recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Digital Underground** oli alternatiivräpigrupp Oaklandist Californiast. Bänd alustas tegevust 1987. aastal. 2008. aastal, pärast ligi 21 aastat muusika loomist ja ringi tuuritamist, teatas grupp laialiminekust.

See mitmeliikmeline hiphopigrupp mängis tähtsat rolli lääneranniku räpi rambivalgusesse viimisel. Bändi juhtliige oli Greg "Shock G" Jacobs, kes veetis suurema osa oma noorusest New Yorgis ja Lõuna-Floridas. Digital Underground sai mõjutusi 1970ndate *funk*-bändidest, nende muusikat sämpeldas räpigrupp pidevalt ja sellest sai defineeriv element lääneranniku räpile. Digital Undergroundi looming liigitub alternatiivräpi alla, nad ei tegelenud *gangsta* räpiga. 

Nende album sumises kõvasti üle minuti algusest, andes albumile jam-sessioni tunde, tehes raadiosingli raskesti muudetavaks. Eeldatavasti oli algselt plaanis grupi nimeks panna The Black Panther, pühendusena sotsiaalaktivistidele. Kuid kui Public Enemyst sai prominentne bänd, otsustas Jacobs võtta grupi imidžiks veidrama suuna ja tuua *P-Funk*-i hiphopi kuulajaskonnale. Tänu Digital Undergroundile sai tuntuks ja oma muusikukarjäärile hoo sisse räppar Tupac Shakur.

Digital Undergroundi esimene album, 1990. aasta "Sex Packets" nimetati Schmoovy-Schmoovi (bändiliige kodanikunimega Earl Cook) leiutusliku idee järgi, milleks oli orgasmi tekitav hallutsinogeen. Albumi reklaamimiseks lasti California haiglates ringlusesse võlts uudisteleht, tänu millele mainiti 'sex packeteid' ka USA Todays. Uudisteleht väitis, et NASA töötas salaja välja ravimit astronautidele seksuaalse kergenduse saamiseks.

"Underwater Rimes" oli varajane singel, millest sai üllatushitt Madalmaades, "Doowutchyalike" oli Ameerika hitt 1989. aastal. Kolmandast avaldatud singlist "The Humpty Dance" sai klubihitt, mis tõusis Billboard Hot 100 edetabelis 11. kohale. Selle singliga saavutas bänd laiema populaarsuse ning album "Sex Packets" (lindistatud koos artistidega Chopmaster J, Mobey-B ja DJ Fuze) sai hitiks. Album sai plaatinaplaadi staatuse, seda müüdi üle 1 miljoni eksemplari.

Järgnevate aastate jooksul avaldati albumid "Sons Of The P" (1991), "The Body-Hat Syndrome" (1993), "Future Rhythm" (1996), "Who Got The Gracy?" (1998) ja "The Lost Files" (1999).

Shock G oli rahulik ja lahe, maheda häälega räppar. Teisest küljest, tema salajane alternatiivego, Humpty Hump, oli vaoshoidmatu kloun Groucho Marxi prillide ja ninaga ning sutenööri riietes. Kontsertidel mängis Jacobs salaja ühte või teist persooni ehk suitsupommi või mõne lavalise triki ajal vahetas ta varustust ja riietust ning räppis teise isikuna. Jacobs esines ka MC Blowfishina loos "Underwater Rhymes". 

Grupp esines ka Dan Aykroydi filmis "Nothing But Trouble", kus nad esitasid lood "Same Song" ja "Tie The Knot". Muusikavideo loole "Same Song" sisaldab klippe filmist. See on ka esimene video, kust esimest korda esineb noor Tupac Shakur.

Albumid
-------

* Sex Packets (1990)
* Sons of the P (1991)
* The Body-Hat Syndrome (1993)
* Future Rhythm (1996)
* Who Got the Gravy? (1998)
* ..Cuz a D.U. Party Don't Stop! (2008)
Digivõtmete vorme
-----------------

### USB-seade

Digitaalsed võtmed võimaldavad logida sisse e-teenustesse ning on igale kasutajale unikaalsed. Digivõti võib olla USB-seade, mis ühendatakse arvutiga ja mis aktiveerib automaatselt identifitseeriva veebisaidi. 

### ID-kaart

Nii on digivõti näiteks ID-kaart, mida saab kas otse või kaardilugeri kaudu ühendada arvuti või sülearvutiga. Samuti mobiilsed ID-äpid ja mobiili-ID. Digivõtmete alla lähevad ka turvakoodid, mida registreerunud kasutajad saavad kasutada ligipääsu avamiseks koos oma kasutajanime ja parooliga.

### Mobiiliäpp

Digivõti on kasutusel ka hotellides, kuid siis äpi kujul. Hotelli äpist saab inimene end sisse registreerida, valida toa ja aktiveerida oma digivõtme ning avada sellega hotellitoa ust. Asjade internetis tagab digivõti juurdepääsu füüsilisele esemele. Selline võti asetseb mobiiliäpis ja on kasutatav nutitelefoniga.
Sel põhimõttel saab kasutada telefoniäpis olevat digivõtit näiteks autode kasutusõiguse jagamiseks, andes valitud kasutajatele määratud ajaks õiguse sõita valitud autoga.

### Füüsiline digivõtmeseade

Eesti pangad nimetavad digivõtmeks füüsilist digivõtmeseadet. See on uue põlvkonna koodigeneraator, mis on sama õhuke kui pangakaart ning millega vahetati välja vana põlvkonna paberil koodikaardid. Digivõti on koodikaardiga võrreldes turvalisem ja koodid ei saa selles kunagi otsa. Digivõtmeseade aktiveeritakse eraldi koodi abil ning seejärel saab seadet kasutada koodide genereerimiseks.
**Nottensdorf** on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis. Valla pindala on 7,14 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1467 inimest.

Ajalugu
-------

Nottensdorf kuulus 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast selle ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Nottensdorfist sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.

Külas asub Hans Muchi haud. Sellel paikneval ebaühtlasel plokil on nähtav kiri "HANS MUCH 1880–1932". Haua ümber on näha munakivid tema koerte nimedega.

Mälestuskivi, mis tähistab Notmestorpe ajaloolist mainimist, küla vana nimi 1303. aastal

Viited
------

1. ↑  GeoNames
2. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019.
3. ↑  Register of German municipalities (4th quarter 2022), vaadatud 12.02.2023.

Stade kreisi vallad

* Agathenburg
* Ahlerstedt
* Apensen
* Balje
* Bargstedt
* Beckdorf
* Bliedersdorf
* Brest
* Burweg
* Buxtehude
* Deinste
* Dollern
* Drochtersen
* Düdenbüttel
* Engelschoff
* Estorf
* Fredenbeck
* Freiburg/Elbe
* Großenwörden
* Grünendeich
* Guderhandviertel
* Hammah
* Harsefeld
* Heinbockel
* Himmelpforten
* Hollern-Twielenfleth
* Horneburg
* Jork
* Kranenburg
* Krummendeich
* Kutenholz
* Mittelnkirchen
* Neuenkirchen
* Nottensdorf
* Oederquart
* Oldendorf
* Sauensiek
* Stade
* Steinkirchen
* Wischhafen
Bryan Mbeumo 2021. aastal Brentfordi särgis
**Bryan Tetsadong Marceau Mbeumo** (sündinud 7. augustil 1999 Avallon's) on Prantsusmaal sündinud Kameruni jalgpallur, kes mängib Premier League'i klubis Brentford ja Kameruni jalgpallikoondises.

2013. aastal liitus ta Prantsusmaa klubiga Troyes. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2018. aasta veebruaris. Troyes' põhikoosseisu murdis ta hooajal 2018–19, mil klubi mängis Prantsusmaa esiliigas. Samal hooajal lõi Mbeumo liigas kümme väravat.

2019. aasta augustis siirdus ta 5,8 miljoni naelsterlingi eest Brentfordi, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Mbeumo sai toona Brentfordi kõige kallimaks ostuks. Hooajal 2019–20 lõi ta Inglismaa esiliigas 15 väravat. Hooajal 2020–21 kindlus ta Brenfordiga pääsu Inglismaa kõrgliigasse. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 18. septembril 2021 mängus Wolverhampton Wanderersi vastu. 2022. aasta jaanuaris sõlmis ta Brentfordiga uue nelja-aastase lepingu.

Aastatel 2015–2020 mängis Mbeumo Prantsusmaa noortekoondistes. Ta on Kameruni päritolu ning otsustas 2022. aasta augustis koondises Kameruni esindama. Kameruni jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 23. septembril 2022 sõprusmängus Usbekistani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. juunil 2023 sõprusmängus Mehhiko vastu. Ta kuulus Kameruni koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited
------

1. ↑  "Brentford close on Premier League dream – just don't call it 'Moneyball'". ESPN. 24.7.2020. Vaadatud 2.5.2022
2. ↑  "Bryan Mbeumo signs new contract". brentfordfc.com. 26.1.2022. Vaadatud 2.5.2022
3. ↑  "Mbeumo heading to Qatar". *www.brentfordfc.com*. Vaadatud 10. novembril 2022.
4. ↑   (vaadatud 11.11.2022)

Välislingid
-----------

 Bryan Mbeumo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Brentford FC kodulehel

| * v
* r
Kameruni koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Ngapandouetnbu
* 2 Mbekeli
* 3 Nkoulou
* 4 Wooh
* 5 Ondoua
* 6 Ngamaleu
* 7 Nkoudou
* 8 Zambo Anguissa
* 9 Nsame
* 10 Aboubakar (c)
* 11 Bassogog
* 12 Toko Ekambi
* 13 Choupo-Moting
* 14 Gouet
* 15 Kunde
* 16 Epassy
* 17 Mbaizo
* 18 Hongla
* 19 Fai
* 20 Mbeumo
* 21 Castelletto
* 22 Ntcham
* 23 Onana
* 24 Ebosse
* 25 Nouhou
* 26 Marou
* Treener: Song

 | Kamerun |
Wacom 
**Digitaalpliiats** ehk digipliiats on sisestusseade, mis salvestab kasutaja poolt paberile kirjutatu ja laadib selle arvutisse. Digitaalpliiats sarnaneb digitaallauaga, erandiks on see, et digitaalpliiatsiga kirjutab kasutaja paberile nagu tavalise kirjutusvahendiga ning paberile kinnitatud vastuvõtuseade salvestab kirjutatu.

Digitaalpliiatsite liigid
-------------------------

Digitaalpliiatsid jagunevad kolme liiki:

* kaamerapõhised pliiatsid kasutavad kaamerat, mis teeb kindlaks pliiatsi asukoha ja paberipinnapuudutused. Vajavad erilist paberit;
* asukohapõhised pliiatsid;
* kiirendusepõhised pliiatsid kasutavad seadet pliiatsis, mis registreerib pliiatsi liikumise mis tahes suunas.

Vastuvõtjad
-----------

Enamik digitaalpliiatseid töötab koostöös vastuvõtjaga, mis kinnitatakse kirjutuspinna ääre külge. Kirjutatu salvestatakse vastuvõtjasse, kust hiljem saab kujutised arvutisse laadida USB-kaabli abil või saata nutitelefonidesse ja tahvelarvutitesse Bluetoothi abil.

LiveScribe'i digipliiats
------------------------

Pliiatsi iseärasuseks on see, et lisaks kirjutatud kujutistele suudab seade samal ajal salvestada ka heli. LiveScribe'i digipliiatsi jaoks saab alla laadida päris huvitavaid programme. Nimelt käekirja tuvastav arvutiprogramm võib matemaatikatunnis valemi vastuse valjult ette öelda või kuvada OLED-ekraanil. Samuti saab selle pliiatsi panna sõnade tähendusi ette ütlema. Käsitsi kirjutatud tekste saab e-postiga saata. Selle pliiatsiga saab teha ka käsitsi animeeritud filmiklippe.

Nokia SU-27W digitaalne pliiats
-------------------------------

Joonied salvestatakse pliiatsi 1,3 MB suurusesse mällu. Selline mälu mahutab umbes saja A5-formaadis paberilehe jagu teksti. Täislaetud akuga saab järjest kirjutada kuni kolm tundi ja jõudeolekus peab aku vastu umbes 20 tundi.
Pliiatsil on Bluetoothi tugi, mille abil saab valmiskirjutatud tekstid saata arvutisse või mobiiltelefoni.

Viited
------

1. ↑  "A LiveScribe digipliiats". DigiVeeb. Vaadatud 02.12.2012.
2. ↑  "A Nokia SU-27W digitaalne pliiats". DigiVeeb. Vaadatud 02.12.2012.
Salvador Machado Agüero
**Salvador Machado Agüero** oli Nicaragua poliitik ja jurist, 1893. aastal lühikest aega Nicaragua president. Poliitilistelt vaadetelt oli ta konservatiiv. Tema sünni- ja surmaaeg on teadmata.

Roberto Sacasa võimuloleku ajal tabas Nicaraguat poliitiline kriis. Nicaraguas oli presidentide teine ametiaeg põhiseaduslikult keelustatud ja kuigi esimesel korral oli ta olnud vaid ajutine president, tekitas see lõhe tema oma partei ridades, samuti tõi see kaasa ka liberaalsemate ringkondade pahameele. 28. aprillil 1893 tipnes see ülestõusuga Granadas ja ülestõusnud valisid presidendiks Eduardo Montiel de la Cerda. Kuigi Roberto Sacasa ametiaeg oleks pidanud kestma aastani 1895, loobus ta samal aastal vabatahtlikult võimust ja määras enda asemele riigi uueks presidendiks Salvador Machado Agüero. Konservatiivina tunnustas Eduardo Montiel de la Cerda uut riigipead ja see tõi kaasa konservatiivsete vägede lahkumise ülestõusnute ridadest.

Liberaalsete vaadetega José Santos Zelaya jätkas siiski koos Joaquín Zavalaga võitlust valitsuse kukutamiseks. 11. juulil õnnestus neil vallutada León ja 16. juulil andis Salvador Machado Agüero võimu viimasele üle.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Roberto Sacasa** | **Nicaragua president**1. juuni 1893 – 16. juuli 1893 | Järgnev**Joaquín Zavala Solís** |
**Novaja Ljalja** (vene keeles Новая Ляля) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Novaja Ljalja rajooni halduskeskus. Linn asub Ljalja jõe ääres, Jekaterinburgist ligikaudu 245 km põhjas.

Asula on rajatud 1723. aastal. 1914. aastal alustas tööd paberivabrik ja 1922. aastal tselluloositehas. Aleviks sai Novaja Ljalja 1928. aastal ja linnaks 1938. aastal.

Viited
------

1. ↑  Новая Ляля "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 18. juulil 2023

Sverdlovski oblasti vapp
Sverdlovski oblasti linnad

Alapajevsk  | Aramil  | Artjomovski  | Asbest  | Berjozovski  | Bogdanovitš  | Degtjarsk  | Irbit  | Ivdel  | Jekaterinburg  | Kamensk-Uralski  | Kamõšlov  | Karpinsk  | Katškanar  | Kirovgrad  | Krasnoturjinsk  | Krasnoufimsk  | Krasnouralsk  | Kušva  | Lesnoi  | Mihhailovsk  | Nevjansk  | Nižni Tagil  | Nižnije Sergi  | Nižnjaja Salda  | Nižnjaja Tura  | Novaja Ljalja  | Novouralsk  | Pervouralsk  | Polevskoi  | Rež  | Revda  | Serov  | Severouralsk  | Sredneuralsk  | Suhhoi Log  | Sõssert  | Zaretšnõi  | Talitsa  | Tavda  | Turinsk  | Verhni Tagil  | Verhnjaja Põšma  | Verhnjaja Salda  | Verhnjaja Tura  | Verhoturje  | Voltšansk
Bryan Cristante 2018. aastal AS Roma särgis
**Bryan Cristante** (sündinud 3. märtsil 1995 San Vito al Tagliamentos) on Itaalia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis AS Roma ja Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri AC Milanis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 6. detsembril 2011 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Plzeňi Viktoria vastu. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta 10. novembril 2013 mängus Verona Chievo vastu. Esimese värava lõi ta Itaalia kõrgliigas 6. jaanuaril 2014 mängus Atalanta vastu.

2014. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Benfica. Hooaja 2015–16 teises pooles oli ta laenul Itaalia kõrgliiga klubis Palermo. Hooaja 2016–17 esimeses pooles oli ta laenul Pescaras. Seejärel läks ta laenule Atalantasse, kellega sõlmis 2018. aasta suvel püsiva lepingu, kuid läks seejärel kohe laenule Romasse. 2019. aasta veebruaris sõlmis ta Romaga püsiva lepingu.

Itaalia jalgpallikoondises tegi Cristante debüüdi 6. oktoobril 2017 MM-i valikmängus Makedoonia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Moldova vastu.

| * v
* r
Itaalia koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Sirigu
* 2 Di Lorenzo
* 3 Chiellini (c)
* 4 Spinazzola
* 5 Locatelli
* 6 Verratti
* 7 Castrovilli
* 8 Jorginho
* 9 Belotti
* 10 Insigne
* 11 Berardi
* 12 Pessina
* 13 Palmieri
* 14 Chiesa
* 15 Acerbi
* 16 Cristante
* 17 Immobile
* 18 Barella
* 19 Bonucci
* 20 Bernardeschi
* 21 Donnarumma
* 22 Raspadori
* 23 Bastoni
* 24 Florenzi
* 25 Tolói
* 26 Meret
* Treener: Mancini

 | Itaalia |
**Merksplas** on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Antwerpeni provintsis.

* 
*

Viited
------

1. ↑  Bevolking per gemeente op 1 januari 2020

Välislingid
-----------

 Merksplas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Koduleht (hollandi keeles)

Antwerpeni provintsi vallad

Aartselaar **·** Antwerpen **·** Arendonk **·** Baarle-Hertog **·** Balen **·** Beerse **·** Berlaar **·** Boechout **·** Bonheiden **·** Boom **·** Bornem **·** Borsbeek **·** Brasschaat **·** Brecht **·** Dessel **·** Duffel **·** Edegem **·** Essen **·** Geel **·** Grobbendonk **·** Heist-op-den-Berg **·** Hemiksem **·** Herentals **·** Herenthout **·** Herselt **·** Hoogstraten **·** Hove **·** Hulshout **·** Kalmthout **·** Kapellen **·** Kasterlee **·** Kontich **·** Laakdal **·** Lier **·** Lille **·** Lint **·** Malle **·** Mechelen **·** Meerhout **·** Merksplas **·** Mol **·** Mortsel **·** Niel **·** Nijlen **·** Olen **·** Oud-Turnhout **·** Putte **·** Puurs-Sint-Amands **·** Ranst **·** Ravels **·** Retie **·** Rijkevorsel **·** Rumst **·** Schelle **·** Schilde **·** Schoten **·** Sint-Amands **·** Sint-Katelijne-Waver **·** Stabroek **·** Turnhout **·** Vorselaar **·** Vosselaar **·** Westerlo **·** Wijnegem **·** Willebroek **·** Wommelgem **·** Wuustwezel **·** Zandhoven **·** Zoersel **·** Zwijndrecht
Merja linnamägi
**Merja linnamägi** asub Järva maakonnas Järva vallas Merja külas Linnamäe talu maal.

Kirjeldus
---------

Linnamägi on lamedanõlvaline 7–8 m kõrgune küngas, mille 30 m pikkune ja 10 m laiune keskosa tõuseb 1–1,5 m kõrguse astanguna ülejäänud künkast kõrgemale. Selgemad jäljed kaitseehitiste olemasolust puuduvad. Kuna linnamägi on maastikuliselt eristatav ning sealt on avastatud arheoloogiline kultuurikiht, on Merja linnamägi tunnistatud arheoloogiamälestiseks.

Rahvapärimus
------------

Rahvapärimus linnamäe kohta on puudulik. 1929. aastal kogutud pärimuse järgi olevat sealt liivakaevamistel leitud terve inimese luukere lamavas olekus, kuid ilma igasuguste eheteta. Samuti olevat kaevamisel leitud kimp suuri vanu võtmeid. Ühtede informantide ütluse järgi olnud seal vanasti kirik, teiste arvamiste kohaselt olnud aga mäe otsas vanasti linn, mis suurte sõdade ajal ära lõhutud.

16. oktoobril 2010 avati Merja linnamäel 12 m kõrgune vaatetorn, mis oli samas paigas omataoline. Esimene, triangulatsioonitorn, püstitati linnamäele iseseisvuse ajal esimese ja teise maailmasõja vahel. Teise, 18 m kõrguse torni püstitasid 1950. aastatel Nõukogude sõjaväelased.

Vaata ka
--------

* Eesti linnuste loend

Viited
------

1. ↑  Merja linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris.
2. ↑  Merjamäe linnamägi rahvapärimuses. EKLA, f 199, m 40, 12/3 (I-4)< Koeru khk. – Linda Vilmre (1929).
3. ↑  Keset metsi kerkis 12meetrine vaatetorn. *Postimees*, 16.10.2010.

Välislingid
-----------

* Merja linnamägi kultuurimälestiste riiklikus registris
**Kunnar Karu** (sündinud 9. detsembril 1981 Tartus) on eesti alpinist, kes on esimese eestlasena tõusnud Himaalajas seitsmetuhandelise Baruntse tippu. 

Ta on Nipernaadi Matkaklubi eestvedajaid (Kalle Hanseni ja Heldur Pedajase kõrval) ning Elamusretkede kepikõnni- ja käimissarja peakorraldaja. Karu kuulub mittetulundusühingute Nipernaadi Matkaklubi, Elamusretked, Elamusmaratonid ja osaühingu Nipernaadi Reisid OÜ juhatusse.

Haridustee
----------

Karu lõpetas Tartus Miina Härma Gümnaasiumi, astus Tartu Ülikooli majandusteaduskonda ja lõpetas selle 2004. aastal ettevõttemajanduse erialal.

Alpinism
--------

Seitsmetuhandelise Baruntse tippu jõudis Eestist esimesena Kunnar Karu
23. oktoobril 2010 tõusis ta SummmitClimb INC kommertsekspeditsiooni raames Himaalajas kuuetuhandelise trekingtipu Mera Peaki ja 3. novembril seitsmetuhandelise Baruntse tippu.

28. oktoobril 2012 tõusis ta esimese eestlasena Nepalis Ama Dablami (6812 m) tippu.

2013. aasta oktoobris tõusis ta koos kaaslastega Kazbeki (5047 m) tippu. Aasta lõpul retkles ta Aafrikas ja tõusis 
29. detsembril esimese eestlasena mandri kõrguselt teise mäe – Keenia mäe – mõlemasse tippu: Batian (5199 m) ja Nelion (5188 m).

2014. aasta oktoobris-novembris ronis ta Andides ja tõusis Ecuadoris viie viietuhandelise ja ühe kuuetuhandelise (Chimborazo) tippu. Viietuhandelised vallutatud tipud olid Illiniza Norte (5126 m), Illiniza Sur (5263 m), Cotopaxi (5897 m), Cayambe (5790 m) ja Antisana (5704 m). 30. detsembril tõusis ta Lõuna-Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua tippu.

### Kõrgtõusud

* 2010 – Mera Peak (6476 m)
* 2010 – Baruntse (7162 m)
* 2012 – Ama Dablam (6856 m)
* 2014 – Chimborazo (6268 m)
* 2014 – Aconcagua (6962 m)
* 2023 – Džomolungma (8848 m)

Isiklikku
---------

Tema teine kirg on veealune maailm ja sellega seotud meelisharrastuseks on tal sukeldumine.

Viited
------

1. ↑  Elamusretked. elamusretked.ee
2. 1 2  Kunnar Karu. nipernaadi.ee
3. ↑  Kunnar Karu. inforegister.ee
4. ↑  Lõpetanute tähestikuline nimekiri. lepo.it.da.ut.ee
5. ↑  Ajalugu 2010–. ajaveeb.alpinism.ee
6. 1 2 3  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
7. ↑  "FOTOD | Seitsmes eestlane vallutas Mount Everesti tipu" Delfi, 24. mai 2023

Välislingid
-----------

* Kunnar Karu. nipernaadi.ee
* Puudutuse aeg. Kunnar Karu. youtube.com, 29. aprill 2014
**Brynjulf Larsen Bergslien** (11. november 1830 Vossi vald – 18. september 1898 Oslo) oli norra skulptor.

Brynjulf Bergslien õppis aastatel 1853–1861 Kopenhaageni skulptorite Jens Adolf Jerichau ja Herman Wilhelm Bisseni juures. Aastal 1861 kolis ta Kristianiasse, kus veetis kogu oma ülejäänud elu, välja arvatud aasta 1864, mil reisis Roomas.

Brynjulf Bergslieni tuntakse eelkõige tänu 1875. aastal valminud Oslo kuningalossi ees seisvale Karl III Johani monumendile, kuid ta on portreteerinud ka mitut väljapaistvat norralast; nende hulgas on kirjamees Peter Asbjørnsen (1891), näitleja Johannes Brun (1902) ja luuletaja Henrik Wergeland (1881). Ta valmistas ka Christian IV monumendi visandi, kuid seda ei teostatud.

Brynjulf Bergslieni õpilaste seas olid teiste hulgas ka Gustav Vigeland ja Wilhelm Rasmussen.

Tema vend oli maalikunstnik Knud Bergslien. 

Aastal 1901 nimetati Brynjulf Bergslieni auks tänav Oslos Frogneri linnaosas Homansbyeni asumis Bergslieni tänavaks.

* Brynjulf BergslienBrynjulf Bergslien
* Karl III Johani monument Oslo kuningalossi eesKarl III Johani monument Oslo kuningalossi ees
* Peter Christen Asbjørnseni portreePeter Christen Asbjørnseni portree

*Selles artiklis on kasutatud artikleid no:Brynjulf Bergslien ja sv:Brynjulf Bergslien seisuga 12. aprill 2009. ning artiklit Store Norske Leksikonis*
Mõisa häärber aastal 1901
**Merkinė mõis** (leedu *Merkinės dvaras*) on endine mõis Leedus Šalčininkai rajoonis Turgeliai vallas Merkinė külas. Seal kuulutati välja Paulava vabariik, mis eksisteeris aastatel 1769–1795.

Mõis kuulus XV–XVI sajandini Mongirdastele, Radziwillide suguvõsale, Sluszkadele, Potockitele, Duninitele, Sanguszkadele ja Korsakkidele. 1767. aastal ostis selle Paweł Ksawery Brzostowski, kes omandas ka Turgeliai mõisa. Just selles valduses kuulutas ta 1769. aastal välja Paulava vabariigi, mis püsis 1795. aastani. Seejärel vahetas Brzostowski oma valdused Fryderyk Józef Moszyński valduste vastu Saksimaal, kuigi uus omanik lasi sealsetel talupoegadel elada vana vabariigi seaduste järgi. 1799. aastal ostis mõisa krahv Choiseul-Gouffier. Vabam kord säilis põhijoontes aastani 1827, viimased jäänused Paulava vabariigi korrast likvideeriti aga Novembriülestõusu järel.

1834. aastal läks mõis Kobylińskite valdusse, seejärel kuulus see Zabvieladele ja Delwigitele. 1912. aastal ostis selle Šalčininkai mõisa omanik Witold Wagner, kes jäi ka selle viimaseks omanikuks.

Teise maailmasõja järel läks mõisakompleks kohaliku sovhoosi valdusse, kus hooned võeti kasutusele teraviljalaona. Hiljem süttis kompleks põlema ja seda ei taastatud. Leedu kunstiloolase Vladas Drėma arvates süütas hoone sovhoosi juhtkond, varjamaks puudujääke.

Mõisasüda asus Merkysi jõe kaldal. Kompleksist on alles klassitsistlikus stiilis peahoone varemed, kontorihoone, talli, jääkeldri, väravate ja kabeli varemed (viimases asub risti kandvat Jeesust kujutav skulptuur).

Viited
------

1. ↑  Jasas, Rimantas. "Paulavos respublika". Visuotinė lietuvių enciklopedija
2. ↑  "Merkinės dvaro sodybos, vad. Pavlovo respublika, fragmentai(Kultūros vertybių registras)". Vaadatud 16. jaanuaril 2021.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Merkinė mõis** |
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Pakistan |
|  |
| Pronks | 2003 | Helveskaal |
| 3. ring | 2005 | Kärbeskaal |

**Nouman Karim** (sündinud 4. augustil 1983) on Pakistani endine poksija.

Karim sai helveskaalus (kuni 48 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Sergei Kazakovile (Venemaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta oli esimene ja on seni ainus Pakistani poksija, kes on maailmameistrivõistlustel võitnud medali.

Isiklikku
---------

Nouman Karimi vend Faisal on samuti tuntud Pakistani poksija.

Viited
------

  
**RÖH**

1. ↑  Andmed AIBA lehel
2. ↑  12. maailmameistrivõistlused poksis. Bangkok 2003. Tulemused inglise keeles
3. ↑  13. maailmameistrivõistlused poksis. Mianyang 2005. Tulemused inglise keeles
**Harilik sinilatv** (*Polemonium caeruleum*) on mitmeaastane sinilatvade perekonda kuuluv rohttaim. Selle rahvapärased nimetused on **heinsinelill, reinvars** ja **sinised pirdid**.

Levik ja kasvukohad
-------------------

Hariliku siniladva peamised kasvukohad on niisked aruniidud, luhaniidud, soovõsad, lodumetsad, jõekaldad ja paekalda alused. Metsikult kasvab harilik sinilatv Euroopas ja Aasia põhjaosas. Eestis kasvab ta kõikjal hõredalt, kohati ka tihedamate rühmadena.

Botaaniline kirjeldus
---------------------

### Õis

Õied on taevassinised või valkjad, õisik on püramiidja kujuga. Õiel on viis korrapärast kroonlehte, enamasti pööristes. Tolmupead on kollakasruuged. Õitseb juunist septembrini.

### Leht

Alumised lehed on rootsulised, ülemised rootsutud. Kõik lehed on vahelduvad, paaritusulgjad ja pikliksüstjate lehekestega. Alumistel rootsudel on lehekesi rootsu küljes 15–20, kuid kõrgemale liikudes on jääb lehti järjest vähemaks.

### Vars

Vars on püstine, 20–100 cm kõrge. Kujult kandiliselt vaoline ning õõnes.

Kasutamine
----------

### Rahvameditsiinis

Hariliku siniladva juurtega risoomist (*rhizoma cum radicibus Polemonii*) valmistatakse droogi, mis sisaldab suurel määral triterpenoidseid saponiine. Droogi kasutatakse põhiliselt vesileotise või keedisena köha vastu ja röga lahtistamiseks. Siniladva juurika keedist koos soo-kassiurva keedisega kasutatakse ka mao haavandtõve ravimiseks. Siniladva juurikal on rahustav ja uinutav toime.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  J. Tammeorg, O. Kook, G. Vilbaste (1973). *Eesti NSV ravimtaimed*. Tallinn: Valgus. Lk 214-216.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  "Polemonium caeruleum". *Plants of the World Online*. Vaadatud 18.02.2021.
3. ↑  "Polemonium caeruleum - harilik sinilatv". *Vähetuntud elurikkus - soontaimede, sammalde ja samblike kaitsealused, ohustatud ja tunnusliigid*. Vaadatud 18.02.2021.
**Merje Müürisepp** (sündinud 16. jaanuaril 1975 Tapal) on eesti arhitekt.

Keskhariduse omandas Merje Müürisepp Vinni-Pajusti Gümnaasiumis aastatel 1982–1993 ning arhitektuurialase kõrghariduse Tallinna Tehnikakõrgkoolis aastatel 1994–2001. Aastatel 2006–2007 läbis Merje Müürisepp Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri restaureerimise ja konserveerimise täiendõppe kursuse.

Aastatel 1997–2006 töötas Merje Müürisepp arhitektuuribüroos Kolm Pluss Üks OÜ, 2005–2006 Tartu Linnavalitsuse arhitektuuriosakonnas arhitektina ja 2006–2010 Tartu Ülikooli arhitektina. Alates 2015. aastast töötab Merje Müürisepp Arhitektuuribüroo Sport OÜ-s ja on selle üks omanikest.

Merje Müürisepa tuntumad tööd on eramu Tallinnas Naeri tänaval, kortermaja rekonstruktsioon ja laiendus Koidula tänaval Kadriorus ning terrassmajad Tiskres. Ülikooli arhitektina on Merje Müürisepp projekteerinud Tartu Üliõpilasmaja sisekujunduse ja ülikooli Iuridicumi aia kujunduse. Töid iseloomustavad mitmekülgne materjalikasutus, oskuslik planeering ja hea keskkonnatunnetus.

Töid
----

* Eramu Pirital, 2000 (Kolm Pluss Üks OÜ)
* Eramu Rohuneemes, 2002 (Kolm Pluss Üks OÜ)
* Eramu Pärnus, 2002 (Kolm Pluss Üks OÜ)
* Eramu Tallinnas Naeri 3, 2004 (Kolm Pluss Üks OÜ)
* E-Piim Põltsamaa Meierei tootmis- ja laohoone, 2006 (Kolm Pluss Üks OÜ)
* Korterelamu renoveerimine ja laiendus Kadriorus, 2006 (Kolm Pluss Üks OÜ)
* Eramu Pringi külas, 2006 (Kolm Pluss Üks OÜ)
* Ridaelamud Tiskres, 2007 (kaasautor Tiit Sild)
* MTÜ Tartu Üliõpilasmaja tudengipidula sisekujundus, 2008
* Tartu Ülikooli Iuridicumi õppehoone haljastus, 2009

Auhinnad
--------

* 2009 The Baltic Brick and Roof Award, katuse kategooria võitja

Viited
------

Välislingid
-----------

* "Arhitektina töötab Merje Müürisepp". *Universitas Tartuensis*. 8. september 2006.
* Saar, Jüri (20. november 2008). "Ülikooli arhitekt võtab ideid unenägudest". *Tartu Postimees*.
* Ksenofontov, Andri. "Elamu Magasini kvartalis Tallinnas". *MAJA 3-2005*.
* Faucheur, Veronique. "Jalutades Koidula tänava aias". *MAJA 3-2006*.
* Ojari, Triin. "Koidula Street Apartment Building". *mimoa.com*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Martti Preem(1996–2000 ja 2002-2005)** | **Tartu ülikooli arhitektMerje Müürisepp**2006–k.a | Järgnev**-** |
**Filosoofiadoktor**, lühend **PhD** või **DPhil** (ladina keeles *philosophiae doctor* või *doctor philosophiae*), on valdkonna kõrgeim akadeemiline kraad. Termin "filosoofia" filosoofiadoktori kraadi nimetuses ei viita filosoofiale kui akadeemilisele distsipliinile, vaid seda kasutatakse laiemalt tema algupärases kreeka tähenduses, milleks on 'tarkusearmastus' (*φιλοσοφία*). Euroopa traditsiooni kohaselt on filosoofiadoktori kraadid kõik doktorikraadid peale teoloogia-, õigusteaduse ja meditsiinidoktori kraadi. 

Doktorikraadi omandamise eelduseks on algupärane, olemasolevate teadmiste piire avardav ja uut teadmist loov teaduslik uurimistöö, mis on enamasti vormistatud kirjaliku doktoritöö ehk dissertatsiooni kujul. Doktoriõpingute ehk doktorantuuri ajal kutsutakse üliõpilast doktorandiks, kaitsmise ajal kandidaadiks. Kraadi omandamiseks tuleb dissertatsiooni kaitsta väitluse vormis erialaekspertide komisjoni ees. Doktorikraadi olemasolu on akadeemilises maailmas enamasti eelduseks teadus- ja õppetöö tegemiseks kõrgkoolides ja uurimisasutustes. Filosoofiadoktori kraadi omanikud võivad nime ees kasutada lühendit "dr" või nime järel täheühendit "PhD" (kuid mitte mõlemat korraga), selle kasutamise kontekst ja tava sõltub konkreetsest kultuuriruumist, kuid piirdub enamasti akadeemilise maailmaga. Doktoriõppe aeg, kraadi saamiseks vajalikud nõuded ning kaitsmise kord sõltuvad konkreetsest ajaperioodist, riigist ja haridusasutusest.

Eestis on filosoofiadoktori kraadi võimalik omandada kõigis suuremates ülikoolides.
See artikkel See artikkel räägib liigist.  Perekonna kohta vaata artiklit  Siniliilia (perekond).  

---

Siniliilia
**Harilik siniliilia** ehk **harilik silla** (*Scilla siberica*) on aspariliste sugukonda kuuluv õistaim. Eestis on ta tavaline varakevadel õitsev ilutaim, hajusalt naturaliseerunud.
See on pärismaine liik Venemaal, Kaukasuses, Türgis, Valgevenes ja Ukrainas.

Kirjeldus
---------

Siniliilia on mitmeaastane sibultaim, mis kasvab 10–25 cm kõrguseks. Tal on 2–4 juurmist lineaalset lehte, mis on 5–15 mm laiused. Lehed ilmuvad varakevadel (aprillis-mais) koos siniste kellukjate õitega.

Sibula läbimõõt on 1–3 cm, see on munaja kujuga ja kaetud pruunide kattesoomustega.

Õied, millel on kuus kroonlehte ja tolmukat, paiknevad 1–4 kaupa kobaras. Tugeva päikesevalgusega võivad kroonlehed käänduda horisontaalseks, kuid enamasti paiknevad need kausikujuliselt. Enamasti on õied taevasinised kuni tumesinised, kuid esineb ka valgeõieline teisend *Scilla siberica* var. *alba*. Tolmukad on siniliilial üksteisest eraldi, erinevalt talle lähedastele perekondadele, nagu puškiinia (*Puschkinia*) ja kirgaslill (*Chionodoxa*), mille tolmukad on toruks kokku kasvanud. Õietolm on sinakas.

Pärast õitsemist, kui moodustuvad kuprad, vajuvad taimel varred longu. Kui kupar on saavutanud küpsuse, muutub see lillaks ja avaneb ning väljuvad väikesed tumepruunid seemned. Kui seemned on valminud, siis lehed närbuvad ja taim jääb kuni järgmise kevadeni puhkeolekusse.

Kultiveerimine
--------------

Harilikku siniliiliat kultiveeritakse tema ebahüatsindi õitega sarnanevate õite tõttu, kuid seemnete abil võib ta kiiresti metsistuda. Siniliilia on sobilik muru sisse istutamiseks, kuna levib seemnete kaudu kiiresti, moodustades suuri kolooniad, ning on läinud puhkeolekusse ajaks, kui tekib vajadus muru niita.

Kogu taim on mürgine, seda on kasutatud ka näiteks rotimürgi valmistamiseks.

* Botaaniline illustratsioon harilikust siniliiliastBotaaniline illustratsioon harilikust siniliiliast
* KupradKuprad
* SibuladSibulad
* Scilla siberica var. alba*Scilla siberica* var. *alba*

Viited
------

1. ↑  *Integrated Taxonomic Information System* *www.itis.gov* (01.03.2018)
2. ↑  Eesti taimede must raamat räägib bioinvasioonist *eestiloodus.ee*
3. ↑  *U.S. National Plant Germplasm System*. *Scilla siberica* Andrews *npgsweb.ars-grin.gov*
4. 1 2 3 4 5  Eesti e-floora. *Scilla sibirica* Haw. – harilik siniliilia. *efloora.ut.ee*
5. 1 2  *NatureGate* *www.luontoportti.com*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Siniliilia** |

* Harilik siniliilia andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes
Merkuuri astroloogiline sümbol
**Merkuur** kuulub tänapäeva Lääne astroloogias viie isikliku planeedi hulka.

Merkuur teeb Maalt vaadatuna sodiaagile ringi peale pisut vähem kui aastaga. Ta on Päikesele kõige lähem planeet ja saab horoskoobis asuda kuni 28 kraadi kaugusel Päikesest: kas sellega samas, eelmises või järgmises märgis.

Merkuur valitseb astroloogias ratsionaalset mõtlemist, loogikat, kohanemisvõimet, käteosavust, infovahetust. Merkuuri asend horoskoobis näitab, milline on inimese mälutüüp, kuidas ta õpib, millised on tema suhted kõnelemise ja kirjutamisega, võimalikud õppimisprobleemid ja kohanemisraskused, samuti inimese liikumisharjumusi ja -vajadust. 

Merkuur tähistab horoskoobis ka lapsi ja noori, koolikaaslasi, õdesid-vendi ja naabreid.

Merkuur valitseb ka kaubandust ja kaupmehi, vaimse töö tegijaid. Inimkehas valitseb Merkuur häält, hingamiselundeid, käsi, kõne- ja kuulmiselundeid, närvisüsteemi .

Merkuur valitseb Kaksikute ja Neitsi märki ning 3. ja 6. astroloogilist maja. Kaksikute ja Neitsi märk kehastavad Merkuuri kaht teineteist täiendavat funktsiooni: Merkuuri Kaksikute pool suudab ühendada infokilde ning siduda omavahel erinevaid elu aspekte, sellal kui Merkuuri Neitsi poolel on võime kõike osadeks lahti võtta ning uurida ja analüüsida üksikuid detaile.

Mütoloogia
----------

Kreeklaste jumal Hermes (roomlaste Mercurius) on Zeusi ja naistitaan Maia poeg. Isa tegi temast varakult oma käskjala, sest poiss oli äärmisel kärme, kaval, sõnaosav ja diplomaatiline. Keegi ei suutnud tema peale pahaseks saada. Tema tähtsaimad atribuudid olid tiivulised sandaalid ja kahe maoga heeroldisau. Eriti austasid teda rändurid, kaupmehed, käsitöölised, mängurid ja vargad.

Hermes ilmutas juba vahetult pärast sündi ebaharilikke võimeid. Ta ehitas kilpkonna kilbist esimese lüüra ja röövis Apolloni karjast viiskümmend veist. Kuna ta ei tahtnud neid Zeusi käsu peale tagasi anda, mängis ta Apollonile lüürat ja pakkus seda vahetuskaubaks. Apollon oli pillist nii vaimustatud, et jäi kaubaga nõusse. Kui Hermes seepeale ka Apollonilt varastatud vibu tagasi andis, said neist lahutamatud sõbrad. 

Hermes on leidlikkuse, osavuse ja kavaluse jumal. Ta saatis aga ka surnuid allmaailma, olles ainus, kes tohtis neutraalse isikuna ilma tagajärgedeta sealt taas lahkuda.

Vaata ka
--------

* Merkuur (astronoomiline käsitlus)

Viited
------

1. ↑  Juhani Nummela. "Astrologian käsikirja", Porvoo, 1989, lk 77
2. ↑  Howard Sasportas "Astrologische Häuser und Aszendenten", Ulm, 1997, lk 267
3. ↑  Astrowiki.de, Merkuur
**Merkys** on jõgi Leedus ning Valgevenes, Nemunase parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi *Мяркіс*, *Мерачанка* või *Мярчанка* (Miarkis, Mieračanka, Miarčanka, transkribeerituna Mjarkis, Meratšanka või Mjartšanka), vene keeles *Мяркис* (Mjarkis).

Jõe pikkus on 203 km ja valgla on 4416 km², sellest Leedus on 3781 km². XIX sajandil kasvas jõe valgala, kui Kotra ülemjooks hakkas Ūlasse suubuma. Jõe org on keskmiselt 400-600 meetri laiune. Jõe langus on 126 m ja lang on 0.62 m/km. Merkysi kaldad on ülemjooksul 0,2–0,6 kõrgused, allpool on nende kõrgus 1–2 m.

Merkys algab Valgevenest Hrodna oblasti Ašmiany rajoonist Ašmiany kõrgustikult, voolates üldiselt kirdest edelasse. Valgevene territooriumil voolab jõgi 16 kilomeetrit, seejärel on see kilomeetri pikkuselt piirijõeks. Leedus läbib jõgi Šalčininkai rajooni ja Varėna rajooni, moodustades vahepeal ka Trakai rajooni kagupiiri. Tähtsamaist asulaist jäävad selle kallastele Turgeliai, Merkinė, Jašiūnai, Valkininkai, Perloja ja Varėna. Enne Šalčia suubumist on jõe laius 12-20 meetrit, allpool 25-45 meetrit. Nemunasse suubub jõgi Merkinė alevi juures. Ülemjooksul ühendab Papise kanal jõge Papise järvega. Kanali vooluhulk on 3,25 m³/s, mis moodustab 82 % Merkysi vooluhulgast selle ülemjooksul.

Aastasest vooluhulgast langeb kevadele 25%, suvele 29%, sügisela ja talvele 46%. Valkininkais on jõe keskmine vooluhulk 5,25 m³/s, suurim mõõdetud vooluhulk aga 91,0 m³/s. Varėnas on jõe keskmine vooluhulk 21 m³/s, suurim mõõdetud vooluhulk aga 356 m³/s. Alamjooksul Puvočiais on jõe keskmine vooluhulk 32,2 m³/s, suurim mõõdetud vooluhulk aga 498 m³/s.

Jõe säng on valdavalt looduslik, ent Žagarinė ja Dargužiai vahel on see 15 kilomeetri ulatuses õgvendatud.

Vanasti elas jões ligi 40 % Leedu lõhede, meriforellide, Atlandi tuurade ja vimbade populatsioonist. Tänapäeval on seal tähtsamad kalad jõeforell, harjus, tippviidikas, lepamaim, turb, teib, rünt, ahven ja haug.

Jõe nimi võib tuleneda sõnast *merkti*, mis tähendab niisutamist, kastmist, urineerimist, sadu. Tõenäolisem on siiski pärinemine vene sõnast мяреча, mis tähendab raba.

Viited
------

1. ↑  Algirdas Rainys. Merkys. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 714 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Merkys** |
Veneta laguuni kaart, kus on tähistatud maismaal asuv Mestre ning laguunis asuvad (põhjast lõunasse) Murano, Veneetsia ja Lido di Venezia
***Dogado*** ehk **Veneetsia hertsogiriik** oli Veneetsia vabariigi nn "kodumaa-osa", mida juhtis Veneetsia doodž.

*Dogado* näol oli tegemist ühega Veneetsia valduste kolmest osast. Teised kaks olid *Stato da Mar* ("mereriik") ja *Domini di Terraferma* (maismaavaldused).

*Dogado* oli võrdne hertsogiriigiga (*Ducato*), nagu seda olid teised Itaalia linnriigid, mida valitsesid päritava tiitliga hertsogid.

Territoorium
------------

*Dogado* territoorium koosnes esialgu Veneetsia linnast ja kitsas rannaribast Loreost kuni Gradoni. Hiljem nihkusid *Dogado* piirid kaugemale – lõunas ulatus ala Goroni, läänes Polesine ja Padovanoni, põhjas Trevisano ja Friulini ning idas Isonzo (sloveeni keeles Soča) jõeni.

Valitsemine
-----------

Kui arvata välja pealinn Veneetsia, mis oli faktiliselt omaette linnriik, oli *Dogado* jaotatud halduslikult üheksaks piirkonnaks (alustades põhjast): Grado, Caorle, Torcello, Murano, Malamocco, Chioggia, Loreo, Cavarzere ja Gambarare.

Varasemate tribuunide (rahva poolt valitud) ja gastaldide (vastas doodžile) asemel juhtis Veneetsia vabariigi ajal üheksast piirkonnast kaheksat tiitlit *podestà* kandev patriits. Vaid Grado piirkonda valitses krahv.

Kirjandus
---------

* Da Mosto, Andrea. "L'Archivio di Stato di Venezia", Biblioteca d'Arte editrice, Roma, 1937.
* Mutinelli, Fabio. "Lessico Veneto". Tipografia Giambattista Andreola, Venezia, 1852.
**"Filosoofilised uurimused"** (**"Philosophische Untersuchungen"**) on üks Ludwig Wittgensteini kahest tähtsamast teosest kõrvuti "Loogilis-filosoofiline traktaadiga".

Wittgenstein töötas selle raamatu kallal aastaid ning see avaldati 1953 saksa-inglise paralleelväljaandena. Trükkitoimetajad olid G. E. M. Anscombe ja Rush Rhees. Inglise keelde tõlkija oli Anscombe ning raamatu pealkiri inglise keeles on "Philosophical Investigations". 

"Filosoofilisi uurimusi" peavad paljud 20. sajandi, kui mitte kõigi aegade filosoofia üheks tähtteoseks. 

Raamatul on filosoofiale ainulaadne lähenemine. Enamik filosoofiaraamatuid teeb kokkuvõtte juba mõeldud mõtetest; Wittgenstein toob lugeja mõttelaborisse, kus tal tuleb teha mõttelisi eksperimente, seega ise filosofeerida. Filosoofilistele järeldustele peab lugeja ise tulema. 

Wittgensteini meelest tulevad filosoofilised probleemid sellest, et filosoofid mõistavad keele reegleid vääriti. Filosoof küsib näiteks: "Mis on ilu?", eeldades, et peab olema mingi olemuslik asi, mis teeb ilusad asjad ilusaks. Wittgensteini järgi on aga tegemist grammatikaveaga, mis tuleneb küsimuse "Mis *on* ilu?" vormist. Wittgenstein osutaks tavakogemusele viidates, et sõna "ilus" õigeks kasutamiseks ei ole tarvis mõista ilu olemust. Grammatika poolt eksitatuna räägivad nad veidraid asju, millest keegi teine ei saa aru. Wittgenstein paneb ette hoopis vaadata, kuidas sõna "ilus" tegelikult kasutatakse, sealhulgas seda, kuidas lastele selle sõna kasutamist õpetatakse. 

Wittgensteini ideed sõnastatakse tavaliselt nii: tähendus ongi kasutus. Sõnade tähendust ei määratle asjad, vaid sõnade kasutamise viis. Ei ole tarvis postuleerida, et lisaks ilusatele asjadele on olemas veel ilu. Sellega raamatu sisu siiski ei piirdu. 

Wittgenstein teeb lugejale ettepaneku defineerida sõna "mäng". Selgub, et ei ole olemas tunnust, mille alusel saaks mänge eristada mittemängudest. Ometi me oskame sõna "mäng" kasutada. Kuigi meil puudub definitsioon, oskame öelda ka seda, millal sõna "mäng" kasutatakse valesti.

Kuidas see võimalik on?

Eesti keeles on raamat ilmunud 2005. aastal Andres Luure tõlkes (Tartu: Ilmamaa, ISBN 9985-77-080-3).
**Filosoofiline väitlus** on filosoofiaolümpiaadi raames praktiseeritav üks-ühele väitlusformaat.

Väitlus toimub kolmes voorus, millest esimene on sedastus, teine kriitika ja kolmas kokkuvõte, voorude kestuseks on vastavalt 4, 3 ja 2 minutit ning nende vahepeal võib teha ristküsitlust või võtta minutise mõtlemisaja. Üks väitluspartner on jaataja ja teine eitaja rollis, väitlause vormis teema edastatakse väitlejatele ning rollid loositakse vahetult enne tunnist ettevalmistusaega. Kokku kestab aktiivne väitlussessioon kuni 26 minutit.

Formaat on kujundatud Lincoln-Douglase väärtusväitluse formaadi põhimõtteid lihtsustades ega erine olemuslikult muudest väitlusformaatidest, kuid erinevalt poliitväitlusest on see kohandatud abstraktsemate teemade jaoks, kus väitluse osaks võib olla ka debatt definitsioonide üle ja argumendid põhineda filosoofilistel teooriatel või mõtteeksperimentidel. Filosoofilise väitluse hindamise kriteeriumid on loodud soosima väitlemist lähtuvalt terviklikust strateegiast või "kooskõlalistest ja läbitunnetatud põhimõtetest" ning vältima juhuslike argumentide kuhjamist.

Viited
------

1. 1 2  Märt Põder (29. jaanuar 2007). "Filosoofiaolümpiaadi väitlusvooru formaat".
**Dojrani järv** (makedoonia keeles *Дојранско Езеро*, kreeka keeles *Λίμνη Δοϊράνη*) on madal eutroofne järv Põhja-Makedoonia ja Kreeka piiril.

Dojrani järv asub 148 meetrit üle merepinna. 

Järvest põhja poole jääb Belasica mägi, lõunasse Doïráni küla Kreekas. Esimese maailmasõja ajal oli järve lõunakaldal Makedoonia rindejoon ja siin peeti mitmeid suuri lahinguid (vaata Doirani lahing). Langenute mälestuseks on küla lähedale järve kaldale kõrgendikule püstitatud memoriaal 2171 hukkunu nimega. Samuti on siin kaks sõjaväekalmistut.

Järve pindala on 43,1 km². Sellest 27,3 km² kuulub Põhja-Makedooniale ja 15,8 km² Kreekale. Sellega on järv Ohridi ja Prespa järve järel suuruselt kolmas Põhja-Makedoonia järv.

Järve suurim sügavus on 10 meetrit.

Valdavad kalaliigid on karpkala, forell, ahven, angerjas. Kaldataimestikus on palju pilliroogu.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  "Exploring Macedonia: Dojran Lake". Vaadatud 15. aprillil 2023.

Välislingid
-----------

 Dojrani järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Maarjamäe staadion** on Tallinnas Pirita linnaosas Maarjamäe asumis aadressil Tuulenurga tänav 1 asuv staadion. Staadioni omanik ja valdaja on Spordiklubi FC Levadia.

Staadioni ehitas 1965 tootmiskoondis Norma, kelle oma jalgpallimeeskond kasutas staadionit koduväljakuna kuni 1995. aastani. Tollal nimetati seda ka **Norma staadioniks**. Seejärel hakkasid staadioni kasutama Eesti Jalgpalli Liit ja FC Flora. 2002 jäi Riigi Kinnisvara ASile kuuluv staadion kasutuseta. 2006 võttis staadioni rendile FC Levadia, kes staadioni 2007 kujundas ümber jalgpallikompleksiks, kus on nii jalgpallimuruväljak, kunstmuruväljak (Maarjamäe kunstmuruväljak) kui ka tenniseväljak.

Jalgpalliväljakutel treenivad ka Eesti jalgpallikoondis ja Eesti noortekoondised. Jalgpalliväljakuid on enne laulu- ja tantsupidusid kasutatud harjutuskohana.

Viited
------

1. ↑  Maarjamäe staadion Eesti spordiregistris (vaadatud 11.03.2016)
2. 1 2   (vaadatud 11.03.2016)

Välislingid
-----------

* Maarjamäe staadionist FC Levadia kodulehel
* Maarjamäe jalgpallikeskus Eesti spordiregistris
**Dokumendihaldurite Ühing** (lühend: DHÜ) on dokumendihaldusega tegelevaid inimesi ühendav organisatsioon, mille liikmeid ühendab huvi dokumendihalduse valdkonna ning selle edendamise vastu. Ühing asutati 12. juunil 2004. aastal Viljandis.

Visioon
-------

Dokumendihaldurite Ühingu visioon on olla juhtiv dokumendihalduse alal tegutsevate inimeste ühendus Eestis. Selle saavutamiseks soovib ühing teha koostööd sarnaseid eesmärke taotlevate isikute ja organisatsioonidega Eestis ja mujal maailmas ning korraldada dokumendihaldurite omavahelist kutsealast suhtlemist ja koostööd.

Missioon
--------

Ühingu missioon on väärtustada dokumendihalduri kutset ning teadvustada hästi toimiva dokumendihalduse vajalikkusest tööandjaid, spetsialiste ja laiemat üldsust. Missiooni täitmiseks soovib ühing erinevaid kanaleid kasutades korraldada dokumendihalduse alase info võimalikult head kättesaadavust, levitada erialaseid teadmisi ja kogemusi, nõustada ning jagada asjatundlikke soovitusi.

Eesmärgid
---------

Dokumendihaldurite Ühingu eesmärgid on järgmised:

* dokumendihalduri kutse populariseerimine ja väärtustamine ühiskonnas;
* dokumendihaldurite kutsealase suhtlemise ja koostöö korraldamine;
* erialaste teadmiste ja kogemuste levitamine;
* dokumendihalduse alal tegutsevate isikute kutsealaste, majanduslike ja sotsiaalsete õiguste ja huvide kaitsmine;
* dokumendihaldurite huvide esindamine Eesti Vabariigi teadus- ja hariduspoliitika kujundamisel ning rakendamisel;
* koostöö arendamine kõigi ühinguga sarnaseid eesmärke taotlevate isikute ja organisatsioonidega dokumendihalduse valdkonna edendamiseks Eestis.

Viited
------

1. ↑  "Dokumendihaldurite Ühingu eesmärgid". MTÜ Dokumendihaldurite Ühing. Vaadatud 05.09.2017.

Välislingid
-----------

* Organisatsiooni koduleht
**Väino Lepasepp** (22. november 1931 Lümati küla, Ranna vald – 27. juuli 1963 Mooste lähedal) oli eesti geograaf ja alpinist.

Ta on esimesi eesti alpiniste, kes on tõusnud kuuetuhandelise mäe tippu (1960). 1960. aastal osales ta ka Eesti noorteadlaste esimeses kompleksekspeditsioonis Kamtšatkale, juhtis selle käigus alpinistina tõusu Avatša ja Kljutševskaja Sopka vulkaanile.

Ta hukkus liiklusõnnetuses.

Haridustee
----------

Ta õppis aastatel 1947–1950 Tartu Õpetajate Instituudis. 1956. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli mullastikugeograafia ja geomorfoloogia erialal. Alates 1961. aastast oli ta TRÜ geograafiakateedri aspirant.

Töökäik ja teadus
-----------------

Enne aspirantuuri astumist töötas ta mullastikukaardistajana ja kaardistusrühma juhina.

Peamiselt tema metoodika alusel hakati 1956. aastal koostama Lõuna-Eesti künkliku moreenmaastiku kohta kompleksseid analüütilis-sünteetilisi kaarte. Ta esitas Haanja kõrgustiku künkliku moreenreljeefi näitel idee, et mandrijää pealetungi suunda saab kindlaks teha mitmesuguste mullatüüpide ilmakaarelise paiknemise alusel.

Alpinism
--------

1958. aastal juhtis ta eestlaste grupi tipputõusu Kaukasuses Elbrusele (5642 m).

1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. Selle käigus 30. juulil esmavallutati Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrgune seni veel vallutamata mäetipp. Tipp nimetati Estonia mäetipuks. Esmatõusjate seas tõusis tippu ka Väino Lepasepp See oli eestlaste esimene kõrgtõus.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Lepasepp, Väino. entsyklopeedia.ee
2. 1 2  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee