roma klooster Eestis
--------------------

Eestimaa hertsogkonnas kuulus Ojamaa munkadele "Taani hindamisraamatu" järgi terve rida külasid Revala maakonna idaserval Kahala järve ümber: Hirvli, Sigula, Kahala, Kaalamäe, Kullava ja Uuri. Kokku 78 adramaad, mis olid saadud Taani asevalitsejalt hertsog Knudilt. 1290. aastaks kuulus Roma munkadele Harjus 14 küla.

Roma kloostri Harjumaal Kuusalu kihelkonnas Kolgas asunud abikloostri majandusmõisaks oli kuni reformatsioonini Kolga mõis. 1519. aastal oli Roma kloostri abt Johannes Bohnsack sunnitud loovutama Eestimaal asuvad valdused Rootsis võimule tulnud Taani ja Norra kuningale Christian II-le.

Viited
------

1. ↑  Henrik Reuterdahl: Swenska kyrkans historia, Första bandet 1838, lk. 524

Kirjandus
---------

* Kersti Markus. Keskaegsed maavaldused - uus allikas arhitektuuriuurijale/ Mittelalterliche grundbesitze--eine neue quelle fur architekturforscher. – Acta Historica Tallinnensia 2006, 10. ISSN 1406-2925 Lk. 3-19
**Vietka rajoon** on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1559 km². 2018. aasta seisuga elas seal 17 838 inimest. Rajoon piirneb idas Venemaaga.

Rajoon moodustati 1926. aastal, aastast 1938 Homieli oblasti koosseisus. Aastal 1962 liideti rajoon Homieli rajooniga; see moodustati taas tänapäevastes piirides aastal 1965. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Chalči, Daniłavičy, Janova, Małyja Niamki, Niehlubka, Prysno, Raduha, Staŭbuni, Śviaciłavičy, Šarscini ja Vialikija Niamki külanõukogu. Lisaks moodustab omaette haldusüksuse veel Vietka linn, mis on ka rajooni halduskeskus.

Teisi asulaid: Šarscin, Kazackija Bałsuny, Raduha, Chalč.

* Žalezniki kirikŽalezniki kirik
* Saastatud tsoonSaastatud tsoon

Rajooni keskmine kõrgus on 118 meetrit, kõrgeim koht ulatub 188,9 meetrit üle merepinna (endise Staroje Zakružža küla juures). Tähtsaimaks jõeks on Sož, teine suurem jõgi on selle lisajõgi Biesiedź. Rajoonis leidub turvast ja kriiti.

2009. aasta seisuga oli elanikest 88,79% valgevenelasi, 8,5% venelasi, 1,53% ukrainlased ja 1,18% muust rahvusest inimesi. 60,31% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 38,55% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 33,25% elanikke, vene keelt aga 65,45%.

Tšornobõli katastroofi järel saastus suur osa rajoonist, mistõttu 59 asulat ja kaheksa külanõukogu likvideeriti ning elanikud asustati ümber.

Viited
------

1. ↑   Численность населения на 1 января 2018 г. и среднегодовая численность населения за 2017 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и посёлков городского типа. // Национальный статистический комитет Республики Беларусь. — Мн. 2018.
2. ↑  «Дзяржаўны зямельны кадастр Рэспублікі Беларусь»

Välislingid
-----------

 Vietka rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Rajooni täitevkomitee koduleht (*valgevene keeles*)
* Rajooni kaart

| * v
* r
Homieli oblasti haldusjaotus |
| --- |
| Rajoonid | 
Akciabrski rajoon • Brahini rajoon • Buda-Kašalova rajoon • Čačerski rajoon • Chojniki rajoon • Dobruši rajoon • Homieli rajoon • Jelski rajoon • Kalinkavičy rajoon • Karma rajoon • Lelčycy rajoon • Łojeŭ rajoon • Mazyri rajoon • Naroŭla rajoon • Pietrykaŭ rajoon • Rahačoŭ rajoon • Rečyca rajoon • Svietłahorski rajoon • Žłobini rajoon • Žytkavičy rajoon • Vietka rajoon |
| Oblastilise alluvusega linnad | 
Homiel |
Peloponnesose poolsaar satelliidilt nähtuna
**Peloponnesos** [pelop'onnesos] (*Πελοπόννησος*; ´Pelopsi saar´; peamiselt keskajal ka **Morea** 'moorpuu') on poolsaar Kreekas poolsaar Joonia ja Egeuse mere vahel, mida ühendab mandriga Kórinthose maakitsus. Peloponnesos on Balkani poolsaare lõunapoolseim osa.

Peloponnesose poolsaare pindala on 21 400 km², elanike arv umbes 1 000 000. 

Peloponnesose poolsaarest suurema osa hõlmab **Peloponnesose piirkond**, põhjaosa kuulub Lääne-Kreeka piirkonda.

Nimi
----

Nii vana- kui ka uuskreeka keeles on Peloponnesose nimi *Πελοπόννησος*. Hääldus on vanakreeka keeles [pelop'onneesos], uuskreeka keeles [pelop'onnisos]. Nimi tähendab 'Pelopsi saar'. Müütiline kangelane Pelops olevat vallutanud kogu poolsaare. 

Kreeka keeles nimetatakse poolsaart veel *Μωρέας* (Moréas) ja *Μωριάς* (Moriás). See nimi (nagu ka ladina *Morea*, türgi *Mora* ja albaania *More* tulenevad sellest, et poolsaar on mooruspuumarja kujuline.

Loodus
------

Peloponnesost ühendab Kreeka keskosaga 42 km pikkune Kórinthose maakitsus (*Isthmos*). Maakitsust läbib 6,3 km pikkune Kórinthose kanal, mis rajati 1881–1893.

Lõuna- ja kagurannikut liigestavad Messeenia laht, Lakoonia laht ja Argolída laht.

### Pinnamood

Pinnamood on mägine. Peamiselt lubjakivist, marmorist ja konglomeraatidest koosnevad massiivid ning mäeahelikud (Hagios Eliase mäetipp Taygetose ahelikus 2404 m) vahelduvad nõgudega.

Peloponnesose keskosa hõlmab Arkaadia karstiplatoo.

### Kliima

Kliima on vahemereline kliima.

### Taimestik

Lääneosas kasvab frügaana, idaosas makja. Kohati on ka metsa.

Peloponnesosel on õlipuu-, viinapuu- ja tsitrusviljade istandused. Palju on paljaid kaljusid.

Majandus
--------

### Põllumajandus

Peloponnesosel kasvatatakse viinamarju, millest saadakse korinte. Kasvatatakse ka tsitrusi, mooruspuud ja õlipuud. 

Peetakse lambaid ja kodukitsi.

### Mäendus

Kaevandatakse pruunsütt.

Vaatamisväärsused
-----------------

Peloponnesoses on palju ajaloolisi paiku: Sparta linn, Olümpia ja Mükeene varemed.
Midtown Manhattan aastal 2019
Öine vaade Midtown Manhattanilt piki saart Lower Manhattanile

Õhtune vaade Midtown Manhattanile
Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni hoone, kus asuvad ÜRO peakorter ja sekretariaat
**Midtown Manhattan** on Manhattani saare ja samas ka samanimelise linnaosa tihedalt kõrghoonestatud keskne osa. Võrreldes kesklinnaga ehk Lower Manhattaniga on see New Yorgi peamine kesklinn.[*viide?*] Kahe kesklinna piiriks on tunduvalt madalama hoonestusega tänav 14th Street, Upper West Side ja Upper East Side linnaosasid ning Central Park haljasala piiritleb 59th Street.

Midtown Manhattan on maailma suurim ärikeskus, kus asuvad kõige kallimad ja tihedama asustusega kinnisvaraarendused.[*viide?*] Fifth Avenue äärsed krundid on maailma kõrgeimate üürihindadega, keskmiselt 32 000 dollarit/m².[*viide?*] Kui Lower Manhattan on peamine rahanduskeskus, siis Midtown Manhattan on Ameerika Ühendriikide suurim kaubandus-, meelelahutus- ja meediakeskus, kuigi kasvatab ka enda rahanduslikku osakaalu. Midtown Manhattan on koduks samuti linna kõige märgilisema tähendusega ehitistele, nagu Empire State Building, Chrysler Building ja ÜRO peakorter. Seal asuvad maailmakuulsad kaubanduspiirkonnad Rockefeller Center, Broadway ja Times Square.

Suurem osa New Yorgi pilvelõhkujatest, hõlmates kõrgemaid hotelle ja elamuid, asub Midtown Manhattani linnaosas. Nii pendeldajad kui ka kohalikud elanikud töötavad sealsetes kontorites, hotellides ja kaubanduspindadel. Piirkond on tuntud ka turistilõksuna, sest seal elab palju õppureid ja väliskülalisi. Puiesteel Avenue of the Americas asub nelja USA peamise telejaama peakontorist kolm.

Naabruskonnad
-------------

Midtown Manhattani piiritluse kaart
* Midtown
* Columbus Circle
* Sutton Place
* Rockefeller Center
* Diamond District
* Theater District
* Turtle Bay
* Tudor City
* Little Brazil
* Times Square
* Hudson Yards
* Hell's Kitchen
* Garment District
* Herald Square
* Koreatown
* Murray Hill
* Tenderloin
* Madison Square

---

* Flower District
* Brookdale
* Kips Bay
* Rose Hill
* NoMad
* Waterside Plaza
* Gas House District
* Chelsea
* Flatiron District
* Gramercy Park
* Stuyvesant Square
* Union Square
* Meatpacking District

Linnapilt
---------

Midtown Manhattan (2019)
Midtown Manhattan (2020)

Viited
------

1. ↑

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Midtown Manhattan** |

* Manhattani pööripäev
* West Side
* East Side
* Upper Manhattan
* 24th Street
**Midruskipäev** ehk **midrosk** (ka *mitrosk*, *miitrosk*, *mitruška*) on kiriku- ja rahvakalendri tähtpäev, mida on tähistatud ainult Ida-Eestis, Iisaku ja Vaivara kihelkonnas ning Setumaal.

Tähtpäeva nimetus on tulnud õigeusus tähistatava *Dimitri vanemate laupäeva* venekeelsest nimetusest (*Дмитровская суббота* või *Дмитриевская родительская суббота*). Seda tähistatakse püha Dimitri mälestuspäeva 26. oktoobri (Setumaal ukj 8. november) eelsel laupäeval (Iisaku kihelkonna eestistuvates külades toimus midruskipäeva ülekandumine lähedalasuvale luteri kiriku usupuhastuspüha kuupäevale 31. oktoobrile).

Midruskipäeval mälestatakse surnud sugulasi. Selle tava juured on läänemeresoomlaste algselt täiesti kirikuvälises sügiseses esivanemate mälestamise kombes, mis on aja jooksul segunenud õigeusu kiriku traditsiooniga pidada teatud laupäevadel (nn *vanemate laupäevad*) eriline palveteenistus lahkunute auks. Peale kirikliku talituse kuuluvad kombestikku hingede vastuvõtmine kodus kaetud toidulauaga, samuti omaste meenutamine söögi viimisega nende kalmudele. Sarnaseid tavasid võib leida Vadjamaalt, Karjalast, mordvalastel ja ka slaavlastel.

Viited
------

1. 1 2 3
2. ↑  Midruskipäevast Eesti rahvakalendri tähtpäevade andmebaasis *Berta* (vaadatud 27.10.2013)
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* Midruskipäev "Eesti rahvakalendri" veebiväljaandes
|  |
| --- |
| Osa artiklitest teemal |
| Vana-Rooma poliitika ja valitsus |
|  |
| Perioodid |
| 
* **Kuningriik**(753–509 eKr)
* **Vabariik**(509–27 eKr)
* **Keisririik**(27 eKr – pKr 476)


|  |  |
| --- | --- |
| 
* **Printsipaat**(27 eKr – 285 pKr)

 | 
* **Dominaat**(285–476)

 |



|  |  |
| --- | --- |
| 
* **Lääne-Rooma**(395–476)

 | 
* **Ida-Rooma**(395–1453)

 |

* **Trapezundi keisririik**(1204–1461)
* **Kronoloogia**

 |
| Rooma konstitutsioon |
| 
* Kuningriigi konstitutsioon
* Vabariigi konstitutsioon
* Impeeriumi konstitutsioon
* Senat
* Komiitsid
* Magistraadid

 |
| Magistraadid |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 
* Konsul
* Preetor
* Kvestor
* Promagistraat

 | 
* Ediil
* Tribuun
* Tsensor
* Kuberner

 |

 |
| Erimagistraadid |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 
* Diktaator
* *Magister equitum*
* *Tribuni militum consulari potestate*

 | 
* *Rex*
* *Triumviri*
* *Decemviri*

 |

 |
| Tiitlid, ametid ja aunimetused |
| 
* Keiser


|  |  |
| --- | --- |
| 
* Legaat
* *Dux*
* *Officium*
* Prefekt
* *Vicarius*
* *Vigintisexviri*
* Liktor

 | 
* *Magister militum*
* Imperaator
* *Princeps senatus*
* *Pontifex maximus*
* Augustus
* Caesar
* Tetrarh

 |

 |
| Õigus |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 
* Rooma õigus
* *Ius*
* *Imperium*
* *Mos maiorum*

 | 
* *Auctoritas*
* Rooma kodakondsus
* *Cursus honorum*
* *Senatus consultum*

 |

* *Senatus consultum ultimum*

 |
| * v
* r
 |

**Preetor** oli Vana-Rooma magistraat, kes vastutas peamiselt õigusemõistmise eest.

Sõna *praetor* tähistas meest, kes 'läheb enne teisi'. Kui seda võtta sõna-sõnalt, siis see tiitel võib pärineda armeest, kuid hiljem kasutati seda tsiviilvallas.

Pärast reforme 360. aastatel eKr kandis seda tiitlit patriitsist magistraat, kes vastutas peamiselt õigusemõistmise eest, kuid võis juhtida ka sõjaväge, olles konsulite noorem kolleeg. Preetor jäi harilikult Rooma, kui konsulid sõjavägedega sõtta läksid. Hiljem lubati preetoriks saada ka plebeidel. Aastal 242 eKr loodi ka teise, ainult Itaalia eest vastutava preetori ametikoht nimetusega *praetor peregrinus* (võõrastepreetor. Esimene preetor (*praetor urbanus*) linnapreetor) jäi Rooma.

Aastal 227 eKr lisati veel kaks preetorit, kes vastutasid vastavalt Sitsiilia provintsi ning Sardiinia ja Korsika provintsi eest. Pärast provintside loomist Hispaanias (*Hispania Citerior* ja *Hispania Ulterior*) 197 eKr kasvas preetorite arv kuuele.

Preetorid valiti tsenturiaatsetel komiitsidel (*Comitia centuriata*; see oli rahvakoosolek, milles osalesid Rooma elanikud vastavalt varandustsensusele).

Alates seadusest *Lex Vibia annalis* (180 eKr) oli preetori nõutav miinimumvanus 40 aastat. Veidi hiljem sai *praetor urbanus* uue ülesande: ta pidi juhatama kohut, mis mõistis kohut korrumpeerunud kuberneride ja valitsejate üle.

Pärast Sullat kasvas preetorite arv 8 või 10-le, pärast Julius Caesarit oli see kas 10 või 12. Keisririigi ajal kõikus preetorite arv 10 ja 18 vahel. Miinimumvanust alandati 30-le ja preetorile lisati veel üks ülesanne: ta pidi maksma maksu Rooma mängude tarbeks.

Preetoril oli kuus ihukaitsjat (liktorit (*lictores*)) ja tal oli lubatud kanda lilla äärisega toogat.
Preilikivi
**Preilikivi** on Kärde mäel asuv kivi, mis märgib Stackelbergide vanima tütre (Margarethe Victoria, sünd. 1882) hauda Kärde mõisa kalmistul. 

Noore neiu surma asjaolud jäid rahvale ebaselgeks, seetõttu on tekkinud mitmeid versioone. Ametlikult uppus Margarethe Victoria 27. juunil 1903 Lõuna-Tartumaal Löwenhofis (Kuigatsis). Kuna enesetapjaid kirikuaeda matta ei tohtinud, leidis isa talle viimse puhkepaiga Kärde mäe lõunapoolse oru veerul. Suur looduslik kivi Stackelbergide sisseraiutud vapi ja nimega olevat jäänud haua jalutsisse, sest preili ei surnud loomulikku surma. 

Kivil seisis mustast kivist rist, haua peatsis tahvel täieliku nimega. Lõhutud risti tükke võib veel praegugi näha, tahvel on kaduma läinud. Hauakivi juurde viib nulgudega ääristatud rada. Kivisse raiutud vapikilbil on all kolm mäge, millel kaks pärnatüve kahe paremale ja vasakule alla rippuva lehega. Murtud tüved lehtedega sümboliseerivad Stackelbergide suguvõsa, mida võib küll murda, aga ei saa hävitada, sest tugevatest juurtest sirguvad uued harud. 

Victor von Stackelberg olevat tahtnud Kärde mäele ehitada ka kabeli, kuid mõtteks see jäigi. Kui ajalugu poleks pöördunud, võinuks sellest kohast saada Stackelbergide perekonna matmispaik.
Rahva hulgas on enesetapu ajendina nimetatud õnnetut armastust mõisatöölise või talupoisi vastu, aga ka kihlatut – Kuremaa noorparuni – reetlikku käitumist. Aegade jooksul on neiu uppumiskohana nimetatud Kuremaa järve, Elva järve, Väikest Linajärve, Kärde tiiki ja Endla järve.

Vaata ka
--------

* Kärde mõisa kalmistu

Välislingid
-----------

* Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
**"Pure Fucking Armageddon"** on norra *black metal*'i ansambli Mayhem demo. See salvestati 1986. aastal ja avaldati samal 

aastal. 

See oli bändi esimene stuudiosalvestis. Mõne allika põhjal oli Euronymous see, kes hoolitses häälte eest, teiste allikate põhjal oli selleks Necrobutcher. Spekuleeritud on ka, et mõlemad jagasid seda kohustust.

Posercorpse'i plaadifirma andis välja vaid 100 albumikassetti.

Kassett ja tagasiside
---------------------

Demo liigitatakse *black metal*'i alla.

Metalion võrdles seda saksa bändi Poisoni ja The Hellhammeri varajaste demodega. Helikvaliteet on väga halb ja laulmist on väga raske kuulda. Bändi hilisem laulja Per Yngve "Dead" Ohlin nimetas inglise bändi Venom selle demo põhiliseks inspireerijaks ning laulutekste Venomi kloonimiseks. "Black Metal" (Total Death Version) on kaver Venomi laulust "Black Metal". Ülejäänud laulusõnad räägivad tavalistest *death metal*'i teemadest. Metalion nimetas "Pure Fucking Armageddonit" nii: "The goriest demo ever."

Albumi kaanepildiks on skulptuur märter Jeesusest, mille autor on Guido Rocha.

Muu
---

Norra bändi Immortal albumi pealkiri "Pure Holocaust" on inspireeritud "Pure Fucking Armageddoni" pealkirjast. Bänd tahtis sarnaselt ekstreemsena kõlavat pealkirja.

Laulud
------

#### A-pool: Fuck

| Number | Pealkiri | Pikkus |
| --- | --- | --- |
| 1. | «Voice of a Tortured Skull» | 2:22 |
| 2. | «Carnage» | 4:14 |
| 3. | «Ghoul» | 3:31 |
| 4. | «Black Metal» (Total Death Version) (Venomi kaver) | 2:06 |
| 5. | «Pure Fucking Armageddon» | 2:50 |

###### B-pool: Off

| Number | Pealkiri | Pikkus |
| --- | --- | --- |
| 1. | «Mayhem» | 1:46 |
| 2. | «Ghoul» (Unmixed Version) | 3:43 |
| 3. | «Pure Fucking Armageddon» (Unmixed Version) | 2:43 |
| 4. | «Carnage» (Unmixed Version) | 4:32 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib puriini derivaatidest üldse; puriinide all võidakse mõista ka puriinaluseid* |

---

**Puriinid** on puriini derivaadid. Nad kuuluvad heteroaromaatsete ühendite hulka.

Koos pürimidiinidega on puriinid nukleiinhapete olulised koostisosad. Nad ei ole inimorganismis asendamatud ained. Et loomade nahal ja siseelunditel on suur puriinide sisaldus, siis sisaldavad neid rohkesti ka loomsed toiduained. Inimorganismis lagundatakse puriinid kusihappeks ja väljutatakse neerude kaudu; mitmetel muudel loomaliikidel toimub ka edasine lagundamine (näiteks veistel allantoiiniks).

Ülevaade
--------

Puriini molekulis 2. 6. ja 8. positsioonil olevate vesinikuaatomite asendamisel teiste jääkidega saadakse mitmesugused puriini derivaadid: 

Puriini derivaadid| Nimetus | Põhistruktuur | R6 | R2 | R8 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Puriin | Puriini struktuurivalem | –H | –H | –H |
| Adeniin | –NH2 | –H | –H |
| Guaniin | –OH | –NH2 | –H |
| Kusihape | –OH | –OH | –OH |
| Hüpoksantiin | –OH | –H | –H |
| 6-puriintiool | –SH | –H | –H |
| 6-tioguaniin | –SH | –NH2 | –H |
| Ksantiin | –OH | –OH | –H |

DNA ja RNA koosseisus normaalselt ettetulevaid komponente adeniini ja guaniini nimetatakse puriinalusteks või ka lihtsalt puriinideks. Modifitseerumise tõttu võivad RNA või DNA osadeks ajutiselt olla ka hüpoksantiin ja ksantiin, kuid reparatsiooniensüümid vahetavad nad välja. 

7-metüülguaniin moodustab mRNA mütsi.

Tähtsamad puriinidTähtsamad puriinid
Teised tähtsamad puriinid on hüpoksantiin, ksantiin, teobromiin, kofeiin, kusihape ja isoguaniin.

Tautomeeria
-----------

Puriinide tautomeeria
Et puriinide molekulid sisaldavad lõike, mille põhimuster on N=C–X–H (kus X = O, S või NH), siis on võimalik tautomerie (laktaam-laktiimtautomeeria, tiolaktaam-tiolaktiimtautomeeria, imiin-enamiintautomeeria).

Bioloogiline tähtsus
--------------------

*trans*-zeatiin
Kui adeniin ja guaniin seonduvad 9. positsioonis riboosi (DNA puhul desoksüriboosi C-1-aatomiga, tekivad nukleosiidid adenosiin ja guanosiin. Riboosi estrifikatsioonil fosfaadiga tekivad nukleotiidid, mis on paljude füsioloogiliselt oluliste molekulide koostisosad. (Vaata ka: riboflaviin, adenosiinmonofosfaat (AMP), adenosiintrifosfaat (ADP), adenosiintrifosfaat (ATP), ribonukleiinhape (RNA), desoksüribonukleiin (DNA), tsükliline adenosiinmonofosfaat (cAMP), nikotiinamiidadeniindinukleotiidfosfaat (NADPH), nikotiinamiidadeniindinukleotiid (NADH), flaviinadeniindinukleotiid (FAD), koensüüm A, suktsinüülkoensüüm A.)
**Roland** on mehenimi. Nime Roland nimepäev on 30. juuli.

Kasutatav ka perekonnanimena.

Päritolu
--------

Roland on üks vorm nimest **Roeland** , mis on pärit VIII sajandi Saksamaalt.

Eesnime Roland statistika Eestis
--------------------------------

2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Roland 1110 mehel. Roland oli populaarsuselt 156. mehenimi. Vanim Roland oli vanuserühmas 85+, noorim vanuserühmas 0–4. Roland oli keskmiselt 31 aasta vanune (mediaanvanus oli 30). Kõige populaarsem oli eesnimi Roland vanuserühmas 15–19, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 11,93. Kõige rohkem on eesnimega Roland sündinuid novembris, kokku 104. Kõige populaarsem on eesnimi Roland Pärnu maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 11,39.

2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Roland 1124 mehel. Roland on populaarsuselt 153. mehenimi.

Vaata ka
--------

* Rüütel Roland
* Roland (ettevõte)

Viited
------

1. ↑  "Nimede statistika". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. jaanuar 2020. Vaadatud 15.11.2018.
2. ↑  "Tähendus Beebi Nimed". Vaadatud 15.11.2018.
3. ↑  "Nimede statistika". Originaali arhiivikoopia seisuga 20.01.2020. Vaadatud 15.11.2018.
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. jaanuar 2020. Vaadatud 15. novembril 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Silm – nägemise meeleelund

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on nägemismeelest; murdekeeles võib* nägemine *tähendada kummitust* |

---

Inimese silma läbilõige
**Nägemine** ehk **nägemismeel** (ingl. k *sight*, *vision*) on võime detekteerida ja tõlgendada valgusstiimuleid. Nägemismeel võimaldab eristada valgusintensiivust, värvust, esemete kuju, suurust ja liikumist ruumis.

Fotoopilise nägemise (päevane nägemine), värvinägemise, skotoopilise nägemise (öine nägemine) ja mesoopse nägemise (hämarusnägemine), kasutades valgust nähtavas spektris, mida peegelduvad keskkonnas olevad objektid. See erineb nägemisteravusest, mis viitab sellele, kui selgelt inimene näeb (näiteks "20/20 nägemine"). Inimesel võib olla probleeme visuaalse taju töötlemisega isegi siis, kui tal on nägemine 20/20.

Tekkivat taju tuntakse ka kui nägemist (omadussõdad vastavalt visuaalne, optiline ja okulaarne.)

Nägemine on inimese viiest meelest tähtsaim, selle kaudu tunnetatakse 80% välismaailmas toimuvast. Nägemiselund koosneb kolmest osast: silmamuna koos abistruktuuridega, nägemisnärv ja juhteteed ajus ning aju nägemiskeskus, mis asub kuklasagaras

**Binokulaarne** ehk **kahe silmaga nägemine.** Kui vaadata mingit objekti kahe silmaga, tekib kummagi silma võrkkestale kujutis, mis erineb veidi teise silma omast, kuid seda tajutakse ikkagi ühe objektina. Erinevad kujutised võrkkestal tulenevad sellest, et kaks silma ei asetse täpselt ühes kohas. Ühe objektina nähakse neid kujutisi seetõttu, et aju liidab need üheks tervikuks. **Monokulaarne nägemine** on ühesilmanägemine.

Selgroogsed detekteerivad muutusi valgusinformatsioonis läbi silma võrkkestas paiknevate fotoretseptorrakkude. Valguse (380–780 nm lainepikkusega elektromagnetlainete) mõjul tekib võrkkesta valgustundlikes retseptorrakkudes – kepikestes ja kolvikestes (inglise keeles vastavalt – *rods*, *cones*) – fotokeemilise protsessi tagajärjel (nägemispigmendi rodopsiini lagunemisel) muutus membraanipotentsiaalis. See põhjustab omakorda muutust närviimpulsside sageduses nägemisjuhteteedes, mis kõrgemates ajukeskustes viivad nägemisaistingu ja nägemistaju tekkeni. Värvust tajutakse kolvikestest alguse saavate nägemisjuhteteede abil .

Loomade nägemisvõime varieerub liigiti. Mõned loomaliigid tajuvad ainult valgusintensiivsust (ainuraksed), osa eristab värvusi (peajalgsed, limused, vähilised, paljud putukad, osa kalu, roomajad, linnud ja ahvid). Enamik imetajaid värvusi ei erista. Roomajatel, lindudel ja imetajatel on võime muuta silma läätse kuju, mistõttu näevad nad nii lähedale kui kaugele.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Nägemine** |

* trikromaasia

Viited
------

1. ↑  "Nägemine".
2. ↑  Ingeborg Trofimova. "Nägemine". Vaadatud 21.02.2022.
3. ↑  Uljas, J. Rumberg, T. (2002). *Psühholoogia gümnaasiumiõpik*. Tallinn: Koolibri. Lk 80.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
4. ↑  *Võõrsõnade leksikon, 7 trükk*. Tallinn: Valgus. 2006. Lk 683.
5. 1 2  "Nägemine". Eesti Entsüklopeedia. 7. Köide. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 1994
**Námestovo** (ungari keeles *Námesztó*, poola keeles *Namiestów*) on linn Slovakkias Žilina maakonnas, Námestovo ringkonna halduskeskus.

Geograafiline asend
-------------------

Námestovo asub Orava veehoidla ääres, Poola piirist 9 km kaugusel, Žilinast ligikaudu 58 km idakirdes.

Ajalugu
-------

Asulat on esmamainitud 1556. aastal. Linnaõigused sai Námestovo 1776. aastal. 19. sajandil kujunes linnast tekstiilitööstuse keskus. Teise maailmasõja ajal hävis 2. aprillil 1945 lahingutes suurem osa linnast, hukkus 64 linnaelanikku. Sõja järel ehitati linn uuesti üles. 1953. aastal ehitati 
Orava jõele tamm ja rajati veehoidla.

Rahvastik
---------

Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Námestovo elanikest slovakke 94,04%, tšehhe 0,27% ja poolakaid 0,22%. Rahvus oli teadmata 4,96%-l elanikest.

Viited
------

1. ↑  Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku
2. ↑  SK, Namestovo – A Town Connected to Water Infoglobe. Vaadatud 7. mail 2023
3. ↑  Number of population by ethnicity in the municipality Námestovo at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 7. mail 2023
Nelsoni sammas ja Charles I ratsamonument, mis asuvad Charing Crossil
**Charing Cross** on ristmik Londoni kesklinnas City of Westminsteri linnaosas Trafalgar Square'ist vahetult lõunas, kus saavad kokku kirdesse suunduv Strand, lõunasse suunduv Whitehall ja läände suunduv Cockspur Street.

Koha nimi pärineb Charingi külalt, kuhu kuningas Edward I lasi 1291–94 püstitada risti (inglise keeles *cross*) oma surnud abikaasa Kastiilia Eleonora mälestuseks. Esialgne rist lammutati Inglise kodusõja ajal parlamendi käsul 1647. Pärast kuningriigi taastamist lasi Charles II 1675 selle kohale püstitada oma isa, 1649 hukatud Charles I ratsamonumendi, mis seisab seal tänapäevani.

Tänapäeval on Charing Cross üksnes ristmik. Minevikus on olnud ka sellenimeline tänav, mis suundus Scotland Yardist Trafalgari väljakule. Tänapäeval kannab see tänav Whitehalli nime.

Alates 18. sajandi teisest poolest on Charing Crossi loetud Londoni keskpunktiks. Mingi koha kaugus Londonist tähendab selle kaugust Charing Crossist. Varem peeti Londoni keskpunktiks teisi kohti, sealhulgas Saint Pauli katedraali. 1829 võeti vastu metropoli politsei seadus, mis muutis Charing Crossi ametlikult Londoni keskpunktiks.

1865 püstitati Charing Crossist mitusada meetrit ida poole Strandile uus Eleanori rist, mis aga ei ole üldsegi vana risti koopia, vaid on palju rohkem kaunistatud.

Alates Suur-Londoni loomisest 1965. aastal on Charing Crossist kauguste arvestamine ametlikus asjaajamises lõpetatud. Londoni taksojuhid peavad tundma tänavaid 6 miili (umbes 10 km) raadiuses Charing Crossist.

Charing Crossi järgi on nimetatud selle lähedal asuvad Charing Crossi raudteejaam, Charing Crossi metroojaam, Charing Crossi haigla, Charing Crossi teater, hotell, politseijaoskond ja ooperimaja.

Välislingid
-----------

* Charing Cross – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Holmenkolleni hüppemägi
**Holmenkollen** on Norras Oslos Vestre Akeri linnaosas paiknev mägine asum. See on tuntud igal aastal toimuvatest **Holmenkolleni mängudest**, kus võisteldakse murdmaasuuusatamises, kahevõistluses, suusahüpetes ja laskesuusatamises.

Holmenkollen on maailma vanim suusahüppajate võistlusi korraldav koht. Esimesed mängud toimusid seal 1892. aastal ja see on olnud ka üks 1952. aasta taliolümpiamängude võistluspaiku. Seal on peetud mitmeid suusatamise maailmameistrivõistlusi (1930, 1966 ja 1982). Seal toimusid ka 1986. 1990. 1999. 2000. ja 2002. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused ning 2011. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused.

Et täita FIS-i nõudeid saamaks 2011. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistluste korraldusõigus, lammutati 2008. aastal vana Holmenkolleni suusahüppemägi ning asemele ehitati uuem ja kaasaegsem hüppemägi.

Pilte Holmenkollenist
---------------------

* Teleülekannetest tuntud Holmenkolleni kabelTeleülekannetest tuntud Holmenkolleni kabel
* Holmenkolleni metroojaamHolmenkolleni metroojaam

Viited
------

1. ↑  FIS: Holmenkolleni vana mägi tuleb lammutada 22. september 2005, Postimees
2. ↑  21.02.2011 Renewd Holmenkollen ready for winter sports enthusiasts

Välislingid
-----------

* Holmenkolleni koduleht
* Holmenkollenis lammutatakse suusahüppetorni, Postimees, 31. oktoober 2008