recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  **Kergejõustik** |
| Riik |  | Eesti |
|  |
| 8. koht | 1928 | Odavise |
| 13. koht | 1928 | Kümnevõistlus |

**Johan Meimer** (eesnimi ka **Juhan** ja **Johann**; sünniperekonnanimi **Luberg**; 6. juuni (vkj)/ 19. juuni 1904 Kehtna vald, Rapla kihelkond, Harjumaa – 10. detsember 1944 Piirsalu vald, Läänemaa) oli Eesti kergejõustiklane ja sporditegelane.

Lõpetas 1925. aastal Pärnus gümnaasiumi ja 1928. aastal kergejõustiku erialal Berliini Kehalise Kasvatuse Ülikooli, 1929. aastal lipnikuna ka Sõjaväe Ühendatud Õppeasutused.

Sportlasena
-----------

Tuli aastatel 1925 ja 1926 odaviskes ning 1929 ja 1930 kümnevõistluses Eesti meistriks. Püstitas 1928. aastal viievõistluses (3648,515) ja 1930. aastal 200 m tõkkejooksus Eesti rekordi (29,8). Kuulus 7 korda Eesti koondisse.

Ta sai 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude kergejõustikuvõistlusel odaviskes 8. ja kümnevõistluses 13. koha.

Sporditegelase ja kehalise kasvatuse õpetajana
----------------------------------------------

Töötas alates 1930. aastast Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis ja Pärnumaa kaubanduskeskkoolis kehalise kasvatuse õpetajana. Oli aastatel 1932–1933 Pärnu Tervise kergejõustikuosakonna esimees, alates 1933. aastast Pärnu Spordiklubi asutaja ja esimees ning 1933–1940 Pärnu Kalevi abiesimees ja spordijuht.

Oli Kaitseliidu Pärnu maleva spordipealik ja 1936. aastal Berliini olümpiamängudel Eesti koolinoorte delegatsiooni juht.

Töötas alates 1941. aastast Tallinna Polütehnilise Instituudi/ Tallinna Tehnikaülikooli kehalise kasvatuse õpetajana.

Teises maailmasõjas
-------------------

Osales Saksa sõjaväkke mobiliseerituna Teises maailmasõjas, oli 3. Eesti Piirikaitserügemendi pioneerikompanii ülem.

Nõukogude okupatsiooni ajal oli ta metsavend, arreteeriti sügisel 1944 ja lasti põgenemiskatsel maha.

Tema kenotaaf asub Pärnu Alevi kalmistul.

Isiklikku
---------

Ta lapsendati oma onu poolt ning sai uueks perekonnanimeks onu perekonnanime Luberg.

Viited
------

1. 1 2 3  Biograafia ESBL-is (vaadatud 27. augustil 2021)

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Olympedia
* Pärnumaa tegelaste biograafiad 1937. Lk 150, kaader 157
* "Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Sõjakooli I aspirantide kompanii aspirant Johann Meimer". 1929. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.73.A.343.50
* Eesti ohvitserid 1918-1940
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* Kenotaaf Pärnu Alevi kalmistul
**Hillingdon** (*London Borough of Hillingdon*) on Londoni (Suur-Londoni) läänepoolseim halduslik linnaosa (*London borough*). Geograafilised koordinaadid on 51°30' N, 0°27' W. 

Ta piirneb Harrow' linnaosa, Hounslow' linnaosa ja Ealingi linnaosaga.

Linnaosa keskus on Uxbridge. 

Hillingdoni linnaosa on Inglismaa 354 distrikti tüüpi haldusüksuse seas pindalalt 227. kohal (115,70 km²).

Elanike arvult on ta 36. kohal (2005. aasta hinnangul 252 400). 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 243 006.

Rahvastiku tihedus on 2182 in/km² (Londoni linnaosade seas kõige väiksem). 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli rahvastiku tihedus 2100 in/km².

Elanikkonnast moodustavad 70,1% valged, 13,6% Briti aasialased ja 13,3% Briti afrokariiblased.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli 13,9% elanikest üle 65 aastased. Töötus oli 2,7%.

ONS-i kood on 00AS. 

Hillingdoni linnaosas asuvad Heathrow' lennujaam, Bruneli Ülikool ja sõjaväelennuväli RAF Northolt.

Haldusajalugu
-------------

Londoni Hillingdoni linnaosa moodustati 1965 järgmistest Middlesexi haldusüksustest: 

* *Municipal Borough of Uxbridge*
* Hayesi ja Harlingtoni linnadistrikt
* Ruislip-Northwoodi linnadistrikt
* Yiewsley ja West Draytoni linnadistrikt

Ühinevad omavalitsusüksused ei suutnud algul kokku leppida uue haldusüksuse nimes. Keith Joseph pani oktoobris 1963 ette "Uxbridge'i linnaosa", hiljem jäädi "Hillingdoni" juurde.

Poliitika
---------

Linnaosas on võimul Konservatiivne Partei.

2005. aasta Suurbritannia parlamendivalimistel valiti Alamkotta Nick Hurd, John McDonnell ja John Randall. 

Londoni Kogu saadik Ealimgi ja Hillingdoni valimisringkonnast on Richard Barnes.

Paigad ja paikkonnad
--------------------

* Cowley
* Eastcote
* Eastcote Village
* Hatton
* Harlington
* Hayes
* Hayes End
* Hayes Town
* Harefield
* Harmondsworth
* Heathrow
* Hillingdon
* Ickenham
* Longford
* Newyears Green
* North Hillingdon
* Northwood
* Northwood Hills
* Ruislip
* Ruislip Common
* Ruislip Gardens
* Ruislip Manor
* Sipson
* South Harefield
* South Ruislip
* Uxbridge
* West Drayton
* Yeading
* Yiewsley

Pargid ja haljasalad
--------------------

Hillingdoni linnaosa haldab 239 parki ja haljasala. Neist suurima moodustavad Colne'i jõe kaldad. Suur osa piirkonnast jääb Londoni rohelisse vööndisse.

Tuntud isikuid
--------------

* Charles Brown, konstruktor
* Roger Hammond, jalgrattur
* Roger Hilton, kunstnik
* Glenn Hoddle, jalgpallur ja treener
* Derek Jarman, filmirežissöör
* Christine Keeler, Profumo afääriga seotud modell
* Penny Rimbaud, punkmuusik
* Jane Seymour, näitleja
* Don Thompson, käija
* Ray Wilkins, jalgpallur ja treener

Vaata ka
--------

* Uxbridge'i kihelkond

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Linnaosa vapp
* Linnaosa tänavad
* Pargid ja haljasalad
**Johan Põntson** (1938. aastast **Juhan Purje**; 7. detsember 1903 Pärnu – 17. detsember 1941 Gorelniki vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti maadleja. 

Alates 1920. aastast treenis ta Pärnu karskusseltsis Valgus. 

Aastal 1941 arreteeris NKVD ta "rahvavaenuliku elemendina", sest ta oli Tallinnas trikotaažitööstuse omanik. Suri nõukogude vangilaagris.

Saavutused
----------

* 1926 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus
* 1926 Eesti meister vabamaadluses kärbeskaalus
* 1928 Eesti meister vabamaadluses kärbeskaalus
* 1929 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus
* 1930 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses sulgkaalus
* 1931 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses sulgkaalus
* 1931 Eesti meister vabamaadluses kärbeskaalus
* 1932 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus
* 1933 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus
* 1934 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus

Lisaks oli ta üks spordiklubi Vaprus loojatest:

Vapruse juured ulatuvad juba üleeelmisesse sajandisse. 22. märtsil 1909 loodi 1890. aastal loodud Pärnu Karskusseltsi Vaprus juurde võimlemisosakond. Seda kuupäeva võib lugeda Pärnu organiseeritud sporditegevuse alguseks. Pärast I maailmasõda jätkati sportimist Vapruse spordiosakonnana. 1922. aasta mais otsustasid spordimehed edasi tegutseda iseseisva spordiseltsina – nimega Vaprus. Spordiseltsi Vaprus asutajad olid Johann Tamm, Ago Pärtel, Arnold Oksa, Johan Põntson ja Arnold Luhaäär.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Johan Põntsoni kohta EE veebiversioonis
* Biograafia ESBL-is
**Liv Rundgren Tyler** (sünninimega **Liv Rundgren**; sündinud 1. juulil 1977) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja endine modell. 

Ta vanemad on Aerosmithi laulja Steven Tyler ja modell Bebe Buell. Aastail 1972–1979 elas Buell koos rokkmuusik Todd Rundgreniga. Ootamatult jäi Buell lühiajalisest suhtest Tyleriga rasedaks ning sündis tütar. Kuna aga Steven Tyler oli aga tollal narkosõltuvuse küüsis, siis Buell lapse kaitsmiseks kinnitas, et lapse isa on Rundgren, ning lapse nimeks sai Liv Rundgren. Eesnimi Liv pandi lapsele Norra näitleja Liv Ullmanni järgi. Kaheksaaastaselt kohtus Liv Steven Tyleriga ja ning pani tähele suurt sarnasust ta tütre Miaga. Ema käest järgi pärides sai ta tõe teada ning modellikarjääri alustades kuus aastat hiljem (1991) hakkas ta kasutama oma perekonnanimena Tyler ning säilitas senise perekonnanime keskmise nimena. 

Tyler alustas modellikarjääri 14-aastaselt, aga loobus sellest vähem kui aasta hiljem, et keskenduda näitlemisele. 1994. aastal osales ta koos Alicia Silverstone'i ja Jason Londoniga Aerosmithi laulu "Crazy" videos. Ka tegi ta oma filmidebüüdi 1994. aastal. Rahvusvahelise tuntuse näitlejana sai ta 1996. aastal mängides peaosa Bernardo Bertolucci filmis "Io ballo da sola" (rahvusvahelise pealkirjaga "Stealing Beauty", eestikeelse pealkirjaga "Süütust näpates"). Tema ilmselt tuntuim roll on "Sõrmuste isanda" triloogias filmides "Sõrmuse vennaskond" (2001), "Kaks kantsi" (2002) ja "Kuninga tagasitulek" (2003) kehastatud haldjas Arwen.

Liv Tyler oli 2003. aastal UNICEF-i USA hea tahte saadik.

Välislingid
-----------

* Liv Tyler andmekogus IMDb (inglise)
Che Adams (2016)
**Ché Zach Everton Fred Adams** (sündinud 13. juulil 1996 Leicesteris) on Inglismaal sündinud Šotimaa jalgpallur, kes mängib ründaja või poolkaitsjana Premier League'i klubis Southampton ja Šotimaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Inglismaa madalamates liigades mängides. Aastatel 2012–2013 mängis ta Oadby Townis, mis kuulus Inglismaa tugevuselt kümnendasse liigasse. Seejärel mängis ta aastatel 2013–2014 Inglismaa tugevuselt seitsmenda liiga klubis Ilkeston.

2014. aasta novembris siirdus ta Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas mänginud Sheffield Unitedi. Hooajal 2015–16 lõi ta liigas 11 väravat ning suundus 2016. aasta augustis Inglismaa esiliiga klubisse Birmingham City, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu. Hooajal 2018–19 lõi ta Inglismaa esiliigas 22 väravat. 2019. aastal valiti ta Birmingham City aasta parimaks mängijaks.

2019. aasta juulis liitus ta umbes 15 miljoni naelsterlingi eest Southamptoniga, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 5. juulil 2020 mängus Manchester City vastu, tuues Southamptonile 1:0 võidu.

2015. aastal mängis Adams kaks mängu Inglismaa kuni 20-aastaste koondises. Kuna tema emapoolsed vanavanemad on šoti päritolu, sai Adams võimaluse mängida Šotimaa jalgpallikoondises. Koondisedebüüdi tegi ta 25. märtsil 2021 MM-i valikmängus Austria vastu.

Viited
------

1. ↑  "Che Adams: Southampton sign Birmingham forward". BBC. 1.7.2019. Vaadatud 5.7.2020
2. ↑  Southampton 1-0 Man City. 5.7.2020. Vaadatud 5.7.2020

Välislingid
-----------

 Ché Adams – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Petseri raudteejaam** (vene keeles Печоры-Псковские) on raudteejaam Pihkva–Riia raudteel Venemaal Pihkva oblastis Petseris.

Petseri naaberjaam Venemaa suunal on Liivamäe (Ливамяэ) ja Eesti suunal alates 2011. aastast Koidula raudteepiirijaam.

Ajalugu
-------

Petseri raudteejaam, 1889
Petseri jaamahoone 20. sajandi alguses
1889. aastal valmis Venemaa keisririigis Pihkva–Riia raudtee, mis ühendas Venemaa sisekubermangud Balti kubermangudes asunud sadamatega. Tegemist oli Venemaa keisririigile kuuluva raudteega. 1907. aastal moodustati Balti ja Pihkva–Riia raudtee ning Peterburi–Varssavi raudtee ühendamisel Looderaudtee (vene Северо-Западные железные дороги). 

Pihkva–Riia raudteel asusid:

* Raudteejaam Pihkva I (*Псков-Пассажирский*); II klassi raudteejaam
	+ Pihkva II (vahekaugus 1,4 km)
	+ Polkovaja (4,2 km)
	+ Moglino (12,1 km)
	+ Uus-Irboska (23,9 km) (*Новоизборск*)
	+ Liivamäe (36,0 km) (*Ливамяэ*)
* Petseri raudteejaam (46,3 km). Hilisem sõlmjaam, kust eraldus 88 km pikkune raudteeharu Tartusse (Tartu–Petseri raudtee) läbi Põlva.

 *Pikemalt artiklis Pihkva–Riia raudtee*
Eesti Vabariigi ajal oli Petseri jaam Eesti riigiraudteede Tartu–Petseri ja Valga–Petseri raudtee lõppjaam. Tollal toimus raudteeliiklus Eesti Vabariigist Venemaale läbi Petserimaal paiknenud Irboska raudteepiiripunkti.

Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rajama Pakalniešist Petserisse viivat raudteed, millel jõudis sõita ka üks rong, ent nõukogude vägede pealetung tegi nende plaanidele lõpu ja sakslased rikkusid taganedes raudtee. Sõja järel seda enam ei taastatud.

Eestist sõitsid reisirongid Petserisse kuni 1993. aastani.

Jaamahoone
----------

Petseri raudteejaama hoone, 2009
Valga–Petseri raudteeliin
Petseri jaama esimene peahoone valmis koos raudteega 1889. aastal. Kroonuhistoritsistlikus stiilis ühekorruseline ristkülikulise põhiplaaniga puidust jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt nt Antsla, Karula, Puka jt jaamade hoonetega. Hooneid iseloomustab lihtne sümmeetriline külgfassaad ning madala kalde ja laia räästaga poolkelpkatus. Tõenäoliselt 1920. aastatel pikendati algselt tunduvalt väiksemat jaamahoonet mõlemasse otsa lisatud juurdeehitistega pidades kinni hoone algsest stiilist. Jaamahoone hävis Teises maailmasõjas. 

1950. aastate alguses valmis üleliidulise tüüpprojekti järgi ehitatud klassitsismipärane uus stalinistlik kivihoone, mis Eestist omab analooge Jõhvi ja Jõgeva jaamahoonete näol. Ehitis on säilinud tänini.

Vaata ka
--------

* Tartu–Petseri raudtee
* Valga–Petseri raudtee
* Koidula raudteejaam

Viited
------

1. ↑   ENE : Eesti nõukogude entsüklopeedia. 1. [köide], A-dyn. Tallinn, 1968. Lk. 288
2. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 165. lk. ISBN 978-9984-38-698-0
3. ↑  Eesti rongid enam Petserisse ei sõida; Päevaleht, nr. 93, 26 aprill 1993. DIGAR

Välislingid
-----------

* Foto jaamahoonest
* Petseri raudteejaam; pskovrail.ru (*vene keeles*)
* VALGA - PETSERI - IRBOSKA; Eesti Raudteeajaloo Selts
Francesco Sforza. Bonifazio Bembo maal (Brera pinakoteek)
**Francesco I Sforza** (1401–1466) oli Milano hertsog 1450–1466, Sforzade dünastia rajaja Milanos. 

Francesco Sforza abiellus 1416 Polissena Ruffo, Monalto krahvinnaga, kes mürgitati 1420. Seejärel abiellus ta Bianca Maria Visconti, Milano hertsogi tütrega.

Itaalia aastal 1494.

Poliitiline tegevus
-------------------

Kondotjeer Muzio Attendolo Sforza pojana oli ta algselt sõjapealik, kes näitas ennast andeka taktiku ning vilunud välikomandörina. Francesco Sforza teenis Milano hertsog Filippo Maria Visconti all, juhatades mitut järjestikust sõjakäiku Veneetsia vabariigi vastu.

1430ndate alguses kogus paavsti nõrkust ärakasutav Francesco endale suure kaaskonna ja haaras arvestatava territoriaalse võimu Marches keskusega Fermos, kuid ohverdas oma sealse võimu ahvatlevamatele väljavaadetele Lombardias.

Ilmselt vastutasuks sõjakäikudel osutatud teenete eest sai Francesco 1443 abielluda Filippo Maria Visconti tütre Biancaga. Pärast seda, kui hertsog ilma otseste meesliini pärijateta suri, haaras Francesco Sforza pärilusvõitluse järel kontrolli tolle Milano hertsogiriigi valduste üle.

Francesco Sforza lõi eduka liidu Cosimo de' Medici poolt valitsetud Firenzega. Cosimo sõpruse ja rahalise toe najal õnnestus tal sõlmida Lodi rahu (1454), mille eesmärgiks oli ohjeldada Veneetsia vabariigi ekspansiooni ja stabiliseerida seeläbi olukorda kogu Põhja- ja Kesk-Itaalias.

Mõju kunstipatroonina
---------------------

Castello Visconteo Pavias
Francesco oli võimekas valitseja, kes viis ellu hulganisti uuendusi. Tema õukonnast sai üks renessansskultuuri keskusi.

Peamiselt Cosimo de' Medici mõjutusel andis Francesco oma lastele humanismi vaimus hariduse ning järgis Cosimo eeskuju ka kunstipatroonina (näiteks *Ospedale Maggiore* Milanos).

Kuigi Francesco eelistas residentsina Pavia Castello Visconteot, taastas ta ka palju kannatada saanud Viscontide Porta Giovia kindluse Milanos.

Välislingid
-----------

* Francesco Sforza genealoogiast (*inglise keeles*)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Filippo Maria ViscontiAmbroosia vabariik (1447–1450)** | **Milano hertsog**1450–1466 | Järgnev**Galeazzo Maria Sforza** |
Liugelaagri CAD joonis
**Liugelaager** ehk radiaallaager, mõnes kasutusalas nimetatud ka puksiks, on mehaaniline element, mida kasutatakse pöörlevate võllide ja statsionaarsete tugielementide vahelise hõõrdumise vähendamiseks. Liugelaagreid kasutatakse peamiselt pöörleva võlliga masinates. 
Liugelaagrite eelised teiste laagrite ees on vastupanu suurtele pöördejõududele ja sõltuvalt materjalist ka vastupidavus korrosioonile, vesikeskkonnale või kõrgetele töötemperatuuridele.

Liugelaagrite ehitus
--------------------

Sfääriline liugelaager
Liugelaagrid koosnevad tavaliselt kahest osast. Ühel pool on fikseeritud osa, mis kannab koormusi ja teisel poolt pind, mis kulub ning puutub kokku liikuva elemendiga. Efektiivsuse suurendamiseks kasutatakse koostamisel tavaliselt madala hõõrdeteguriga materjale või lisatakse osade vahele määrdeainet.  
Liugelaager võib olla konstrueeritud terviklaagrina või poolitatuna. Esimesi saab kasutada vaid juhul, kui on võimalik laagerduse koostamine telgsuunas.

Liugelaagrite materjalid
------------------------

Eri suuruses poolitatud liugelaagrid
Sõltuvalt rakendusest, mõjuvatest jõududest ja kiirusest kohandatakse vastavalt ka liugelaagri materjalid.  Laagrimaterjali puhul on kasulikud omadused väikesed hõõrdekaod, kulumiskindlus, piisav väsimustugevus ja hea soojusjuhtivus, erandjuhtudel veel ka kuuma- ja korrosioonikindlus. Sageli kasutatavad materjalid on vase-, tina-, tsingi- ja pliisulamid, õliga immutatud paagutatud materjalid, hallmalmid, kumm, tehnokeraamika ja plastid.

Laagrite määrimine
------------------

Liugelaagrite olulisemaks töövõimelisuse kriteeriumiks on kulumiskindlus, mis on seotud laagri hõõrderežiimiga. Vältimaks häireid töötamisel kasutatakse määrdeid. Võtted määrde sisestamiseks laagrisse sõltuvad sellest, kas laager on ette nähtud töötamiseks hüdro-/aerodünaamilisel režiimil või mitte, milline on koormuse iseloom (suunalt püsiv või tsirkuleeriv) ning rakendamine (kas tapile või rummule).

Vaata ka
--------

* Laager
* Veerelaager

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. 1 2 3 4
5. 1 2
Ciaran Clark (2013)
**Ciaran Clark** (sündinud 26. septembril 1989 Harrow's) on Inglismaal sündinud Iirimaa jalgpallur. Ta mängib Inglismaa esiliigaklubis Sheffield United ja Iirimaa jalgpallikoondises. Ta mängib põhiliselt keskkaitsjana, kuid võib mängida ka keskpoolkaitsja või vasakkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Aston Villas, mille noortesüsteemiga liitus ta 2000. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2009. aastal. Alates hooajast 2010–11 kuulus ta Aston Villa põhikoosseisu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 27. novembril 2010 mängus Arsenali vastu. Clark mängis Aston Villas kuni hooajani 2015–16, mil Aston Villa jäi liigas viimaseks ja langes esiliigasse.

2016. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliigasse kuuluva Newcastle Unitediga. Hooajal 2016–17 tuli Newcastle United esiliiga võitjaks ja tõusis Premier League'isse. 2017. aastal valiti Clark Newcastle Unitedi aasta mängijaks. 2022. aasta juulis läks ta Newcastle Unitedist üheks hooajaks laenule Sheffield Unitedi.

Clark mängis Inglismaa noortekoondistes, kuid täiskasvanuna otsustas hakata esindama Iirimaad. Debüüdi Iirimaa jalgpallikoondises tegi Clark 8. veebruaril 2011 sõprusmängus Walesi vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 6. veebruaril 2013 sõprusmängus Poola vastu. Ta kuulus Iirimaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Newcastle United
* EFL Championship: 2016–17

Viited
------

1. ↑  "United Complete Clark Capture". Newcastle United. 3.8.2016. Vaadatud 7.2.2019

Välislingid
-----------

 Ciaran Clark – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Newcastle United F.C. kodulehel

| * v
* r
Iirimaa koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Westwood
* 2 Coleman
* 3 Clark
* 4 O'Shea
* 5 Keogh
* 6 Whelan
* 7 McGeady
* 8 McCarthy
* 9 Long
* 10 Keane (c)
* 11 McClean
* 12 Duffy
* 13 Hendrick
* 14 Walters
* 15 Christie
* 16 Given
* 17 Ward
* 18 Meyler
* 19 Brady
* 20 Hoolahan
* 21 Murphy
* 22 Quinn
* 23 Randolph
* Treener: O'Neill

 | Iirimaa |
**Ci'eni tempel** (Armu ja Soosingu tempel, *Daci'en Si*) oli budistlik tempel ja klooster Hiinas Xi'ani linnas Yanta linnarajoonis 4 km kaugusel Hepingmeni väravast. Endises templi õues on Suur Metshanede pagood. 

Tempel rajati Sui dünastia ajal. Ta asus Chang'ani kaguosas ning oli müüriga piiratud. 

Tangi dünastia ajal Zhenguani valitsemise 21. aastal (647) laiendas prints Li Zhi, tulevane keiser Gaozong, templit oma ema Wende mälestuseks ning pani sellele praeguse nime. Rohkem kui kümnest õuest koosnev templikompleks valmis 648. 

Templis on 1897 paviljoni, saali ja mungakongi. Templit on aidanud kaunistada teiste seas kunstnikud Yan Liben, munk Yuchiyi, Wu Daozi ja Yin Lin.

Varsti pärast laienduse valmimist asus munk Xuanzang Hongfu templist elama Ci'eni templisse spetsiaalselt rajatud budistlike kirjutiste tõlkimise ametisse ning pühendus aastast 650 budistlike tekstide tõlkimisele ja kommenteerimisele: "Kui tal tuli raske koht kätte, pani ta kirjatöö kõrvale, seejärel, olles palvetanud Buddha poole ning täitnud oma usulised kohustused kuni kolmanda öise vahitunnini, tõusis ta (viiendaks vahitunniks jälle asemelt), luges india teksti valju häälega ning tõmbas üksteise järel punase tušiga üle kohad, mida ta koidikul kavatses tõlkida. Igal päeval enne koitu võttis ta napi eine ja seletas neli tundi järjest uut püharaamatut. Õpilased, kes tulid temalt nõu ja õpetust saama, täitsid rõdud ja naabersaalid." Xuanzang tõlkis seal 19 aasta jooksul 74 suutrat. Tempel sai väga kuulsaks.

Tangi dünastia lõpus templikompleks hävis ja kõik tollased ehitised on varemetes, ainult Suur Metshanede pagood on osaliselt säilinud. Praegused ehitised pärinevad Mingi dünastia ja Qingi dünastia ajast. 

Templi ümber on suur park, kus on Xuanzangi mälestussammas ja hiina luuletajate, mõtlejate, kunstnike ja teadlaste mälestussambad.
**Francine Niyonsaba** (sündinud 5. mail 1993 Ruyigi provintsis Nkanda Bwerus) on Burundi jooksja.

Niyonsaba jõudis keskmaajooksus maailma paremikku 19-aastaselt. Juba oma kolmandatel ametlikel võistlustel, 2012. aasta Aafrika meistrivõistlustel, võitis ta 800 meetri jooksus kuldmedali ajaga 1.59,11. Olümpiamängudel Londonis jooksis ta 800 meetri jooksu poolfinaalis isikliku rekordi 1.58,67. Finaali lõpetas ajaga 1.59,63 algul seitsmendana, kuid pärast Venemaa jooksjate Jelena Aržakova ja Marija Savinova diskvalifitseerimist sai viienda koha.

2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel võitis Niyonsaba Ajee' Wilsoni ja Margaret Wambui ees kuldmedali. Olümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta Caster Semenya järel ja Wambui ees ajaga 1.56,49 hõbemedali.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta ajaga 1.55,92 Caster Semenya järel hõbemedali.

2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel võitis Niyonsaba 800 meetri jooksus rahvusrekordiga 1.58,31 kuldmedali. Aafrika meistrivõistlustel oli ta Semenya järel teine.

2019. aastal otsustas Rahvusvaheline Kergejõustikuliit, et Niyonsabal ja teistel loomuliku kõrge testosteroonitasemega naissportlastel on edaspidi keelatud võistelda jooksudistantsidel 400 meetrist kuni ühe miilini. Niyonsaba keskendus kergejõustikuliidu otsuse järel pikematele distantsidele.

Tokyo olümpiamängudel sai ta 10 000 meetri jooksus Burundi rekordiga 30.41,93 5. koha. 5000 meetri jooksus diskvalifitseeriti ta raja sisepiiri ületamise tõttu. 2021. aasta septembris püstitas ta Zagrebis 2000 meetri jooksu maailmarekordi 5.21,56.

2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is ta vigastuse tõttu ei osalenud.

Isiklikud rekordid
------------------

Väljas

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m jooks | **53,48** NR | 4. mai 2018 | Ameerika Ühendriigid Eugene |
| 600 m jooks | **1.23,18** NR | 27. august 2017 | Saksamaa Berliin |
| 800 m jooks | **1.55,47** NR | 21. juuli 2017 | Monaco Monaco |
| 2000 m jooks | **5.21,56** **MR** | 14. september 2021 | Horvaatia Zagreb |
| 3000 m jooks | **8.19,08** NR | 28. august 2021 | Prantsusmaa Pariis |
| Kahe miili jooks | **8.59,08** NR | 27. mai 2022 | Ameerika Ühendriigid Eugene |
| 5000 m jooks | **14.25,34** NR | 3. september 2021 | Belgia Brüssel |
| 10 000 m jooks | **30.41,93** NR | 7. august 2021 | Jaapan Tokyo |
| Poolmaraton | **1:08.45** | 12. märts 2023 | Portugal Lissabon |

Sees

| Ala | Tulemus | Aeg | Koht |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m jooks | **1.58,31** NR | 4. märts 2018 | Suurbritannia Birmingham |

Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit

Viited
------

1. 1 2  "Francine Niyonsaba". *www.eurosport.com*. Vaadatud 10. mail 2023.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Francine Niyonsaba** |

* Francine Niyonsaba Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel Muuda Vikiandmetes
Chêne chapelle (2006)
Chêne chapelle (1755)
***Chêne chapelle*** ('tamm-kabel') ehk **Allouville'i tamm** on Prantsusmaal Normandias Seine-Maritime'i departemangus Allouville-Bellefosse'is kasvav tamm. Tamme vanuseks hinnatakse 800–1200 aastat. Tamme ümbermõõt meetri kõrgusel maapinnast on 15 m ja kõrgus 18 m.

Õõnsa puu eripäraks on selles asuvad kaks pisikest ruumi, millest alumist kasutatakse 1696. aastast neitsi Maarjale pühitsetud kabelina. Tüvimiku kaitseks on ehitatud laastkatus.

Tamm on 1932. aastast kultuurimälestisena (*monument historique*) kaitse all. Seda külastab aastas 30 000 – 40 000 palverändurit ja turisti. Enim palverändureid külastab tamm-kabelit 15. augustil pühima neitsi Maarja taevavõtmise suurpühal.

Galerii
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Viited
------

1. ↑  *The chapel oak*
2. ↑  *Le chêne-chapelle*
3. ↑  Jacques Ragot: *Guide de la nature en pays de Caux: flore, faune, géologie*, S. 166, Editions des Falaises, November 2005, ISBN 978-2-84811-035-6
4. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2014. Vaadatud 1. mail 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Chêne chapelle** |
**Rita Tamašunienė** (neiupõlvenimega **Rita Sadovska**; sündinud 27. septembril 1973 Maišiagalas Vilniuse rajoonis) on poola päritolu Leedu poliitik ja pedagoog. Ta on 2012. aastast seimi liige. Ta on 7. augustist 2019 kuni 11. detsembrini 2020 Leedu siseminister.

Ta lõpetas 1991. aastal keskkooli Maišiagalas. Seejärel lõpetas ta 1994. aastal Vilniuse muusikakooli (*Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorija*) muusika- ja etnokultuuri õpetaja erialal. Seejärel töötas ta aastal 1994 õpetajana Vilniuse rajoonis Karvyses põhikoolis (poolakeelses koolis). Aastal 2002 lõpetas Vilniuse Pedagoogikaülikooli pedagoogika ja psühholoogia teaduskonna ning omandas bakalaureusekraadi hariduses, aastal 2003 lõpetas sama ülikooli saksa filoloogina. 2004 Pikeliškės põhikooli direktor. Aastal 2004 töötas ta Vilniuse rajoonis Pikeliškėsis asuva (poolakeelse) põhikooli direktor.

Aastal 2006 omandas ta Mykolas Romerise Ülikoolist magistrikraadi avaliku halduse alal. Aastal 2006 oli ta Vilniuse linnaosavalitsuse kultuuri-, spordi- ja turismiosakonna juhataja asetäitja, aastatel 2007–2012 oli ta Vilniuse linnaosavalitsuse direktori asetäitja.

Ta osales Leedu Poolakate Liidu tegevuses ja Leedu Poolakate valimisaktsioonis. 2012. aasta parlamendivalimistel kandideeris ta Leedu Poolakate valimisaktsiooni nimel Vilniuse-Szyrwinty valimisringkonnas. Teises voorus valiti ta seimi, alistades Živilė Pinskuvienė Tööparteist. 2016. aastal avas ta Leedu Poolakate valimisaktsiooni valimisnimekirja ja kandideeris neil valimistel edukalt parlamendivalimisteks.

Ta on aastast 2012 seimi liige. 7. augustist 2019 kuni 11. detsembrini 2020 oli ta Leedu siseminister.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tütre ema.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Itaalia |
|  |
| Kuld | 1960 | Sulgkaal |
|  |
| 1. ring | 1959 | Kergekaal |

**Francesco Musso** (sündinud 22. augustil 1937 Port-Saint-Louis-du-Rhône'is Arles'i vallas Bouches-du-Rhône'i departemangus Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas Prantsusmaal) on Itaalia endine poksija. Ta oli sulgkaalus (kuni 57 kg) Itaalia meister 1960. aastal.

Musso võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks.

Musso osales kergekaalus (kuni 60 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Musso poksis oktoobrist 1960 kuni oktoobrini 1964 ja uuesti 12. augustil 1966 elukutselisena. Ta osales kokku 28 kohtumisel ning võitis neist 24 (neist 7 nokaudiga) ja kaotas 4 kohtumist.

Viited
------

1. ↑  39. Itaalia meistrivõistlused poksis. Torino 1960. Tulemused inglise keeles
2. ↑  17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles
3. ↑  13. Euroopa meistrivõistlused poksis. Luzern 1959. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Francesco Musso veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Francesco Musso saidil BoxRec
**Fotoperiodism** ehk **fotoperioodiline reaktsioon** on taime- ja loomorganismide füsioloogiline (mõnikord ka morfoloogiline) reaktsioon päeva ja öö pikkusele.

Taimede fotoperiodism
---------------------

Paljudel õistaimedel tagab fotoperiodismi pigment fütokroom, mis aitab taimel ajastada õitsemisaja.

Punase valguse (660 nm) mõjul aktiveerub taimedes fütokroom, kaug-punane valgus (730 nm) aga pärsib fütokroomi aktiivsust. Kuuvalgusel on kaug-punase valguse protsentuaalne kogus suurem kui päikesevalgusel – seega öösel muutub fütokroom järk-järgult inaktiivseks. Pikemate ööde käigus on taim võimeline, lähtudes fütokroomi inaktiivsuse hulgast, hindama öö pikkust.

Üldistatult saab õistaimi tüpiseerida järgmiselt: pikapäevataimed, lühipäevataimed ja päevaneutraalsed taimed.

Pikapäevataimed vajavad edukaks õitsemiseks päevapikkust, mis ületab (kokkuleppeliselt) 12 tundi – see tähendab, et valguseperiood on pikem kui ööperiood. Enamasti õitsevad need taimed (hilis)kevadel või (vara)suvel.

Lühipäevataimed saavad edukalt õitseda, kui ööperiood on pikem valguseperioodist (ehk öö on pikem kui päev). Enamasti õitsevad need taimed hilissuvel, sügisel või talvel.

Päevaneutraalsetele taimede õitsemine ei sõltu fotoperiodismist, mis tähendab, et neil pole oluline päeva ja öö pikkuse suhe. Mõnedel päevaneutraalsetel taimedel on märgatud fotoperiodismi asemel vernalisatsiooni ehk jarovisatsiooni.

Loomade fotoperiodism
---------------------

Loomade puhul avaldub fotoperioodiline reaktsioon harvem. Mõnedel loomadel sõltuvad päevapikkusest morfoloogilised tunnused, näiteks kasv ja suurus. Vähem on täheldatud mõnedes rühmades fotoperiodismist tingitud polümorfismi ja ebavõrdset soolist jaotust.
**Pačeriaukštė I** (ka lihtsalt **Pačeriaukštė**) on küla Leedus Läti piiri lähistel Biržai rajoonis, Pačeriaukštė valla halduskeskus. Külas on põhikool ja raamatukogu.

Pačeriaukštė on nime saanud Ceraukste (leedu keeles *Čeriaukštė*) jõe järgi. Vallas on ka teine samanimeline küla, nende eristamiseks kasutatakse liiteid I ja II. Kohanime on esimest korda kasutatud aastal 1586, mil mainiti Pačeriaukštė põldusid. Aastal 1750 mainiti kirjalikes allikates esimest korda sealset mõisa. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Seal töötas üks Leedu taasiseseisvumise väljakuulutajatest Petras Poškus. Sealne kolhoos alustas aastal 1979 koostööd Leedu kunstnike liiduga, premeerides külaelu kõige paremini kujutanud kunstnikke. Restaureeritud mõisa peahoones asub tänapäeval kunstigalerii, lisaks sellele asub seal ka väike koduloomuuseum.

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 22.04.2017.
2. ↑  Emilis Jokūbas Trečiokas. Biržų kalendorius.
3. ↑   Biržų rajono gamtos, istorijos ir kultūros paminklų žemėlapis. Lietuvos TSR žemės ūkio ministerija, Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1980 m. red. L.Baruolienė, I. Repšienė
4. ↑   Lietuvos Nepriklausomybės Akto signatarai Valstybės žinios Vilnius 2006 BOLIUS POŠKUS ALFONSAS KAZITĖNAS MEČISLOVAS TREINYS BIRUTĖ VALIONYTĖ Petras Poškus lk. 21-36

Välislingid
-----------

* Küla portaalis vietoves.Lt
**Signe Lahtein** (kuni 1998 **Signe Valk**; 10. mai 1977 Põltsamaa – 2. aprill 2018 Tartu) oli eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas 1995. aastal hõbemedaliga Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja 2001. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli infoteaduse eriala bakalaureuseõppe.

1990. aastate teisel poolel alustas ta tööd Õhtulehe reporterina. Veel töötas ta ajakirjades Meie Pere, Kroonika, Naisteleht ja Nipiraamatus. Aastatel 2015–2018 oli ta heategevusliku telesaate "Kodutunne" saatejuht.

Hukkumine liiklusõnnetuses
--------------------------

Signe Lahtein sattus 22. märtsi hilisõhtul Tallinna–Tartu maanteel Adavere tuuliku lähistel liiklusõnnetusse, kui tema juhitud sõiduauto põrkas kokku suure veokiga. Ta oli 22. märtsist 2. aprillini koomas ning suri saadud vigastuste tõttu 2. aprillil 2018 haiglas. Ta maeti Jüri kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Hõbemedalistid Põltsamaa Ühisgümnaasiumi kodulehel
2. ↑  "Pedagoogikaülikool", 8 (juuni)/ 2001. Lk 5

Välislingid
-----------

* Signe Valk Eesti artiklite andmebaasis "*Index Scriptorum Estoniae*" (ISE)
* Signe Lahtein Eesti artiklite andmebaasis "*Index Scriptorum Estoniae*" (ISE)
**Rita Nõmmela** (aastani 1994 **Rita Labotkina**; sündinud 26. juunil 1959 Tapal) on eesti arstiteadlane, stomatoloog (ortodont).

Elukäik
-------

1977. aastal lõpetas Nõmmela Tapa 1. Keskkooli, 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1990, N. A. Semaško nimeline Meditsiinilise Stomatoloogia Instituut, Moskva), väitekiri "Возрастная xарактеристика морфологическиx параметров черепа у детей с вертикальными аномалиями прикуса (по данным телерентгенограммы)".

Nõmmela oli aastatel 1989–1992 Tartu Riikliku Ülikooli stomatoloogia kateedri assistent, 1992–1997 Tartu Ülikooli stomatoloogia kliiniku vanemassistent, aastast 1997 dotsent.

Teadustöö
---------

Rita Nõmmela on uurinud hambumusanomaaliaga laste kolju kasvu iseärasusi, väikelaste hambumusanomaalia sagedust ja varajase ortodontilise ravi efektiivsust standardsete raviaparaatidega. Sotsiaalministeeriumi erialakomisjoni liige. Eesti Stomatoloogide Seltsi juhatuse liige, Euroopa Ortodontide Ühingu, Ülemaailmse Ortodontide Ühingu ja Balti Ortodontide Assotsiatsiooni liige. Üle 35 teadustrükise, sh 8 õppevahendit.

### Teoseid

* Hammaste-lõualuude süsteemi areng ja kasv (kaasautor A. Kõdar). Tartu, 1991, 21992
* Tartu linna lasteaialaste suuõõne seisund. // Eesti Arst (1995) 4
* Kolju ehituse iseärasused hambumusanomaaliatega lastel vahelduva hammaskonna perioodil (7.–12. aastani). // Eesti Arst (1997) 3
* Kolju ehituse iseärasused hambumusanomaaliatega lastel jäävhammaskonna perioodil (12.–15 eluaastani). // Eesti Arst (1998) 5
* The frequency of malocclusion in small children and the efficiency of their treatment using standard appliance. // Stomatologija (2000) 3
* Correlation between dental arch widening and type of occlusion. // Stomatologija (2002) 4
* Väikelaste ortodontilise ravi efektiivsusest standardsete raviaparaatidega (kaasautorid M. Tõniste, R. Varul). // Eesti Arst (2003) 11
* Similarity of the Effects of Erythritol and Xylitol on Some Risk Factors of Dental Caries (kaasautor). // Caries Res. 39 (2005)3

Tunnustus
---------

* 2015 Tartu Ülikooli aumärk

Isiklikku
---------

Rita Nõmmela on teenistujate tütar, Rait Labotkini õde.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24.
2. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 9.12.2022.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 117
* Tartu Ülikooli Kliinikum 200, 331, 335
* 1982–2007 – Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 387, 390, 395, 396, 398–401

Välislingid
-----------

* Rita Nõmmela Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes

*Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 159-160
**Sigrid** on skandinaavia päritolu naisenimi. See on levinud ka Eestis ja Saksamaal.

Nimi on pärit vanapõhja nimest Sigríðr, mis koosneb sõnadest *sigr* 'võit' ja *fríðr* 'ilus'. Ruunikirjas kirjutati seda ᛊᛁᚲᚱᛁᚦ (sikriþ) või ᛊᛁᚱᛁᚦ (siriþ).

Nime levik
----------

### Eestis

1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Sigrid 914 naisel. Sigrid on Eestis populaarsuselt 200. naisenimi.

Kõige populaarsem on eesnimi Sigrid vanuserühmas 25–29, kus neid on 10 000 elaniku kohta 15,44 ning Rapla maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 9,77. Sigrid on keskmiselt 35 aasta vanune (mediaanvanus on 33). 

### Norras

14. sajandil oli Sigrid Norras kõige populaarsem naisenimi. Ka järgmistel sajanditel oli see levinud, kuid nime populaarsus hakkas langema 20. sajandi alguses.

2012. aastal oli Norras 7124 naist, kelle ainuke või esimene eesnimi oli Sigrid. Populaarsuselt oli see 85. naisenimi.

### Rootsis

Rootsis oli 2012. aasta lõpus 13 179 naist, kelle nimi oli Sigrid, neist 5194 oli see esimene või ainuke eesnimi.

Nime kandjaid
-------------

* Sigrid
* Sigrid Huik
* Sigrid Kaag
* Sigrid Orusaar
* Sigrid Sepp
* Sigrid Undset

Viited
------

1. ↑  Nime Sigrid statistika, Statistikaamet
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib matemaatika mõistest; bioloogia mõiste kohta vaata artiklit Ristumine (bioloogia)* |

---

Lõik AB ristub lõiguga CD
Geomeetrias nimetatakse **ristumiseks** kahe joone omadust lõikuda täisnurga all.

Öeldakse, et joon ristub teise joonega, kui nende vaheline nurk on 90 kraadi. Lõikude {\displaystyle {\overline {AB}}} ja {\displaystyle {\overline {CD}}} ristumist tähistatakse {\displaystyle {\overline {AB}}\bot {\overline {CD}}}. Sirge ristub tasandiga parajasti siis, kui see sirge ristub iga tasandil asuva sirgega.

Ristumisest üldisem matemaatiline mõiste on ortogonaalsus.

Ristuva sirge konstrueerimine
-----------------------------

Kui on antud lõik {\displaystyle {\overline {AB}}} ning punkt {\displaystyle P}, saab konstrueerida selle lõiguga ristuva ja punkti {\displaystyle P} läbiva sirge järgmiselt:

1. Konstrueerime ringjoone keskpunktiga {\displaystyle P}, et saada ringjoone ja sirge lõikumispunktid {\displaystyle A'} ja {\displaystyle B'}.
2. Konstrueerime kaks võrdse raadiusega ringjoont keskpunktiga {\displaystyle A'} ja {\displaystyle B'}.
3. Tõmbame sirgjoone läbi ringjoonte lõikumispunktide.
**Signaalvähk** ehk **tähnikvähk** (*Pacifastacus leniusculus*) on kümnejalaliste seltsi jõevähklaste sugukonda kuuluv loomaliik. 

Tema looduslik levila on läänepoolses Põhja-Ameerikas. Eestis levib kui invasiooniohtlik võõrliik.

Introdutseerimine Euroopasse
----------------------------

Kuivõrd Euroopas pärismaine jõevähk kannatab tugevasti vähikatku käes, mis levib püügivahendite kaudu veekogust veekogusse, otsis Rootsi bioloog Gunnar Svärdson liiki, keda võiks kasvatada vähikatku ohuta. Ta introdutseeris Ameerikast signaalvähi Rootsi veekogudesse 1960ndate algul. See oli liigi introdutseerimise algus Euroopasse. Peatselt viidi liik ka Jaapanisse. Teda hakati mitmel pool kasvandustes kasvatama, näiteks 1970ndatel Inglismaal.

Kuigi signaalvähk ei haigestu vähikatku, jäeti alul tähele panemata, et ta siiski kannab seda haigust edasi ning on kohalikule liigile seetõttu ohtlik. Samuti on signaalvähk viljakam ja elutingimuste suhtes vähem nõudlik kui jõevähk.

Levik Eestis
------------

Noor signaalvähk liigutamas oma värvilaikudega sõrgu, nii justkui semaforidena signaliseerides. See andis Gunnar Svärdsonile põhjuse "signaliseerimist" liigi rahvuskeelses nimetuses kasutada.
Signaalvähki leiti Eestis vähiuuringute käigus 2008. aastal Mustjõest Harjumaalt ja 2010. aastal Saaremaalt Riksu ojast. 2012. aastast on neid tabatud ka Vääna jõest Harju maakonnas.

Saaremaalt Riksu ojast leiti signaalvähke esialgu vaid mõnesajameetriselt jõelõigult, mis jäi Lõmala-Lümanda maanteel paiknevast Riksu sillast üles- ja allavoolu. Vähi levila laienes aga kiirelt ja hõivab nüüdseks juba oja kesk- ja ülemjooksu. 2014. aastal paigutati ligi viie kilomeetri pikkusele ojalõigule 98 vähimõrda, millega tabati 286 signaalvähki, kuid enam mitte ühtegi jõevähki.

Võõrliigi nagu signaalvähk ümberasustamine on Eestis keelatud ja selle eest võidakse määrata rahatrahv kuni 300 trahviühiku ulatuses.

Eesti Maaülikool uurib laboris signaalvähki, et ohjeldada tema levikut ja kaitsta jõevähki.

Vaata ka
--------

* marmorvähk

Viited
------

1. ↑  Schuster, G.A. Taylor, C.A. & Cordeiro, J. (2010). Pacifastacus leniusculus. *IUCNi punase nimistu ohustatud liigid*. IUCN 2013.2.
2. ↑  Eestisse on jõudnud uus nuhtluselukas: vähikatku levitav signaalvähk, epl.ee, 1. juuli 2009
3. ↑  "Kardetud signaalvähke on Saaremaal arvatust laiemal alal" Eesti Päevaleht, 14. oktoober 2013
4. 1 2  "Riksu ojas tõrjuti signaalvähki" Uudistaja, 13.08.2014
5. ↑  Eike Vunk, Kaitrin Kaldre, Sille Ader (14. märts 2018). "Keskkonnaamet andis teadusotstarbel Eesti Maaülikoolile loa vähi võõrliikide pidamiseks". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. märts 2018.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)

Kirjandus
---------

* Svärdson, G. 1965. The American crayfish *Pacifastacus leniusculus* (DANA) introduced into Sweden. *Rep. Inst. Freshw. Res. Drottningholm* 46: 90–94.

Välislingid
-----------

* Pildid Eestis leitud võõrvähiliikidest
**"Rita, Sue ja Bob ka!"** on 1987. aastal valminud Suurbritannia mängufilm.

Sisu
----

Filmis kujutatakse kriitiliselt ja irooniliselt 1980. aastate Suurbritannia ühiskonda. Vaesest perest pärit gümnaasiumiõpilased Rita ja Sue käivad Michelle'i ja Bobi juures lapsehoidjatena lisaraha teenimas. Kuid Bob ei ole Rita ja Sue suhtes ükskõikne. Ta teeb neile ettepaneku mõlemaga suhte alustamiseks. Tüdrukud on seda sorti salasuhtega vägagi nõus. Varsti hakkab aga Michelle aimama, et midagi kahtlast on teoksil. Kuid tüdrukud ja Bob suudavad teda veenda, et kahtlused on alusetud. Kuid üks Michelle'i sugulane näeb Bobi Rita ja Sue'ga ööklubis. Puhkeb skandaal, Michelle võtab lapsed kaasa ja läheb Bobi juurest minema. Kuna Bob hakkab Ritaga koos elama, siis lähevad ka Sue ja Rita tülli. Sue leiab endale pakistanlasest poiss-sõbra Aslami, kes esialgu tundub väga sümpaatne, kuid hiljem osutub armukadedaks ja vägivaldseks. Ka Rita ja Bob lähevad lahku. Filmi lõpus lepivad aga Bob, Rita ja Sue ära ning jätkavad oma kolmiksuhet.

Osatäitjad
----------

* Michelle Holmes – Sue
* Siobhan Finneran – Rita
* George Costigan – Bob
* Lesley Sharp – Michelle
* Kulvinder Ghir – Aslam
* Willie Ross – Sue isa
* Danny O'Dea – Paddy
* Maureen Long – Rita ema
* Patti Nicholls – Sue ema
* Jane Atkinson – Helen
* Bryan Heeley – Michael
* Paul Oldham – Lee
* Bernard Wrigley – õpetaja
**Eesti Rahvameelne Eduerakond** (lühend **ERE**) oli 1905. aastal Venemaa Keisririigis moodustatud Eesti erakond.

Programm
--------

ERE asutati 1905. aastal pärast 1905. aasta revolutsioonisündmusi Eesti esimese poliitilise erakonnana. Erakond toetas algselt Venemaa Konstitutsiooniliste Demokraatide Partei ideid parlamentaarsest – konstitutsioonilisest monarhiast Venemaal, täiendades seda nõudmistega Eestile piiratud autonoomiaõiguste andmise kohta analoogselt Soome Suurvürstiriigi ja Poolaga ning eestlastele baltisakslaste ja venelastega võrdsete õiguste saavutamine rahumeelsel ja demokraatlikul teel.

Jaan Tõnisson 1907. aastal
Erakonna peamised ideoloogid olid Jaan Tõnisson ja tema mõttekaaslane Villem Reiman, erakonna tegevuses lõid kaasa Heinrich Koppel, Oskar Rütli jt.

Legaalses poliitikas osalemine
------------------------------

Erakond alustas tegevust 26. novembril (9. detsembril) 1905.

1905. aasta lõpus toimunud Eesti Rahvaasemike Kongressil jäi ERE tagasihoidlikumate seisukohtade juurde, samas kui sotsialistid ja teised radikaalid esitasid "aulakoosolekul" tunduvalt äärmuslikumaid seisukohti. ERE mõõdukad vaated võimaldasid erakonnal tegutseda ka pärast 1905. aasta revolutsiooni mahasurumist. Palju aastaid oligi see Eesti ainus legaalselt tegutsev erakond.

ERE saadikud kandideerisid Venemaa keisririigi Riigiduumasse ning nende esindajad valiti Riigiduuma 3 koosseisu.

1917. aasta alguses, kui poliitilised olud Veebruarirevolutsiooni aegadel taas vabamaks muutusid, reorganiseeris Jaan Tõnisson ERE Eesti Demokraatlikuks Erakonnaks.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Eestis tegutsenud erakonnast; teiste sarnase nimega erakondade kohta vaadake lehekülge Radikaaldemokraatlik partei.* |

---

**Eesti Radikaaldemokraatlik Erakond** (lühend: **ERDE**) oli aastatel 1917–1918 Eestis tegutsenud liberaalne partei.

Erakond asutati 1917. aasta suvel Tallinna liberaalide poolt. ERDE liidrid olid Ado Birk ja Jüri Jaakson, partei häälekandkandjaks oli mõnda aega Tallinna Teataja.

Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu valimistel sai ERDE 4 kohta 62-st. Ülevenemaalise Asutava Kogu valimisteks moodustati ühine nimekiri sarnast agraarprogrammi omava Eesti Talurahva Liiduga, mis Eestimaa valimisringkonnas sai 5,8% häältest ja ühtegi saadikukohta ei võitnud. 1918. aasta alguse Eesti Asutava Kogu valimisteks liituti Eesti Demokraatliku Bloki valimisnimekirjaga, kuhu kuulusid veel Eesti Demokraatlik Erakond ja Eesti Maarahva Liit. Need valimised toimusid aga vaid osaliselt ja Asutavat Kogu ei moodustatud. Enne valimiste katkestamist antud häältest läks 23,2% Demokraatlikule Blokile. Järgnenud Saksa okupatsiooni ajal kõik erakonnad keelustati. Pärast okupatsiooni lõppu ühinesid 30. novembril 1918 ERDE ja Eesti Demokraatlik Erakond ühtseks Eesti Rahvaerakonnaks.

Viited
------

1. 1 2 3  EE 12. köide, 2003: 90.
2. 1 2 3  Revolutsioon, kodusõda ja välisriikide interventsioon Eestis (1917-1920). I köide, Oktoobrirevolutsiooni võit ja nõukogude võimu kindlustamine. Veebruar 1917 - veebruar 1918. EKP Keskkomitee Partei Ajaloo Instituut, NLKP Keskkomitee Marksismi-Leninismi Instituudi Filiaal, Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituut. Tallinn : Eesti Raamat, 1977.
3. ↑  Eesti NSV ajaloo küsimusi. 6 = Вопросы истории Эстонской ССР. 6. Tartu Riiklik Ülikool, [redaktsioonikolleegium: L. Eringson, K. Siilivask, V. Vaga]. Tartu, 1970.
4. ↑  Küllo Arjakas, Mati Laur, Tõnis Lukas ja Ain Mäesalu. Eesti ajalugu. Õpik 11. klassile. Tallinn, Koolibri 1991.

Välislingid
-----------

* Eesti Radikaal-Demokraatliku Erakonna programmi põhijooned
**Helje Pärnaste** (aastani 1983 **Lõhmus**, 1983–1991 **Aru**, sündinud 17. juulil 1961 Häädemeestel Pärnumaal) on eesti geoloog ja paleontoloog.

Elulugu
-------

Helje Pärnaste on õpetaja tütar.

Lõpetas 1979 Tartu 5. Keskkooli, 1987 TÜ geoloogiaosakonna, 1998 TÜ-s magistrantuuri, geoloogiamagister (1998, TÜ), väitekiri "Systematics the Lower Ordivician trilobite Krattaspis viridatus Õpik, 1937", geoloogiadoktor (2004, TÜ), väitekiri "Early Ordovician trilobites of suborder Cheirurina in Estonia and NW Russia: systematics, evolution and distribution" (Tartu, 2004). Täiendas end 1997 ja 1999 Kopenhaageni Ülikooli geoloogia muuseumis. Oli 1980–81 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi laborant, 1984–85 ja 1987 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi laborant, 1987–96 nooremteadur, 1996–2004 juhtivinsener, 2004–05 erakorraline teadur, 2006– vanemteadur, ühtlasi aastast 2005 teaduskogude osakonna juhataja kohusetäitja.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: Põhja-Baltikumi ordoviitsiumi trilobiitide süstemaatika ja evolutsioon. 16 teadustrükist.

Teoseid
-------

* On the correlation of the Tremadocian and Arenigian boundary beds in the East Baltic (kaasautorid S. Mägi, V. Viira). // Eesti TA Toim. Geol 38 (1989) 2
* The Lower Ordovician trilobite Krattaspis: the earliest cyrtometopinid (Cheiruridae) from the Arenig of the East Baltic. // Special Papers in Palaeontology 70 (2003)
* Revision of the Ordivician cheirurid trilobite genus Reraspis with the description of the earliest representative. // Eesti TA Toim. Geol 53 (2004) 2
* The earliest encrinurid trilobites from the East Baltic and their taxonomic interest. // Palaeontology 49 (2006) 1
* Early Ordovician trilobite distribution and zonation of the East Baltic. // Eesti TA Toim. Geol 55 (2006) 2.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn, 1995, 95.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*