recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hanna Martinson** (sündinud 29. novembril 1992), artistinimega **LeHANNA**, on eesti poplaulja ja meelelahutaja. 

2012. aastal lõpetas ta Kuressaare Gümnaasiumi ja 2016. aastal Tallinna Ülikooli reklaami ja imagoloogia erialal. Õppis pool õppeaastat Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli näitlemist. 

Ta kehastas 2015. aastal mängufilmis "Must alpinist" Marleeni. Filmis "Nullpunkt" (2014) oli tal õpilase episoodiline roll. 2017. aasta sügishooajal esines ta TV3 saates "Su nägu kõlab tuttavalt", kuid finaali ei pääsenud. 2020. aastal kehastas ta Siouxie rolli lühifilmis "Kevin, ei!"

2018. aastal osales ta TV3 tõsielusarjas "India Xpress", kus koos viie kaaslasega võttis osa võidusõidust "Rickshaw Challenge!". Laste talendisaates "Väikesed hiiglased", kus tema tiim kandis nime Hanna Haruldased, oli ta mentor.

2019. aastal juhtis ta saadet "Karvased kosilased" ja 2020. aastal koos Laura Pritsiga saadet "Mis sul viga on?".

2020. aastal lõi ta koos Leslie Laasneriga artisti LeHANNA. Mais avaldatud debüütsingel kandis nime "Juuni juuli august" ja see oli juulis 2020 Raadio 2 kõige enam mängitud eestikeelne lugu. Novembris ilus LeHANNA teine lugu "Külmavärinad". 

2021. aastal ilmus lauljal veel kaks singlit: "Segane peast" ja "Suvi annab kõik andeks". 

2023. aasta veebruaris üllatas LeHANNA täiesti uues stiilis lauluga "Ainult siis, kui...", millele valmis ka laulja esimene muusikavideo.

Isiklikku
---------

Ta on Aare Martinsoni tütar.

Viited
------

1. ↑  Kuressaare Gümnaasiumi 34. lend Kuressare Gümnaasium
2. ↑  "Kes on näosaate Hanna Martinson?".
3. ↑  Hanna Martinson lavakast välja viskamisest: Lasnamäe panelka langes mu õlgadelt. ERR Menu, 26.11.2020.
4. ↑  Filmi "Must alpinist" näitlejad Eesti Filmi Andmebaasis. Vaadatud 03.01.2021.
5. ↑  ""KEVIN, EI!" (KEVIN, NO!) Official Trailer".
6. ↑  "VIDEO | Uus pöörane seiklussari! "India Xpress" viib noored eestlased tuk-tukkidega 2000 kilomeetrisele retkele". *publik.delfi.ee*. 31.01.2018. Vaadatud 19.02.2018.
7. ↑  "Hanna Martinson: ma olen välja mõelnud, mida soovin väikestelt hiiglastelt näha". *Postimees Online*. 7. märts 2018. Vaadatud 29.01.2021.
8. ↑  "Karvased kosilased". *Kanal2*. Vaadatud 29.01.2020.
9. ↑  "Mis sul viga on?". *Postimees Online*. Vaadatud 29.01.2021.
10. ↑  "LeHANNA - Juuni juuli august (Lyric Video)".
11. ↑  "LeHANNA – Külmavärinad (Lyric video)".
12. ↑  *LeHANNA – Segane peast*, vaadatud 16. veebruaril 2023
13. ↑  *LeHANNA – Suvi annab kõik andeks*, vaadatud 16. veebruaril 2023
14. ↑  Kaie Saar, Aasta isa 2011 – Aare Martinson, Saarte Hääl, 11. november 2011

Välislingid
-----------

* Hanna Martinson Eesti Filmi Andmebaasis
* Hanna Martinson andmekogus IMDb (inglise)
**Sudeikiai** on alev Leedus Utena rajoonis, Sudeikiai valla halduskeskus. Alev asub Utenast kirdes Alaušase järve lõunakaldal. 

Sudeikiais on põhikool, postkontor, kultuurikeskus (vanas malemajas) ja raamatukogu. Alevis on kämping. Vaatamisväärsusteks on kolm lohukivi ja sealne aastal 1825 ehitatud katoliku kirik.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 127 (1868)
* 250 (1902)
* 207 (1923)
* 179 (1959)
* 183 (1970)
 | * 313 (1979)
* 483 (1987)
* 461 (1989)
* 407 (2001)
* 349 (2011)
 |

Ajalugu
-------

Sudeikiaid on esmamainitud aastal 1592 kui Bikuškise mõisale kuuluvat küla. XVIII sajandil rajas Degsnysi mõisnik selle läheduse, praeguse surnuaia juurde, kõrtsi. Kõrtsi juures asus ka kabel, mis aastal 1800 välgulöögist süttis ja maha põles. Alevi staatuse sai Sudeikiai aastal 1779. Aastal 1806 asuti alevisse ehitama kirikut, mis valmis aastal 1825. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Судейки või Содейки[.

XIX sajandi teisel poolel avati Sudeikiais kihelkonnakool. Alevi elanikud osalesid jaanuariülestõusus, seetõttu kustutati novembris 1863 asula alevite nimestikust.

Aastal 1915 sündis Sudeikiais Leedu eksistentsialistlik filosoof Juozas Girnius.

* SudeikiaiSudeikiai
* AlaušasAlaušas
* Sudeikiai kirikSudeikiai kirik
* LohukiviLohukivi

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  *Судейки.* Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 775 lk.
3. ↑  "Sudeikių seniūnija". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuni 2022. Vaadatud 24. aprillil 2020.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Sudeikiai** |

* Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
* Alev portaalis vietoves.Lt
Pideva keskkonna mehaanikas kirjeldab **materiaalne tuletis** mõnest keskkonna osakese füüsikalisest suurusest (näiteks soojus, impulss, voolukiirus) aja järgi võetud tuletist, kui antud osake on keskkonnas, milles füüsikalise suuruse voog sõltub aja- ja ruumimuutujatest. Materiaalne tuletis aitab siduda pideva keskkonna mehaanika Euleri ja Lagrange'i formuleeringuid.

Pideva keskkonna mehaanikas on dünaamiliste protsesside kirjeldamise puhul vaja leida materiaalsete punktidega seotud füüsikaliste suuruste (skalaaride, vektorite ja tensorite) muutumise kiirust, s.t tuleb leida tuletisi aja järgi skalaaridest, vektoritest ja tensoritest (mis on funktsioonid kas materiaalsetest või ruumilistest koordinaatidest) mingis fikseeritud materiaalses punktis. Siinjuures tuleb arvesse võtta nii muutus, mis on seotud fikseeritud ruumipunktiga (lokaalne muutus) kui materiaalse punkti liikumisest põhjustatud muutus (konvektiivne muutus).

Definitsioon
------------

Materiaalset tuletist kiirusest tähistatakse {\displaystyle \mathrm {D} \mathbf {u} /\mathrm {D} t} ning see on defineeritud kui lokaalse ja konvektiivse kiirenduse summa

{\displaystyle {\frac {\mathrm {D} \mathbf {u} }{\mathrm {D} t}}=\underbrace {\frac {\partial {\vec {u}}}{\partial t}} \_{\text{lok. kiirendus}}+\underbrace {u\_{x}{\frac {\partial \mathbf {u} }{\partial x}}+u\_{y}{\frac {\partial \mathbf {u} }{\partial y}}+u\_{z}{\frac {\partial \mathbf {u} }{\partial z}}} \_{\text{konvektiivne kiirendus}}={\frac {\partial \mathbf {u} }{\partial t}}+(\mathbf {u} \cdot \mathbf {\nabla } )\mathbf {u} }

Vaata ka
--------

* Pideva keskkonna mehaanika
* Tuletis

Viited
------

1. ↑  Batchelor, G.K. (1967). *An Introduction to Fluid Dynamics*. Cambridge University Press. Lk-d 72–73. ISBN 0-521-66396-2.
2. ↑  Trenberth, K. E. (1993). *Climate System Modeling*. Cambridge University Press. Lk 99. ISBN 0-521-43231-6.
3. ↑  Andrus Salupere (2016). "Pideva keskkonna mehaanika" (PDF). Vaadatud 2019 juuni. `{{netiviide}}`: kontrolli kuupäeva väärtust: `|Kasutatud=` (juhend)
**Arved Raudkivi** (14. märts 1923 Paatsalu vald, Varbla kihelkond, Läänemaa – 2022) oli eesti päritolu Uus-Meremaa insener ja õppejõud.

Elulugu
-------

Ta sündis Mereäärse külas Parika talus. Õppis Nõmme ja Vatla 6-klassilises algkoolis, Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumis, lõpetas 1943. aastal Tallinna Tehnikumi. Õppis Tallinna Tehnikaülikoolis.

1944. aastal põgenes Raudkivi Saksamaale, kus lõpetas Braunschweigi Tehnikaülikooli 1949 ja abiellus eestlanna Ainoga. Koos emigreerusid nad 1950 Uus-Meremaale. Seal töötas ta viis aastat tööministeeriumis veejõujaamade planeerimis- ja ehitustöödel. 

1956. aastast töötas Raudkivi Aucklandi Ülikoolis hüdromehaanika ja vesiehituse professorina kuni emeriitprofessoriks nimetamiseni 1986.

Ta pidas loenguid paljudes maades, sealhulgas pikemaid loengukursuseid Saksamaal, Argentinas ja Indias. Oli tehniline projektide konsultant Uus-Meremaal ja Samoal, Fidžil, Rarotongal, Malaisias, Paapua Uus-Guineas. Pärast 1986. aastat oli aasta külalisprofessor Braunschweigi Ülikoolis ja Singapuris.

1988. aastal kutsuti ta Schleswig-Holsteini liidumaale rannakaitse uurimistööde juhatajaks, selles ametis oli ta kuni 1994. aastani. Aastatel 1995–2000 nõustas Saksamaa osalust Euroopa Liidu Mereteaduse ja Tehnoloogia programmis. Selle 13 aasta jooksul elas umbes 9 kuud aastas Saksamaal. Aastatel 2000–2010 töötas ta Uus-Meremaal tehnilise nõuandjana.

Teoseid
-------

On kirjutanud kümme tehnilist raamatut ja sadakond teadusartiklit.

* Loose boundary hydraulics. Oxford, 1967, 3. trükk 1990, Rotterdam, 1998
* Indroduction to advanced fluid mechanics. London, 1975
* Analysis of groundwater flow. London, 1976
* Hydrology. 1979
* Grundlagen des Sedimenttransports. Berlin, 1982
* Functional Trends of Scour at Bridge Piers. // J. Hydraulic Eng. 112 (1986)
* Streambed Armouring (kaasautorid C. O. Chin ja B. W. Melville). // J. Hydraulic Eng. 120 (1994) 8
* Permeable Pile Groins. // J. Waterway, Port, Coastal and Ocean Eng. 122 (1996) 6.

Isiklikku
---------

Arved Raudkivil on kolm last.

Viited
------

1. ↑  EELK Varbla koguduse personaalraamat 1900–1929. Eesti Ajalooarhiiv, EAA 1250.1.105
2. ↑

Kirjandus
---------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
* 

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Bahtšisarai** (krimmitatari Bağçasaray) on linn Ukrainas Krimmis, Bahtšisarai rajooni halduskeskus. Pärast Krimmi õigusvastast annekteerimist märtsis 2014 on linn *de facto* koos Krimmi Vabariigiga Venemaa valduses. Asub Krimmi poolsaare lõunaosas Krimmi mäestiku jalamil Kurganne orus.

Bahtšisaraid on esmamainitud 1502. aastal. 1532–1783 oli Krimmi khaaniriigi pealinn. 17. sajandil oli linnas umbes 2000 maja. 1736. aastal põletasid Vene väed kogu linna maha. Bahtšisarai jäi krimmitatarlaste keskuseks kuni nende küüditamiseni 1944. aastal.

Linnas asub Bahtšisarai khaanipalee (Hansaray) ja linnast 2,5 km idas Tšufut-Kale kindlus.

Aleksandr Puškin on kirjutanud poeemi "Bahtšisarai purskkaev".

### Linna vaated

* Khaanipalee BahtšisaraisKhaanipalee Bahtšisarais
* Aleksandr Puškini monument BahtšisaraisAleksandr Puškini monument Bahtšisarais

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bahtšisarai** |

* Krimmi khaanipalee koduleht
**Heiko Unt** (sündinud 17. jaanuaril 1977 Tartus) on eesti disainer ja raamatukujundaja.

Haridus
-------

Heiko Unt on 1995. aastal lõpetanud Tartu 15. Keskkooli. Aastatel 1997–1999 õppis ta Tartu Kunstikooli arvutigraafika osakonnas ja 2000–2002 Tartu Kõrgema Kunstikooli meedia- ja reklaamikunsti osakonnas. 2002. aastal lõpetas ta TKK arvutigraafika osakonna meedia- ja reklaamikunsti erialal, seejuures kaitses ta diplomitöö "Digitaalne tüpograafia" (juhendaja Andres Rõhu).

Töö ja looming
--------------

Ta on Tartu Ülikooli infotehnoloogia osakonna infosüsteemide talituse disainer. Ühtlasi on ta 2000. aastast ühemehe disainibüroo Cirkus-Visual Communications disainer ja juhatuse liige.

Aastatel 1998–2000 töötas ta õppejõuna Tartu Kunstikoolis ja 2000–2007 Tartu Kõrgema Kunstikooli arvutigraafika osakonnas (õpetas trükikunsti aluseid, tüpograafiat ja küljendamist).

Unt on Viljandi linnavalitsuse tunnusgraafika konkursi võitja.

Ta on tunnistatud internetikeskkonna Entertainmail nädala kunstnikuks mänguga "Interflight 76".

### Raamatukujundusi

* "Astrofüüsika inimestele, kel on kiire". (Autor Neil deGrasse Tyson. Kirjastus Rahva Raamat, 2018. 192 lk. Trükitud Print Bestis. ISBN 978-9949722778)

Isiklikku
---------

Heiko Unt on abielus. Elab perega Konguta külas Tartumaal.

Ta valdab inglise, vene ja saksa keelt.

Viited
------

1. 1 2 3  Heiko Unt[*alaline kõdulink*]. ee.linkedin.com
2. 1 2 3 4  Story. cirkus.ee
3. ↑  Vilistlased. artcol.ee
4. ↑  TTÜ infotehnoloogia osakond. ut.ee
5. ↑  Heiko Unt. inforegister.ee
6. 1 2  Eesti mängulooja Heiko Unt valiti Internetis nädala kunstnikuks. ohtuleht.ee, 26. november 2001

Välislingid
-----------

* Foto. ee.linkedin.com
* Heiko Unt. "Digitaalne tüpograafia". Diplomitöö. cirkus.ee
* Undi disainifirma koduleht. cirkus.ee
* Heiko Undi kujundatud raamatud Raamatukoi kodulehel. raamatukoi.ee
**Mastaičiai** on küla Leedus Kaunase rajoonis, Alšėnai valla halduskeskus. Külas on põhikool (tänapäeval Garliava Adomas Mitkase nimelise põhikooli filiaal) ja postkontor. Mastaičiai asub Kaunasest 5 kilomeetri kaugusel Via Baltica ääres.

Aastal 1923 oli Mastaičiais 163 elanikku. Aastal 1990 rajati külla Kaunase kõrgem põllumajanduskool. Hiljem liideti see kool Kaunase kolleegiumiga ja sellest sai kolleegiumi maaparandusteaduskond. Aastal 1991 valmis sealne 25 meetri pikkune kuue rajaga bassein.  Aastal 2013 kolis maaparandusteaduskond Kaunasesse, selle ruumides alustas tööd Leedu politseikool.

* MastaičiaiMastaičiai
* KoolimajaKoolimaja
* PolitseikoolPolitseikool

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 24.08.2017.
2. ↑  Mastaičiai. Visuotinė lietuvių enciklopedija, Kd. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 401 lk.
3. ↑  Kauno rajono gyventojams – atnaujintas baseinas Mastaičiuose // „Kauno diena", 2010 m. gruodžio 3 d.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mastaičiai** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib lindude perekonnast; tähtkuju kohta vaata artiklit Luik (tähtkuju); perekonnanime kohta vaata Luik (perekonnanimi); teiste tähenduste kohta vaata Luik (täpsustus)* |

---

**Luik** (*Cygnus*) on haneliste seltsi partlaste sugukonda kuuluv veelindude perekond. 

Luiged on lähedalt seotud hanedega, kuna nad mõlemad kuuluvad hanilaste alamsugukonda *Anserinae*. Sellesse alamsugukonda kuuluvad perekonnad luik, hani, lagle, vaaraohani, ogahani ja tuhkhani. Mõnikord käsitletakse luiki küll ka eraldi alamsugukonnana *Cygninae* [*viide?*].

Luiged on üldiselt valge sulestikuga, mõned koguni üleni lumivalged. Erandiks on Lõuna-Ameerika lõunaosas elav mustkael-luik ja Austraalias elav mustluik (viimane on peaaegu üleni must).

Luiged on rändlinnud, välja arvatud mustluik. Eestist siiski kõik kühmnokk-luiged ei lenda ära ja kui talv tuleb külm, siis paljud siia jäänud luiged hukkuvad.

Eestis elavad luikedest 

* kühmnokk-luik *C. olor*
* laululuik *C. cygnus*
* väikeluik *C. bewickii*

Veel kuuluvad perekonda

* mustkael-luik *C. melanocoryphus*
* mustluik *C. atratus*
* vileluik *C. columbianus*
* trompetluik *C. buccinator*

Luik (mitte konkreetne liik, vaid perekond) valiti Eesti 2007. aasta linnuks.

Kirjeldus
---------

Kühmnokk-luik 9 pojaga
Mustluik
Peder Mørk Mønsted, "Suvine maastik luikedega järvel" (1904)
Luikedel on väga lihaseline kael, mistõttu nad suudavad nokalöögiga purustada ka inimese luid. Ka luige tiivahoop võib murda lapse või nooruki käeluu.

Evolutsioon
-----------

Näib, et liikidest vanim on kühmnokk-luik, millest edaspidi lahknesid teised liigid, sealhulgas väljasurnud. Luikedest on teada palju väljasurnud liike:

* *Cygnus csakvarensis* (hilismiotseenis Ungaris)
* *Cygnus mariae* (varapliotseenis USA-s
* *Cygnus verae* (varapliotseenis Bulgaarias)
* *Cygnus liskunae* (keskpliotseenis Lääne-Mongoolias)
* *Cygnus hibbardi* (varapleistotseenis Põhja-USA-s
* hiidluik *C. falconeri* keskpleistotseenis Maltal ja Sitsiilias
* *Cygnus paleoregnus* keskpleistotseenis USA-s
* *Cygnus equitum* kesk- ja hilispleistotsenis Maltal ja Sitsiilias
* *Cygnus lacustris* hilispleistotseenis Kesk-Austraalias

Kõige tähelepanuväärsem nendest on hiidluik, kelle pikkus nokast sabaotsani oli 1,9–2,1 meetrit (kühmnokk-luigel 1,45–1,6 m). Hiidluik oli suurem kui samal ajal Maltal ja Sitsiilias elanud kääbuselevant ja ehkki ta polnud raskem kui kühmnokk-luik, on siiski tekkinud kahtlus, et ta polnud lennuvõimeline.

Viited
------

1. ↑  "Loomade elu", 6. kd. lk. 85
2. ↑  "Loomade elu", 6. kd. lk. 85–95
3. ↑  "Loomade elu", 6. kd. lk. 86

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Luik** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Luik** |

* Leho Luigujõe: "Aasta lind on luik" Eesti Loodus, veebruar 2007
**Šėta** on alev Leedus Kėdainiai rajoonis, Šėta valla halduskeskus. Alev asub Obelise jõe kaldal.

Šėtas on gümnaasium, kultuurimaja ja raamatukogu. Alevis on metskond, seal valmistatakse juustu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1782 valminud katoliku kirik ja aastal 1824 valminud kabel alevi surnuajal. Alevis on sündis Vytautas Andziulis, kes juhatas Nõukogude perioodil põrandaalust trükikoda.

Ajalugu
-------

Aastail 1362 ja 1367 rüüstasid Šėta ümbruskonda ristisõdijad. XIV sajandil asusid sinna elama karaiimid. XV sajandil rajati Šėta mõis. Asulat on kirjalikult esmamainitud 1492. aastal. Aastal 1499 ehitati alevisse esimene kirik. Põhjasõja ajal rüüstasid alevit rootslased.

Aastal 1777 avati Šėtas kihelkonnakool. XIX sajandil võtsid sealsed elanikud osa ülestõusudest tsaarivõimude vastu. Aastal 1892 laastas alevit tulekahju. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimi Шаты.

XX sajandi alguses oli alevis kõrts, jõel asus vesiveski. Esimese maailmasõja eel avas sealne mõisnik alevis kangavabriku. Aastal 1915 toimus alevi all lahing Saksa ja Vene vägede vahel, selle käigus põles pea kogu alev maha. Alev põles ka Teise maailmasõja ajal. Nõukogude ajal oli Šėta kohaliku kolhoosi keskasulaks, ka avas Kėdainiai piimakombinaat alevis tsehhi, kus hakati valmistama juustu.

Pilte
-----

* ŠėtaŠėta
* Šėta kirikŠėta kirik
* KoolimajaKoolimaja
* Šėta kabelŠėta kabel

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. mai 2008. Vaadatud 25. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑   Шаты. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 774 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Šėta** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
Soeginina pangal paljanduvad Rootsiküla kihistu ülemised kihid
**Rootsiküla kihistu** (inglise keeles *Rootsiküla Formation*) on siluri ladestu Rootsiküla lademe kihistu.

Kihistut hakkas esimesena eristama Henrik Bekker aastal 1925. Kihistu stratotüüp asub XX sajandi seitsmekümnendatel aastatel maaparandustööde käigus tasandatud Viita paemurrus, täiendatud stratotüüp on pärit Kipi puuraugust, kus kihistu esineb 25.6..53.6 meetril, neostratotüüp asub aga Vesiku jõe kaldal. Kihistule on nime andnud Rootsiküla küla.

Kihistus eristuvad järgmised kihid (noorematest vanemateni):

* Soeginina kihid
* Vesiku kihid
* Kuusnõmme kihid
* Viita kihid.

Kihistu esineb Saaremaal, välja arvatud selle idaosa. Selle moodustavad madalveelise tekkega tsükliliselt vahelduvad lubjakivid, mis on vahel dolomiidistunud, ja savikad dolomiidid.

Viited
------

1. ↑  Rootsiküla kihistu Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 15.09.2020)
2. ↑  "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. september 2020. Vaadatud 16. septembril 2020.
3. ↑  Eesti stratotüüpsed paljandid
4. ↑  Rootsiküla Stage H. Heinsalu & V. Viira: Raukas, A. Teedumäe, A. (eds). 1997. Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Academy Publishers, Tallinn. ISBN 9985-50-185-3.

Välislingid
-----------

* Rootsiküla kihistu Eesti geokogude infosüsteemis
**Viiburi kubermang** (soome keeles *Viipurin lääni*, vene keeles *Вы́боргская губе́рния*, rootsi keeles *Viborgs län*) oli Soome ajalooline haldusüksus.

Viiburi lään ja kubermang oli Rootsi Kuningriigi ja Venemaa Keisririigi koosseisus aastast 1721 (de facto 1710) kuni 1917 (aastast 1812. Soome Suurvürstiriigi koosseisus) ja Soome Vabariigi koosseisus 1917–1940 ning 1941–1944, keskusega Viiburi linnas.

Venemaa keisririigi Viiburi kubermang piirnes põhjas Soome Suurvürstiriigi ning idas Aunuse ja lõunas Peterburi kubermanguga.

Viiburi kubermang jagunes 9 maakonnaks: 

* Ranna maakond, (soome k. *Ranta* rootsi keeles *Stranda*),
* Äyräpää maakond,
* Käkisalmi maakond (rootsi k. *Kexholm*),
* Kurkijoki maakond (rootsi k. *Kronoborg*),
* Kymi vald (soome k. *Kymi*),
* Lappvesi maakond
* Salmi maakond
* Sortavala maakond
* Jääski maakond

Viiburi kubermangu kuulusid järgmised suuremad saared: Suursaar, Suur Tütarsaar, Väike Tütarsaar, Lavassaar, Seiskari, Koivisto ja suuremad linnad: Hamina, Kotka ja Käkisalmi.

1930ndate lõpus jagunes Viiburi lään 6 linnaks (Viiburi, Kotka, Lappeenranta, Käkisalmi, Sortavala ja Hamina) ja neljaks aleviks (Koivisto, Kouvola, Lahdenpohja ja Lauritsala).

* Ingeri ja Karjala, 1740ndail aastailIngeri ja Karjala, 1740ndail aastail
* Viiburi kubermang ja Peterburi kubermang 1745. aastalViiburi kubermang ja Peterburi kubermang 1745. aastal
* Viiburi kubermang ja Peterburi kubermang 1770. aastalViiburi kubermang ja Peterburi kubermang 1770. aastal

Vaata ka
--------

* Karjala kannas

Kirjandus
---------

* Frans Petter von Knorring. *Gamla Finland, eller Det fordna Wiborgska Gouvernementet*, Åbo: Christian Ludwig Hjelt, 1833 Digitaalselt

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Viiburi kubermang** |
**Kesk-Euroopa Ülikool** (inglise Central European University, **CEU**; ungari Közép-európai Egyetem) on kraadiõppega ingliskeelne ülikool, akrediteeritud USA-s ja Ungaris, asukohaga Budapestis. Ülikool annab kraadiõpet sotsiaal- ja humanitaarteadustes, õiguses, politoloogias, ärijuhtimises, keskkonnateadustes ja matemaatikas.

Kesk-Euroopa ülikoolis õpib rohkem kui 1500 üliõpilast 100 riigist ja seal töötab 300 õppejõudu enam kui 30 riigist. Õppeasutuse rajas 1991 filantroop George Soros, kes on toetanud seda 880 miljoni dollariga, tehes selle üheks rikkamaks ülikooliks Euroopas.[*viide?*]

Kesk-Euroopa ülikoolil on kaks kooli – politoloogiakool ja ärikool, 14 õppeosakonda ja 17 teaduskeskust.

2017. aasta aprillis kiitis Ungari parlament heaks uue seaduse, mis seab varasemast rangemaid nõudmisi välisülikoolidele. Uue seaduse järgi peab välisülikoolil olema ülikoolilinnak nii Budapestis kui ka oma koduriigis. Kesk-Euroopa Ülikool tegutseb rahvusvahelise kolledžina vaid Budapestis ja sellel ei ole mujal harusid. Budapestis toimus seaduse vastaste meeleavaldus. Ülikoolile on avaldanud toetust üle 500 välismaa akadeemiku.

Viited
------

1. ↑  Merili Nael (4.04.2017). "Ungari uus seadus võib Sorose rajatud ülikooli riigist välja tõrjuda". *ERR Uudised*.

Välislingid
-----------

* Ülikooli koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib tähest; eesnime kohta vaata artiklit Mira (eesnimi)* |

---

Mira ja tema kaaslane VZ Ceti Hubble'i kosmoseteleskoobiga pildistatuna
Mira ultraviolettvalguses ja nähtavas valguses
**Mira** (*ο Ceti*) on täht Vaala tähtkujus. See oli esimene vaadeldud muutlik täht ja sai seega omasuguste tähtede (miriidide) prototüübiks. Selle tähesuurus võib muutuda kuni 1700 korda. 332-päevase tsükli jooksul kõigub selle näiv heledus palja silmaga nähtava 3m ja 10m vahel. Näiva kadumise ja uuesti ilmumise tõttu sai ta Johannes Heveliuselt nimeks Mira (ladina k 'imepärane, imeline').

Mira on kaksiktäht, mille põhitäht Mira A on muutlik punane hiid ja kaaslane on valge kääbus Mira B. 

Mira kaugus Maast on umbes 300 valgusaastat. Selle avastas David Fabricius 1596. aastal. Johann Holwarda avastas 1639. aastal, et Mira heledus muutub enam-vähem reeglipärase intervalliga. 1936. aastal esitas Mira pulsatsiooniteooria Tartu matemaatik Jakov Gabovitš.

2007. aastal avastati NASA kosmoseteleskoobi GALEX abiga, et Miral on komeetidega sarnaselt saba, mis on 13 valgusaasta pikkune. Selle põhjuseks peetakse Mira suurt relatiivset kiirust 110 km/s.

Mira koos sabaga ultraviolettvalguses pildistatuna

Viited
------

1. ↑  van Leeuwen, F. (November 2007). "Validation of the new Hipparcos reduction". Astronomy and Astrophysics. 474 (2): 653–664. arXiv:0708.1752free to read. Bibcode:2007A&A...474..653V. doi:10.1051/0004-6361:20078357.
2. ↑  Heino Eelsalu, Astronoomialeksikon, Tallinn 1996, lk 83
3. ↑
4. ↑  A. Mayer: Herschel’s view into Mira’s head. In: Astronomy & Astrophysics. Band 531, 2011, S. L4, doi:10.1051/0004-6361/201117203.
**Mae Hong Soni provints** on 1. järgu haldusüksus Tais. See asub riigi põhjaosas ning piirneb läänes Birmaga.

Provints jaguneb 7 ringkonnaks (*amphoe*).

Mae Hong Soni provintsis on 4 rahvusparki.

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Mae Hong Soni provints** |

* 

Tai provintsid

Amnat Charoeni • Ang Thongi • Ayutthaya • Bangkok • Bueng Kan • Buri Rami • Chachoengsao • Chai Nati • Chaiyaphumi • Chanthaburi • Chiang Mai • Chiang Rai • Chon Buri • Chumphoni • Kalasini • Kamphaeng Pheti • Kanchanaburi • Khon Kaeni • Krabi • Lampangi • Lamphuni • Loei • Lop Buri • Mae Hong Soni • Maha Sarakhami • Mukdahan Nakhon Nayoki • Nakhon Pathomi • Nakhon Phanomi • Nakhon Ratchasima • Nakhon Sawani • Nakhon Si Thammarati • Nani • Narathiwati • Nong Bua Lam Phu • Nong Khai • Nonthaburi • Pathum Thani • Pattani • Phangnga • Phatthalungi • Phayao • Phetchabuni • Phetchaburi • Phichiti • Phitsanuloki • Phrae • Phuketi • Prachin Buri • Prachuap Khiri Khani • Ranongi • Ratchaburi • Rayongi • Roi Eti • Sa Kaeo • Sakon Nakhoni • Samut Prakani • Samut Sakhoni • Samut Songkhrami • Saraburi • Satuni • Sing Buri • Si Sa Keti • Songkhla • Sukhothai • Suphan Buri • Surat Thani • Surini • Taki • Trangi • Trati • Ubon Ratchathani • Udon Thani • Uthai Thani • Uttaraditi • Yala • Yasothoni
**Siesikai** on alev Leedus Ukmergė rajoonis, Siesikai valla halduskeskus. Alev asub Siesikai järve kaldal Obelise jõe ääres. 

Siesikais on gümnaasium, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu. Alevis on kohaliku metskonna keskus. Vaatamisväärsusteks on Siesikai mõisa hoonetekompleks ja 1537. aastal ehitatud katoliku kirik.

Ajalugu
-------

XIII sajandil rajati Siesikai linnus. 1441. aastal on esimest korda mainitud Siesikai lossi, samal aastal ehitati selle juurde ka esimene kirik. Sealsest alevist on esimesed teated XVI sajandi teisest poolest. Praegune kirikuhoone valmis 1537. aastal kohaliku mõisniku initsiatiivil. Alev sai turuõigused aastal 1748. XVIII sajandil läks Siesikai Radziwillide valdusse.

Tsaariajal kasutati Siesikai kohta venekeelset nimekuju Сѣсики. Siesikai kuulus XIX sajandil Dowgiałłodele. Aastal 1943 sündis alevis Leedu majandusteadlane Julius Veselka. Nõukogude ajal oli Siesikai kohaliku sovhoosi keskasula.

* SiesikaiSiesikai
* KoolimajaKoolimaja
* Siesikai kirikSiesikai kirik

Viited
------

1. ↑
2. ↑   Сѣсики. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 864 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Siesikai** |

* Alev Poola geograafilises sõnastikus
* Alev portaalis vietoves.Lt
**Surviliškis** on alev Leedus Kėdainiai rajoonis, Surviliškise valla halduskeskus. Alev asub Nevėžise kaldal, alevis on üle jõe Panevėžysi rajooni viiv jalakäijate sild.

Surviliškises on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1791 valminud katoliku kirik, aastal 1800 valminud kabel alevi surnuajal ja Vincas Svirskise valmistatud rist koolimaja juures. Ristimeister on maetud alevi surnuaeda.

Ajalugu
-------

Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1500, mil sealne mõis läks B. Taboravičiuse valdusse. Esimene kirik ehitati sinna aastal 1505.

Surviliškis oli kuni XIX sajandini Žemaitija piiskoppide valduses. Aastal 1777 rajati sinna kihelkonnakool. Aastal 1791 valmis praegune kirikuhoone. Aastal 1863 toimus asula juures lahing ülestõusnute ja tsaariarmee vahel. Tsaari ajal kasutati alevi kohta vene keeles nimekuju Сурвилишки.

Aastal 1941 osalesid asula elanikud kommunistide riigipöördes. Nõukogude ajal oli Surviliškis kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Pilte
-----

* SurviliškisSurviliškis
* Surviliškise kirikSurviliškise kirik
* KoolimajaKoolimaja
* Surviliškise kabelSurviliškise kabel
* Alevi kalmistuAlevi kalmistu
* Sild üle NevėžiseSild üle Nevėžise
* Neitsi Maarja tulpkabel alevi servalNeitsi Maarja tulpkabel alevi serval

Viited
------

1. ↑
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. detsember 2014. Vaadatud 25. mail 2016.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑   Сурвилишки. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 797 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Surviliškis** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
**Lielsalas** (vanasti ka **Moricas**) on küla (*mazciems*) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla kirdeosas.

Küla asub Raķupe jõe kaldal merepinnast 41 meetri kõrgusel. Lielsalas jääb valla keskusest Pūņasest 11, piirkonna keskusest Talsist 23 ja Riiast 140 kilomeetri kaugusel.

Lielsalas tekkis XX sajandi kuuekümnendatel aastatel kui Salase soos Sloka turbavabriku tarbeks turvast kaevandanud tööliste elupiirkond. Turbakaevandamine on jätkuvalt asula peamiseks tööandjaks.

Aastal 2018 süttis sealne turbahoidla. Järgnev tulekahju levis mitme hektari suurusele maa-alale, hävitades osaliselt ka ümbruskonna metsad.

Aastal 2017 oli külas 60 elanikku.

Viited
------

1. ↑  Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.03 2020
2. ↑  Meža dienests: Iespējams, ugunsgrēks Valdgales novadā sācies kūdras ieguves rezultātā

| * v
* r
Valdgale valla asulad |
| --- |
| 
Cīruļi **·**  Gambija **·**  Ģibzde **·**  Lielsalas **·**  Pobuži **·**  **Pūņas** **·**  Valdgale **·**  Vecpūņas |
Durbe mõisa peahoone
**Durbe mõis** (läti keeles *Durbes muiža*, saksa keeles *Durben*) on karjamõis Lätis Tukumsi piirkonnas Tukumsis aadressil Mazā Parka ielā 7. 

Durbe mõisat on esimest korda mainitud aastal 1475 kui Šlokenbeka mõisa karjamõisa. Vahepeal ajalooannaalidest kadunud paik ilmus taas dokumentidesse aastal 1644. Mõis on kuulunud von Grotthußidele, Medemitele, von der Reckedele. Mõis võõrandati aastal 1920, aastail 1923–1929 kuulus maja Rainisele. Hiljem kasutati mõisat tuberkuloosi põdevate isikute haiglana. Mõisas asub praegu (aastast 1991) Tukumsi muuseum.

Mõisa peahoone rajati aastal 1821, mil mõis kuulus Jeannot Medemile. Johann Georg Adam Berlitzi projekti järgi valmis klassitsistlik peahoone. Mõisa juurde kuulub ka XIX sajandi esimesel poolel ehitatud teenijate maja.

Park rajati koos peahoonega. 24,8 hektari suurust parki kaunistavad rotund ja kaks kivisilda.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (*läti keeles*)
* Video mõisast
MPLM Leonardo missiooni STS-102 ajal Discovery lastiruumis
Vene kosmonaut Juri Gidzenko Leonardo sisemuses
**Multi-Purpose Logistics Module (MPLM)** oli suur survestatud konteiner, mida kasutati Space Shuttle'i missioonidel varustuse transpordiks Rahvusvahelisse kosmosejaama.

Kaks MPLMi lendasid kosmosesüstikute lastiruumis kokku 12 missioonil ning esmalt sildusid need robotkäe abil jaama Unity mooduliga ning hiljem Harmony mooduliga. Pärast jaama külge kinnitamist laaditi varustus konteinerist jaama ning lõpetatud eksperimendid ja prügi laaditi moodulisse, mis seejärel paigutati tagasi süstiku lastiruumi. Moodulid ehitas Itaalia Kosmoseagentuur ning kokku ehitati kolm moodulit: Leonardo, Raffaello ja Donatello.

Leonardo moodul ehitati 2010. aastal ümber Permanent Multipurpose Moduleiks (PMM) ning kinnitati missiooni STS-133 ajal jäädavalt jaama külge. Raffaello oli juulis 2011 kosmosesüstiku viimane last, mis naasis koos Atlantisega Maale ning hoiustati Kennedy Kosmosekeskuses. Donatello ei lennanud ühelgi missioonil.

Kosmosesüstikud külastasid Rahvusvahelist kosmosejaama 37 korral ja MPLMid lendasid 12 missioonil.

Viited
------

1. 1 2  "Multi-Purpose Logistics Modules". *NASA*. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. mai 2017. Vaadatud 12. august 2019.
2. ↑  "Last Ever Shuttle to Haul Raffaello Logistics Module to the International Space Station". *SpaceRef*. Vaadatud 12. august 2019.[*alaline kõdulink*]
Täisnurkne kolmnurk
**Pythagorase teoreem** on Vana-Kreeka matemaatikule Pythagorasele omistatud teoreem täisnurkse kolmnurga kahe kaateti ja hüpotenuusi vahel. 

{\displaystyle a^{2}+b^{2}=c^{2}\quad \Leftrightarrow \quad c={\sqrt {a^{2}+b^{2}}}}
Valem sõnades: täisnurkses kolmnurgas kaatetite (a ja b) ruutude summa võrdub hüpotenuusi (c) ruuduga.

Pythagorase teoreem on koosinusteoreemi erijuht täisnurksete kolmnurkade jaoks.

Ühelgi teisel teoreemil pole nii palju erinevaid tõestusi. Aastal 1940 ilmunud raamat "Pythagorean Proposition" sisaldab neid 370.

Ajalugu
-------

Pythagorase teoreemi tunti juba Babüloonias ja Vana-Egiptuses, ent seal ei osatud seda tõestada.

Kaks india matemaatikut, umbes 800 aastat eKr elanud Baudhayana ja umbes 600 aastat eKr elanud Apastamba, on andnud vanima säilinud tõestuse. See ilmus raamatus "Sulba suutrad", mis dateeritakse aega 800–500 eKr.

Nähtavasti sõltumatult tõestati Pythagorase teoreem Hiinas. Selle täpne aeg on teadmata, pakutakse ajavahemikku 500 eKr kuni 200 pKr.

Pythagorasele on omistatud teoreemi tõestamine, kuid peetakse tõenäoliseks, et selle teoreemi tõestas tegelikult mõni hilisem pütaagorlane, aga kombe kohaselt omistati see tõestus nagu teisedki pütaagorlaste avastused Pythagorasele.

Thomas Heathi andmetel pole viiesaja aasta jooksul pärast Pythagorase elu säilinud allikaid, mille põhjal võiks seda teoreemi talle omistada. Teisest küljest, kui Plutarchos ja Cicero seda lõpuks tegid, siis viisil, mille järgi teoreemi seostamine Pythagorasega oli üldtuntud ja vaieldamatu.

Vaata ka
--------

* Eukleidese teoreem
* Ptolemaiose teoreem
* Ringjoon (ringjoone võrrand)
* Sinusoid

Välislingid
-----------

* Ingliskeelne veebileht Pythagorase teoreemi tõestuste kohta, üle 70 tõestuse
Bartninkai tänavavaade
**Bartninkai** on alev Leedus Vilkaviškise rajoonis, Bartninkai valla halduskeskus. Alev asub Aista jõe kaldal.

Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1790 valminud katoliku kiriku varemed (selle kõrval seisab uus puidust kirikuhoone) ja Bartninkai mõisa hoonetekompleks.

Ajalugu
-------

Asula tekkis XVI sajandi teisel poolel. Küla on esimest korda mainitud aastal 1649. Asula nimi tuleneb ilmselt elanike vanast tegevusalast (slaavi päritolu sõna *бортники* tähendab mesinikke). Esimene kirik rajati sinna aastal 1663. Toona kuulus see Alytuse mõisale.

Aastal 1744 sai Bartninkaist alev. Mõisa omanik Antoni Tyzenhaus rajas sinna kangakudumise ja rauasulatuse ettevõtted, ent peale seda, kui ta oma valdused kaotas, käis tööstus allamäge. Ta lasi ka asula radiaalselt ümber mõisakompleksi välja ehitada; samuti lasi ta mitmed tänavad sillutada. Tolle aja planeering on osaliselt veel praegugi säilinud.

Aastal 1783 sai Bartninkaist kohaliku kihelkonna keskus. Kihelkonnakool oli seal tööd alustanud juba aastal 1781. Aastal 1790 ehitati vana kiriku asemele uus kivist kirikuhoone. Aastal 1865 lisati sellele ka torn.

Aastal 1944 sai alev sõjas kannatada. Õhku lasti ka sealne kirikuhoone, mille asemele aastal 1950 ehitati uus puidust kirik. Nõukogude võimu ajal oli Bartninkai kohaliku kolhoosi keskasula.

Tuntud elanikke
---------------

* Elvyra Žebertavičiūtė – Leedu näitleja

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Algimantas Miškinis Lietuvos urbanistikos paveldas ir jo vertybės. kd. 1 Vilnius 199 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bartninkai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
* Video alevi ajaloost
**Piliuona** on küla Leedus Kaunase rajoonis, Taurakiemise valla halduskeskus. 

Külas on keskkool, postkontor ja raamatukogu. Küla lähistel paikneb Piliuona linnamägi.

Linnamäge uuriti põhjalikult Kaunase veehoidla rajamise eel, mil osa sellest üle ujutati. Selgus, et sinna oli linnus rajatud neljal korral. Esimese juures paiknesid ka nüüdseks üleujutatud muinaskalmed, mis olid kasutusel teisel ja esimesel sajandil eKr. Viimased kolm linnust ehitati linnamäele vahemikus XIII–XIV sajand.

Küla on esimest korda mainitud aastal 1586. Enne Kaunase hüdroelektrijaama rajamist asus küla praegusest asupaigast veidi maad põhja pool. Veehoidla rajamise eel kuulus küla põhiliselt Nemunase teisel kaldal asunud Darsūniškise kihelkonda. Pärast uue küla rajamist ehitati sinna aastal 1992 Taurakiemise kultuurikeskuse juurdeehitisena kabel, mis allub Pakuonise kihelkonnale.

* Kultuurikeskus-kabelKultuurikeskus-kabel
* PiliuonaPiliuona

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 28.08.2017.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Piliuona** |

* Küla portaalis vietoves.Lt
**Paneriai vald** (leedu keeles *Panerių seniūnija*) on vald Vilniuse linna omavalitsuse koosseisus, Vilniuse edelapoolses osas, kuhu kuuluvad linnaosadest Aukštieji Paneriai, Trakų Vokė, Daniliškės, Vaidotai, Pagiriai, Užukampis, Degeniai, Kazbėjai, Kulokiškės, Naujakiemis, Gariūnai, Metropolis, Jočionys, Mačiuliškės, Gureliai, Vaidegiai, Bališkės, Mūrinė Vokė, Guobos, Dobrovolė ja Liudvinavas. Valla pindala on 85 km². Aastal 2011 oli seal 7 740 elanikku.

Vallamaja asub aadressil Žalioji a. 3, vallavanemaks on Božena Macinkevič.

Paneriai vald asub maadel, mille Jogaila aastal 1390 Vilniuse kapiitlile annetas. XVI sajandil oli see hõredalt asustatud piirkond kanoonikute ja Vilniuse katedraali prelaatide valduses.

Vallamaja

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Vilniaus miesto savivaldybė Vaadatud 26.06 2021.

| * v
* r
Vilniuse linna omavalitsuse haldusjaotus |
| --- |
| 
Antakalnise vald **·**  Fabijoniškėse vald **·**  Grigiškėse vald **·**  Justiniškėse vald **·**  Karoliniškėse vald **·**  Lazdynai vald **·**  Naujamiestise vald **·**  Naujininkai vald **·**  Naujoji Vilnia vald **·**  Paneriai vald **·**  Pašilaičiai vald **·**  Pilaitė vald **·**  Rasose vald **·**  Senamiestise vald **·**  Šeškinė vald **·**  Šnipiškėse vald **·**  Žirmūnai vald **·**  Žvėrynase vald **·**  Verkiai vald **·**  Vilkpėdė vald **·**  Viršuliškėse vald |
**Scott Joseph Kelly** (sündinud 21. veebruaril 1964) on Ameerika Ühendriikide insener ning endine mereväelane ja NASA astronaut. Ta valiti astronaudiks 1996. aastal ning on osalenud neljal missioonil. Kelly oli 26. 45. ja 46. ekspeditsiooni ajal Rahvusvahelise Kosmosejaama komandör.

Kelly lendas esimest korda kosmosesse detsembris 1999 kui ta oli missiooni STS-103 ajal Discovery piloot. See oli Hubble'i kosmoseteleskoobi kolmas teenindusmissioon. 2007. aastal oli ta missiooni STS-118 komandör ja novembris 2010 sai ta 26. ekspeditsiooni komandöriks. 

Novembris 2012 valiti Scott Kelly ja Mihhail Kornijenko Aasta kosmoses missioonile, mille raames veetsid nad 340 päeva Rahvusvahelises Kosmosejaamas. Nende missioon algas 27. märtsil 2015 kui algas 43. ekspeditsioon ja lõppes 29. veebruaril 2016, kui Kelly andis jaama juhtimise üle 47. ekspeditsiooni komandörile, Timothy Koprale. Kelly naasis Maale 1. märtsil 2016.

Scottil on kaksikvend Mark, kes on samuti endine astronaut ning nad on ainsad kosmoses käinud vennad. 12. märtsil 2016 teatas Kelly, et lõpetab astronaudikarjääri ja lahkub NASA-st.

Viited
------

1. ↑  "Scott J. Kelly" (PDF). *NASA*. Vaadatud 30. juuli 2018.
2. ↑  "STS-103". *NASA*. Vaadatud 30. juuli 2018.
3. ↑  "Astronaut Scott Kelly ja kosmonaudid Mihhail Kornijenko ning Sergei Volkov naasid õnnelikult Maale". *Õhtuleht*. Vaadatud 30. juuli 2018.
4. ↑  "Mark E. Kelly". *NASA*. Vaadatud 30. juuli 2018.
5. ↑  "Record-breaking astronaut Scott Kelly retiring this April". *Engadget*. Vaadatud 30. juuli 2018.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Scott Kelly** |

* Scott Kelly Twitteris
* Scott Kelly biograafia NASA kodulehel (inglise keeles)
**Laine Silvere-Pant** (aastani 1935 **Laine Silbergleich**, seejärel abiellumiseni **Laine Silvere**; 10. september 1911 Valguta – 4. november 2013) oli Kanada eesti seltsitegelane, Tartu Ülikooli auliige.

Ta omandas keskhariduse Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumis. Aastatel 1930–1935 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas. Sügisel 1930 astus ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi ja Akadeemilise Põllumajandusseltsi liikmeks. Ta on õppinud ka Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

Aastatel 1935–1938 töötas ta ajakirja Agronoomia toimetuses. Aastal 1938 jätkas ta õpinguid Saksamaal toiduainete konserveerimise alal. Aastatel 1938–1940 töötas ta Kodumajanduskoja nõunikuna, 1941–1944 Jõgeval Uku veskite juhatajana.

Aastal 1944 siirdus ta Saksamaale, aastal 1944 Saksamaalt Kanadasse. Aastatel 1949–1977 töötas ta Torontos toiduainetööstuses (Campbell Soup'i firmas) kvaliteedikontrolli labori juhatajana.

Isiklikku
---------

Tema vanemad olid Ants ja Maria Silvere. Aastal 1936 abiellus ta Siegfried Pandiga.

Välislingid
-----------

* TÜ üliõpilased
* Laine Pant — 95
**Ušačy** (transkribeerituna **Ušatsõ**, poola keeles *Uszacz*, ka *Uszacze*) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Ušačy rajooni ja Ušačy külanõukogu halduskeskus. 

Ušačy nimi tuleneb Ušatša jõest, mis voolab läbi alevi. Jõe vasakul kaldal on individuaalelamute piirkond, paremal aga asuvad kortermajad. Alevis on laste spordikool ja keskkool. Antakse välja ajalehte Патрыёт. Ušačys on kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Tegutseb U. Labanka nimeline Rahvusliku Kuulsuse Muuseum. Asulas on puidutööstus.

Ajalugu
-------

Ušačyt on esimest korda mainitud XVI sajandi lõpus, mil see oli Antin Sielava valduses. Hiljem kuulus asula Štšõtadele, Szabydele, Plateritele. Aastal 1716 ehitati Ušačysse klooster, aga aastal 1758 andis Poola kuningas August III asulale linna staatuse, kinnitades ühtlasi ka Ušačy vapi.

Poola esimesel jagamisel aastal 1772 eraldati Ušačy seni piirkonna keskuseks olnud Połackist. Aastal 1787 rajati kloostri juurde kuueklassiline kool. Poola teisel jagamisel aastal 1793 sai piirkonna endale Venemaa, aastal 1805 sai linnast alev.

1812. aasta isamaasõda tõi endaga kaasa lahingud Vene ja Prantsuse vägede vahel. 1863. aastal surusid Vene väed maha poolakate ülestõusu ning rüüstasid teiste selle piirkonna kloostrite seas ka Ušačy kloostri. Kui Venemaa usupoliitika hakkas 1905. aastast liberaliseeruma, tõi see asulas kaasa massilise usuvahetuse ja kloostri juures asunud katoliku kirik taastati. See omakorda johtus tsaarivõimude korraldus hakata taastatud kirikus pidama õigeusu jumalateenistusi, mistõttu asulasse hakati ehitama uut katoliku kirikut.

1924. aastal oli Ušačy Valgevene NSV koosseisus. Vana dominiiklaste püstitatud katoliku kirik laastati taas. Teises maailmasõjas hukkus 735 elanikku. Ušačy kuulus Połacki-Lepeli partisanide tegevuspiirkonda. Ušačys oli partisanibrigaadi staap, asulas tegutses põrandaalune trükikoda, telefonijaam, partisanidel oli koguni oma elektrijaam.

Ušačy õigeusu kirik

Ušačy elanikke
--------------

* Vasil Bykaŭ – Valgevene kirjanik
* Gennadi Aŭlasenko – Valgevene luuletaja
* Ryhor Baradulin – Valgevene luuletaja
* Eŭdokija Loss – Valgevene luuletaja
* Pjatrus Broǔka – Valgevene kirjanik

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2015. Vaadatud 24. juunil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Ušačy valgevenekeelses veebientsüklopeedias
* Alev YouTube'is
* Alev fotoentsüklopeedias
Mall Hellam aasta eurooplase auhinna vastuvõtmisel 8. mail 2010.
Mall Hellam 2012. aastal Ärma talus.
**Mall Hellam** (neiuna **Mall Tiismus**; sündinud 4. mail 1957 Tallinnas) on eesti kultuuritegelane ja hõimuliikumise tegelane.

Mall Hellam lõpetas 1975. aastal Tallinna 2. Keskkooli, õppis aastatel 1975–1977 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat ning lõpetas 1983. aastal Budapestis Loránd Eötvösi Ülikooli ungari filoloogina. Aastal 1994 lõpetas ta Eesti Diplomaatide Kooli.

Aastatel 1983–1987 töötas Mall Hellam Eesti Majandusuuringute ja Informatsiooni Instituudis tõlk-referendina, seejärel oli ta aastatel 1987–1989 Eesti Sõprusühingu referent ja 1989–1990 Eesti Kultuurifondi ekspert. Alates 1990. aastast juhib ta Avatud Eesti Fondi.

1980. aastate lõpus oli Mall Hellam üks hõimuliikumise taaselustajaid ja osales hõimupäevade korraldamisel.

1994–2017 oli Mall Hellam Ungari aukonsul Eestis. Ta oli aastal 1988 üks Eesti-Ungari Seltsi taasasutajaid ja oli 1994–2016 seltsi esimees. 

Aprillis 2017 teatas ta, et loobub Ungari aukonsuli ametist. Põhjuseks on Ungari valitsuse tegevus, mis on suunatud vaba meedia, sõltumatu õigussüsteemi, kodanikuühiskonna ja akadeemilise vabaduse vastu. Otsuse ajendiks sai Ungari valitsuse Kesk-Euroopa Ülikooli kallal toime pandud jõudemonstratsioon, mis on vähem kui nädalaga seadnud ülikooli eksistentsi Ungaris tõsise küsimärgi alla.

Mall Hellam on aktiivne kodanikuühiskonna eestkõneleja. Ta on üks Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liidu asutajaid.

Isiklikku
---------

Tema isa oli tehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli professor Hugo Tiismus (1924–2007).

Tunnustus
---------

* 2000 Valgetähe IV klassi teenetemärk
* 2002 Ungari Vabariigi Rüütlirist
* 2005 Euroopa Liidu aasta kodanik
* 2010 Aasta eurooplane

Viited
------

1. ↑  EE 14: 85
2. ↑
3. ↑  "Mall Hellam valiti Euroopa Liidu aasta kodanikuks". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. veebruar 2006. Vaadatud 19. augustil 2009.

Välislingid
-----------

* Intervjuu Maksumaksjate Liidu lehel
* MALL HELLAM: Eesti ühiskond kui kitsas toru Eesti Päevaleht, 6. november 2003
* Mall Hellam: kodanikuühiskond vajab kasvatamist Postimees, 18. september 2007
* MALL HELLAM: Usaldus toob tulu Eesti Päevaleht, 3. november 2009
**Käitumisarheoloogia** on arheoloogia suund, mis uurib arheoloogiliste leidude ja neid esemeid kasutanud isikute vahelisi seoseid ja nende esemete uurimise kaudu inimeste käitumismustreid. 

  

Käitumisarheoloogias saab eristada nelja erinevat strateegiat, mille abil saab uurida ühiskonnas elanud inimeste käitumist ja nende asustustihedust aladel, kus nad elasid. Esimese strateegiana on arheoloogilise konteksti ja leiumaterjali seostamine kunagiste ühiskondadega ja inimestega, kes asustasid neid alasid, kust leiud on leitud. Teise strateegiana uuritakse materjaalset kultuuri ja nendega seonduvaid tegevusi tänapäeval, kuidas neid kasutati ja milleks neid kasutati, et aidata luua järeldusi minevikus olnu kohta. Selle kaudu uuritakse loomaluid ja esemeleide ning rekonstueeritakse muistseid ühiskondi. Kolmas strateegia uurib materjaalset kultuuri ja nende kasutust ja rakendusi tänapäeva ühiskonna valdkondades. Seda võiks ka nimetada rakendusarheoloogiaks. Neljas strateegia uurib läbi eksperimentide inimese ja materjaalsete esemete vahelisi seoseid tänapäevases ühiskonnas, et neid siis hiljem suhestada minevikus olnud ühiskondadega ja nende käitumismustritega.

Viited
------

1. 
2. 
3. Hollenback, Kacy L. Behavioral Archaeology. Southern Methodist University. USA. 2018. lk 2-3

1. 1 2  1
2. 1 2 3  2