recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Halikarnassose mausoleumi mudel
**Halikarnassose mausoleum** on üks seitsmest maailmaimest.

Mausoleumi laskis Halikarnassosesse (tänapäeval Bodrum Türgis) ehitada Kaaria valitsejanna Artemisia II oma 353 eKr surnud abikaasa Mausolose mälestuseks. Mausoleum valmis kiiresti, aastail 353-350 eKr. On oletatud, et niisuguse hoone ehitamiseks on 3 aastat liiga vähe, mistõttu tema ehitus võis alata juba Mausolose eluajal või lõppeda mõnevõrra hiljem.

Mausoleumi peaarhitekt oli Pytheos. Seda kaunistasid oma aja tähtsaimate kujurite Skopase, Leocharese, Bryaxise ja Timotheose reljeefsed friisid, mis tänapäeval asuvad Briti Muuseumis.

Mausoleumi moodustas suur ristkülikukujuline müüritis, mida kroonis 36 sambast koosnev sammaskäik, mille kohal oli 24 astmega püramiidikujuline katus. Hoone tipus oli kvadriiga kujutis, milles olid kuninga ja kuninganna kujud.

Halikarnassose mausoleum oli Egiptuse püramiidide järel suurim hauamonument. Mausoleum oli mõeldud valitseja hauakambriks, aga ka templiks, kus talle pärast surma pidi austusavaldusi osutatama.

Artemisia suri pisut enne mausoleumi valmimist ja skulptorid otsustasid Plinius Vanema sõnul hoone valmis ehitada lihtsalt kuulsuse saamiseks. Pytheos ja Satyros kirjutasid Mausoleumi ehitamisest raamatu, mis ei ole säilinud, aga Vitruvius oli sellega tuttav, sest vihjab oma loomingus sellele teosele korduvalt.

Aleksander Suur laskis Halikarnassose juba 333 eKr täielikult purustada, misjärel linn kaotas tähtsuse, aga Mausoleum säilis. Teda ei kahjustanud ka piraatide rünnakud selles piirkonnas 62 eKr ja 58 eKr.

Mausoleum püsis sajandeid, kuni lagunes varemeteks. Millal ta lagunes, ei ole teada, aga 12. sajandil kirjutas Eustathius oma kommentaarides "Iliasele": "See oli ja on ime," millest on järeldatud, et 12. sajandil oli Mausoleum veel terve. Kuid see oli varemeis siis, kui Malta ordu rüütlid sinnakanti 1402 saabusid. Tõenäoliselt purunes hoone maavärinas. Malta ordu ise rüüstas varemeid veelgi, kasutades sellest võetud kive Bodrumi kindluse ehitamiseks ja need on kindluses tänapäevani äratuntavad. Mausoleumi marmor põletati suuremalt jaolt lubjaks. 1581. aastal hakati sellelt võtma kive kindluse ehitamiseks. Mõned selle ehitise osad, sealhulgas ka triumfivankri ratas, on nüüd Briti Muuseumis hoiul.

Halikarnassose mausoleumi järgi on hakatud igasuguse kujuga monumentaalseid hauarajatisi kutsuma mausoleumideks.

Viited
------

1. 1 2  Antiigileksikon, 1. kd. lk. 176
2. 1 2 3  Antiigileksikon, 1. kd. lk. 343

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Halikarnassose mausoleum** |

| * v
* r
Seitse maailmaimet |
| --- |
| 

* Cheopsi püramiid Gizas
* Semiramise rippaiad
* Zeusi kuju Olümpias
* Artemise tempel Ephesoses
* Halikarnassose mausoleum
* Rhodose koloss
* Pharose tuletorn

 |
Ruth Paimre
**Ruth Paimre** (sündinud **Ruth Bormann**, aastani 1938 ka **Porman**; 10. veebruar 1921 Konguta, Tartumaa – 9. september 2008 Tartu) oli eesti neuroloog ja neurokirurg, meditsiinidoktor (1973).

Haridus- ja töökäik
-------------------

Õppinud aastatel 1928–1933 Rannu Asunduse Algkoolis. 

1938. aastal lõpetas Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi.

1939. aastal astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1947. aastal.

Aastatel 1946–1948 töötas ta Tartu Vabariiklikus Närvikliinikus ordinaatorina.

Aastal 1949 Tartu Vabariikliku Närvikliiniku neuroloogia osakonna juhataja.

Aastatel 1950–1983 oli ta Tartu Vabariikliku Närvikliiniku neurokirurgia osakonna juhataja, aastatel 1984–1992 konsultantarst.

Olnud ühtlasi Tartu Riikliku Ülikooli mittekoosseisuline õppejõud.

Uurinud peamiselt peaaju veresoonte haiguste, lülisamba osteokodroosi ja epilepsia diagnoosimist ning kirurgilist ravi. Võttis Eestis laialdaselt kasutusele radikuliidi kirurgilise ravi, uuris ja arendas selles vallas edukalt uusi meetodeid.

Tunnustus
---------

* 1968 Eesti NSV teeneline arst
* 1972 Nõukogude Eesti preemia

Viited
------

1. ↑  Paimre, Ruth. – *EE*. 7. kd. Tallinn : Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1994, lk 142
2. ↑

Välislingid
-----------

* Ivi Drikkit. "Kirurg Ruth Paimre on võtnud valu tuhandetelt", Postimees, 7. november 2002.
* Annika Alasoo. "Põlvekoputus andis tulevasele arstile kirurgikäe", Postimees, 21. jaanuar 2000.
* Ruth Paimre 1921–2008. Eesti Arst 87 (10), lk 826
**Kümnendmurd** on kümnendsüsteemis kirjutatud murdarv. Kümnendmurd kirjutatakse tavaliselt koma abil. Näiteks arvud 3,2981 ja 32 983,209 58 on kümnendmurrud.

Kümnendmurde kirjutatakse nagu naturaalarvegi: liikudes vasakult paremale tähistab iga number eelmisest 10 korda väiksemaid ühikuid. Komast vasakule jääb kümnendmurrus täisosa ja komast paremale murdosa. Kümnendmurru murdosa numbreid nimetatakse kümnendkohtadeks.

Kümnendmurru lõppu võib vajaduse korral nulle juurde kirjutada.

### Lõplik ja lõpmatu kümnendmurd

Teisendame kümnendmurruks hariliku murru.

3 : 4 = 0,75

0,75 on **lõplik kümnendmurd**.

Teisendame kümnendmurruks hariliku murru.

1 : 3 = 0,333 … 

0,333 … on **lõpmatu kümnendmurd**.

Kui harilikku murdu ei saa teisendada lõplikuks kümnendmurruks, siis selline kümnendmurd ümardatakse. Sobiva järguni ümardatud ligikaudne arv on hariliku murru kümnendlähend.

Ümardamise näited:

0,33… ≈ 0,3 

0,45555… ≈ 0,46

Vaata ka
--------

* Harilik murd
* Segaarv

Viited
------

1. ↑  Kaasik, Ü. (2002). *Matemaatikaleksikon*. Tartu.
2. 1 2 3 4 5  Anne Tiits. "Matemaatika põhivara 5. ja 6. klassile". Vaadatud 31.10.2017.

Välislingid
-----------

* Kümnendmurd, KAE Kool
* Kümnendmurrud, Matemaatika põhivara 5. ja 6. klassile
* Lõplik ja lõpmatu kümnendmurd, Matemaatika põhivara 5. ja 6. klassile
|  |
| --- |
| **Poks** |
| Riik |  | Eesti |
|  |
| Veerand-finaal | 1934 | Poolraskekaal |
| Veerand-finaal | 1937 | Poolraskekaal |

**Aleksander Mentsel-Reinke** (1. aprill (vkj)/ 14. aprill 1912 Tallinn – 21. august 1989 Tallinn) oli eesti poksija. Ta alustas poksiga tegelemist 1927. aastal.

Reinke oli seitsmekordne Eesti meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) aastatel 1932–1936, 1938 ja 1942.

Reinke kuulus 11 rahvusvahelisel võistlusel Eesti koondisse. Ta osales ühe korra Eesti-Soome maavõistlustel ning võitis oma kohtumise punktidega (1935. aastal). Ta osales ühe korra Eesti-Poola maavõistlustel poksis ning kaotas oma kohtumise punktidega (märtsis 1938).

Reinke osales poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Hans Zehetmayerile (Austria) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Luigi Musinale (Itaalia) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Isiklikku
---------

Tema isa oli saksa aladelt pärit kangur Karl Albert Robert Reinke-Menzel.

Tal oli isa tõttu Saksa kodakondsus ning alles 3. aprillil 1937 sai ta Eesti kodakondsuse.

Viited
------

1. ↑  Eesti – Poola maavõistlus poksis. Tallinn, märts 1938. Tulemused inglise keeles
2. ↑  4. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1934. Tulemused inglise keeles
3. ↑  5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles
4. ↑  Kodakondsuse toimik. Mentsel-Reinke, Aleksander, 20.02.1937-07.06.1937; Eesti Rahvusarhiiv RA ERA.14.14.1897, leht 8

Kirjandus
---------

* Spordibiograafiline leksikon. Tallinna Kirjastuse Kooperatiiv. Tallinn 1937
* Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 450

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Haud Tallinna Metsakalmistul
Pildil kujutatud lutikad on agregaatferomoonide mõjul kokku tulnud
**Feromoonid** on loomade poolt keskkonda eritatavad bioaktiivsed ained, mis samasse liiki kuuluvatel isenditel kutsuvad esile käitumuslikud, harvem ka füsioloogilised muutused.

Feromoonide eritamiseks on loomadel spetsiaalsed näärmed, mis asuvad näiteks peas ja tiibadel, nende ainete vastuvõtmiseks on loomadel erilised retseptorid ehk sensillid.

Feromoonid liigitatakse sugu-, agregaat-, häire- ja paljudeks muudeks feromoonideks.

Põllumajanduses kasutatakse feromoone sageli taimekasvatuses seoses kahjurputukate tõrjega. Kahjurputukate suguferomoonidega (atraktandid) püüniseid saab kasutada asurkonna seireks või väljapüügiks. Näiteks õunamähkuri tõrjel kasutatakse väljapüüki.

Feromoonpreparaadid toimivad valikuliselt, meelitades püünisesse ainult kindla liigi või lähedaste liikide isendeid. Nende kasutamisel välditakse keskkonna saastamist ja resistentsuse tekkimist.

Feromoonide süntees Eestis
--------------------------

Tartu Ülikoolis töötati välja õunamähkuri suguferomooni sünteesimeetod ja preparatiivsed rakendused.

Eesti NSV TA Keemia Instituudis alustati Koit Läätse juhitud orgaanilise sünteesi sektoris 1970. aastate teisel poolel NSV Liidu levinumate teraviljakahjurite naksurlaste (*Elateridae*) perekonna *Agriotes* suguferomoonide – peamiselt geraniooli ja farnesooli estrid – sünteesimenetluste väljatöötamist lähtudes isopreeni telomerisatsiooniproduktidest. Saadi feromoonide sünteetilised analoogid: butaan-, heksaan-, oktaan-, palderjan- ja isopalderjanhapete geraniooli ning äädikahappe farnesooli estrid.

СН3–С(СН3)=СН–СH2[–CH2–С(СН3)=СН–СH2]n–OC(O)R, kus n = 1 või 2

Neile, suure puhtusega toimeainetele, töötati välja katsetootmise tehnoloogia, mis juurutati Männikul katsetehases, ja valmistati püünistesse sobivad preparaadid, mida katsetati põldudel koostöös Põhja-Kaukaasia Fütopatoloogia Instituudi putukauurijatega. Välja töötati meelitussegud kuuele naksurmardika liigile nende püünistesse meelitamiseks väljapüügi või seire eesmärgil, aga ka inhibeerivad segud putukate keemilise kommunikatsiooni häirimiseks ning isasputukate desorienteerimiseks paaritusajal. Toimeainetele ja meetoditele saadi kaheksa autoritunnistust. Aastail 1983–1989 tehti naksurmardikate seiret 420 tõrjejaamas NSV Liidu lõunaregioonides ja kokku kasutati üle 300 tuhande peibutuspüünise. Sellesuunaline tegevus katkes 1992. aastal seoses Eesti iseseisvuse taastamisega.

Kirjandus
---------

* K. Siirde, K. Lääts, A. Erm, A. Kogerman, I. Kudrjavtsev, V. Ismailov, V. Pristavko. Structure-activity Relationship of Synthetic Pheromone Components in Sex Communication of Click Beetles (*Coleoptera Elateridae*). – J. Chem. Ecology 1993, 19(8), 1597-1606.

Välislingid
-----------

* Putukate feromoonid
* Roberto Tirindelli, Michele Dibattista, Simone Pifferi, Anna Menini, From Pheromones to Behavior, Physiological Reviews, 1 juuli 2009, 89. köide, nr 921-956, DOI:10.1152/physrev.00037.2008, veebiversioon (vaadatud 05.05.2014) (*inglise keeles*)
**Douglas Preston** (sündinud 1956 Cambridge'is Massachusettsis) on Ameerika Ühendriikide publitsist ja kirjanik.

### Elulugu

Kirjutamist alustas ta töötades 1978–1985 Ameerika loodusloo muuseumis New Yorgis. Ta kirjutas ja toimetas kirjutisi muuseumi kohta.
1985. aastal ilmus tema töö "Dinosaurs In The Attic: An Excursion into the American Museum of Natural History", mis kajastas muuseumi tehtud avastusi ja ekspeditsioone.

Koostöös Lincoln Childiga on ta avaldanud mitu romaani, samuti põhiliselt USA edelaosa ajalooga seotud populaarteaduslikke artikleid.
Ta on teinud kaastööd ajakirjadele Smithonian, The Atlantic Monthly ja The New Yorker.

Douglas Preston on avaldanud kolmteist romaani ja viis populaarteaduslikku teost. Neist enamus on menukid ja neid on tõlgitud paljudesse keeltesse.
Oma sagedase kaasautori Lincoln Childiga tutvus ta töötades koos Ameerika loodusloo muuseumis. Koos on nad avaldanud palju menukeid: "The Cabinet of Curiosities", "The Ice Limit", "Thunderhead", "Riptide", "Brimstone" ja "Relic".
1986. aastal kolis Preston New Mexicosse ja hakkas uurima esimesi kontakte eurooplaste ja Ameerika indiaanlaste vahel. Ta pühendus Francisco Vasquez de Coronado vägivaldsele ja tulemusteta retkele seitsme kullalinna otsingutel.
Preston läbis tuhandeid kilomeetreid USA edelaosas ja avaldas lõpuks raamatu "Cities of Gold: A Journey Across the American Southwest". 
Ta on osalenud veel paljudes ekspeditsioonides maailma eri paigus.
Praegu elab Preston koos abikaasa Christine'i ja kolme lapsega Maine'is.

Prestoni teosed
---------------

### Romaanid

* "Jennie" (1994)
* "The Codex" (2004)
* "Tyrannosaur Canyon" (2005)
* "Blasphemy" (2008)

### Aimeteosed

* "Dinosaurs In The Attic: An Excursion into the American Museum of Natural History" (1986)
* "Talking to the Ground: One Family's Journey on Horseback Across the Sacred Land of the Navajo" (1996)
* "Cities of Gold: A Journey Across the American Southwest" (1999)

### Romaanid koostöös Lincoln Childiga

#### Pendergasti lood

* "Relic" (1995)
* "Reliquary" (1997)
* "The Cabinet of Curiosities" (2002)
* "Still Life with Crows" (2003)
* "Diogenes Trilogy"
* "Brimstone" (2004)
* "Dance of Death" (2005)
* "The Book of the Dead" (2006)
* "The Wheel of Darkness" (2007)
* "Cemetery Dance" (ilmumas 2009)

### Muud romaanid

* "Mount Dragon" (1996)
* "Riptide" (1998)
* "Thunderhead" (1999)
* "The Ice Limit" (2000)

### Koostöös Mario Speziga

Aimeteos

* "The Monster of Florence" (2008)

Ekraniseeringud
---------------

* 1996 "Relic"
* 2001 "The Jennie Project"
* 2002 "Superfire" TV lugu

Välislingid
-----------

* The Official Douglas Preston & Lincoln Child Web Site
Veeküna Sloveenias
Haavapakust saetud veeküna mesilaste jootmiseks Kõrvemaal 2023. aastal
**Küna** on puutüvest õõnestatud ning tahutud põhja ja külgedega piklik nõu.

Künad olid eri suuruse ja kasutusega. Kariloomade jootmiseks oli pikk kaevuküna ehk joogiküna (läänemurdes *rank*), sigade söötmiseks seaküna, hobuste toitmiseks kaeraküna, aganaleiva jaoks aganate peeneks tampimiseks tambiküna, õlletegemiseks virdeküna, nõude liivaga küürimiseks liivaküna, pesupesemiseks pesuküna jne. Pisike küna võis olla ka toidunõuks. 

Künad tehti põhiliselt männi- või haavapuust. 19. sajandi lõpust kuni 20. sajandi keskpaigani kasutati rohkem laudkünasid.

Vaata ka
--------

* Mold
* Ruhi

Viited
------

1. ↑  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1995. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn, AS Pakett trükikoda. Lk 91
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 118

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Küna** |

* Küna, Eesti Põllumajandusmuuseum
**Hans Holmboe** (8. oktoober 1798 – 23. mai 1868) oli norra õpetaja ja poliitik.

Isiklik elu
-----------

Ta sündis Trondenesis kohtutäituri Jens Holmboe (1752–1804) ja tema abikaasa Anna Margrethe Irgens'i (1766–1851) pojana. Tal oli mitu venda ja õde. Tema vennad Even ja Leonhard Christian ning vennapoeg Jens Holmboe osalesid poliitikas. Aastal 1825 abiellus ta Welgjerd Endriette Løbergiga. Paaril oli neli tütart ja kolm poega.

Poliitiline tegevus
-------------------

Hans Holmboe valiti 1833. aastal Bergeni valimisringkonna esindajana Norra parlamenti. Ta valiti parlamenti tagasi aastatel 1836, 1842, 1848, 1851, 1859 ja 1862. Aastatel 1845, 1847 ja 1849–1850 oli ta Bergeni linnapea. Teda tuntakse eelkõige tänu koostööle teiste hulgas Henrik Wergelandiga, et lubada juutidel Norrasse tulla. Ta töötas ka Bergeni katedraalikooli direktorina ja Bergeni Stiftstidende peatoimetajana. Ta suri 1868 Sandes.

  

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Hans Holmboe seisuga 13.04.2009*.
Künakirvega palgist kirstu õõnestamine
Künakirvega palkmaja jaoks palgi vara tahumine
**Künakirves** (ka *vesik*, *vissil*, lõunaeesti murretes *vessim*) on ristipidi varre otsa pandud pikakaelalise nõgusa teraga kirves puuesemete õõnestamiseks.

Kuju
----

19. sajandil olid künakirved 5–9 cm laiuse tera, kitsama paksu kaelaosa ja kumera põhjaga. Tera kaare põhi võis olla ka peaaegu sirge ning teraotsad sellega enam-vähem risti. Hõlbustamaks piki süüd raiumist oli kirve laba varre suhtes suurema või väiksema teravnurga all.

Kasutamine
----------

Künakirvega õõnestati erinevaid puuesemeid: eriti künasid, aga ka venesid, pakktarusid, surnukirste, ummiknõusid jms. Lisaks kasutati künakirvest hoonete sammastesse soonte raiumiseks. Saetööstuse arengu ning saelaudade laialdase kasutuse tõttu kadus künakirves üldkasutuselt 19. sajandi teisel poolel.

Vaata ka
--------

* Kirves
* Lutt
* Tahumiskirves

Viited
------

1. ↑  Murdekaart
2. 1 2  Eesti etnograafia sõnaraamat. 1995. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn, AS Pakett trükikoda. Lk 80
3. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 121

Kirjandus
---------

* Eesti rahvapärane puutööndus. Ants Viires. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1960

Välislingid
-----------

* Künakirves, Värska talumuuseum
**Hans Erjapea** (1. august 1870 Juuru kihelkond – 26. juuli 1931) oli eesti advokaat.

Hans Erjapea sündis Juuru kihelkonnas Hõreda mõisavalitseja pojana. Esialgse hariduse sai ta Juuru kihelkonnakoolis, lõpetas Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi ning asus 1891. aastal õppima Peterburi ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas 1894. aastal.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta mõnda aega Peterburi ringkonnakohtus, kuid läks üle advokatuuri ja töötas advokaadina kuni opteerimiseni Eestisse. Mõnda aega oli ta Peterburis opteerimiskomisjoni nõunik, hiljem aga esimehe kohusetäitja. Hans Erjapea oli tegev Peterburi eesti seltskonna elus, toetades sageli Peterburis õppivaid kaasmaalastest üliõpilasi ning oli tegev Peterburi eesti üliõpilasorganisatsioonide ellukutsumisel. 1923. aastast kuni surmani oli ta vandedvokaat Tallinnas.

Ta kuulus EÜS Põhjala vilistlaskokku ja oli valitud auvilistlaseks.

Isiklikku
---------

Tema tütar oli Alice Erjapea (1921. aastast Beševic), üks esimesi Eesti Välisministeeriumi ametnikke ning hilisem klaveriõpetaja ja professor Belgradis.

Viited
------



1. 1 2  "Hans Erjapea. In memoriam". *Päewaleht, nr. 203*. 29. juuli 1931. Vaadatud 22.11.2021.
2. ↑  "Uuemad teated". *Postimees : Pärnu väljaanne*. 25. jaanuar 1922. Vaadatud 23.11.2021.
3. ↑  Pillak, Peep (detsember 2008). "Eesti 90-aastane välisministeerium". *Diplomaatia, nr 46*. Vaadatud 22.11.2021.
**Rahvusvaheline Kampaania Tuumarelvade Kaotamiseks** (**International Campaign to Abolish Nuclear Weapons, ICAN**) on rahvusvaheline organisatsioon, mis tegutseb tuumarelvde mittekasutamise nimel.

Organisatsioon koosneb rohkem kui 300 valitsusvälisest organisatsioonist ja selle keskus paikneb Genfis. ICAN töötas aktiivselt 2017. aastal 122 riigi allkirja saanud ajaloolise tuumarelvade keelustamise leppe saavutamiseks. Samal aastal anti organisatsioonile Nobeli rahuauhind.

Viited
------

1. ↑  "ICAN: Nobeli rahupreemia saamine tuli suure uudisena" Postimees, 6. oktoober 2017

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus
Musta keha kiirguse intensiivsuse jaotus sõltuvalt lainepikkusest eri temperatuuridel. Nagu näha, siis mustkiirguri temperatuuri langedes nihkub intensiivsuse maksimum kiirgusspektri pikemate lainepikkuste poole. Seda eriomadust kirjeldabki Wieni seadus
**Wieni nihkeseadus** on füüsikaseadus, mis määratleb absoluutselt musta keha ehk mustkiirguri kiirgusspektri intensiivsuse hariväärtusele vastava lainepikkuse sõltuvust temperatuurist.

Wieni seaduse kohaselt on mustkiirguri maksimaalse intensiivsusega lainepikkus {\displaystyle \lambda \_{\max }} pöördvõrdeline selle keha temperatuuriga:

{\displaystyle \lambda \_{\max }={\frac {b}{T}}\,,}
kus {\displaystyle b} on **Wieni nihkekonstant** väärtusega 2897,771955… µm·K  ja {\displaystyle T} on mustkiirguri temperatuur kelvinites.

Seaduse tuletas 1893. aastal Saksa füüsik Wilhelm Wien. Konstandi {\displaystyle b} väärtus määrati siis katsete põhjal. Tegelikult saab selle konstandi arvutada Plancki valemi järgi:

{\displaystyle b={\frac {ch}{k\alpha }}\,,}
kus c on valguse kiirus, {\displaystyle h} on Plancki konstant, {\displaystyle k} on Boltzmanni konstant ja {\displaystyle \alpha =4{,}965\,114\,231\,7\dots } on konstant, mis on saadud võrrandi {\displaystyle \alpha /5=1-e^{-\alpha }} lahendina.

Näiteks Päikese pinna temperatuurile 5780 K vastab lainepikkus umbes 500 nm, mis jääb nähtava valguse lainepikkuste piirkonna keskossa. Inimkeha (temperatuuril ca 310 K) kiirgab kõige enam lainepikkusel umbes 10 µm, mis on infrapunakiirguse lainepikkusega soojuskiirgus. Kosmilise taustkiirguse efektiivne temperatuur on 2,7 K ja kiirgus saavutab oma maksimumi lainepikkusel umbes 1 mm (sellest lainepikkusest algavad raadiolained).

Vaata ka
--------

* Musta keha kiirgus

Viited
------

1. ↑  Wien wavelength displacement law constant
2. ↑  ENE 10. köide, 1998
Mauro Boselli (2010)
**Mauro Boselli** (sündinud 22. mail 1985 Buenos Aireses) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründajana Argentina kõrgliiga klubis Estudiantes de La Plata.

Ta alustas klubikarjääri Argentina kõrgliiga klubis Boca Juniors, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2003. aastal. Hooajal 2005–06 mängis ta laenul Hispaania esiliigas Málaga reservmeeskonnas. Seejärel naasis ta Boca Juniorsi, kellega võitis 2007. aastal Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadorese.

2008. aastal liitus ta Estudiantes de La Plataga. 2009. aastal võitis Estudiantesega oma karjääri jooksul teist korda Copa Libertadorese. Boselli lõi Copa Libertadorese võistlustel üheksa väravat, sh finaalmängus Cruzeiro vastu, ning oli sel hooajal Copa Libertadorese suurim väravakütt. Hooajal 2009–10 lõi ta Argentina kõrgliigas 22 väravat.

2010. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Wigan Athletic. Seal ei suutnud ta ennast põhikoosseisu murda ning mängis hooaja 2010–11 teises pooles laenul Itaalia kõrgliiga klubis Genoa ja hooajal 2011–12 taas Estudianteses. Hooajal 2012–13 naasis ta Wigan Athleticu, kuid ei suutnud jätkuvalt Inglismaa kõrgliigas ühtegi väravat lüüa ja läks hooaja teises pooles laenule Itaalia kõrgliiga klubisse Palermo.

2013. aasta juunis sõlmis Boselli lepingu Mehhiko kõrgliiga klubiga Club León. 2013–14 nii sügishooajal kui ka kevadhooajal tuli ta klubiga Mehhiko meistriks. Kokku lõi ta hooajal 2013–14 liigas 21 väravat. Hooajal lõi ta vähemalt 15 väravat veel järgmisel hooajal. Kõige resultatiivsem oli hooaeg 2015–16, kui ta lõi 23 väravat. Kokku lõi ta kuue hooaja jooksul Leóni meeskonnas Mehhiko kõrgliigas 104 väravat.

2019. aasta jaanuaris liitus ta Brasiilia kõrgliiga klubiga Corinthians. Brasiilia kõrgliigas lõi ta kahe hooaja jooksul 30 mänguga seitse väravat. 2021. aasta jaanuaris siirdus ta Paraguay kõrgliiga klubisse Cerro Porteño.

2022. aasta jaanuaris naasis ta Estudiantes de La Platasse.

2005. aastal sai ta Argentina kuni 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika juunioride meistrivõistlustel kolmanda koha. Argentina jalgpallikoondises mängis Boselli aastatel 2009–2011 kokku neli mängu. Ainsa värava lõi ta koondises 1. juunil 2011 sõprusmängus Nigeeria vastu.

Saavutused
----------

Boca Juniors
* Copa Sudamericana (1): 2004
* Copa Libertadores (1): 2007

Estudiantes LP
* Copa Libertadores (1): 2009

Wigan Athletic
* FA Cup (1): 2013

León
* Liga MX (2): Apertura 2013, Clausura 2014

Corinthians
* Campeonato Paulista (1): 2019

Viited
------

1. ↑  "Mauro Boselli é o novo atacante do Corinthians". corinthians.com.br. 4.1.2019. Vaadatud 4.6.2019
**Hans Henning Lüdig** (28. mai 1919 Tallinn – 19. detsember 2008 Picton, Austraalia) oli eesti vaimulik ja meditsiinitöötaja.

On õppinud Jakob Westholmi Gümnaasiumis ja Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1938. Edasi õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas agronoomiat (1938–1939) ja arstiteaduskonnas (1939–1944). 1944. aastal põgenes Saksamaale. Arstiteadust õppis ta ka Göttingeni Ülikoolis (1946–1949). 

1949. aastast elas Austraalias ja õppis aastatel 1956–1959 Melbourne'i Ülikoolis arstiteadust. Seejärel töötas Gresswelli Tuberkuloosihaigete Sanatooriumis (1970. aastani) ja Melbourne'is Alkohoolikute ja Narkomaanide Raviasutuses (1970–1984). 

Aastatel 1982–1986 õppis ta kaugõppe teel Torontos asunud Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kiriku Usuteaduslikus Instituudis. Oli seejärel prooviaastal Sydney Jaani koguduses ja ordineeriti 1986. aastal õpetajaks.

Oli aastatel 1986–1999 Sydney Jaani koguduse õpetaja ja aastatel 1987–1999 ka Canberra koguduse õpetaja. Pastorina toimetas ta väikelehte Usulised Tõeterad (ilmus Austraalias).

Isiklikku
---------

Hans H. Lüdig oli ristitud oma onu, Hanila ja Karuse Margareeta koguduse õpetaja Ernst Lüdigi poolt.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* TLÜAR väliseesti isikud
* In memoriam. Hans Henning Lüdig
Kornelius (Titov)
**Kornelius** (vene keeles Корнилий; kodanikunimega **Konstantin Ivanovitš Titov**, Константин Иванович Титов; sündinud 1. augustil 1947 Orehhovo-Zujevos) on Venemaa vanausu vaimulik, alates 2005. aastast Vene Õigeusu Vanausuliste Kiriku Moskva ja kogu Venemaa metropoliit. 

Ta lõpetas 1976. aastal Moskva automehaanika instituudi ja töötas kuni 1997. aastani tehase tehnilise kontrolli osakonna ülemana. Nooruses oli ta Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige.

1997. aastal pühitseti ta diakoniks ja 2004. aastal preestriks. 2005. aastal, enne Moskva ja kogu Venemaa metropoliidiks saamist, oli ta lühikest aega Kaasani ja Vjatka piiskop.

Korneliust autasustati 22. veebruaril 2013 Sõpruse ordeniga. 27. juulil 2017 nimetati ta Orehhovo-Zujevo aukodanikuks. 9. juunil 2022 pälvis ta Venemaa Föderatsiooni riikliku preemia.

Kornelius toetab avalikult Venemaa sissetungi Ukrainasse. Tema arvates tapetakse Ukrainas inimesi pelgalt selle eest, et nad mõtlevad ja räägivad vene keelt. Kornelius kutsus ukrainlasi üles relvi maha panema ning lõpetama see genotsiid ja hullumeelsus.

Viited
------

1. ↑  Soldatov, Alexander (8. märts 2022). "«Град» божий". *Novaja Gazeta*. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2022. Vaadatud 12. veebruaril 2023.
**Griinokiit** on heksakliinne sulfiidide hulka kuuluv mineraal. Griinokiidi idealiseeritud keemiline valem on CdS. Madalatel temperatuuridel sarnaneb selle struktuur sfaleriidi omaga, kõrgematel temperatuuridel aga vürtsiidi omaga. Tavaliselt esineb see koos teiste sulfiidide, näiteks sfaleriidi ja galeniidiga. Tegemist on ainsa kaadmiumi tootmiseks kasutatava maagiga (valdav osa sellest metallist saadakse vase-, tsingi- või tinatootmisel kõrvalsaadusena).

Mineraali kirjeldati esimest korda 1840. aastal Šotimaal Bishoptonis, kus seda avastati raudteetunneli rajamisel. Mineraal on saanud nimetuse Greenocki lordi Charles Cathcarti järgi. Varasemaid mineraali leide peeti ekslikult sfaleriidiks. Varem kasutati griinokiiti kollase pigmendina, tänapäeval on aga teada selle mineraali toksiline toime.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. november 2012. Vaadatud 28. september 2016.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **griinokiit** |
**Loir-et-Cheri departemang** on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Centre-Val de Loire'i piirkonnas.

Departemang jaguneb halduslikult:

| Ringkond | Elanike arv(2010) | Pindala(km²) | Valdu |
| --- | --- | --- | --- |
| Blois | 169 887 | 2239 | 93 |
| Romorantin-Lanthenay | 89 452 | 2385 | 74 |
| Vendôme | 70 740 | 1719 | 100 |

Vaata ka
--------

* Loir-et-Cheri departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2019

Välislingid
-----------

 Loir-et-Cheri departemang – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Prantsusmaa departemangud

Ain **·** 
Aisne **·** 
Allier **·** 
Alpes-de-Haute-Provence **·** 
Alpes-Maritimes **·** 
Ardèche **·** 
Ardennes **·** 
Ariège **·** 
Aube **·** 
Aude **·** 
Aveyron **·** 
Bas-Rhin **·** 
Belfort **·** 
Bouches-du-Rhône **·** 
Calvados **·** 
Cantal **·** 
Charente **·** 
Charente-Maritime **·** 
Cher **·** 
Corrèze **·** 
Corse-du-Sud **·** 
Côte-d'Or **·** 
Côtes-d'Armor **·** 
Creuse **·** 
Deux-Sèvres **·** 
Dordogne **·** 
Doubs **·** 
Drôme **·** 
Essonne **·** 
Eure **·** 
Eure-et-Loir **·** 
Finistère **·** 
Gard **·** 
Gers **·** 
Gironde **·** 
Guadeloupe **·** 
Haut-Rhin **·** 
Haute-Corse **·** 
Haute-Garonne **·** 
Haute-Loire **·** 
Haute-Marne **·** 
Haute-Saône **·** 
Haute-Savoie **·** 
Haute-Vienne **·** 
Hautes-Alpes **·** 
Hautes-Pyrénées **·** 
Hauts-de-Seine **·** 
Hérault **·** 
Ille-et-Vilaine **·** 
Indre **·** 
Indre-et-Loire **·** 
Isère **·** 
Jura **·** 
Landes **·** 
Loir-et-Cher **·** 
Loire **·** 
Loire-Atlantique **·** 
Loiret **·** 
Lot **·** 
Lot-et-Garonne **·** 
Lozère **·** 
Maine-et-Loire **·** 
Manche **·** 
Marne **·** 
Martinique **·** 
Mayenne **·** 
Meurthe-et-Moselle **·** 
Meuse **·** 
Morbihan **·** 
Moselle **·** 
Mayotte **·** 
Nièvre **·** 
Nord **·** 
Oise **·** 
Orne **·** 
Pariis **·** 
Pas-de-Calais **·** 
Prantsuse Guajaana **·** 
Puy-de-Dôme **·** 
Pyrénées-Atlantiques **·** 
Pyrénées-Orientales **·** 
Réunion **·** 
Rhône **·** 
Saône-et-Loire **·** 
Sarthe **·** 
Savoia **·** 
Seine-Maritime **·** 
Seine-et-Marne **·** 
Seine-Saint-Denis **·** 
Somme **·** 
Tarn **·** 
Tarn-et-Garonne **·** 
Val-d'Oise **·** 
Val-de-Marne **·** 
Var **·** 
Vaucluse **·** 
Vendée **·** 
Vienne **·** 
Vosges **·** 
Yonne **·** 
Yvelines
**Kornelia Ender** (hiljem **Matthes**, nüüd **Grummt**; sündinud 25. oktoobril 1958 Plauenis Bezirk Karl-Marx-Stadtis) on endine Ida-Saksamaa ujuja. 1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis sai temast esimene naisujuja, kes on võitnud ühtedel olümpiamängudel neli kuldmedalit, kõik maailmarekordiga. Hiljem väideti, et Ida-Saksamaa koondise arstid olid oma sportlastele süstemaatiliselt manustanud steroide (ehkki ilma sportlaste teadmata). Kuna naisel oli 1976. aastal ilmnenud steroidide tarvitamise sümptomeid (sügav hääl, ülearenenud keha), kahtlustati Enderi saavutuste paikapidavust.

Ender treenis noorelt ja võitis 1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis 13-aastaselt oma esimesed olümpiamedalid: kolm hõbemedalit, sealhulgas ühe 200 m kompleksujumises, lõpetades Austraalia ujuja Shane Gouldi järel teisena. Järgnevate aastate jooksul ületas ta individuaalsetel ja võistkondlikel distantsidel 32 maailmarekordit, sealhulgas neli Montréali mängudel. 1991. aastal tunnistas ta 1976. aasta mängude suhtes pikaajalisi kahtlusi oma füüsilise seisundi kohta, tunnistades, et meeskonna arstid ja treenerid olid talle mitmete kuude jooksul süstinud arvukalt narkootikume (vrd doping Ida-Saksamaal). Ender ütles, et ta ei teadnud omal ajal ega olnud ka hiljem teada saanud, mis ravimid need on. Ta ütles, et talle öeldi vaid, et ravimid aitavad tal "taastuda", kuigi ta oli üllatunud lihasmassi lisandumise üle, omistas ta selle siiski oma rangele treeningule.

Kui naine muutus kahtlustatavaks ja keeldus kloorhüdrometüültestosterooni võtmast 1977. aastal, keelasid marksistlikud võimud tal koondises riiki esindada.

Ender oli neli aastat abielus Ida-Saksamaa seliliujumise ujuja ja mitmekordse olümpiavõitja Roland Matthesiga. Nüüd on ta abielus endise saksa kergejõustiklase ja bobisõitja Steffen Grummtiga.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib nõiasõnadest; Eesti bändi kohta vaata artiklit Loits (ansambel)* |

---

**Loits** on maagiline akt – sõnaline pöördumine, mille abil tahetakse allutada üleloomulik vägi oma tahtele. Selle erivormiks india usundites on mantra.

Loitsud põhinevad usul sõna maagilisse jõusse. Loitsude abil püütakse mõjutada inimesi ja loodusjõude, ravida haigusi jne.

Eesti alad
----------

Eestis on esimesed loitsud kirja pandud 1632 aastal. Peamised olid värsivormis jutustavas stiilis loitsud, milles kirjeldati soovitud sündmust. Olulised olid ka sünniloitsud, mis seletasid vältida tahetava ja soovimatu nähtuse tekkimist või algust. 

Loitsudes oli rohkesti saksa laene ning loitsude ühe osana kasutati sageli kristlikke palveid, arvumaagiat jms.

Vaata ka
--------

* Mantra

Viited
------

1. 1 2  Kulmar, T. 2006. Üldine usundilugu: religiooniteaduse põhimõisted. Tartu ülikooli kirjastus. Lk 13
2. ↑  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 148

Välislingid
-----------

* Mare Kõiva, Eesti loitsud *Eesti Päevaleht*, 30. juuli 2011.
**Hidayet Türkoğlu** (tuntakse hüüdnime **Hedo** järgi; sündinud 19. märtsil 1979 Istanbulis) on Türgi endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 15 hooaega ja on hiljem olnud Türgi korvpalliliidu president.

Karjäär Euroopas
----------------

Enne NBA-sse siirdumist mängis Türkoğlu aastatel 1996–2000 Türgi klubis Efes Pilsen (nüüdne Anadolu Efes), kellega tuli Türgi meistriks, võitis kaks karikat ning jõudis Euroliigas 2000. aastal nelja parema sekka.

Karjäär NBA-s
-------------

Türkoğlu värvati 2000. aasta NBA *draft* '​i 16. valikuna Sacramento Kingsi, kelle eest tõi ta debüüthooajal keskmiselt 5,3 punkti ja 2,8 lauapalli mängus. Järgmisel, 2001/02. hooajal kerkisid tema keskmised näitajad 10,1 punkti ja 4,5 lauapallini mängus. 

Pärast kolme hooaega Kingsis vahetati Türkoğlu 2003. aasta suvel San Antonio Spursi, kust ta siirdus pärast üht hooaega Orlando Magicusse. Magicus põhitegijate sekka tõusnud Türkoğlu kogus oma karjääri parimal, 2007/08. hooajal keskmiselt 19,5 punkti, 5,7 lauapalli ja 5 resultatiivset söötu mängus ning valiti tolle hooaja NBA enim arenenud mängijaks.

Türkoğlu vahetati 2009. aastal Toronto Raptorsisse ja 2010. aasta suvel Phoenix Sunsi, misjärel naasis ta 2010. aasta detsembris Orlando Magicusse, kus mängis 2013. aastani.

Viimased kaks NBA hooaega Los Angeles Clippersis mänginud Türkoğlu lõpetas karjääri 2015. aasta novembris.

Saavutused
----------

* NBA enim arenenud mängija (2008)
* NBA uusutulnukate teine viisik (2001)
* Türgi meister (1997)
* Kahekordne Türgi karika võitja (1997, 1998)

Rahvuskoondis
-------------

Türkoğlu on Türgi koondisega võitnud hõbemedali 2001. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel.

Välislingid
-----------

* Hedo Türkoğlu – NBA.com
* Hedo Türkoğlu – Basketball-Reference.com
**Independence of the Seas** on kolmas Freedom-klassi ristluslaev, mis kuulub ettevõttele Independence of The Seas Inc. (Royal Caribbean Cruises Ltd.) ja mida käitab Royal Caribbean International.

Laev kannab Bahama lippu ning tema kodusadam on Nassau.

Ehitamine
---------

Laev telliti novembris 2004. Kiil pandi laevale tehasenumbriga 1354 Aker Finnyardi Turu laevatehases Turus Soomes. Vettelaskmistseremoonia toimus 14. septembril 2007 kuivdokis nagu teistelgi Freedom-klassi laevadel. Laeva ehitamine maksis umbes 828 miljonit USA dollarit.

Tema sõsarlaevad on Freedom of the Seas ja Liberty of the Seas. Valmides jagas ta koos oma sõsarlaevadega maailma kõigi aegade suurima ristluslaeva tiitlit. 2009. aastal valmis Oasis of the Seas, mis on suurem.

Laeva andmed
------------

Independence of the Seas on 338,95 m pikk, 38,6 m lai ja 63,7 m kõrge. Laeva süvis on 8,5 m ja suurim kiirus 21,6 sõlme, lühiajaliselt 23 sõlme. Laeval on 18 tekki, neist 15 reisijatele, reisijakohti on 4370 ja laevapereliikmeile 1360 kohta.

Laeva peamasina moodustavad kuus Wärtsilä diiselmasinat 12V46C koguvõimsusega 75,6 MW. Seega on iga üksiku masina võimsus 15,1 MW.

Laeva sõuseadme moodustavad kolm põtkurit, millest üks on jäigalt kinnitatud ja kaks võivad asendit muuta. Neist igaühe võimsus on 14 MW ja koguvõimsus seega 42 MW.

Laeva suurt laiust on kasutatud promenaadi rajamiseks laeva keskele. See annab igale alumise teki kajutile oma akna, ühtedele väljapoole merevaatega ja teistele sissepoole promenaadivaatega. Promenaadil asub sild, mida saab tõsta ja langetada.

Nagu teistelgi Freedom-klassi laevadel, on ka laeval Independence of the Seas veepark ning täismõõtmetes võrkpalli- ja korvpalliväljak. Laeval on kahekorruseline teater Alhambra, kus on istekohti 1200 pealtvaatajale, konverentsikeskus ja Vana-Egiptuse teemaline kabaree Pyramid Lounge. Laeval on uisuväljak, kus etendatakse uisušõusid, aga seal tohivad ka reisijad uisutada. Laeval on lainegeneraator surfamiseks siseruumis, minigolfiväljak ja mägironimissein. Kõikjal laevas on Wi-Fi ja mobiiltelefonilevi. Igas kajutis on lameekraanteler.

Ajalugu
-------

17. aprillil 2008 anti valmis laev omanikele üle. Laev ristiti 30. aprillil 2008 Southamptonis, ristiemaks sai lapsehoidja Elizabeth Hill. Ülejärgmisel päeval asus Independence of the Seas oma esmareisile.

31. mail 2011 said naftatanki plahvatuse tõttu viga 12 reisijat, vigastusi oli ka laeval.

Kuigi laev seilab Bahama lipu all, väljuvad kõik tema reisid Southamptonist. Kuid plaani järgi peaks ta 22. novembril 2012 lahkuma Fort Lauderdale'i, kus ta talvehooajal pakub kruiise Kariibi merel. 2013. aasta aprillis peaks ta naasma Suurbritanniasse.

Independence of the Seas Iirimaal Cobhis

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Det Norske Veritas (inglise keeles)
2. ↑  Kreuzfahrtschiffe mit ungewöhnlichen Taufpatinnen (saksa keeles)
3. ↑  Explosion in Gibraltar nahe der Independence of the Seas (saksa keeles)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Independence of the Seas** |

* Independence of the Seas Royal Caribbean Internationali kodulehel (inglise keeles)
Max-Morlock-Stadion Nürnbergis
**Max-Morlock-Stadion** ehk **Grundig Stadion** ehk **Stadion Nürnberg** ehk **Franken-Stadion** on jalgpallistaadion Saksamaal Nürnbergis, mis valmis 1928.

Enne 1991. aastat tunti staadioni nimega **Städtisches Stadion**. Alates märtsist 2006 on staadioni ametlik nimi *easyCredit-Stadion*, *German bank Norisbank AG*-le nimeõiguse müügi tulemusel. Staadion on Bundesliga klubi 1. FC Nürnbergi kodustaadion.

Bundesliga mängude ajal lubatakse staadioni tribüünidele kuni 46 780 pealtvaatajat (neile on seal 38 980 istekohta ja 7800 seisukohta). Minevikus, kui seisukohti oli rohkem, on tribüünidele ka rohkem rahvast lubatud. Staadioni juures on 15 000 parkimiskohta. VIP-alas on 800 kohta ja VIP-idele on ette nähtud 205 parkimiskohta.

Staadion rajati 1928. aastal.

Staadioni uuendati 2006. aasta jalgpalli MM-i tarbeks aastatel 2003–2005. Staadioni ehitustööd maksid 56 miljonit eurot ja staadion mahutab 47 559 pealtvaatajat.

MM-võistlustel peeti staadionil viis mängu, millest neli olid alagrupi- ja üks kaheksandikfinaali mäng.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Max-Morlock-Stadion** |

* Koduleht
* Staadioni juht
* Infot ja pilte

| * v
* r
2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste staadionid |
| --- |
| 
Berliini Olümpiastaadion (Berliin) **·**  Signal Iduna Park (Dortmund) **·**  Commerzbank-Arena (Frankfurt) **·**  Veltins-Arena (Gelsenkirchen) **·**  HSH Nordbank Arena (Hamburg) **·**  AWD-Arena (Hannover) **·**  Fritz-Walter-Stadion (Kaiserslautern) **·**  RheinEnergieStadion (Köln) **·**  Red Bull Arena (Leipzig) **·**  Allianz Arena (München) **·**  Stadion Nürnberg (Nürnberg) **·**  Gottlieb-Daimler-Stadion (Stuttgart) |
**MTÜ Eesti Naabrivalve** on 5. mail 2000 kodanikualgatuse korras asutatud naabrivalvet edendav ühing, mille eesmärk on tõsta elanike turvalisust kodudes ja nende lähemas ümbruskonnas elanike endi aktiivse tegutsemise tulemusel.

Eesmärgi saavutamiseks aitab ühing kaasa elukeskkonna turvalisusega tegelevate mittetulundusühingute ja liikumiste tekkele ning nende tegevusele, tutvustab kogukonna turvalisuse põhimõtteid, annab välja trükiseid ja korraldab koolitusi ning arendab koostööd riigi- ja kohalike omavalitsuste, politsei ning teiste asutustega.

Ühing on elukeskkonna turvalisusega tegelevaid mittetulundusühinguid ja isikuid ühendav organisatsioon, mis jagab oma liikmetele elukeskkonna turvalisuse alast teavet ja koolitust ning on oma liikmete esindajaks koostööpartnerite leidmisel ja nendega koostöö arendamisel.

Ühingu missioon on tagada igaühe kodu ja naabruskonna turvalisus.

Ühingu eesmärgid
----------------

1. Algatada ja toetada projekte, mille eesmärk on turvaline elukeskkond.
2. Edendada ja propageerida kodanikualgatusel põhinevat kogukonna turvalisuse alast tegevust ning tagada sellekohase teabematerjali kättesaadavus.
3. Olla elukeskkonna turvalisuse valdkonnas elanikkonna huvide esindajaks ja koostööpartneriks avalikule ja erasektorile ning mittetulunduslikele ühendustele.
4. Sõlmida koostöölepingud teiste elukeskkonna turvalisust suurendavate organisatsioonidega (turva-, luku-, uste-, akna-, kindlustusfirmadega jne), luues oma liikmeskonnale soodsamaid võimalusi turvalisusteenuste saamiseks.
Hedwig Kohn 1912. aastal
**Hedwig Kohn** (5. aprill 1897, Breslau, Saksa keisririik (tänapäeval Wrocław, Poola) – 26. november 1964, Durham, Põhja-Carolina, USA) oli Saksa-Ameerika füüsik, üks kolmest naisest, kes läbisid Saksamaal habilitatsiooni (ülikooli õppejõule vajaliku kvalifikatsiooni) Saksamaal enne Teist maailmasõda.

Juudi päritolu tõttu pidi ta natside võimuletuleku järel Saksamaalt lahkuma. Lõpuks USA-sse jõudnuna jätkas ta seal õpetamist ülikoolis. Füüsikuna tegutses Kohn peamiselt optika, eelkõige püromeetria ja spektromeetria vallas.

5. aprillil 2019 tunnustas ettevõte Google oma otsingumootori avalehel teda ilmestava vigurpildiga (*doodle*'iga).

Välislingid
-----------

* Renate Strohmeier *Lexikon der Naturwissenschaftlerinnen und naturkundigen Frauen Europas. Von der Antike bis zum 20. Jahrhundert.* Thun, Frankfurt am Main 1998, ISBN 3-8171-1567-9, 159 lk (Google Books).
* Brenda Winnewisser *Hedwig Kohn – Eine Physikerin des zwanzigsten Jahrhunderts.* Physik Journal Nr. 2, 2003, lk. 51–55 (PDF, 1,3 MB).
**India klassikaline muusika** on India muusika professionaalne traditsioon, mida on ajaloo jooksul kultiveerinud peamiselt õukonnamuusikud. Alates 20. sajandist kuulatakse ja praktiseeritakse seda laiades haritlaste ringkondades. Selle muusika teooriat on põhjalikult arendatud hinduismi alustekstide ajast saadik. 

Alates keskajast jaguneb India klassikaline muusika kaheks suunaks: Hindustani muusika (India põhja- ja keskosas, Pakistanis ja Bangladeshis) ning Karnataka muusika (Andhra Pradeshi, Karnataka, Kerala ja Tamil Nadu osariigis). Erinevused puudutavad termineid, pille ja mänguviisieelistusi. Karnataka muusikas on rohkem ornamente ja laulu ning vähem improvisatsiooni.

India klassikaline muusika on põhimõtteliselt monofooniline ja seda mängitakse väga väikestes ansamblites. Harmooniat ega akordide vaheldumist ei ole, muusika areneb staatiliste heliridade alusel. Heliread koos ornamentide ja meloodiaprogressioonide reeglitega moodustavad arvukalt raagasid. 

India klassikaline muusika sai läänes tuntumaks 1950ndatel. Lääne muusikud on India muusikutega koostööd teinud. Läänes tuntumad India klassikalise muusika mängijad on Hindustani muusikutest sitarimängija Ravi Shankar, sarodimängija Ali Akbar Khan ja tablamängija Zakir Hussain ning Karnataka mängijatest viiuldaja Lakshminarayana Subramaniam ja vinamängija Sundaram Balachander.
**Grigori Kromanov** (8. märts 1926 Tallinn – 18. juuli 1984 Lahe küla, Rakvere rajoon) oli eesti teatri- ja filmilavastaja.

Ta lõpetas 1946. aastal Tallinna 6. Keskkooli ja õppis 1946–1949 Eesti NSV Riiklikus Teatriinstituudis. 1953. aastal lõpetas ta GITIS-e eesti stuudio.

Aastatel 1953–1956 oli Draamateatri näitleja. 1956. aastal hakkas Eesti Televisioonis tegelema režissööritööga, olles aastatel 1956–1961 Eesti Televisiooni režissöör ja 1962–1963 pearežissöör. Aastatel 1961–1962 ja 1963–1981 oli ta Tallinnfilmi režissöör. Seejärel aga aastatel 1981–1982 Vene Draamateatri peanäitejuht ja 1966–1984 (vaheaegadega) Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri erialaõppejõud.

Filmograafia
------------

* "Põrgupõhja uus Vanapagan" (1964, koos Jüri Müüriga)
* "Mis juhtus Andres Lapeteusega?" (1966)
* "Meie Artur" (telefilm Artur Rinnest, 1968, koos Mati Põldrega)
* "Viimne reliikvia" (1969)
* "Briljandid proletariaadi diktatuurile" (1975)
* "Hukkunud Alpinisti hotell" (1979)

Tunnustus
---------

* 1975 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
---------

Ta oli aastatel 1950–1956 abielus Eva Novekiga, 1957–1964 Ellu Puudistiga (neil oli poeg ajakirjanik Igor Kromanov), 1964–1975 grimeerija Silvia Kromanovaga ning aastast 1978 juudi päritolu Leedu kirjandus- ja teatriteadlase Irena Veisaitėga.

Kirjandus
---------

* Vastused ajalehe Noorte Hääl kollektiivse intervjuu küsimustele. Noorte Hääl, 21. detsember 1976
	+ "Grigori Kromanov". "Meie sõbrad, meie tuttavad III". Eesti Raamat. Tallinn 1980. Lk 358–374
* "Lavastaja Grigori Kromanov: mälestused, artiklid, kirjad, päevikud". Koostanud Irena Veisaite-Kromanova, tõlkinud Silvi Vissak jt. Eesti Raamat. Tallinn 1995. 560 lk
* Jüri Sillarti dokumentaalfilm „Griša". 1996

Välislingid
-----------

* IMDb: Grigori Kromanov