recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ungaretti esimese maailmasõja ajal
**Giuseppe Ungaretti** (8. veebruar 1888 Aleksandria – 2. juuni 1970 Milano) oli itaalia modernistlik luuletaja, ajakirjanik, esseist, kriitik ja õppejõud. Ta oli hermetismi tuntumaid esindajaid ja üks juhtivaid 20. sajandi Itaalia kirjanikke. Ta sai mõjutusi sümbolismist ja oli mõnda aega futurismi pooldaja.

1912. aastal läks ta õppima Pariisi ülikooli, kus ta sai tuttavaks paljude kirjanike ja kunstnikega (Apollinaire, Max Jacob, André Derain, Picasso, Georges Braque, Charles Péguy, Henri Bergson). Esimese maailmasõja ajal astus ta sõjaväkke ja hakkas irredentistiks. Ungaretti debüteeris luuletajana kaevikusõja ajal. 1919 ilmus tema üks tuntumaid luulekogusid "Allegria di naufragi", mis sisaldab luuletusi aastatest 1914–1919. Tema lühimad luuletused on ainult üherealised, osas luuletustest puudub näiteks öeldis, mis on tavapäraselt tervikliku lause tarvilikuks tuumaks.

Sõdadevahelisel ajal tegi Ungaretti koostööd Benito Mussoliniga ja astus 1921. aastal fašistliku parteisse. Ta oli ajalehtede Il Popolo d'Italia ja La Gazzetta del Popolo korrespondent. Mõnda aega oli ta seotud dadaistidega. Ta elas mõned aastad Brasiilias ning õpetas itaalia kirjandust São Paulo ülikoolis. Teise maailmasõja ajal läks ta tagasi Itaaliasse ning töötas Rooma ülikoolis.

Ungaretti tõlkis itaalia keelde William Blake'i, Jean Racine'i ja William Shakespeare'i luulet.

1970. aastal pälvis ta esimesena Neustadti kirjandusauhinna.

Eesti keeles on Ungaretti luuletusi ilmunud Ivar Grünthali tõlkes Manas 4/1961, lk 259; Malle Talveti ja Ain Kaalepi tõlkes Loomingus 2/1988, lk 212-215; Kalju Kruusa tõlkes Loomingus 6/2000, lk 834-836; Märt Väljataga tõlkes Vikerkaares 5-6/2001, koos teiste luuletajatega ja saatesõnaga lk 2-19 ja 10–11/2018, lk 1 ning luuleajakirjas Ninniku (Märt Väljataga, Kalju Kruusa, Lauri Kitsniku ja Evelin A. Västriku tõlkes)

Luulekogud
----------

* "II porto sepolto", Udine, Stabilimento tipografico friulano, dicembre 1916; La Spezia, Stamperia Apuana, 1923.
* "Natale", Napoli, 1916.
* "La guerre. Une poésie", Paris, Etablissements lux, 1919.
* "Allegria di naufragi", Firenze, Vallecchi, 1919.
* "L'allegria", Milano, Preda, 1931.
* "Sentimento del Tempo", Firenze, Vallecchi, 1933.
* "Poesie disperse", Milano, A. Mondadori, 1945. [1915-1927]
* "La guerra", I edizione italiana, Milano, 1947.
* "Il dolore. 1937-1946", Milano, A. Mondadori, 1947.
* "Derniers Jours. 1919", Milano, Garzanti, 1947.
* "La terra promessa. Frammenti", Milano, A. Mondadori, 1950.
* "Gridasti soffoco...", Milano, Edizioni Fiumara, 1951.
* "Un grido e paesaggi", Milano, Schwarz, 1952.
* "Les cinq livres", texte français établi par l'Auteur et Jean Lescure, Paris, Les éditions de minuit, 1953.
* "Il taccuino del vecchio", Milano, A. Mondadori, 1960.
* "Dialogo, con Bruna Bianco", Milano, Fògola, 1968.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Välislingid
-----------

* Ungaretti luulet Kalju Kruusa tõlkes: ,
* Luuletus "Hommik" Märt Väljataga tõlkes: , Kalju Kruusa tõlkes: , Lauri Kitsniku tõlkes: , Evelin A. Västriku tõlkes:
**Eleanor J. Gibson** (7. detsember 1910 Peoria, Illinois, USA – 30. detsember 2002 Columbia, Lõuna-Carolina, USA) oli Ameerika psühholoog.

Töö ja õpingud
--------------

Õppis Kurt Koffka, Fritz Heideri ja James Gibsoni käe all. Viimasega neist hiljem ka abiellus. Lõpetas Yale'i Ülikooli Ph.D kraadiga 1938. aastal ja töötas õpetajana Cornelli Ülikoolis kuni 1980. aastani, mil ta pensionile läks.
1982 kutsuti ta Pekingisse, et õpetada Hiinas psühholoogidele viimaseid uurimisteooriaid ja -tehnikaid.
1992 sai National Medal of Science autasu.

Tema panus on väga oluline just imikute ja väikelaste taju uurimise osas. Ta on tuntuks saanud "visuaalse kuristiku" (*visual cliff*) eksperimendiga, milles loomad ja imikud tajusid visuaalse kuristiku äärt ning vältisid seda. Uuringu tulemusena leiti, et taju on oma olemuselt kohanemisvõimeline protsess või nagu Gibson seda selgitas: "Me tajume, et õppida, ja õpime, et tajuda."

Koos abikaasa James J. Gibsoniga töötas välja tajulise õppimise kontseptsiooni, mis toimub läbi diferentseerumise.

Perekond
--------

17. septembril 1932 abiellus James Gibsoniga. Neil on kaks last: James J. ja Jean Grier.

Raamatud
--------

* 1969 – "Principles of Perceptual Learning and Development". Eleanor J. Gibson. Hardcover, Pearson Education Canada, ISBN 0137096186
* 1975 – "The Psychology of Reading". Eleanor J. Gibson, Harry T. Levin. Softcover, MIT Press, ISBN 0262570521

Artiklid
--------

Otsingumootori "Publish or Perish" kohaselt on Eleanor J. Gibson osalenud 255 artikli kirjutamisel. Tema publikatsioonidele on viidatud 10 711 korda, see teeb ligikaudu 42 viidet iga artikli kohta. Tema mõjukuse indeks (h-indeks) on 46. Kõige mõjukamat artiklit "The Visual Cliff" on tsiteeritud 487 korral.
**Viktor Tšerkessov** (*Черкесов, Виктор Васильевич*) (13. juuli 1950 Leningrad – 8. november 2022) oli NSV Liidu ja Venemaa Föderatsiooni riigiametnik, NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee ja Venemaa Föderatsiooni Julgeolekuteenistuse ametnik, politseikindral (2003). 

Pärast teenistust Nõukogude armees õppis Viktor Tšerkessov Leningradi Riiklikus Ülikoolis õigusteadust, ülikooli lõpetas 1975. aastal. Seejärel töötas kohustusliku suunamisaja Leningradi prokuratuuris.

1975. aastal asus tööle NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitees, kus töötas operatiivvolinikuna, uurimisosakonna uurijana, jaoskonna ülemana, osakonnaülema asetäitjana, osakonnajuhatajana ja RJK Leningradi oblasti valitsuse uurimisteenistuse ülemana.

Uurimisosakonna uurijana ja ülemana teostas dissidentide ja NSV Liidus inimõiguste nõudjate ning nõukogudevastases agitatsioonis süüdistatute süüasjade eeluurimist, sealhulgas:

* Vjatšeslav Dolinini suhtes, kes vahistati 14. juulil 1982 süüdistatuna nõukogudevastases agitatsioonis;
* Rostislav Jevdokimovi suhtes;
* 1988. aastal Demokraatliku Liidu liikumise liikmete suhtes.

1984. aastal autasustati Viktor Tšerkessovit Punatähe ordeniga eduka juurdlustöö eest asitõenditega (peidikkonteineriga) kinni peetud Ameerika Ühendriikide Leningradi peakonsulaadi töötajate (*Аустенборг*) teostatud luuretegevuse suhtes.

1992. aastal määrati ta Venemaa Föderatsiooni Julgeolekuministeeriumi Peterburi ja Leningradi oblasti valitsuse ülemaks (*начальник управления Министерства безопасности РФ по Санкт-Петербургу и Ленинградской области*).

* organiseeris ja juhtis 1. järgu kapteni Aleksandr Nikitini (kes edastas rahvusvahelise looduskaitseliikumise esindajatele videosalvestise Venemaa sõjalaevadelt radioaktiivsete jäätmete merrelaskmise kohta) suhtes kriminaalsüüdistuse esitamist spionaažis ja süüdimõistmist;

27. augustil 1998 määrati Venemaa Föderatsiooni Julgeolekuteenistuse direktori (Vladimir Putini) esimeseks asetäitjaks;

2000. aastal määrati Venemaa Föderatsiooni presidendi (Vladimir Putin) esindajaks Loode föderaalringkonda;

2003. aasta märtsist kuni 12. maini 2008 juhatas Venemaa Föderatsiooni Riiklikku narkootikumide ja psühhotroopsete vahendite käitlemise kontrolli komiteed;

12. maist 2008 kuni 2010. aasta juunini oli Venemaa Föderaalse relvastuse, sõja- ja eritehnika ja materiaalsete vahendite hankeagentuuri (*Рособоронпоставки*) juhataja, kus ta ülesandeks oli juhtida sõjaliste tellimuste formeerimist ja realiseerimist .

Isiklikku
---------

Abielus, abikaasa Natalja Tšaplina on ajalehe Tšas pik ("Час пик") peatoimetaja.

Viited
------

1. ↑  Medvedev asendas riigi pearelvavarustaja naisega, delfi.ee, 13. juuni 2010

Välislingid
-----------

* Виктор Черкесов: Я никогда не был душителем инакомыслящих. Grany.ru 25.03.2004
* Как делают карьеру гонители диссидентов Ирина Бороган, Версия 17.06.02
**Giórgios Georgiádis** (sündinud 8. märts 1972) on endine Kreeka jalgpallikoondise poolkaitsja, Euroopa meister (2004).

Kreeka rahvuskoondises mängis Georgiádis 61 korda ja lõi 11 väravat. Debüüt koondises oli 10. märtsil 1993.

1995. aastal valiti Georgiádis Kreeka kõrgliiga aasta parimaks Kreeka mängijaks.

Klubid
------

* 1992–1998 Panathinaikόs FC
* 1998–1999 Newcastle United
* 1999–2003 Saloniki PAOK
* 2003–2005 PAE Olympiakós
* 2005–2006 Iraklis Thessaloniki F.C.
* 2007–2008 PAOK

Saavutused
----------

* 2004 Euroopa meister
* 1995, 1996, 2005 Kreeka meister

Isiklikku
---------

Giórgios Georgiádis on 174 cm pikk.

EURO 2004 – Kreeka rahvuskoondis

1 Nikopolídis • 2 Seitarídis • 3 Venetídis • 4 Dabízas • 5 Déllas • 6 Basinás • 7 Zagorákis • 8 Giannakópoulos • 9 Charistéas • 10 Tsiártas • 11 Nikolaḯdis • 12 Chalkiás • 13 Katergiannákis • 14 Fýssas • 15 Vrýzas • 16 Kafés • 17 Georgiádis • 18 Goúmas • 19 Kapsís • 20 Karagkoúnis • 21 Katsouránis • 22 Papadópoulos • 23 Lákis • treener Rehhagel
Viktor Roovere
**Viktor Roovere** (kuni 1935 **Viktor Rotenbork**, 19. oktoober 1898 Jõgeveste, Valgamaa – 19. august 1964 Göteborg) oli Eesti politseinik ja sõjaväelane.

Elukäik
-------

Viktor Roovere osales Vabadussõjas 6. jalaväepolgu ridades. Asus seejärel õppima Sõjakooli esimesel suurtükiväe ohvitseride kursusel, mille lõpetamisel ülendati lipnikuks ning määrati teenima soomusrongide diviisi. Teenis laiarööpmelistel soomusrongidel nr. 3 ja nr. 6. Vabadussõja lõppedes kuni 1921. aastani soomusrongide suurtükiväedivisjonis adjutandina.

Ta lõpetas 1921. aastal Valga Poeglaste Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1921–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, 1926. aastal lõpetas ka Politseikooli. Üliõpilasselts Liivika vilistlane.

Töötas 1924–1925 politsei ja kohtu kantseleitöödel, aastast 1926 Tartu III jaoskonna politseikomissar. Oli aastatel 1927–1928 Võru-Petseri, 1928–1934 Tallinna-Harju ja 1934–1940 ning 1941–1944 Tartu-Valga prefekt.

Roovere jäi teise Nõukogude okupatsiooni ajal (1940–1941) ainsa Eesti prefektina arreteerimata (varjas end). 1944. aastal põgenes Rootsi.

Tunnustus
---------

* Priikooli õigus kuni kõrgema kooli lõpetamiseni, 1920
* Vabadussõja mälestusmedal
* Kaitseliidu Valgerist, III järk, 1932
* Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk, 1933
* Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1936
* Rohelise Risti II järk
* Läti Kolme Tähe orden, 3. klass

Kirjandus
---------

* "Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased. 1918 - 1938". Eesti Kunstnike Liidu väljaanne. Tallinn 1939
* Konstantin Kanep. "Prefekt V. Roovere". Võitleja nr 9, september 1964. Lk 6

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
* Eesti ohvitseride andmekogu
**Giánnis Sina Ugo Antetokoúnmpo** (kreeka keeles: Γιάννης Αντετοκούνμπο; sündinud 6. detsembril 1994 Ateenas) on Kreeka korvpallur, kes mängib 2013. aastast NBA klubis Milwaukee Bucks.

NBA karjäär
-----------

Antetokoúnmpo värvati 2013. aasta NBA *draft'*ist 15. valikuna Milwaukee Bucksi. Kui debüüthooajal tõi Antetokoúnmpo keskmiselt 6,8 punkti, 4,4 lauapalli ja 1,9 resultatiivset söötu mängus, siis 2018/19. hooajaks kerkisid tema näitajad juba 27,7 punkti, 12,5 lauapalli ja 5,9 tulemusliku sööduni. Bucksi 60 võiduni juhtinud Antetokoúnmpo valiti 2018/19. põhihooaja kõige väärtuslikumaks mängijaks.

2019/20. hooajal jäi Antetokoúnmpo arvele keskmiselt 29,5 punkti, 13,6 lauapalli ja 5,6 korvisöötu mängus ning ta pälvis teist hooaega järjest NBA kõige väärtuslikuma mängija auhinna. Samuti valiti Antetokoúnmpo 2020. aasta parimaks kaitsemängijaks.

Saavutused
----------

* 2-kordne NBA põhihooaja kõige väärtuslikum mängija (2019, 2020)
* 5 korda valitud NBA tähtede mängule (2017–2021)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (2019, 2020)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2017, 2018)
* NBA parim kaitsemängija (2020)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 1. kaitseviisikusse (2019, 2020)
* 1 kord valitud NBA sümboolsesse 2. kaitseviisikusse (2017)
* NBA enim arenenud mängija (2017)
* NBA uustulnukate sümboolne teine viisik (2014)

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* Giánnis Antetokoúnmpo – NBA.com
* Giánnis Antetokoúnmpo – Basketball-Reference.com
**Ryan Tveter** (20. mai 1994 New Canaan, Connecticut) on Ameerika võidusõitja. GP3 Series on ta võistelnud alates 2017. aastast.

Karjäär
-------

Tveter alustas oma autospordikarjääri 2011. aastal otse üheistmeliste võidusõidus. Tveteril kardisõidu kogemus puudub. Jensen Motorsportsi jaoks alustas ta kolmel Formula Tour 1600 võidusõidul ja kahel USA võidusõidul. U.S. F2000 Rahvuslik Meistrivõistlustel koos Juan Pablo García ja David Ostellaga. 2012. aastal osales Tveter mitmel Star Mazda Meistrivõistlustel Team GDT meeskonnas koos Petri Suvanto ja Gustavo Menezesega. Sõitjate edetabelis oli ta 18. kohal.

2013. aastal otsustas Tveter kolida Euroopasse. Fortec Competitioni jaoks võistles ta Põhja-Euroopa Vormel Renault Meistrivõistlustel koos Roman Beregechi, Alfonso Celis juuniori ja Corinna Kamperiga. Parima tulemusega neljanda kohaga oli ta sõitjate edetabelis 16. kohal. Lisaks läbis ta Forteci eest neli külalisstarti Vormel Renault Eurocup 2.0. 2014. aasta alguses sõitis Tveter Uus-Meremaal Toyota Racing Seriesi meeskonnas Giles Motorsport koos Matt Rao, Jann Mardenboroughi, Matteo Ferreri, Martin Rumpi ja Alif Hamdaniga. Kahe kolmanda koha parima tulemusega lõpetas ta üldjärjestuse 17. kohal. Seejärel sõitis Tveter Põhja-Euroopa Vormel Renault Josef Kaufmann Racingu ridadesse koos Gustav Malja, Kevin Jörgi ja Louis Delétraziga. Kui tema meeskonnakaaslane Louis Delétraz oli üldarvestuses teine, siis Tveter saavutas ainsa poodiumikohana teise kohaga üheksanda koha. Lisaks startis Tveter Josef Kaufmann Racingu eest Vormel Renault Eurocup 2.0 seitsmest esimesest kuuest osavõistlusest. Seal oli ta sõitjate edetabelis 23. kohal.

2015. aastal liitus Tveter Jagonya Ayamiga koos Carliniga FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Antonio Giovinazzi ja Gustavo Menezesega. Ta lõpetas hooaja kokkuvõttes 23. kohal. 2016. aastal jäi Tveter koos Carliniga FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Alessio Lorandi, Zhi Cong Li ja Raoul Hymaniga. Esimesel võistlusel Spielbergis sattus Tveter raskesse avariisse. Ta libises kruusalõksu ja keerles tagasi rajale. Tema meeskonnakaaslane Zhi Cong Li ei näinud teda üles paiskunud tolmu tõttu ja tabas ta tagumist otsa. Selle tulemusena Tveteri sõiduk pöörles ja tema taga sõitnud Pedro Piquet sõitis samuti sisse Tveteri autole. Tveter väljus omal jõul autost ja kukkus mahajooksualal kokku. Tveter viidi haiglasse, kus tal tuvastati põlvevalu. Li murdis õnnetuses neli selgroolüli, Piquet jäi vigastamata. Tveter langes pärast seitsmendat võistlusnädalavahetust meistriliigast välja. Ta sai 17.

2017. aastal võistles Tveter Tridenti GP3 Series koos Kevin Jörgi, Giuliano Alesi ja Dorian Boccolacciga. Sõitjate edetabelis sai ta lõpuks 8. koha.

2018. aastal jätkas Tveter Tridenti võidusõitu GP3 Series koos Pedro Piqueti, Giuliano Alesi ja Alessio Lorandi (hiljem David Beckmann) kõrval. Sõitjate edetabelis sai ta lõpuks 9. koha.

2019. aastal jäi Tveter koos Giuliano Alesiga FIA Vormel 2 Meistrivõistlustel Red Bull Ringil Tridentile. Sõitjate edetabelis sai ta lõpuks 27. koha.

Veebilingid
-----------

* Ryan Tveteri ametlik veebisait (inglise keeles)
* Ryan Tveteri karjääristatistika (inglise keeles)
Ryan Yates 2016. aastal Nottingham Foresti särgis
**Ryan James Yates** (sündinud 21. novembril 1997 Lincolnis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Nottingham Forest.

Nottingham Foresti noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Enne Nottingham Foresti põhimeeskonnas debüteerimist mängis ta laenul teistes klubides: hooajal 2016/17 Inglismaa tugevuselt viienda liiga klubis Barrow ja Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Shrewsbury Town ning hooajal 2017/18 Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Notts County ja tugevuselt kolmanda liiga klubis Scunthorpe United.

Nottingham Foresti meeskonnas debüteeris Yates Inglismaa esiliigas lõpuks hooajal 2018/19. Hooajal 2021/22 lõi ta Inglismaa esiliigas kaheksa väravat ja valiti liigahooaja sümboolsesse koosseisu. Samal hooajal kindlustas ta klubiga pääsu Premier League'i.

Viited
------

1. ↑  "Football Manager EFL Team of the Season line-ups announced". *www.efl.com*. Vaadatud 15. juunil 2022.
**Viktor Rajevski** (15. märts 1936 Petseri – 9. juuli 2017) oli Eesti loomakasvatusteadlane ja Eesti NSV riigitegelane.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1953 Petseri 1. Keskkooli ja 1959 EPA insener-mehaanikuna; põllumajanduskandidaat (1975, EPA), väitekiri "Совершенствование технологии содержания и кормления молочного стада в условиях рациональной системы скотоводства в Эстонской ССР" (1975, ELVI). 

Ta on olnud 1960–1961 ELVI erikonstrueerimisbüroo vaneminsener-konstruktor, 1961–1967 erikonstrueerimisbüroo juhataja, 1967–1970 aspirant, 1970–1972 nooremteadur, 1972–1974 vanemteadur, 1974–1975 sektori juhataja.

1975–1979 oli Rajevski Laeva katsesovhoosi direktor, 1982–1985 Eesti NSV varumisminister, 1985–1988 teraviljasaaduste minister ja 1988–1989 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja.

1989–1997 oli ta Ida-Aafrika riikide majandusnõunik, seejärel Silmeti kommertsdirektor.

Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige 1985–1990.

Viktor Rajevski suri 9. juulil 2017.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: suurfarmide mehhaniseerimise tehnoloogia, puistematerjalide doseerimise süsteemi mehaanika.

Tunnustus
---------

* 1979 Eesti NSV teeneline insener

Viited
------

1. ↑  *Postimees*, 13. juuli 2017, surmakuulutus.
2. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 122
* Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 404.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Viktor Romanenkov** (sündinud 29. septembril 1993 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja.

Aastal 2012 lõpetas Romanenkov Tallinna Humanitaargümnaasiumi.

Viktor Romanenkov hakkas iluuisutamisega tegelema 1998. aastal. Tema treenerid on olnud ema Oksana Romanenkova ja Jevgeni Loutkov. Praegu on tema treeneriks Anna Levandi.

Karjäär ja saavutused
---------------------

Viktor Romanenkov on Eesti meister iluuisutamises 2005, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 ja 2013. Aastatel 2005–2012 tuli ta Eesti noortemeistriks.

Juunioride maailmameistrivõistlustel on Romanenkov saavutanud 2008. ja 2010. aastal 26. koha, 2009. aastal 23. koha ja 2011. aastal 18. koha.

Täiskasvanute 2010. aasta iluuisutamise maailmameistrivõistlustel sai ta 36. koha.

2010. aastal Tallinnas toimunud Euroopa meistrivõistlustel saavutas Romanenkov 29. koha.

2012. aastal Sheffieldis toimunud Euroopa meistrivõistlustel teenis Romanenkov lühikava eest 52,24 punkti ning pääses 22. kohaga elus esimest korda täiskasvanute tiitlivõistlustel vabakava võistlusele. Kokkuvõttes saavutas ta 23. koha.

Zagrebis toimunud 2013. aasta iluuisutamise Euroopa meistrivõistlustel, püstitas Romanenkov lühikavas isikliku rekordi 59,66 ning täitis maailmameistrivõistluste normi (Romanenkovi tehniline hinne oli 35,11 punkti, MM-i norm 35,0 punkti). Lühikava järel oli ta 30 võistleja konkurentsis 13. kohal. Vabakavas tuli kaks kukkumist ning kokkuvõttes saavutas ta 17. koha.

2013. aasta maailmameistrivõistlustel Kanadas Londonis püstitas Romanenkov kolm isikliku rekordit ja tagas olümpiapääsme Sotši olümpiamängudele. Lühikavas teenis ta 65,33 punkti ja oli 34 võistleja seas 20. kohal. Vabakavas teenis ta 111,76 punkti ning kogusummaks tuli 177,09 punkti, mis andis nendel võistlustel 22. koha.

Viited
------

1. ↑  ""Romanenkov tegi EM-il elu parima sõidu!"". *delfi.ee*. Vaadatud 27.01.2013.[*alaline kõdulink*]
2. 1 2 3 4 5  "Andmed ISU lehel". *www.isuresults.com*. Vaadatud 27.01.2013.
3. ↑  ""Viktor Romanenkov püstitas lühikavas isikliku rekordi ja täitis MM-normi"". *www.ohtuleht.ee*. Vaadatud 27.01.2013.
4. ↑  ""Kartsin. Täiega kartsin"". *www.err.rr*. Vaadatud 27.01.2013.
5. ↑  ""Viktor Romanenkov lõpetas iluuisutamise MMi isikliku rekordi ja 22. kohaga"". *www.postimees.ee*. Vaadatud 16.03.2013.

Välislingid
-----------

* Tulemused ISU lehel
* Biograafia ESBL-is

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Viktor Romanenkov** |
Nickelback 2006
**Nickelback** on Kanada üks edukamaid rokiansambleid.[*viide?*] Selle moodustasid Hannas Albertas 1996. aastal Chad Kroeger ja Mike Kroeger.

Hiljem liitusid nendega Ryan Peake ja trummar Brandon Kroeger. Nickelbacki muusikat on tavaliselt kirjeldatud valesti kutsudes seda alternatiiv- või *hardrock*'iks, sealjuures neid liigitatakse valesti ka alternatiiv-metal'i ja post-grunge alla. Ansambli liikmed ütlevad, et nad teevad siiski rokkmuusikat. Praegu tegutseb ansambel Vancouveris.

Hittsingel "How You Remind Me" nende kolmandalt albumilt "Silver Side Up" jõudis Kanada singlite edetabelisse ja edetabeli Billboard Hot 100 esikolmikusse samal ajal, tehes neist teise Kanada bändi, kes on seda suutnud (esimene oli The Guess Who oma "American Womaniga").
"How You Remind Me" ajast saadik – 2001. aastal – nautis bänd suurt (kuigi mitte kriitilist) reklaamiedu. Nickelbacki albumeid müüdi üle 13,5 miljoni eksemplari Ameerika Ühendriikides ja üle 1,7 miljoni Kanadas, maailmas kokku 20 miljoni ringis. 

Nickelbacki viiendat stuudioalbumit, mis ilmus 2005. aastal, "All the Right Reasons", on müüdud üle 6,1 miljoni albumi USAs ja üle 9 miljoni albumi maailmas. Tuntumad lood on "Photograph", "Savin' Me", "Far Away", "If Everyone Cared" ja "Rockstar".

Uus album, "Dark Horse", ilmus Euroopas 17. novembril 2008. Kõige rohkem tuntust kogunud lugu on "Gotta Be Somebody". Albumi produtseeris Mutt Lange.

Nickelbacki praegused liikmed on
Chad Kroeger – laulja/kitarr,
Ryan Peake – taustalaulja/kitarr,
Mike Kroeger – bass,
Daniel Adair – trummid.

Albumid
-------

* Curb (1996)
* The State (1998)
* Silver Side Up (2001)
* The Long Road (2003)
* All the Right Reasons (2005)
* Dark Horse (2008)
* Here and Now (2011)
* No Fixed Address (2014)
* Feed the Machine (2017)
* Get Rollin' (2022)
**Wortegem-Petegem** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

Asulad
------

Schelde kallastel asuv Wortegem-Petegem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

| # | Nimi | Pindala(km²) | Elanikke(1.01.2012) |
| --- | --- | --- | --- |
| I | Wortegem | 15,62 | 2062 |
| II | Ooike | 4,95 | 655 |
| III | Moregem | 4,05 | 531 |
| IV | Petegem-aan-de-Schelde | 13,33 | 1894 |
| V | Elsegem | 6,06 | 1132 |

* Wortegem-PetegemWortegem-Petegem
* Wortegem-PetegemWortegem-Petegem
* ElsegemElsegem
* ElsegemElsegem
* MoregemMoregem
* OoikeOoike

Sõpruslinnad
------------

* Prantsusmaa – Moringhem
* Prantsusmaa – Elsenheim
* Lõuna-Aafrika Vabariik – Velddrif

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Wortegem-Petegem – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)
* Website met de verkiezingsuitslagen van de laatste jaren (prantsuse ja hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
**Viktor Päri** (vene keeles Виктор Хансович Пяри; 13. jaanuar 1919 Guss-Hrustalnõi, Vladimiri kubermang – surmaaeg teadmata) oli eesti päritolu Nõukogude Liidu tantsija ja ballettmeister.

Päri lõpetas 1951. aastal Moskvas GITIS-e balletilavastaja erialal.

Loomekarjäär
------------

Ta oli aastatel 1939–1946 Saratovi ooperi‑ ja balletiteatri, Taškendi ooperi‑ ja balletiteatri ning Stanislavski ja Nemirovitš‑Dantšenko Moskva Akadeemilise Muusikateatri tantsija. 

Balletilavastajana alustas Päri tööd 1951. aastal Ufas, kus ta oli aastatel 1951–1955 Baškiiri ooperi- ja balletiteatri ballettmeister. 1955. aastal pakkus ta trupis tantsija kohta 17-aastasele Rudolf Nurejevile, kes aga keeldus pakkumisest.

Aastatel 1956–1964 töötas Päri peaballettmeistrina Eesti NSV Riiklikus Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris Estonia. 

Alates 1973. aastast töötas ta Dušanbe ooperi‑ ja balletiteatris peaballettmeistrina.

Tunnustus
---------

* 1955 – Baškiiri ANSV teeneline kunstitegelane

Viited
------

1. ↑  Bertrand Meyer-Stabley. "Rudolf Nurejev: Hüpe vabadusse". Kirjastus Kunst. Toimetanud Mai Luht, 2005. Lk 27
2. 1 2  ПЯРИ Виктор Хансович. bashenc.online

Välislingid
-----------

* Päri, Viktor. etbl.teatriliit.ee
Ryan McDonagh 2011. aastal New York Rangersi särgis
**Ryan Patrick McDonagh** (sündinud 13. juunil 1989 Saint Paulis Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Nashville Predators.

Aastatel 2007–2010 mängis McDonagh kolm hooaega Wisconsini Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2007. aastal valis Montreal Canadiens ta NHL-i *draft* '​is 12. valikuna. NHL-is debüteeris McDonagh 7. jaanuaril 2011 New York Rangersi meeskonnas mängus Dallas Starsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 9. aprillil mängus New Jersey Devilsi vastu.

Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis McDonagh KHL-i klubis Astana Barõs, kus ta andis kümne mänguga kolm väravasöötu. Seejärel naasis ta Rangersi. Hooajal 2013–14 jõudis ta Rangersiga Stanley karika finaali, kus kaotati mängudega 1:4 Los Angeles Kingsile. Hooaja 2013–14 väljalangemismängudes oli ta koos Kingsi mängija Drew Doughtyga enim resultatiivseid väravasööte (13) andnud kaitsemängijad. Aastatel 2014–2018 oli McDonagh Rangersi kapten.

2018. aasta veebruaris siirdus ta Tampa Bay Lightningi. Aastatel 2020 ja 2021 võitis ta klubiga Stanley karika.

2022. aasta juulis kaubeldi McDonagh Lightningust Nashville Predatorsi.

Aastatel 2016 ja 2017 on McDonagh valitud NHL-i tähtede mängule.

McDonagh on kuulunud USA jäähokikoondisse 2011. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Tema onu Steve Walsh on endine ameerika jalgpallur, kes mängis üksteist hooaega NFL-is.

Viited
------

1. ↑  "McDonagh traded to Predators by Lightning". nhl.com. 3. juuli 2022.

Välislingid
-----------

 Ryan McDonagh – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Ryan McDonagh nhl.com lehel
* Ryan McDonagh hockeydb.com lehel

| * v
* r
Nashville Predators |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Kevin Lankinen **·** Juuse Saros |
| 
**Kaitsjad**: Tyson Barrie **·** Mark Borowiecki **·** Alexandre Carrier **·** Dante Fabbro **·** Cal Foote **·** Roman Josi **·** Jérémy Lauzon **·** Ryan McDonagh |
| 
**Ründajad**: Rasmus Asplund **·** Matt Duchene **·** Luke Evangelista **·** Filip Forsberg **·** Cody Glass **·** Mark Jankowski **·** Ryan Johansen **·** John Leonard **·** Michael McCarron **·** Tommy Novak **·** Juuso Pärssinen **·** Zach Sanford **·** Kiefer Sherwood **·** Colton Sissons **·** Cole Smith **·** Philip Tomasino **·** Jakov Trenin |
**"Worship Music"** on Anthraxi kümnes album. 

Albumil "Worship Music" on lauljaks Joey Belladonna. Album ilmus Euroopas 12. septembril ning Ameerikas 13. septembril 2011.

Albumi ajalugu
--------------

Album pidi ilmuma juba 2009. aasta mais, kuid tollane laulja Dan Nelson lahkus bändist ning tema asemele võeti eelmine laulja John Bush. Probleem oli aga selles, et John Bush ei tahtnud laulda uuesti sisse laule, mille loomisest ta osa ei võtnud.
John Bush otsustas, et ei soovi taas täielikult Anthraxile pühenduda, ning lahkus bändist. Anthraxiga liitus taas Joey Belladonna, kellega album algupärasest veidi muudetud kujul ka ilmus.

Singlid
-------

Albumi esimene singel oli "Fight 'Em 'Til You Can't" ning Anthrax andis selle tasuta välja 24. juunil 2011. 9. augustil ilmus teine singel "The Devil You Know".

Albumi lood
-----------

1. "Worship" 1:41
2. "Earth on Hell" 3:11
3. "The Devil You Know" 4:46
4. "Fight 'Em 'Til You Can't" 5:48
5. "I'm Alive" 5:37
6. "Hymn 1" 0:38
7. "In the End" 6:46
8. "The Giant" 3:47
9. "Hymn 2" 0:44
10. "Judas Priest" 6:24
11. "Crawl" 5:29
12. "The Constant" 5:01
13. "Revolution Screams" 6:10
14. "New Noise" (peidetud lugu, algab 11:08 ja kestab 4:45)

* "Crawl" (Remix) (Jaapani lisalugu)
Ķempēni mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 107
**Ķempēni mõis** (saksa keeles *Kempen*, läti keeles *Ķempēnu muiža*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Ēvele kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Ēvele vallas Ķempēni külas.

Ajalugu
-------

Paul I doneeris aastal 1798 selle mõisa õuenõunik Georg von Huenele. Aastal 1801 omandas selle pandivaldusena 12 000 taalri eest Carl Ludwig Wasmundt. Ta läks aga pankrotti ja mõisa omandas 12100 taalri eest titulaarnõunikuproua Annette Catharina Christina von Torklus (sündinud von Jarmerstedt), kes aastal 1810 ka mõisa pärisomanikuks sai. Aastal 1822 pantis too mõisa 17 300 hõberubla eest kapten Friedrich Magnus von Engelhardtile.

Aastal 1832 sai Friedrich Magnus mõisa pärisomanikuks. Juba samal aastal pantis ta mõisa 17 300 rubla eest Wilhelmine Amalie Ramannile (sündinud Berens), kes pandiõiguse aastal 1837 loovutas 18 100 rubla eest kindralmajoriproua Eleonore Wilhemine Maksimovale (sündinud Jahadina). Too sai samal aastal ka mõisa pärisomanikuks. Aastal 1841 müüs ta mõisa 21 000 rubla eest Otto Orgies von Rutenbergile, kes mõisa aastal 1855 pantis 28 000 rubla eest Vincent von Schablowskyle, aga aastal 1859 müüs ta mõisa viimasele 45 000 rubla eest maha. Aastal 1869 sai mõisa omanikuks Antoni Józef Kobyliński (1823–1880). Tema poeg Carl Oskar Alexander Kobyliński (1856−1926) oli mõisa viimane omanik aastatel 1882−1920.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 2 ja 1/8 adramaad, sellele allus 69 mees- ja 76 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 1 ja 1/4 adramaad. Aastal 1734 oli adramaid sama palju, aastal 1757 aga 2 ja 7/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 2 ja 8/10 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 18/19, aastal 1881 aga 1 ja 18/80, lisaks allus mõisale 1 ja 21/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

Karjamõis
---------

Mõisa koosseisu kuulus Žagataskrogsi (*Schaggat*) karjamõis.

Viited
------

1. ↑  Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 288
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 430-431.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 273.
4. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 285.
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 426.

Ēvele kirik
Ēvele kihelkond

**Kirik**: Ēvele kirik  

**Abikirik**: Strenči kirik  

**Mõisad**: Ēvele kirikumõis | Ēvele mõis | Jaunjērcēni mõis | Ķeiži mõis | Ķemere mõis | Ķempēni mõis | Vecjērcēni mõis
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Juunioride maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2011 | jalgpall |

**Willian José da Silva** (sündinud 23. novembril 1991 Porto Calvos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis

Ta alustas klubikarjääri Grêmio Barueris, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2009. aastal. Aastatel 2011–2012 mängis ta Brasiilia kõrgliigas São Paulo ja 2013. aastal Santose ridades. 2012. aastal võitis ta São Pauloga Copa Sudamericana.

Hooaja 2013–14 teises pooles liitus ta Madridi Realiga. Ta mängis põhiliselt klubi reservmeeskonnas Hispaania esiliigas, lüües neli väravat. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi 11. mail 2014 mängus Celta de Vigo vastu. Hooajal 2014–2015 mängis ta Hispaania esiliigas Real Zaragoza ridades. Hooajal 2015–16 mängis ta Hispaania kõrgliigas UD Las Palmases. Hispaania kõrgliigas lõi ta esimese värava 12. detsembril 2015 mängus Real Betise vastu. Hooajal 2015–16 lõi ta Hispaania kõrgliigas üheksa väravat.

2016. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Real Sociedad. Aastatel 2016–2020 lõi José Hispaania kõrgliigas neljal hooajal järjest vähemalt 11 väravat. Kõige edukam oli hooaeg 2017–18, mil ta lõi 15 väravat. Hooaja 2020–21 teises pooles mängis ta laenul Inglismaa kõrgliiga klubis Wolverhampton Wanderers. 2021. aasta augustis suundus ta üheks hooajaks laenule Real Betisesse.

2011. aastal võitis ta Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika omavanuste meistrivõistlused ja tuli samal aastal koondisega lisaks juunioride maailmameistriks.

Saavutused
----------

São Paulo
* Copa Sudamericana: 2012

Madridi Real
* Copa del Rey: 2013–14

Välislingid
-----------

 Willian José – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
*Moretum* uhmris
***Moretum*** on ürtidega valmistatud juustumääre, mida muistsed roomlased sõid koos leivaga. Tüüpiline *moretum* valmistati ürte, värsket juustu, soola, õli ja veidikest äädikat kasutades. Soovi korral võis lisada erinevat sorti pähkleid. Koostisosad purustati koos uhmris ja sellest sai toit ka oma nime (ladinakeelsest sõnast *mortarium*, mis tähendab muuhulgas ka "uhmerdamise või jahvatamise saadus").

Retseptid
---------

Ühe retsepti leiab noorele Vergiliusele omistatud poeemikogu "Appendix Vergiliana" poeemist "Moretum". *Moretum*'i retsepte leiab ka Rooma keisririigi aegse kõige olulisema põllumajandusest kirjutaja Columella teose "De Re Rustica" 12. raamatust. Seedermännipähklitega variant sarnaneb väga tänapäeva pestoga.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Moretum** |

* Vanarooma köök

Viited
------

1. ↑  Mark Grant. "Roman Cookery: Ancient Recipes for Modern Kitchens". ISBN 1-897959-39-7. Serif, 47 Strahan Rd, London E3 5DA.
2. ↑  "Appendix Vergiliana" ingliskeelses tõlkes.

Välislingid
-----------

* Appendix Vergiliana (ladina keeles)
* Columella teosed veebilehel The Latin Library
* Columella raamatute I-IV tõlked inglise keelde veebilehel LacusCurtius
**August Pärl** (25. detsember 1923 Kurla, Kabala vald – 6. juuni 1994 Kabala vald) oli eesti kultuuritöötaja.

Aastatel 1932–1935 õppis Kabala algkoolis. 1937. aastal lõpetas Tartu Pedagoogiumi algkooli. Aastatel 1937–1938 õppis Tallinna 7. progümnaasiumis. 1943. aastal lõpetas Türi majandusgümnaasiumi.

1. augustil 1948 sai temast Kabala rahvamaja juhataja. Ta asutas 1964. aastal Kabala puhkpilliorkestri. Ta juhtis üle 40 aasta Kabala kultuurielu rahvamaja juhatajana ja kultuurimaja direktorina. Ta oli dirigent, koorilaulja ja orkestrijuht ning mängis mitut pilli. Iga aasta juulikuu lõpus korraldas ta Kabalas laulupeo ja osales Järvamaa laulupidude korraldamises. Temata poleks Kabala mõisa parki laulukaart ehitatud.

Ta oli Eesti Kongressi liige.

August Pärl suri 6. juunil 1994 ja maeti Arussaare kalmistule.

Tunnustus
---------

* 1974 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Isiklikku
---------

Tema vend Andres Pärl oli loogik ja psühholoog.

Viited
------

1. ↑  Heiki Raudla. Pilistvere kihelkond - Eestimaa Taani. Viljandi muuseum 2012
**Wilson Phillips** on Ameerika Ühendriikide popansambel. Ansambli moodustavad The Beach Boysi liikme Brian Wilsoni tütred Carnie Wilson ja Wendy Wilson ning ansambli The Mamas & the Papasi liikmete John ja Michelle Phillipsi tütar Chynna Phillips.

Ansambel saavutas tohutu edu 1990. aastal ilmunud omanimelise debüütalbumiga. Selle esisingel "Hold On" jõudis edetabelis Billboard Hot 100 esikohale ja veel paljude riikide edetabelites kõrgetele kohtadele. "Hold On" oli Billboardi 1990. aasta singlite aastalõpu edetabelis esimesel kohal. Albumilt ilmus veel neli singlit, mis kõik jõudsid Billboard Hot 100-s vähemalt esikaheteistkümne sekka, "Release Me" ja "You're in Love" jõudsid esikohtadele. Wilson Phillipsi debüütalbumit osteti USA-s viis miljonit ja maailmas kokku kaheksa miljonit koopiat. Debüütalbum tõi ansamblile neli Grammy auhinna nominatsiooni, sealhulgas parima albumi ja parima uue artisti kategoorias.

Ansambli teine, 1992. aastal ilmunud album "Shadows and Light", ei olnud nii edukas kui esimene, kuid see jõudis paljude riikide plaadimüügiedetabelitesse, ja kaks selle singlit jõudsid Hot 100-s esikolmekümne sekka.

Aasta pärast teise albumi ilmumist Wilson Phillips enam koos ei tegutsenud. Carnie ja Wendy Wilson andsid 1993. aastal koos välja jõulualbumi "Hey Santa!" ning Chynna Phillips 1995. aastal sooloalbumi "Naked and Sacred".

Wilson Phillips esines uuesti ühel korral koos 2001. aastal. 2004. aastal tuli Wilson Phillips uuesti kokku ning anti välja kolmas stuudioalbum "California", mis sisaldab mitmete 1960. ja 1970. aasta tuntud laulude kavereid. USA plaadimüügiedetabelis Billboard 200 jõudis "California" 35. kohale. Mõni aeg pärast albumi välja andmist läks Wilson Phillips taas laiali.

2010. aastal tuldi taas kokku ning anti välja jõulualbum "Christmas in Harmony". 2012. aastal anti välja album "Dedicated", mis sisaldab The Beach Boysi ja The Mamas & the Papasi laulude kavereid. Edetabelis Billboard 200 jõudis see kohale 29.

2022. aasta sügisel osales Wilson Phillips USA televisioonisaate "The Masked Singer" kaheksandas hooajas, kus saavutati teine koht.

Diskograafia
------------

Stuudioalbumid
* "Wilson Phillips" (1990)
* "Shadows and Light" (1992)
* "California" (2004)
* "Christmas in Harmony" (2010)
* "Dedicated" (2012)

Kogumikalbumid
* "The Best of Wilson Phillips" (1998)
* "Greatest Hits" (2000)

Viited
------

1. ↑  Wilson Phillips. grammy.com. Vaadatud 5.1.2022
2. ↑  Wilson Phillips – Dedicated. discogs.com. Vaadatud 5.1.2022
**Kirik & Teoloogia** on veebis ilmuv populaarteaduslik kultuuriajakiri, mille eesmärk on toetada ja elavdada Eesti ühiskonnas teoloogilist mõttekultuuri.

Ajakiri hakkas ilmuma 18. detsembril 2011. Uus number avaldatakse reedeti.

Ajakiri kajastab teoloogilist mõttevahetust ja maailma teoloogi vaatepunktist ning arutleb selle üle, milline on ja peaks olema evangeeliumist lähtuv eluvaade ja -viis tänapäeva maailmas.

Kirik & Teoloogiat annab välja MTÜ Ajakirja Kirik & Teoloogia Kolleegium. Juulis 2012 kuulusid toimetuskolleegiumi Anne Burghardt, Kerstin Kask, Annika Laats, Jaan Lahe, Kadri Lääs, Urmas Nõmmik, Johann-Christian Põder ja Thomas-Andreas Põder.

Välislingid
-----------

* Kirik & Teoloogia
* Uus kultuuriajakiri Kirik & Teoloogia. Eesti Kirik Online. 21.12.2011
* 15.01.2012 Ajakiri "Kirik ja teoloogia". Uut ajakirja tutvustavad teoloogid Johann-Christian Põder ja Thomas-Andreas Põder. Saatejuht Meelis Süld. Vikerraadio saade "Kirikuelu".
* Aasta koos Kirik & Teoloogiaga - ajakirja sünnipäev. Kirik & Teoloogia, nr 53/ 14.12.2012
* Toomas Jürgenstein, Veebiajakiri metsiku teoloogia sõpradele. Sirp. 04.01.2013.
**Aulos** (vn kr *αὐλός*, mitmuses *αὐλοί* auloi) oli vanakreeka puhkpill, mida on tihti kujutatud kunstis ja leitud arheoloogilistel väljakaevamistel.

Joonistus aulose huulikust, põhineb Pompei leidudel
*Plagiaulos*
On tõendeid mitut tüüpi auloste kohta. Ühe toru ja ilma lesthuulikuta instrumenti nimetati *monaulos* (*μόναυλος* –*μόνος* 'üksik'). Ühe toruga pill, mida hoiti horisontaalselt, nagu tänapäeval flööti, oli *plagiaulos* (*πλαγίαυλος* – *πλάγιος* 'külgsuunas'). Kõige tavalisem aulosetüüp oli lesthuulikuga.  Arheoloogilised leiud, joonistused ja muud tõendid näitavad, et see oli tavaliselt kahekordne lesthuulik, nagu oboel.

Kuigi *aulos* on tihti ekslikult tõlgitud kui 'flööt', kirjeldati selle kõla "läbilõikava, pealetükkiva ja ärritavana", sarnanedes rohkem torupilliga. Seda võidi kasutada sõjaväemuusika esitamiseks, kuid sagedamini on seda kujutatud muudes situatsioonides. Selle mäng saatis füüsilisi ajaviiteid nagu näiteks maadlus, kaugushüpe, kettaheide, samuti ohverdamisi.

Kuigi aristokraadid, kellel oli palju vaba aega, harrastasid mõnikord aulosemängu, seostati pärast viiendat sajandit aulost peamiselt professionaalsete muusikutega, tihti ka orjadega.

Viited
------

1. ↑  αὐλός, Henry George Liddell, Robert Scott, *A Greek-English Lexicon*, on Perseus
2. ↑  Howard, Albert A. "The Αὐλός or Tibia", *Harvard Studies in Classical Philology* nr 4, 1893, lk 1-60
3. 1 2  West, Martin L. "Ancient Greek Music", Clarendon Press, 1992, ISBN 0-19-814975-1, lk 81–85
4. ↑  The History of Musical Instruments, Curt Sachs, 1940
**Nieščarda järv** ehk **Neštšarda järv** (valgevene keeles *Возера Нешчарда*, ka *Няшчэрда* (Niaščerda, transkribeeritult Njaštšerda), vene keeles *Нещердо* (Neštšerdo)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Rasony rajoonis. Järv asub merepinnast 147,7 meetri kõrgusel, selle valgla on 143 km².

Kaldajoone pikkus on 50,18 kilomeetrit, Nieščarda on pikima kaldajoonega järv Valgevene territooriumil. Järves on kolm saart pindalaga 0,23 km². Kaldad on madalad, kagus ja idas moodustab kalda kohati õõtsik. Järve põhja- ja läänerannal on kohati moreenist künkad suhtelise kõrgusega 10–15 meetrit.

Järve sügavaim koht asub põhjaosas, ent ka lõunaosas ulatub sügavus kohati üle 7 meetri. Järve põhi on kaetud sapropeeliga.

Vee läbipaistvus on 1 meeter, soolsus 0,15‰. Nieščarda on eutroofne järv. Taimkattega on kaetud 22% järve pinnast, taimestiku põhiosa moodustavad järvkaisel ja harilik pilliroog. 

Kaladest elavad järves haug, särg, angerjas, koha, latikas, nurg, karpkala, säinas ja roosärg. Järve kallastel elavad kobras ja ondatra.

Välislingid
-----------

* Järve koduleht
**Aulla** on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (*comune*) Itaalias Toscana maakonnas Massa ja Carrara provintsis. Aulla sai linnaõigused Itaalia presidendi 2011. aasta 12. aprilli dekreediga. 1. jaanuaril 2014 ühendati Aulla halduspiiridesse naaberomavalitsusüksus Podenzana.

Aulla kõrgus merepinnast on 64 meetrit, asustustihedus keskmiselt 189 inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
------

Aulla piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bolano (SP), Fivizzano, Fosdinovo, Licciana Nardi, Podenzana, Santo Stefano di Magra (SP), Sarzana (SP).

Aulla halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Albiano Magra, Bettola, Bibola, Bigliolo, Calamazza, Canova, Caprigliola, Chiamici, Gorasco, Filanda, Lizzano, Malacosta, Olivola, Pallerone, Piano di Bibola, Quercia, Ragnaia, Ripa di Quercia, Sannaco, Serricciolo, Stadano, Stadano Bonaparte,Vaccareccia, Valenza, Vecchietto, Venezia di Albiano.

Loodus
------

Aulella jõgi
Aulla asub ajaloolises Lunigiana piirkonnas, mõne kilomeetri kaugusel Liguuria piirist. Strateegilises Aulella jõe suubumiskohas Magra jõkke kitseneb ümbritsevate mägede vahele jääv org märgatavalt. Cisa ja Cerreto mäekurudesse viivate teede ristumiskohal asuvat Aullat läbis antiikajal Itaaliat Prantsusmaaga ühendav Via Francigena.

Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused
-----------------------------------

San Caprasio kloostrikompleks
* Brunella kindlus
* Aulla vanalinn
* San Caprasio klooster (vanalinn)
* Caprigliola ajalooline keskus
* Madonna degli Angeli pühakoda (Arforara)
* San Martino kirik (Albiano)
* Sant'Antonio Abate kirik(Albiano)
* San Jacopo kirik (Canova)
* San Niccolò kirik (Caprigliola)
* Püha Thomas Becketi kirik (Pallerone)

Infrastruktuur
--------------

### Raudtee

Aullat läbivad Parma-La Spezia ja Aulla-Lucca raudteeliinid.

Sõpruslinnad
------------

* Prantsusmaa – Villerupt

Galerii
-------

* Brunella kindlusBrunella kindlus
* Brunella kindlusBrunella kindlus
* BibolaBibola
* San Bartolomeo kirik (Bibola)San Bartolomeo kirik (Bibola)
* Pallerone bastionPallerone bastion

Viited
------

1. ↑  "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 6. juuli 2013.
2. ↑  AA. VV. Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani , Milano, GARZANTI, 1996, p. 47.
3. ↑  Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019.
4. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.
5. ↑  Lunigiana on saanud nime Magra jõe suudmes asunud rooma linna Luni järgi.

Kirjandus
---------

* Geo Pistarino, "Una fonte medievale falsa e il suo presunto autore", Università di Genova, 1958

Välislingid
-----------

 Aulla – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (itaalia keeles)
**Hiid-karuputk** (*Heracleum mantegazzianum*) on sarikaliste sugukonda kuuluv õistaim. 

Hiid-karuputk on Euroopa suurim sarikaline. Ta on kiire kasvuga ning võib kasvada kuni 7 meetri kõrguseks[*viide?*]; enamasti on taime kõrgus siiski 3...5 meetrit. Eestis on hiid-karuputk naturaliseerunud võõrliik, mis toodi Kaukaasiast silo- ja meetaimena koos Sosnovski karuputkega, ning on praeguseks laialt levinud. 

Taim kasvab peamiselt jõgede ja ojade kallastel ning söötis maadel.

Putke varred võivad kasvada kuni 10 cm jämeduseks. Lehed on sügavalt 3...5-hõlmalised; lehe laius ulatub tihti üle ühe meetri. Hiid-karuputk õitseb juulist septembrini. Sarika läbimõõt on 50...80 cm.

Hiid-karuputke mahl sisaldab fototoksiini. Kui see satub nahale ning seejärel päikese kätte, tekib äge nahapõletik.

Hiid-karuputke leidub Eestis hajusalt.

Viited
------

1. ↑   Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 211

Välislingid
-----------

* Hiid-karuputk andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
**Hinniala linnamägi** ehk **Päevapööramise mägi** ehk **Hobuseseljamägi** on neemiklinnuse tüüpi linnamägi. Linnamägi asub Võru maakonnas Võru vallas Hinniala külas Piusa jõe ürgoru maastikukaitsealal.

Linnamäe kirjeldus
------------------

Pikk järsunõlvaline neemik on kolmest küljest piiratud Piusa jõega. Linnamäe absoluutne kõrgus on 109 meetrit ja suhteline kõrgus 24 meetrit. Linnusekoht paikneb selle otsal. Linnust kaitseb maapoolsel küljel kaelakoht, mille pikkus on 25 m ja laius 1,5 m. Selle taga on 8 meetri laiune ja 2,5 m sügavune vallikraav. Vallikraavist lääne pool paikneb 90 m pikkune eeslinnuse ala. Linnamäel paiknevad vallid platoo idakülje otsavall (1,3 m) ja kagukülje madal (0,40–0,48 cm).

### Arheoloogilised uuringud

1995. aasta inspekteerimise käigus leiti mitu esemelist leidu. 2006. aastal tehtud arheoloogiliste  kaevamiste käigus leiti, et peavall oli kuhjatud kahes järgus, mille vahel on 5.–7. sajandi põlengukiht. Selle siseküljelt leiti teise vallijärgu aegne suurtest kividest laotud kiviring, mis viitas 7.–10. sajandile. Kagupoolse ala arheoloogiliste kaevamiste ajal ilmnes, et sealgi on liivast vall algselt olnud 1,8 m kõrge ning samast ajast pärinevad mitmed postiaugud ja söestunud kaitsetara jäänused.

Mälestise ajalugu
-----------------

Linnamägi oli kindlustatud juba pronksi aja lõpus/rauaaja alguses, hiilgeaeg rahvasterännu perioodil. Enamik leidudest, mis on kaevamiste käigus päevavalgele ilmunud, pärineb keskmisest rauaajast, 5.–7 sajandist.

Rahvapärinus
------------

Linnamäge on pärimuses peetud ohvripaigaks, kus pööripäevade ajal toimusid päiksekultusega seotud riitused.

Viited
------

1. ↑  H. Valk.2006
2. ↑  Evald Tõnisson. Eesti muinaslinnad 2008, lk 330-332
3. 1 2  (Valk, H. 2007. Excavations in the Ruins of Vastseliina Castle and on the Hillforts of Urvaste and Hinniala. - Arheoloogilised välitööd Eestis 2006.)

Kirjandus
---------

* Valk, H. 2007. Excavations in the Ruins of Vastseliina Castle and on the Hillforts of Urvaste and Hinniala. – Arheoloogilised välitööd Eestis 2006.

Välislingid
-----------

* Hinniala linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris