recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  |
|  |
| Kuld | 2008 | jäähoki |
| Kuld | 2009 | jäähoki |
| Kuld | 2012 | jäähoki |
| Hõbe | 2002 | jäähoki |
| Hõbe | 2010 | jäähoki |
| Pronks | 2005 | jäähoki |

**Dmitri Vladimirovitš Kalinin** (vene keeles Дмитрий Владимирович Калинин; sündinud 22. juulil 1980) on Venemaa jäähokimängija, kaitsja.

Kalinin alustas karjääri 1995. aastal Tšeljabinski Traktoris.

1998. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Buffalo Sabresi poolt 18. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta hooajal 1998–99, mängides esmalt Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Moncton Wildcats ning seejärel American Hockey League'i klubis Rochester Americans. Sabresi meeskonnas tegi ta debüüdi hooajal 1999–00. Sabresis veetis ta kokku kaheksa hooaega, kuid hooaja 2004–05 Venemaal Magnitogorski Metallurgis. Hooajal 2008–09 liitus ta New York Rangersiga ning hooaja lõpus mängis ta veel Phoenix Coyotesis.

Hooajal 2009–10 liitus Kalinin KHL-i klubiga Ufa Salavat Julajev. Järgmisel hooajal võitis ta klubiga Gagarini karika. Hooajal 2011–12 suundus ta Peterburi SKA-sse. Hooajal 2014–15 võitis ta klubiga Gagarini karika. Aastatel 2016–2019 mängis ta kolm hooaega Moskva Spartaki ridades. Hooajal 2019–20 mängis ta taas Tšeljabinski Traktoris. Hooaegadel 2009–10 ja 2011–12 on ta valitud KHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu.

Venemaa jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud üheksatel maailmameistrivõistlustel ning tulnud kolmel korral maailmameistriks. Lisaks kuulus ta Venemaa meeskonda 2010. aasta taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. 1 2  Dmitri Kalinin. eliteprospects.com. Vaadatud 14.9.2018

Välislingid
-----------

* Dmitri Kalinin hockeydb.com lehel
**Erosioonibaas** ehk **uuristusbaas** on veekogu veetaseme kõrgus, millesse vooluveekogu voolab.

Erosioonibaasist madalamale ei saa vooluveekogu sängi uuristada.

Erosioonibaasiks on tavaliselt selle veekogu pind, millesse jõgi voolab. Näiteks Emajõe erosioonibaasiks on Peipsi järve veetase. 

Erosioonibaasi ja jõe sängi absoluutkõrguse erinevusest sõltub, kas ülekaalus on põhja- või küljeerosioon. Ülemjooksul domineerib reeglina põhjaerosioon. See tähendab, et jõed on vähe looklevad ja tihti lõikunud sügavalt maapinda, moodustades sälk-, kanjon- ja kuristikorge. Alamjooksul on ülekaalus küljeerosioon, mis teeb jõed looklevaks ehk meandreerunuks. Jõeorud on tavaliselt, kas mold-, lamm- või sängorud.

Kohalikuks erosioonibaasiks võib olla ka väiksema languga jõelõik. Sellist erosioonibaasi nimetatakse **suhteliseks erosioonibaasiks**.

Teoreetiliselt võiks jõgedel välja kujuneda tasakaaluline pikiprofiil. See tähendab olukorda, kus jõe igas punktis on kuhjav tegevus kulutavaga tasakaalus. See saab juhtuda siis, kui erosioonibaas pole geoloogilises mõttes pika aja jooksul muutunud. Praktikas sellist olukorda ei eksisteeri, sest erosioonibaasi kõrgused kõiguvad ja muutuvad pidevalt väga mitmesugustel põhjustel. Neotektoonilise maakerke tõttu langeb näiteks Põhja-Eesti jõgede erosioonibaas. Eesti suurima langusega Pihkva järve suubuva Piusa jõe erosioonibaas aga hoopis tõuseb, sest Peipsi järv valgub põhjaosa kiirema kerkimise tõttu aeglaselt lõunasse. 

Eristatakse erosioonibaasi absoluutset ja suhtelist muutust. Absoluutne erosioonibaasi muutus on veekogu pinna, näiteks merepinna kõrguse muutus. Merepinna tase võib tõusta näiteks pooluste lähedal oleva mandrijää sulamisel. Erosioonibaasi suhtelise muutuse korral jääb erosioonibaasi absoluutne kõrgus samaks, kuid muutub jõe kesk- või ülemjooksu kõrgus ehk muutuvad kõrgussuhted suudme ja ülemjooksu vahel.
**Erpe-Mere** on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

Asulad
------

1975. aasta haldusreformi järel moodustatud Erpe-Mere jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks: 

| # | Nimi | Pindala(km²) | Elanikke(01/01/2003) | Asustustihedus(in/km²) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| I | Erpe | 8,28 | 4903 | 592 |
| II | Mere | 5,77 | 5033 | 873 |
| III | Aaigem | 7,32 | 2116 | 289 |
| IV | Burst | 3,83 | 2968 | 776 |
| V | Bambrugge | 2,89 | 1575 | 545 |
| VI | Vlekkem | 1,22 | 292 | 240 |
| VII | Ottergem | 1,55 | 500 | 322 |
| VIII | Erondegem | 3,17 | 1628 | 513 |

Erpe-Mere haldusjaotus
* Erpe kirikErpe kirik
* DenderbelleDenderbelle
* WiezeWieze

Viited
------

1. ↑  Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.

Välislingid
-----------

 Erpe-Mere – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Ida-Flandria provintsi vallad

Aalst | Aalter | Assenede | Berlare | Beveren | Brakel | Buggenhout | De Pinte | Deinze | Denderleeuw | Dendermonde | Destelbergen | Eeklo | Erpe-Mere | Evergem | Gavere | Gent | Geraardsbergen | Haaltert | Hamme | Herzele | Horebeke | Kaprijke | Kluisbergen | Knesselare | Kruibeke | Kruishoutem | Laarne | Lebbeke | Lede | Lierde | Lochristi | Lokeren | Lovendegem | Maarkedal | Maldegem | Melle | Merelbeke | Moerbeke | Nazareth | Nevele | Ninove | Oosterzele | Oudenaarde | Ronse | Sint-Gillis-Waas | Sint-Laureins | Sint-Lievens-Houtem | Sint-Martens-Latem | Sint-Niklaas | Stekene | Temse | Waarschoot | Waasmunster | Wachtebeke | Wetteren | Wichelen | Wortegem-Petegem | Zele | Zelzate | Zingem | Zomergem | Zottegem | Zulte | Zwalm
Erromango kaart
**Erromango** on Vanuatule kuuluv saar Melaneesias, üks Vanuatu saartest. See on Vanuatu lõunapoolseima provintsi Tafea suurim saar.

Saare geograafilised koordinaadid on 18° 48′ S, 169° 4′ E.

Saare pindala on 888 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 886 m (Santopi mägi).

Kõige nooremad vulkaanid saarel on kolm kihtvulkaani, mis moodustavad Reeturi Pea poolsaare Erromango idakaldal Cooki lahest põhjas. Veealune lõõr poolsaare ja läheduses oleva Kitsesaare vahel purskas 1881.

Ajalooliselt räägiti Erromangol vähemalt nelja keelt: sie keelt, sorungi keelt, ura keelt ja utaha keelt. Need kuulusid kõik Kesk-Ida-Okeaania keelkonna lõuna-vanuatu rühma erromanga keelte hulka. Tänapäevaks on sorungi ja utaha keel välja surnud ning ura keele rääkijaid on alles väga vähe.

19. sajandil oli Erromango presbüteri misjonäride seas tuntud märtrite saarena, sest misjonäritegevus Erromangol oli ohtlik. Tuntuimad märtrid olid John Williams ja tema abiline James Harris, kelle pärismaalased evangeeliumi jutlustamise eest tapsid ja ära sõid.

19. sajandil oli Erromango tuntud sandlipuu, kauripuu ja tamanupuu kasvukohana. Minevikus raiuti neid puid laialdaselt ja sandalipuu sai saarel peaaegu otsa. Tänapäeval on enamik puude kunagisest levilast taastunud ja tehakse pingutusi selle nimel, et saare puidutööstus oleks jätkusuutlik. Euroopa Liidu abiga rajati saarele kaitseala Happy Lands Kauri Reservaat.

19. sajandil ületas saareelanike arv 10 000. See vähenes nii eurooplaste toodud haiguste tõttu kui ka sellepärast, et meremehed käisid Erromangol meeskondadele täiendust hankimas. Seda tehti nii inimeste petmise kui ka röövimise teel. Tänapäeval elab Erromangol umbes 1500 inimest.

Saare suurimad külad on Potnarvin ja Upongkor (ingliskeelses kirjanduses Port Narvin ja Dillons Bay). Minevikus oli tähtsaim küla Ipota.
Kolmefaasiline pingetrafo
**Pingetrafo** on mõõtetrafo kõrge vahelduvpinge madaldamiseks mõõtmiseks sobiva väärtuseni. Pingetrafo nimisekundaarpinge on enamasti 100 V. 

Mahtuvusliku pingejaguriga *C*1*C*2 ja eraldustrafoga pingemuundur (induktiivpool *L*1 kompenseerib mahtuvusest tingitud faasinihke)
Ühtlasi eraldab pingetrafo mõõteriista (voltmeetri, arvesti, kaitselülituse) primaarahela kõrgest potentsiaalist, seega katkestab mõõteriista ahela galvaaniliselt mõõdetava pinge ahelast.

Ehituspõhimõttelt on pingetrafo tavaline pinget madaldav trafo. Sekundaarmähisega on rööbiti koormustakisti (takistusega mõnekümnest kuni mõne tuhande oomini, sõltuvalt pingetrafo võimsusest). Mõõteriist näitab sellel takistil tekkivat pingelangu.

Sekundaarpinge on määratud primaar- ja sekundaarmähise keerdude arvu suhtega, 
s.o ülekandesuhtega, mis väikesel ning püsival koormusel on küllaltki konstantne. Seega on sekundaarpinge võrdlemisei täpselt võrdeline primaarpingega ja trafo mähiste õigel ühendamisel nende pingete vaheline faasinurk nullilähedane.

Pingetrafo primaarmähisele rakendatakse kas faasidevaheline pinge või faasi ja maa vaheline pinge. Sekundaarmähise üks klemm maandatakse mõlemal juhul.

Kõrgetel pingetel (üle 100 kV), mille korral oleks mähiste isoleerimine väga kulukas, kasutatakse trafosse antava pinge madaldamiseks mahtuvuslikku pingejagurit.

Vaata ka
--------

* Pingejagur

Välislingid
-----------

* Muundurid
**Pinnalainefilter** ehk **SAW-filter** (lühend inglise keele sõnadest *surface acoustic wave*) on elektriline ribapääsfilter, mille talitlus põhineb akustilistel pinnalainetel. 

SAW-filtri ehituse skeem:  
Input Transducer ‒ sisendmuundur   
Output Transduter ‒ väljundmuundur  
Piezoellektric Substrat ‒ piesoelektriline helijuht
Pinnalainefiltri põhiosad on piesoelektriline sisend- ja väljundmuundur, millest esimene muundab elektrivõnkumised akustilisteks pinnalaineteks ja teine need tagasi elektrisignaaliks, ning helijuht ‒ piesoelektrilisest materjalist õhuke plaat, mida mööda levivad akustilised pinnalained ja mis on ühtlasi piesomuundurite koostisosa. Helijuht on välja lõigatud piesokvartsi, liitiumniobaadi või muu piesomaterjali kristallist. Piesomuundurid koosnevad kahest kammelektroodist, mille piid paiknevad vaheliti. Metallelektroodid moodustatakse integraaltehnoloogiast tuntud planaarmenetlusel.

Akustilise pinnalaine seadiste elektrilised omadused on määratud muunduri elektroodide vahekauguse, pikkuse ja arvuga. Et pinnalaine levikiirus on 1,5‒4 km/s, seega keskmiselt 5 suurusjärku väiksem kui elektromagnetlainel, siis vastavalt on väiksem ka võnkumise lainepikkus. Näiteks kui sagedusel 300 MHz on elektromagnetlaine pikkus vaakumis 1 m, siis akustilise pinnalaine pikkus ja ühtlasi elektroodisamm kõigest umbes 0,01 mm. Pinnalainefiltri töösagedus ulatub 3 gigahertsini, seega palju kõrgemale kui kvartsresonaatoril.

Vaadeldav piesomuundur on selektiivne nende võnkumiste suhtes, mille lainepikkus võrdub elektroodisammuga. Sellele vastaval sagedusel muundub elektriline signaal akustiliseks kõige efektiivsemalt. Filtri pääsuriba kujuneb seda kitsam, mida suurem on muunduri elektroodide arv. 
Nõutava kujuga sagedustunnusjoone saamiseks kasutatakse muutuvat elektroodisammu ja elektroodipiide haardeulatust vastavalt matemaatilistele seaduspärasustele.

Akustilist filtrit kasutatakse näiteks teleri vahesagedusvõimendis, kus asendab keskmiselt kümnest *LC*-võnkeringist koosnevat koondselektiivfiltrit. Akustoelektroonilisi filtreid on ka teleri sisendlülituse jaoks.

Vaata ka
--------

* Pinnalained

Kirjandus
---------

* Surface Acoustic Wave Filters. Ausgabe 2. Verlag: Elsevier Oxford, London, Burlington, 2007
* Lembit Abo. Elektroonikakomponendid. Tallinn, 1997, lk 189

| * v
* r
Elektriahelad |
| --- |
| Analoogelektroonika | 
Vooluallikas • Pingeallikas • Pingejagur • Voolujagur • Võimendi • Atenuaator • Antenn • Ostsillaator • Alaldi (sildalaldi) • Inverter • Segusti • Pingestabilisaator (lineaarne) • Vooluregulaator • Impulsstoiteallikas (pinge) • Filter (pinnalainefilter • RC-filter) |  |
| Digitaalelektroonika | 
Analoog-digitaalmuundur • Digitaal-analoogmuundur • Kooder • Dekooder |
| Vaata ka | 
Elektriskeem • Tingmärgid |
**Karl Ferdinand Kornel** VR I/3 (25. august 1882 Tsooru – 19. september 1953 Irkutski oblast) oli Eesti õigusteadlane, ajakirjanik, diplomaat ja poliitik.

Karl Kornel alustas riigiteenistust diplomaadina Lätis Eesti saatkonnas 1919. aastal.

Lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1923. aastal. Töötas vandeadvokaat Rein Eliaseri abina Nõmmel 1923–1934. Oli aastatel 1926–1927 Eesti Vabariigi kaubandus-tööstusminister ja 1930–1940 Eesti Telegraafiagentuuri direktor. 

Karl Kornel oli Eesti Asutava Kogu ning II ja III Riigikogu liige. 

Karl Kornel vahistati 28. novembril 1945, mõisteti 10. aprillil 1946 NKVD tribunali otsusega 10 aastaks Taišetlagi ja suri 19. septembril 1953 vangistuses Irkutski oblastis.

Tunnustus
---------

* 1925 Vabadusristi I liigi 3. järk
* 1938 Valgetähe II klassi teenetemärk
* 1935 Polonia Restituta 2. klass
* 1935 Ungari teeneterist 2. klass
* 1935 Läti Kolmetähe aumärk 3. klass
* 1935 Leedu Gediminase aumärk 3. klass
* Soome Valge Roosi Rüütliordu 1. klassi komandöri rist.

Viited
------

1. ↑  Eesti Suursaatkond Riias, Saatkonna ajalugu

Välislingid
-----------

* Karl Kornel Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Karl Koppel** (14. oktoober 1860 Tartu vald, Sopaku – 1. aprill 1906 Viiburi) oli ehitusettevõtja, ajalehtede Postimees ja Olevik väljaandja.
Sündis Sopaku kõrtsmiku ja linakaupmehe pojana, õppis Tartu kreiskoolis. Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. 

Aastal 1896 ostsid Villem Reiman, Oskar Kallas ja Karl Koppel Karl August Hermannilt Postimehe ära ning nimetasid selle peatoimetajaks Tõnissoni. 

Majade omanikuna Tartus elades võttis Koppel osa seltskonnategevusest, oli karskusseltsi "Ugaunia" asutajaid (1900) ja selle esimeheks 1902. Karskuse kuratooriumi liikmena tutvus ta lähemalt Ado Grenzsteiniga, kellelt ostis nädalalehe Olevik 1900, mille muutis 1904. aastal kaks korda nädalas ilmuvaks. Koppel suri peale 1905. aasta revolutsiooni Viiburi lähedal Uusikirkkos. 

Oleviku ebasoodsa seisundi tõttu oli Koppelil mitmesuguseid raskusi, näiteks võimudele vastuvõetava toimetaja leidmisel; selleks ei kinnitatud K. Kotsarit ega Koppelit ennast, küll aga viimaks ta naine Marie Koppel. Et Oleviku trükikojas oli trükitud keelatud suunaga trükiseid, samuti ajalehes avaldatud lubamatu sisuga kirjutisi, põgenes Koppel võimude eest 1905. aasta lõpul Soome ja Olevik suleti kindralkuberneri Vassili Sollogubi otsusega 1906. aasta alguses.
**Karl Kello** (sündinud 26. aprillil 1950 Rakveres) on eesti filmirežissöör, ajakirjanik ja toimetaja.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia ajakirjanduse eriharus.

Töökäik
-------

Töötas aastatel 1973–1979 Tallinnfilmis ja 1980–1992 Eesti Reklaamfilmis toimetaja ja režissöörina, hiljem reklaamifirmas AGE ja Eesti Päevalehes. Ta on olnud Õpetajate Lehe ja ajakirja Haridus toimetaja.

Looming
-------

### Ajalooteemalised teosed

Avaldanud populaarteaduslikke artikleid. 1992. aastal uuris Kello Kesk-Euroopa Ülikooli toetusel taani, rootsi, soome ja eesti kirikukunsti, 1996. aastal sai ta Tartu Ülikooli teadustööde võistlusel preemia uurimuse eest, mis käsitles alles lugema õppinud maarahva maailmapilti võrdlevalt uues testamendis kajastuvaga. Ajakirjas Haridus on ta muu hulgas avaldanud pikema kirjutistesarja sümbolitest ja üldhariva Kalevipoja-teemalise erinumbri. 

1987. aastal asutatud Eesti Muinsuskaitse Seltsiga on Kello seotud selle tegevuse algusest peale. 2000. aastal ilmus talt põhjala rahvaste ajaloo, mütoloogia ja sakraalkunsti alane  „Vana aja raamat". Eesti tuntuima sümboli- ja traditsioonide uurijana on ta avaldanud raamatud „Põhjamaine vaarao" (2004) ja „Draakoni märgi all" (2007), „Tuhat aastat nagu üks päev" (2012), „Templirüütlid Saaremaal" (2016) jm. 2002. aastal tunnustati Karl Kellot Valgetähe teenetemärgiga.

### Filmilooming

Karl Kello on teinud režissöörina peamiselt dokumentalistikat – 18 kinoringvaadet „Nõukogude Eesti" ja kaks „Eesti Kroonikat" – ning vähemalt paarkümmend reklaamfilmi. 

Aastatel 1999–2000 valmis tal koos kaasrežissöör Arvo Vilu ja stsenarist Enn Tarveliga kolm dokumentaalfilmi sarjast „Eesti lähimineviku okupatsioonid": „Esimene punane aasta 1940–1941", „Sõda ja Saksa aeg 1941–1944" ning „Stalinismi aeg 1950–1956". 

Kello etnoloogia- ja ajalooteemalistest autorifilmidest on suuremat tähelepanu leidnud „Katõ ilma veere pääl", „Raua vägi" (mõlemad 1990), „Jaanikivi" (1992), „Phaetonit otsides" (1999), „Narr Jumala kojas" (2001) ja „Küll siis Kalev..." (2004).

Tunnustus
---------

* 2002 Valgetähe medaliklassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Režissöör Ruta Celma on tema abikaasa.

Allikad
-------

* Karl Kello elulugu Eesti Filmi Andmebaasis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sõjaväelasest; vaimuliku kohta vaata artiklit Karl Kool (vaimulik)* |

---

Karl Kool 1920ndad
 **Karl Aleksander Kool** VR I/3 (20. märts 1891 Tartu – 1. november 1934 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Karl Kool alustas sõjaväelase karjääri Venemaa keisririigi armees, kus ta omandas suurtükiväelase eriala.

K. Kool osales suurtükiväelasena Ukraina Rahvavabariigi relvajõududes ja Eesti Vabadussõjas, 1919. aasta veebruarist 2. Suurtükiväepolgus, patarei nr. 2 patareiülemana. 

1921. aasta oktoobrini oli Sõjakooli suurtükipatarei ülem ja 1921. aasta oktoobrist kuni 1923. aasta juulini oli Karl Kool Soomusrongide brigaadi ülema abi. Aastatel 1925–1927 õppis ta Kõrgemas Sõjakoolis.

1928. aasta jaanuarist detsembrini oli ta 1. Soomusrongirügemendi ülema kohusetäitja.

Kaitseväe varustusvalitsuse tehnilise asjanduse juhataja kolonel Karl Kool hukkus 1. novembril 1934 õnnetusjuhtumi tagajärjel Tallinnas (sai kodus relva puhastades surma) ning on maetud Tartu Peetri koguduse vanale kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Kol. K. Kooli põrm sängitati Tartus maamulda. Viimsed austusavaldused kadunule. // Postimees, 05.11.1934, nr. 303, lk. 5.

Välislingid
-----------

* EESTI SÕJAMUUSEUM - KINDRAL LAIDONERI MUUSEUM. EESTI OHVITSERID 1918-1940.
Kündmine hõlmadraga
Kündmine Saaremaal 1974. aastal. Konksader 
**Kündmine ehk künd** on mullaharimisviis, mille käigus pööratakse muld ümber. Kündmist kasutatakse, et mulda külvamiseks või istutamiseks ette valmistada.

Kündmise peamine eesmärk on mulla pinnale tuua värskeid toitaineid, samal ajal kui maetakse umbrohu ja eelmiste põllukultuuride jääke, mis seal lagunevad. Mullaharimine kindlustab taimede arenguks vajaliku keskkonna loomise läbi oluliste tingimuste muutmise nagu õhustamine, mulle temperatuur, mulla niiskus, mulla struktuur, umbrohtude tõrjumine, toitainete olemasolu ja taimede tervis. Õige mullaharimise süsteemi valikul tuleb arvestada ka sellega, et kõik tööd saaksid tehtud õigeaegselt. Vajalikud tingimused taimede arenguks tuleb saavutada võimalikult väikese energia-, aja-  ja investeeringute kuluga.

Tänapäevased hõlmadrad
Tänapäeval kasutatakse kündmiseks peamiselt hõlmatra. Varem on kasutatud ka hark-, konks-, kulp- ja vannasatra. Künnisügavus sõltub mulla huumushorisondi tüsedusest.

Kündmise positiivne mõju
------------------------

* Taimejäänused ja muu orgaaniline aine saab korralikult maetud.
* Vähem umbrohtu ja võõrtaimi, mis vähendab herbitsiidide kasutamise vajadust.
* Väiksem seenhaigustesse nakatumise risk, kuna uued taimed ei puutu kokku eelmise saagi nakatunud taimejäänustega, mistõttu on väheneb ka fungitsiidide kasutamise vajadus.
* Kevadel maa kuivab ja soojeneb kiiremini.
* Parem toitainete kasutamine.
* Puhas seemnesäng võimaldab kasutada odavamaid külvikuid.
* Kündmine kindlustab saagikust ja on ses mõttes tootlik.

Kündmise negatiivne mõju
------------------------

* Kündmise tagajärjel toimuv mulla õhustamine intensiivistab orgaanilise aine lagundmist ja tulemusena viib huumuse vähenemiseni mullas.
* Kündmise tulemusel muutub muld paljudele mullas elavatele liikidele sobimatuks, väheneb elurikkus.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Künd** |

* künnivõistlus
* Eesti Künniselts
* pinnase mineraliseerimine

Viited
------

1. ↑  "Künd". *Eesti Entsüklopeedia*. Vaadatud 27. märts 2019.
2. ↑  "Plow". *Britannica*. 5. märts 2014. Vaadatud 20. mai 2019.
3. ↑  "The Plow". *Science Direct*. 2018. Vaadatud 20. mai 2019.
**Künnapuu** (*Ulmus laevis*) on jalakaliste sugukonda jalaka perekonda kuuluv mitmeaastane ühekojaline lehtpuu.

Kirjeldus
---------

Puu kõrgus võib ulatuda umbes 30 meetrini. Taime õied ilmuvad enne lehti varakevadel; tuultolmleja. Puu juurestik on pinnapealne. 

Künnapuu sarnaneb üsnagi jalakaga. Künnapuu lehed on siledad (jalakal karedad), leherood ei hargne (jalakal mõned leherood hargnevad), lehelaba alus on ebasümmeetrilisem kui jalakal.

* ÕiedÕied
* ViljadViljad
* TüviTüvi
* SeemnedSeemned
* LehtLeht

Levila
------

Künnapuu looduslik levila on Euroopa: Kirde-Prantsusest Lõuna-Soomeni, ka Bulgaaria kaguosas ja Krimmis, eraldi populatsioon ka Kaukasuses.

Kasvukoht
---------

Enamasti kasvab jõgede kaldapiirkonnas.

Kasutamine
----------

Künnapuu eestikeelne nimetus on seotud tema kasutamisega atrade valmistamiseks, milleks ta sobib kõva puidu tõttu. 

Künnapuud kasvatatakse Eestis ka ilupuuna. Künnapuu on Eestis kaitsealune liik (III kategooria).

Vaata ka
--------

* Lümati künnapuu
* Palivere künnapuu
* Rookse künnapuu
* Eesti pärismaised puud

Viited
------

Välislingid
-----------

* Künnapuu andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Ulmus laevis seisuga 6.03.2008*.
**"Mardileib"** on Jaan Krossi teos, kus jutustuse sündmustik toimub 1441. aastal Tallinnas, mis kirjeldab linnalegendi - martsipani avastamist.

Raamatust
---------

Sapihaige raehärra pidi arsti kohustusi täitvalt meister Johannilt saama tõhusat ja kõrgehinnalist rohtu mitridaatsiumi – eeldusel, et seda rohtu sööb ka õpipoiss Mart. Õpipoiss Mart segas rohu kokku, kuid otsustas kõik kibedamaitselised komponendid asendada magusatega. Valminud magus leib maitses ka teistele linnaametnikele ning piiskop pani Mardi magusale leivale nimeks martsipan.

Jutustus ilmus esimest korda 1973. aastal pealkirja all "Mardileib" (kirjastus Eesti Raamat, illustratsioonid: Edgar Valter). Sellest ilmus kordustrükk 1985. aastal. Kolmas trükk ilmus 2004. aastal (kirjastas Eesti Keele Sihtasutus, illustratsioonid: Ülle Meister) ja selle kordustrükk 2008. aastal.

"Mardileib" on kuulunud kohustusliku koolikirjanduse hulka.

Multifilm
---------

 *Pikemalt artiklis Mardileib (film)*
Jutustuse alusel valmis Tallinnfilmi stuudios 1971. aastal nukufilm "Mardileib". Stsenarist Jaan Kross, režissöör-lavastaja Heino Pars.

Teater
------

8. juunil 2001 esietendus Viljandi Lossimägedes asuval Kaevumäel Viljandi draamateatri Ugala vabaõhulavastus lastele – "Mardileib". 

2006. aastal valmis Raadioteatri kuuldemäng "Mardileib", mis helisalvestati Kullo Lastegaleriis.

Osades: 

* Mart, apteekriõpilane – Tambet Tuisk
* Meister Johann, apteeker – Raivo E. Tamm
* Jürgen, raehärra majateener – Tõnu Oja
* Raehärra Hermann Kalle – Ain Lutsepp
* Raeproua Kalle – Ülle Kaljuste
* Raepreili Matilde Kalle – Elisabet Reinsalu
* Piiskop Henricus – Allan Noormets
* Episoodides: Marju Männik, Kristel Mägedi, Päär Päärenson, Jim Ashilevi, Virko Annus

Viited
------

1. ↑  Eesti Filmi andmebaas - Mardileib
2. ↑   Lavakunstikool Mardileib

Välislingid
-----------

* ERR - kuuldemäng - Jaan Kross Mardileib
**Mardus** oli Eesti merejõudude sõjalaev 1918-1938.

Ajalugu
-------

Laev ehitati 1911. aastal kas Göteborgis või Helsingis Riia linna tarbeks ja sai nimeks *N*. Sõja ajal mobiliseeriti Mardus mereväe teenistusse ja uppus võimuvahetuste käigus lõpuks Pärnu sadamas.

1918. aasta lõpul tõsteti laev üles ja võeti Eesti merejõududesse, kus teenis kuni 1938. aastani suurtükipaadi, miinitraaleri ja vahilaevana. Seejärel arvati reservi. 

Pärast Eesti okupeerimist mobiliseeriti Mardus eeldatavalt Punalaevastiku koosseisu puksiirina. 

27. augustil 1941, päev enne sakslaste sisenemist Tallinna, uppus või uputati tugeva plahvatuse tulemusena Miinisadamas sadamavärava tõkestamise ajal.

Laeva põhiandmed
----------------

* Pikkus: 27,5 m
* Laius: 6 m
* Süvis: 2,1 m
* Veeväljasurve: 150 t
* Jõuseade: aurumasin 260 hj
* Söevaru: 15 t
* Sõidukaugus: 500 meremiili
* Kiirus: 11 sõlme
* Relvastus: üks 75 mm kahur, kaks kuulipildujat
* Meeskond: 14 inimest, sh 3 ohvitseri

Välislingid
-----------

* www.raudtee.eu: Mardus Naissaare sadamas
Krzysztof Penderecki, Gdańsk, 2008
**Krzysztof Eugeniusz Penderecki** (poola hääldus: ˈkʂɨʂtɔf ɛuˈɡɛɲuʂ pɛndɛˈrɛt͡skʲi; 23. november 1933 Dębica – 29. märts 2020 Kraków) oli poola helilooja ja dirigent.

Tema loomingusse kuulub vokaalsümfoonilist muusikat, sümfooniaid, instrumentaalkontserte, kammermuusikat ja vokaalteoseid. Ta oli Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige ning mitme ülikooli audoktor. 2010. aastal valiti ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia audoktoriks,  
2014. aastal pälvis ta Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.

Elukäik
-------

Penderecki sündis Dębicas advokaat Tadeusz Penderecki peres. Ta õppis kompositsiooni eraviisiliselt Franciszek Skołyszewski juures ning aastail 1954–1958 Krakówi Riiklikus Kõrgemas Muusikakoolis, kus tema peamine õpetaja oli Artur Malawski. Lisaks õppis ta Krakówi ülikoolis filosoofiat ning kunsti- ja kirjanduslugu. Pärast Krakówi Riikliku Kõrgema Muusikakooli lõpetamist hakkas ta samas õpetama kompositsiooni. Aastail 1972–1987 oli ta sama kooli rektor.

Teosed
------

Rahvusvahelise tuntuse tõi Pendereckile 1961. aastal UNESCO auhinnaga pärjatud "Itk Hiroshima ohvritele", milles on kasutatud väga suurt keelpillikoosseisu (52 pilli). 

Penderecki tuntumaid teoseid on 1965. aastal lõpetatud "Luuka passioon". Tema neljast ooperist on tuntuimad "Louduni nõiad" (1969) ja "Kaotatud paradiis" (1978). Suure tunnustuse osaliseks on saanud veel "Stabat mater", "Te Deum" (1979) ja "Poola reekviem" (1984).

Tunnustus
---------

* 2001 Astuuria printsi auhind
* 2006 Balti Täht
* 2010 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia audoktor
* 2014 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  Maarja Kindel. "Puid armastav audoktor Krzysztof Penderecki", Sirp, 9. aprill 2010.
2. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Krzysztof Penderecki** |

* "Vastab Krzysztof Penderecki", Teater. Muusika. Kino, detsember 1998
Krystian Bielik 2015. aastal Arsenali U19 võistkonnas
**Krystian Bielik** (sündinud 4. jaanuaril 1998 Koninis) on Poola jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Birmingham City ja Poola jalgpallikoondises.

2014. aasta augustis debüteeris ta Poola kõrgliigas Varssavi Legia meeskonnas.

2015. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Arsenal. Arsenal põhimeeskonnas debüteeris ta 27. oktoobril 2015 League Cup'i mängus Sheffield Wednesday vastu. Ühe mängu mängis ta Arsenali põhimeeskonnas League Cup'is ka järgmisel hooajal. Hooaja 2016/17 teises pooles oli Bielik laenul Birmingham Citys ja hooajal 2018/19 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Charlton Athletic.

2019. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Derby County. 2022. aasta juulis läks ta laenule Birmingham Citysse.

Poola jalgpallikoondises debüteeris Bielik 6. septembril 2019 EM-i valikmängus Sloveenia vastu. Ta kuulub Poola koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Arsenal sign teenage midfielder Krystian Bielik from Legia Warsaw". BBC Sport. 21. jaanuar 2015. Vaadatud 21. jaanuaril 2015.
2. ↑  "Arsenal complete Krystian Bielik deal". Arsenal F.C. 21. jaanuar 2015. Vaadatud 21. jaanuaril 2015.
3. ↑  "Rams sign youngster Bielik from Arsenal". Derby County F.C. 2. august 2019. Vaadatud 2. augustil 2019.

| * v
* r
Poola koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Szczęsny
* 2 Cash
* 3 Jędrzejczyk
* 4 Wieteska
* 5 Bednarek
* 6 Bielik
* 7 Milik
* 8 D. Szymański
* 9 Lewandowski (c)
* 10 Krychowiak
* 11 Grosicki
* 12 Skorupski
* 13 Kamiński
* 14 Kiwior
* 15 Glik
* 16 Świderski
* 17 Żurkowski
* 18 Bereszyński
* 19 S. Szymański
* 20 Zieliński
* 21 Zalewski
* 22 Grabara
* 23 Piątek
* 24 Frankowski
* 25 Gumny
* 26 Skóraś
* Treener: Michniewicz

 | Poola |
**Motoorne alaalia** on alaalia üks alaliike. Tegemist on kõne spetsiifilise arenguhäirega, mille korral on lapse ekspressiivne väljendusoskus oluliselt madalam eakohaselt arenenud lapse kõnearengu tasemest. Kõnest arusaamine jääb normaalse kõnearengu normi piiridesse. RHK-10 järgi vastab motoorne alaalia ekspressiivsele kõnehäirele.

Liigid
------

Motoorne alaalia jaguneb eferentseks ja aferentseks vormiks. Motoorse eferentse alaalia korral on tegemist kineetilise apraksiaga, mis on seotud ajus Broca piirkonnaga. Kahjustunud on eelkõige kõne grammatiline ja motoorne planeerimine. Enamjaolt kannatavad kõnesegmentide järjestamine ja kõne sünteesimise operatsioonid. Motoorse aferentse alaalia põhjustajaks on kinesteetiline apraksia, mis on seotud ajus kiirusagaras asuva posttsentraalse piirkonnaga. Hääldusliigutuste valik on puudulik kinesteetilise tagasiside tõttu. Enam kannatavad kõne valiku ja kontrolliga seotud operatsioonid.

Põhjused
--------

Motoorse alaalia tekke põhjusteks loetakse ajukoore kõnepiirkondade kahjustust kas looteeas, sünni eel või sünnijärgselt kolmel esimesel eluaastal. Kahjustus tekib enne keelesüsteemi kujunemist.

Avaldumine
----------

Esmaseks avaldumisvormiks on kõne arengu hilistumine lapse esimese kolme eluaasta jooksul. Motoorse alaalia korral puudub lapsel lalin või seda esineb väga vähesel määral. Esimesed sõnad tulevad eakohaselt esimese eluaasta lõpuks, aga kaheaastaselt puuduvad fraasid. Sõnavara kasv teisel eluaastal on kasin ning kolmanda eluaasta alguseks on lapsel välja kujunenud enamasti 10–30 sõna. Kuna verbaalne suhtlemine on häirunud, kasutavad motoorse alaaliaga lapsed sõna ja žesti või üksnes žeste. Esimesed mitmesõnalised lausungid tulevad alles 3.–4. eluaastal.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2  Prants, M. (2012). *Tegusõna vormide moodustamine spetsiifilise kõnearengupuudega 5-6-aastastel lastel.* Tartu Ülikool.
3. 1 2  M. Padrik & M. Hallap (toim) Kommunikatsioonipuuded lastel ja täiskasvanutel:märkamine, hindamine ja teraapia. Tartu:Tartu Ülikooli Kirjastus.
**Marilyn May Vihman** (1939–) on ameerika päritolu eesti keelt kõnelev keeleteadlane.

Ta uurib lapse keele arengut, on tegelenud ka arengupsühholoogiaga, fonoloogiaga.

1971 kaitses ta California Ülikoolis Berkeleys doktorikraadi. 1996–2006 juhtis ta Walesi Bangori ülikooli arengupsühholoogia
õppetooli. Hiljem oli ta lingvistikaprofessor Yorki Ülikoolis Inglismaal.

2011. aasta kevadsemestril pidas ta loengukursuse psühholingvistika ja neurolingvistika teemal Tartu Ülikoolis.

Tema abikaasa oli Eestis sündinud ameerika keeleteadlane Eero Vihman.

Teoseid
-------

* Vihman, M. M. 1996. *Phonological development: The origins of language in the child*. Oxford: Basil Blackwell.
* Vihman, M. M.; Velleman, S. L. 2000. Phonetics and the origins of phonology. In: N. Burton-Roberts; P. Carr; G. Docherty (eds.), *Phonological knowledge: Its nature and status*. Oxford: Oxford University Press, 305-339.

Viited
------

1. ↑  Intervjuu Marilyn May Vihmaniga. *Oma Keel* 2010/2:99–103.

Välislingid
-----------

* Tema koduleht
**Jacob William Rees-Mogg** (sündinud 24. mail 1969) on Suurbritannia poliitik, kes on alates 24. juulist 2019 House of Commonsi juht. Ta on Konservatiivse Partei liige ning North East Somerseti parlamendiliige alates 2010. aastast.

Rees-Mogg sündis Hammersmithis Londonis ja sai hariduse Etoni kolledžis. Seejärel õppis ta ajalugu Oxfordi Ülikooli Trinity kolledžis ja oli Oxfordi Ülikooli konservatiivide assotsiatsiooni president. Ta töötas City of Londonis Lloyd George Managementis kuni 2007. aastani, seejärel asutas ta riskifondide haldamise ettevõtte Somerset Capital Management LLP. Ta on kogunud märkimisväärse varanduse: 2016. aastal oli see rahalises väärtuses hinnanguliselt 55–150 miljonit naela (sealhulgas tema naise vara). Poliitikasse astudes esines ta edutult 1997. ja 2001. aasta üldvalimistel, enne kui valiti 2010. aastal North East Somerseti parlamendiliikmeks. Ta valiti tagasi 2015. ja 2017. aastal. Konservatiivses Parteis liitus ta traditsioonilise ja sotsiaalselt konservatiivse Cornerstone Groupiga.

David Cameroni peaministriks olemise ajal oli Rees-Mogg üks Konservatiivse Partei mässumeelsematest liikmetest parlamendis, astudes valitsusele vastu sellistes küsimustes, nagu samasooliste abielu kehtestamine ja edasine sekkumine Süüria kodusõjas. Ta sai tuntuks oma sõnavõttude ja filibusterdamise kaudu parlamendi aruteludes. Euroskeptikuna tegi ta ettepaneku konservatiivide koalitsiooni loomiseks Suurbritannia Iseseisvusparteiga (UKIP) ja osales 2016. aasta Euroopa Liidu liikmelisuse referendumil lahkumise poolel. Hiljem liitus ta Brexiti-poolsete survegruppide Leave Means Leave ja European Research Groupiga (ERG), saades viimase esimeheks 2018. aastal. Ta pälvis tuge sotsiaalmeediakampaania Moggmentum kaudu ja ta ülendati peaminister Theresa May võimaliku järglasena Konservatiivse Partei juhiks. Siiski toetas ta Boris Johnsonit 2019. aasta Konservatiivse Partei liidri valimistel. Johnson nimetas ta House of Commonsi juhiks pärast enda valimist Konservatiivse Partei juhiks ja peaministriks nimetamist.
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Kuld** | 2017 | jäähoki |
| **Pronks** | 2010 | jäähoki |

**Jacob Anders Markström** (sündinud 31. jaanuaril 1990 Gävles) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Calgary Flames.

Ta alustas karjääri Rootsi kõrgliiga klubis Brynäs IF. 2010. aastal pälvis ta Rootsi liiga parima väravavahina Honkeni auhinna ja valiti lisaks liiga hooaja uustulnukaks.

2008. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Florida Panthersi poolt 31. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2010–11. Esimesel viiel hooajal mängis ta enamuse ajast AHL-i klubides Rochester Americans, San Antonio Rampage ja Utica Comets. Panthersi meeskonnas tegi ta oma NHL-i debüüdi 23. jaanuaril 2011. Panthersis sai ta kõige enam mänguaega hooajal 2012–13, kui tegi 23 mängu.

2014. aasta märtsis liitus ta Vancouver Canucksiga. Hooajal 2017–18 sai ta Canucksi põhiväravavahiks. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kuueaastase lepingu Flamesiga.

Rootsi jäähokikoondisega tuli Markström 2013. aastal maailmameistriks.

Viited
------

1. ↑  "Flames sign Jacob Markstrom". Calgary Flames. 9.10.2020. Vaadatud 20.1.2021

Välislingid
-----------

* Jacob Markström NHL.com lehel
* Jacob Markström hockeydb.com lehel

| * v
* r
Calgary Flames |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Jacob Markström **·** Dan Vladař |
| 
**Kaitsjad**: Rasmus Andersson **·** Noah Hanifin **·** Oliver Kylington **·** Connor Mackey **·** Michael Stone **·** Chris Tanev **·** MacKenzie Weegar **·** Nikita Zadorov |
| 
**Ründajad**: Mikael Backlund **·** Blake Coleman **·** Dillon Dubé **·** Jonathan Huberdeau **·** Nazem Kadri **·** Trevor Lewis **·** Elias Lindholm **·** Milan Lucic **·** Andrew Mangiapane **·** Brett Ritchie **·** Kevin Rooney **·** Adam Ružička **·** Tyler Toffoli |
Jacopo Peri (1561–1633) Arioni kostüümis "La Pellegrina" intermeediumides (1589). Bernardo Buontalenti joonistus
**Jacopo Peri** (20. august 1561 Firenze – 12. august 1633 Firenze) oli itaalia helilooja.

Elukäik
-------

Jacopo Peri õppis muusikat Lucca linnas Cristofano Malvezzi juures. Hiljem töötas Peri Medicite juures Firenzes. Jacopo Peri oli tuntud laulja ja heliloojana. Tema varasemad teosed kirjastas tema õpetaja Malvezzi. 1580. aasta paiku liitus Peri *Firenze Camerata* muusikaühinguga. Sellesse ühingusse kuulusid muusikud, kes huvitusid tolle aja kohta uudsest dramaatilisest muusikastiilist *nuove musiche* ('uus muusika'). 1608. aastal oli Peri muusikadirektor San Lorenzo kirikus.[*viide?*]

Jacopo Peri ja esimene ooper
----------------------------

Jacopo Peri oli teadaolevalt esimene, kes kirjutas ooperi. Algul nimetati seda teost *dramma per musica*. See oligi maailma esimene ooper "Dafne", mis oli kirjutatud Rinuccini tekstile sai valmis 1597. aastal. Ooperi "Dafne" esiettekanne oli 1597. aastal karnevali ajal Firenzes Palazzo Corsis, kus Jacopo Peri ise mängis Apollot. Seda aastat peetakse ooperi sünniaastaks. Ooper "Dafne" ei ole säilinud, kuid säilinud on Jacopo Peri teine ooper "Euridice" (1600). "Euridice" on samuti kirjutatud Rinuccini tekstile. Esiettekanne oli Henri IV ja Maria de Medici pulmas Firenzes Palazzo Pittis 6. oktoobril 1600. Jacopo Peri ooperiga "Euridice" sai alguse uus monoodiline, dramaatiline stiil. Nagu näha, on mõlemad ooperid kirjutatud antiiksüžeedele. Antiiksüžeed kogusid populaarsust 16.–17. sajandi Itaalias ja Prantsusmaal. Selles ooperis mängis Peri ise Orfeust.[*viide?*]

Jacopo Peri muud teosed
-----------------------

Jacopo Peri lõi aaria "Dunque fra torbid' onde" Arioni osatäitjale Firenze intermeediumide V osas ja laulis seda ise Arioni osatäitjana. Pärast "Euridicet" kirjutas Jacopo Peri muusika näidenditele "Tetide" (1608) ja "Adone" (1620). (1628) Koos Marco Gaglianoga kirjutas Peri ooperi "Flora". (1622–1623) Peri kirjutas muusikat San Nicola kiriku koorile Pisas.[*viide?*]

Jacopo Peri olulised teosed
---------------------------

* "Dafne" (1597) maailma esimene ooper, mis pole säilinud.[*viide?*]
* "Euridice" (1600) maailma esimene säilinud ooper.[*viide?*]
* Koorimuusika, madrigalid.[*viide?*]

Kirjandus
---------

* Great composers 1300-1900. The H.W.Wilson company New York 1966.

Välislingid
-----------

* / Werner Music Archive
|  |
| --- |
| Massimo Ambrosini |
|  |
| Hõbe | 2000 | jalgpall |

**Massimo Ambrosini** (sündinud 29. mail 1977 Pesaros) on Itaalia jalgpallikoondise endine mängija (poolkaitsja).

Klubikarjäär
------------

Ambrosini debüteeris Itaalia esiliigas Serie B 17-aastaselt hooajal 1994/95 Cesena meeskonnas. Aastatel 1995–2013 kuulus ta AC Milani ridadesse. Ta aitas oma meeskonna 2003. ja 2007. aastal UEFA Meistrite liiga võidule. 2009. aastal sai temast AC Milani kapten. Karjääri viimasel hooajal 2013–14 mängis ta Fiorentinas.

Koondisekarjäär
---------------

Ambrosini debüteeris Itaalia jalgpallikoondises 1999 Horvaatia jalgpallikoondise vastu.

Ambrosini arvati 2000. aasta EM-il osalevale Itaalia koondisse. Itaalia võitis alagrupis kõik mängud, seejärel veerandfinaalis 2:0 Rumeenia jalgpallikoondise ja poolfinaalis pärast väravateta lõppenud mängu penaltiseerias Hollandi jalgpallikoondise. Finaalis Prantsusmaa jalgpallikoondise vastu vahetati Ambrosini sisse 66. minutil eduseisul 1:0, kuid Sylvain Wiltord suutis 4. üleminutil lüüa viigivärava ja David Trezeguet lõi lisaajal Prantsusmaa võiduvärava.

Samal aastal osales Abrosini Itaalia meeskonnas 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys. Alagrupis mängis ta kaks esimest mängu algusest lõpuni ning neis alistas Itaalia Austraalia jalgpallikoondise 1:0 ja Hondurase jalgpallikoondise 3:1. Selles mängus lõi Ambrosini ka värava, 18. minutil seisuks 2:0. Sellega oli edasipääs alagrupist tagatud. Viimases mängus, mis lõppes 1:1 viigiga Nigeeria jalgpallikoondise vastu, vahetati Ambrosini sisse alles 80. minutil. Itaalia pääses alagrupivõitjana veerandfinaali, kus aga kaotas Hispaania jalgpallikoondisele 0:1 Gabri García 86. minutil löödud väravast. Ambrosini mängis kogu mängu.

Vigastuse tõttu ei saanud Ambrosini osaleda 2002. ja 2006. aasta MM-il. 2004. aasta EM-ile teda samuti ei kutsutud, küll aga pääses ta 2008. aasta EM-koondisse. Avamatši Hollandi vastu mängis Ambrosini algusest lõpuni ja Itaalia kaotas 0:3. Rumeenia jalgpallikoondise vastu vahetati ta sisse 85. minutil ja mäng lõppes 1:1. Prantsusmaa vastu vahetati Ambrosini sisse 55. minutil eduseisul 1:0 ja Itaalia võitis 2:0. Selle võiduga tagas Itaalia edasipääsu kõik mängud võitnud Hollandi järel. Veerandfinaalis Hispaania vastu mängis Ambrosini taas kogu kohtumise ja teenis ainsa itaallasena selles mängus kollase kaardi (31. minutil). Mängust väravaid ei löödud, aga penaltiseerias (Ambrosini lööma ei pidanud) võitis Hispaania 4:2.

Pärast seda, kui Itaalia koondise peatreeneriks sai 2008. aastal Marcello Lippi, Ambrosinit rohkem Itaalia jalgpallikoondisse ei kutsutud. Kokku mängis ta Itaalia koondises 35 mängu, kuid ei löönud neis ühtegi väravat.

Auhinnad
--------

* Serie A võitja: 1996, 1999, 2004, 2011
* Itaalia karikavõitja: 2003
* Itaalia superkarika võitja: 2004, 2011
* UEFA Meistrite liiga võitja: 2003, 2007
* UEFA superkarika võitja: 2003, 2007
* FIFA klubide maailmameister: 2007
Vaade *massif barlong*'ile linnuperspektiivist kagust
*Massif barlong* transepti suunalises läbilõikes
***Massif barlong*** (prantsuse keeles umbes 'ristsuunaline maht', 'ristsuunaline massiiv') on paikkondlikult romaani arhitektuuris esinev transepti kõrgendus nelitise kohal, mis toetab nelitistorni või kellatorni.

Esineb Basse-Auvergne'i kuuel suurel kirikul Clermont-Ferrandi ümbruse Limagne'i nime all tuntud piirkonnas Prantsusmaal: Puy-de-Dôme'i Saint-Saturninil, Saint-Nectaire'i endisel prioraatkirikul, Notre-Dame d’Orcivalil, Clermont-Ferrandi Notre-Dame-du-Portil ja Issoire'i St-Austremoine'il ja Mozaci kloostrikirikul (viimasel tänapäevaks hävinud). Kõigi nende kirikute eeskujuehitiseks oli eelromaani Clermont-Ferrandi katedraal (tänapäeval gooti ehitis).

*Massif barlong*'i laius võrdub reeglina kooriümbriskäigu laiusega.

Pildid
------

* Saint-Austremoine d’IssoireSaint-Austremoine d’Issoire
* Saint-Saturnin, Puy-de-DômeSaint-Saturnin, Puy-de-Dôme
* Notre-Dame-du-Port de Clermont-FerrandNotre-Dame-du-Port de Clermont-Ferrand
* Notre-Dame d’OrcivalNotre-Dame d’Orcival
* Saint-Nectaire'i massif barlong altvaatesSaint-Nectaire'i *massif barlong* altvaates

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2021. Vaadatud 17. detsembril 2021.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Riina Laev** (sündinud 25. mail 1963) on eesti orienteeruja ja lasteaiaõpetaja.

Haridus
-------

Lõpetas 2002. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli alus- ja esiõpetuse õpetaja eriala bakalaureuseõppe ja kaitses bakalaureusetöö „Lapse ettevalmistus kohanemiseks sõimerühmas emade ja lasteaiaõpetajate hinnangutes".

Töö
---

Töötab Tallinna lasteaia Pallipõnn õppealajuhatajana.

Sporditulemused
---------------

Orienteerumisjooksus tulnud veteranide vanuseklassides Eesti meistriks 2005. aastal öisel tavarajal (N40) ja 2009. aastal tavarajal (N45).

Rogaini Euroopa meistrivõistlustel võitis 2005. aastal Nõval naiskondade arvestuses koos Airi Alnekiga hõbeda. 2007. aasta rogaini EMil saavutas naiskondade arvestuses koos Maris Roosipuuga 4. koha (naisveteranide klassis hõbe).

Tunnustus
---------

Tallinna haridusasutuste kvaliteediauhind "Hea õpetaja 2006"

Viited
------

1. ↑  Jaan Tõnissoni Instituut. Haridus kõigile (UNESCO initsiatiiv Education for all) Eesti rahvuslik tegevuskava. Tallinn, 2002
2. ↑  Tallinna Lasteaed Pallipõnn. Juhtkond
3. ↑  "Eesti Orienteerumisliidu edetabel. Riina Laev". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. august 2020. Vaadatud 28. jaanuaril 2015.
4. ↑  "ESBL sporditulemused. Riina Laev". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2016. Vaadatud 28. jaanuaril 2015.
5. ↑  Rogaini EM-ilt tuli Eestisse viis poodiumikohta. Sportnet, 31.07.2007[*alaline kõdulink*]
6. ↑  Tallinn.ee Auhinnatud õpetajad 2006[*alaline kõdulink*]
Riin Naestema 2016. aasta septembris raamatu "Kommunikatsioonipuuded lastel ja täiskasvanutel: märkamine, hindamine ja teraapia" esitlusel Koidula hotellis Tartus
**Riin Naestema** (sündinud 3. juulil 1974) on eesti eripedagoog ja kliiniline logopeed, tase 8 (kutsetunnistus 084455).

Ta lõpetas juunis 1997 Tartu Ülikooli magistriõppe eripedagoogika alal ja juunis 2007 magistriõppe logopeedia alal.

Ta aitab eri vanuses lastel ja täiskasvanutel saada jagu kõneprobleemidest ning hääle- ja neelamishäiretest. 

Ta omab litsentse: LSVT LOUD Program (aastast 2008) ja LAXVOX VOICE Therapy Technique (aastast 2009).

Ta on 1995. aastast korporatsiooni Amicitia liige.

Teoseid
-------

* "Lasteaialapse kõnehääldusraskused, kõnetakistused ja alakõne" (koos Maret Jahu, Maigi Noveki, Eike Otto ja Annika Suurkülaga), Ilo 2008, ISBN 9789985579411

Viited
------

1. ↑  Päring www.inforegister.ee andmebaasis[*alaline kõdulink*]
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. mai 2010. Vaadatud 5. märtsil 2011.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
**Prügilagaas** on prügilasse toodud orgaanilise aine lagunemisel tekkiv gaaside segu, mida harilikult kogutakse suletud prügilatest või prügila suletud osast.

Nagu ka teised biogaasid, koosneb prügilagaas peamiselt metaanist ja süsinikdioksiidist, kuid sisaldab lisaks ka muid gaasilisi ühendeid (veeauru, molekulaarset lämmastikku ja hapnikku, väävelvesinikku jms), sealhulgas toksilisi ühendeid. Prügilagaasi kasutatakse valdavalt kütusena. Suurema niiskuse-, süsinikdioksiidi ja muude gaasiliste lagusaaduste sisalduse tõttu on prügilagaasi kütteväärtus maagaasi kütteväärtusest enamasti natuke väiksem. Koostises olevate kõrvalgaaside tõttu ei sobi prügilagaas hästi keemiatööstuse toormeks.

Gaasi kogumiseks rajatakse prügila sulgemisel ladestatud prügi ülemistesse kihtidesse kogumistorustik ja kaetakse see pealt õhukindlalt.

Prügilates, kus prügilagaasi ei koguta, pääsevad need gaasid otse atmosfääri, kus osa neist annavad kasvuhoonegaasidena oma panuse inimtekkelisse kliimamuutusesse.

Vaata ka
--------

* Prügilanõrgvesi
**Reutte** on alev ja vald (*Marktgemeinde*) Austrias Tirooli liidumaal Reutte ringkonnas. Vald asub 853 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 100,9 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 6498 inimest. See on Reutte ringkonna halduskeskus. Reutte asub Lechi jõe ääres.

Naabervallad
------------

Külgnevad vallad ja külad on: Breitenwang, Ehenbichl, Lechaschau ja Pflach.

Ajalugu
-------

Reutte asub Via Claudia Augustal, Vana-Rooma teel Itaaliast Saksamaale. Tirooli Soolatee Hall in Tirolist Bodeni järveni läbis kogu Außerferni piirkonna.

Reutte sai linnaõiguse 1489. aastal Sigismundilt. Hiljem kinnitas seda Maximilian I, kes andis ka lisaõigusi. Reutte rahvas tähistab seda iga-aastase festivaliga augusti esimesel laupäeval.

1692. aastast pidas maalikunstnik Paul Zeiller Reuttes töökoda, millest sai hiljem kunstikool. Tema poeg Johann Jakob Zeiller ja nõbu Franz Anton Zeiller said mõlemad sealn oma esimesed õppetunnid.

Ajal, kui Austria kuulus Saksamaasse (1938–1945), oli Reutte lähedal Dachau koonduslaagri eelpost, "Plansee Breitenwald". Aprillis 1945 jõudsid Reuttesse Ameerika 44. jalaväediviisi osad. Ameerika sõduritele oli öeldud, et oodata on tõsiseid rünnakuid, kuid tegelikult ei olnud seal üldse erilist Saksa vägede vastupanu.

Kuna Reutte on teiste oluliste Tirooli osadega ühendatud vaid Ferni kuru kaudu, muutusid üha olulisemaks rahvusvaheline transport ja majandussidemed Euroopa Liiduga, eriti Saksamaaga.

Turism
------

Reutte on ühendatud Garmisch-Partenkircheni ja Kempteniga Allgäus rongiliiniga, mida opereerib Deutsche Bahn. Reutte on populaarne puhkekeskus ja selle lähedus kuulsate Baieri losside ja Ehrenbergi varemetega tegid Reuttest kultuurilise sihtkoha, samuti suusasihtkoha.

* 
* Kirikutorn, Reutte mungakloosterKirikutorn, Reutte mungaklooster

Sõpruslinn
----------

* Esashi Jaapanis, aastast 1991.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* www.reutte.at

Reutte ringkonna vallad

* Bach
* Berwang
* Biberwier
* Bichlbach
* Breitenwang
* Ehenbichl
* Ehrwald
* Elbigenalp
* Elmen
* Forchach
* Grän
* Gramais
* Häselgehr
* Heiterwang
* Hinterhornbach
* Höfen
* Holzgau
* Jungholz
* Kaisers
* Lechaschau
* Lermoos
* Musau
* Namlos
* Nesselwängle
* Pfafflar
* Pflach
* Pinswang
* Reutte
* Schattwald
* Stanzach
* Steeg
* Zöblen
* Tannheim
* Vils
* Vorderhornbach
* Wängle
* Weißenbach am Lech