recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Põhjamaade Filmi- ja Televisioonifond** on fond, mis asutati 1990. aastal. Selle peamiseks eesmärgiks on toetada kvaliteetfilmide ja -telesaadete tootmist kõigis viies Põhjamaa riigis: Taanis, Soomes, Rootsis, Islandil ja Norras. 

Rahastatakse filme, telefiktsiooni, telesarju, loomingulisi dokumentaalfilme ja toetatakse ka teisi samalaadseid algatusi. Oma regiooni professionaale täiendatakse ja arendatakse töötubade ja meistriklasside abil, lisaks toetatakse mitmeid Põhjamaades olulise tähtsusega filmiüritusi: festivale, foorumeid, seminare. 

Fond haldab mõjukat Põhjamaade Nõukogu filmiauhinda ning korraldab ja võõrustab iga-aastast sügisel toimuvat "Põhjamaade talentide" üritust.

Fondi keskus asub Oslos. Tegevdirektor on Hanne Palmquist.

"Põhjamaade talendid"
---------------------

"Põhjamaade talentide" eesmärgiks on tutvustada vastlõpetanud Põhjamaade filmikoolide õpilasi põhjamaalastest produtsentidele ja rahastajatele ning anda produtsentidele ja rahastajatele võimalus tutvuda tulevase talendiga. Üritus "Põhjamaade talendid" on kasvulavaks mitmetele tulevastele regiooni filmitööstuse tipptegijatele.

Konkursil valitakse välja 12 projekti, mille hulgast selgub võitja. Projektid peavad kuuluma järgmistesse kategooriatesse: mängufilm, animatsioon, teleseriaal või dokumentaalfilm.

Võitja saab 250 000 Norra krooni.

Tuntumaid konkursil osalenud projekte: 

* norralase Erich Richter Strandi mängufilm "Sønner"

* rootslaste Lisa Munthe ja Helen Ahlssoni dokumentaalfilm "Armbryterskan från Ensamheten"

* soomlase Marja Pyykkö mängufilm "Run Sister Run"

2011. aastal toimus see üritus 11. korda.

Vaata ka
--------

* Põhjamaade Nõukogu filmiauhind

Viited
------

1. 1 2  Nordisk Film and TV Fond - About us
2. ↑  Norden - Kultuur ja kunst[*alaline kõdulink*]
3. ↑  Nordisk Film and TV Fond - Nordic Talents 2011
Edvin Reinvaldt
**Edvin Leopold Rudolph Reinvaldt** (üks eesnimede rööpvorm: **Rudolf**) VR II/3 (20. september 1890 Haapsalu – 10. märts 1979 Stockholm) oli eesti zooloog (terioloog, ihtüoloog), Eesti zooloogia rajajaid.

Elukäik
-------

Ta lõpetas 1910. aastal Tallinna Peetri Reaalkooli. Õppis aastatel 1910-1911 Riia Polütehnilises Instituudis keemiat ja 1913-1914 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas.

Ta võitles Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Ta oli Soomusrongi nr 2 dessantpataljoni ülem, kapten (1919).

Õppis aastatel 1920-1925 taas Tartu Ülikoolis, lõpetas 1925. aastal ja kaitses samal aastal magistriväitekirja. Seejärel täiendas end Londonis ja aastatel 1927–1928 Budapestis, sai 1927. aastal Ungari Kuninglikus Péter Pázmány Ülikoolis *dr phil nat* kraadi.

Aastatel 1921–1928 oli Loodusuurijate Seltsi zooloogiakogude, hiljem ka seltsi raamatukogu hooldaja. Ta oli 1933. aastal ajakirja Kalandus asutajaid, aastail 1933–1944 selle toimetaja. Aastast 1938 oli ta Loodusvarade Instituudi liige.

Aastast 1931 töötas Tallinnas Põllutööministeeriumis. Alates 1935. aastast Tartu Ülikooli õppejõud (ihtüoloogia).

Aastal 1944 põgenes Rootsi. Aastast 1953 töötas Stockholmi Riiklikus Loodusmuuseumis.

Oma teadustöös on ta põhjalikult uurinud Eesti pisiimetajaid, villkäppkrabi, jõevähki (*Astacus astacus*) jmt.

Ta toetas mitme bioloogiajaama (näiteks Kuusnõmme bioloogiajaama) ehitamist.

Tunnustus
---------

* 1925,18. veebruar Vabadusristi II liigi 3. järk

Viited
------

1. ↑  Võitleja (Toronto: 1952- ) nr 5, september 1979, lk 7

Välislingid
-----------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944*
John Locke
**Locke'i lisatingimus** (inglise keeles *Lockean provioso*) on John Locke'i omandi tööpanuse teooria osa, mis ütleb, et kuigi üksikisikutel on õigus midagi omastada seda enda töö ja panusega sidudes, saab seda teha ainult "seal, kus sama head jääb piisavalt ka teistele".

Locke'i sõnastus
----------------

> „Selline *maatüki omandamine* maa harimise teel ei kahjustanud ühtegi teist inimest, sest sama head maad oli veel küllalt alles ja veel rohkemgi, kui suutnuks ära kasutada need, kellel maad veel polnud. Kuigi ta ehitas oma maatükile tara ümber, ei jäänud teistele kunagi vähem maad alles, sest see, kes jätab teisele alles sama palju, kui too suudab ära kasutada, samahästi kui ei võtagi kelleltki midagi ära. Keegi ju ei arva, et ta kannatab kahju sellest, kui teine inimene joob vett, ehkki too rüüpab ohtralt, kui talle endale jääb janu kustutamiseks alles terve jõetäis samasugust vett. Ning maa ja vee puhul on olukord täiesti samasugune, juhul kui mõlemat jagub kõigile piisavalt."
> 
> 
>  – John Locke, "Teine traktaat valitsemisest", 5. peatükk, lõik 33
> 
>

Ülevaade
--------

Väljendi "Locke'i lisatingimus" mõtles välja libertaarne poliitfilosoof Robert Nozick enda teoses "Anarhia, riik ja utoopia". See põhineb John Locke'i teoses "Teine traktaat valitsemisest" väljatöötatud ideedel, nimelt, et eneseomand võimaldab inimesel segada oma tööd loodusvaradega, muutes ühisvara eraomandiks. Locke järeldab, et inimesed peavad suutma kaitsta ressursse, mida nad elamiseks kasutavad ja et see on looduslik õigus. Tingimuses öeldakse, et kuigi vara omastamine vähendab võõra õigust sellele, on see aktsepteeritav seni, kuni see ei tekita kellelegi teisele halvemat olukorda kui see oleks olnud ilma asja eraomandita.

Locke'i lisatingimust on georgistid ja sotsialistid kasutanud selleks, et näidata maa ilma hüvitiseta omandamist ebaõiglasena. Georgismi järgi on maa omamine õige vaid seni, kuni kogukonnale makstakse selle eest makse.

Kaasaegse Austria koolkonna libertaarid ja anarhokapitalistid nagu Murray Rothbard on nõustunud Locke'i teiste kinnisvaraga seotud seisukohtadega, lükates samas Locke'i lisatingimuse tagasi.

Viited
------

1. ↑  John Locke, *Teine traktaat valitsemisest*, 5. peatükk, lõik 27.
2. ↑  Nozik, Robert (1974). *Anarchy, State, and Utopia*. lk 175.
3. ↑  "Social Minimum"
4. ↑  Rothbard, Murray (2003). *The Ethics of Liberty*. NYU Press.
|  |
| --- |
|  |
| Riik |  | USA |
|  |
|  **Poks** |
| Kuld | 1920 | Poolraskekaal |
| 2. ring | 1924 | Raskekaal |
|  **Bobisõit** |
| Kuld | 1932 | Neljabobi |

**Edward (Eddie) Patrick Francis Eagan** (26. aprill 1898 – 14. juuni 1967) oli USA poksija ja bobisõitja. 

Eagan võitis poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Eagan võitis neljabobil 1932. aasta taliolümpiamängudel (Lake Placid, 1932) kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta oli esimene sportlane, kes on võitnud kuldmedali ja tulnud olümpiavõitjaks nii suve- kui ka taliolümpiamängudel.

Viited
------

1. ↑  6. suveolümpiamängude poksivõistlus. Antwerpen 1920. Tulemused inglise keeles
2. ↑  7. suveolümpiamängude poksivõistlus. Pariis 1924. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Edward Eagan saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
Rõngasristid Vormsi kalmistul (august 2011)
Vormsi kalmistu.
**Vormsi kalmistu** on Lääne maakonnas Vormsi vallas Hullo külas asuv kalmistu.

Püha Olavi kiriku lähedal asub metsaalune kiviaiaga ümbritsetud kalmistu, mis on hästi säilinud hauatähistega ja järjepidevalt hooldatud ning kus asub ka maailma suurim rõngasristide kogu. Lisaks rõngasristidele leidub kalmistul veel kiviriste, sepis- ja valuriste  ning puuriste. Kalmistu peasissekäik asub lõunaküljel. Kalmistul on kaks poolt: vasakul rõngasristidega vanem pool ja paremal nüüdisaegne matmispaik. Kalmistu edelanurgas kuuskede vahel asub vana kabel, mis taastati 1990. aastal. Kalmistu kaguküljel asub paekivist laotud krohvimata väravapostidega kahepoolne lippidest värav, kirdeküljel on paekivist postidega metallväravad. 

Viimset teekonda kutsuti Vormsil Häcabacanile minekuks, kuna see oli koht, kus ristusid saare teed ning asus Häcabacani (tõlk. ristuma, haakuma) küla.

Kalmistu vanemal alal on säilinud 330 rõngasristi. Ristid on valmistatud rannarootslastest talupoegade poolt ning tahutud pae- ja liivakivist. Iga rist on erineva välimusega, seega omamoodi unikaalne. Ristide peal on kaarena rootsipärased nimed. Nende järgi on hinnatud saareelanike kirjaoskuse arengut. Paljud ristid on algelise töötlusega ja neil esineb kirjavigu. Sageli on ristidel küla nimed, vahel talunimed, kuid peaaegu alati peremärgid. Aastaarvud, mis rõngasristidele märgitud on, tähistavad surmadaatumeid. Nii mõnedki maasse vajunud sammaldunud ristid on ligi kolme sajandi vanused meistriteosed. Rõngasriste hakati Vormsil kasutama Rootsi ajal, 17. sajandil. Kõige vanem säilinud rõngasrist Vormsi kalmistul on aastast 1743 ja kõige uuem aastast 1923. 1977. aastal registreeriti kalmistul 162 rõngasristi. Vanim loetava kirjaga rõngasrist pärineb aastast 1770. Kalmistu ja selle ümbruses olev maa-ala on kultuurimälestisena kaitse all.

Vaata ka
--------

* Vormsi kirikuaed

Viited
------

1. ↑  Vormsi kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 04.05.2015)

Kirjandus
---------

* Luhaäär, Ingvar. Vormsi. Tallinn 1968.

* Sonn, Meeli. Vormsi. Tallinn 1999.
* Õismaa, K. Läänemaa ja läänlased. Tallinn 1988.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vormsi kalmistu** |

* Vormsi kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
* 
* 
* 
* 
*
**Põhjamaade Kiirguskaitse Selts** (rootsi keeles *Nordiska sällskapet för strålskydd*, inglise keeles *Nordic Society for Radiation Protection*) on Põhjamaade koostööorgan kiirguskaitse vallas.

Kiirguskaitse seltsi algataja oli rootsi füüsik Rolf Sievert. Selts asutati Islandi, Norra, Rootsi, Soome ja Taani esindajate osalusel 10. juunil 1964 Stockholmis. Samal aastal sai seltsist Rahvusvahelise Kiirguskaitse Assotsiatsiooni (IRPA) liige.

Seltsi peamine eesmärk on vahendada Põhjamaade vahel kiirguskaitsealaseid teadmisi ja kogemusi. Tegevus puudutab muu hulgas töötajate ja patsientide, kuid ka kogu elanikkonna kaitset kiirguse eest. Selts peab iga kolme aasta tagant korralisi konverentse, kus teaduslike ettekannetega esinevad nii seltsi liikmed kui ka asjatundjatest külalisesinejad. Vajadusel korraldatakse lisaks temaatilisi konverentse.

Seltsi liikmeks võetakse inimesi, kellel on seltsi tegevusvaldkonnaga seotud kõrgharidus või muul viisil omandatud asjatundlikkus.

Selts annab välja Bo Lindelli auhinda.

Viited
------

1. 1 2  Historia
2. ↑  Medlemskap
3. ↑  Bo Lindell-prisen

Välislingid
-----------

* Koduleht
Margareta Eriksdotter
**Margareta Eriksdotter** (1497 – 31. detsember 1536 Tallinn) oli Rootsi aadlidaam, Rootsi kuninga Gustav I õde.

Margareta Eriksdotter sündis Erik Johanssoni ja Cecilia Månsdotteri tütrena.

30. märtsil 1516 abiellus ta Joakim Brahega.

1520. aastal hukati tema abikaasa ja isa Stockholmi veresauna käigus. Margareta ja tema ema, õed, vanaema ja tädi Christina Gyllenstierna võeti vangi ning viidi Kopenhaagenisse, kus neid Sinises tornis vangistuses hoiti. Mitmed neist, muuhulgas Margareta ema ja õed, surid katku.

1524. aastal ta vabastati ning ta naasis Rootsi, kus tema vend Gustav oli kuningaks saanud. 15. jaanuaril 1525 abiellus Margareta Hoya ja Brockenhuseni krahvi Johanniga. Oma isalt oli Margareta pärinud Rydboholmi linnuse.

1528–1529 külastas ta Saksamaad ja Lübeckit. Jönköpingi linnapea Nils Arvidsson lasi Rootsi naasnud Margareta parasjagu käimasoleva mässu tõttu vangistada.

Hiljem Margareta ja tema abikaasa suhted kuningas Gustaviga halvenesid. 1534. aastal lahkusid Margreta ja Johann Rootsist Saksamaale.

1535. aastal sai Johann Krahvisõjas surma. Hoolimata kuninga saadetud palvekirjadest, ei naasnud Margareta Rootsi, kartes, et Gustav I võib teha viga tema lastele. Margareta suri 1536. aastal Tallinnas ja maeti Tallinna toomkirikusse tolleaegse peaaltari ette; kiriku interjöör hävis 1684. aasta tulekahjus ning 1910. aastal välja antud J. Ploompuu kirjastuse "Tallinna juht" kirjutas, et Margareta haua täpne asukoht on "kaotsis".

Perekond
--------

30. märtsil 1516 abiellus Margareta riiginõunik Joakim Brahega. Abielust sündisid:

* Brita Brahe
* krahv Per Brahe vanem (1520–1590), Rootsi riiginõunik

15. jaanuaril 1525 abiellus Margareta Hoya ja Brockenhuseni krahvi Johanniga. Abielust sündisid:

* Jobst (1527–1560)
* Johann (1530–1574)

### Sugupuu

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  **Margareta Eriksdotter(1497–1536)**  | Erik Johansson(suri 1520) | Johan Kristiernsson(1426–1477) | Krister Nilsson(suri 1442) |
| Margareta Eriksdotter Krummedige(suri 1451) |
| Birgitta Gustavsdotter(suri 1472) | Gustav Anundsson |
| Birgitta Stensdotter |
| Cecilia Månsdotter(suri 1522) | Måns Karlsson | Karl Magnusson |
| Birgitta Arentsdotter Pinnow |
| Sigrid Eskilsdotter(suri 1528) | Eskil Isaksson |
| Cecilia Haraldsdotter |

Viited
------

1. ↑  *Tallinna juht*. Tallinn: J. Ploompuu kirjastus. 1910. Lk 9.
**Põhjamaade Tööstusfond** (*Nordisk Industrifond*) oli fond Põhjamaade teaduse, hariduse ja innovatsiooni edendamiseks. Selle käivitas 20. veebruaril 1973 Põhjamaade Ministrite Nõukogu, mis seda ka haldas. 

Fondil oli kaks haru: bio- ja keemiaharu (*Bio- og Kemidivisionen*) ning materjalitehnoloogia- ja standardimisharu (*Materialeteknologi og Standardiseringsdivisionen*). 

Aastal 2004 liideti fond Nordtestiga Nordisk InnovationsCenteriks.

Bio- ja keemiaharu (BCD)
------------------------

Bio- ja keemiaharu juhtis teadus-, haridus- ja innovatsiooniprogramme Põhjamaade Ministrite Nõukogu haldamisel koostöös teiste organisatsioonidega. 

Programmide seas olid

* Nordic Wood (1993–1997), Põhjamaade metsa- ja puidutööstuse programm
* NordFood (1993–2000), Põhjamaade toiduainetööstuse programm
* NordPap (1993–1996), Põhjamaade paberi- ja tselluloositööstuse programm
* NordBio (1989–1993), biotehnoloogiatööstuse programm
* NordYeast (1987–1993), pärmiuurimise ja pärmi kasutava tööstuse programm

*Selles artiklis on kasutatud inglis- ja taanikeelse Vikipeedia artiklit seisuga 27.3.2011.*
Albert Camille Vital (2013)
**Albert Camille Vital** (sündinud 18. juulil 1952 Toliaras) on Madagaskari sõjaväelane, Madagaskari peaminister (2009–2011).

Vital õppis sõjakoolis Madagaskaril ja hiljem kõrgemas sõjakoolis Pariisis. Ta sai ka insenerihariduse Nõukogude Liidus.

Ta oli Madagaskari armee ohvitser. 2009. aasta sündmustes, mille käigus Andry Rajoelina võimu haaras, ta otseselt ei osalenud. President Andry Rajoelina nimetas Albert Camille Vitali peaministriks pärast seda, kui oli poliitiliste jõudude kompromissina ametisse nimetatud peaministri Eugène Mangalaza ametist vabastanud. Vital oli peaminister 20. detsembrist 2009 17. oktoobrini 2011.

10. märtsil 2011 astus Albert Camille Vitali valitsus tagasi, järgides rahvusvaheliste nõustajate lepitusplaani. 16. märtsil 2011 nimetas Andry Rajoelina Vitali uue üleminekuvalitsuse juhina ametisse tagasi.

17. oktoobril 2011 astus Vitali valitsus ametist tagasi. Ta jätkas peaministri kohuste täitmist kuni ameti üleandmiseni Omer Berizikyle sama aasta 2. novembril.

Viited
------

1. ↑  Madagascar Opposition Balks at Re-Appointment of Prime Minister

Välislingid
-----------

* Qui est Vital Albert Camille ?
**Albert Anni** (19. veebruar 1920 Jadrošino – 29. mai 2005 Tartu) oli eesti maalikunstnik, kunstipedagoog ja fotograaf.

Elukäik
-------

Albert Anni sündis 19.02.1920 Moskva lähedal Jadošino külas Moostest välja saadetud August Anni ja Karjalast pärit Ida Adamsoni esimese pojana. Peres oli kokku viis last: pojad Albert, Johannes, Leo ja Vladimir ning tütar Alviine, kes suri lapsena difteeriasse. Albert tegi väiksena kõiki talutöid, kuid leidis juba siis aega joonistamiseks. Töövahendiks oli peamiselt süsi. 

1938. aastal kuulutati suur ja töökas talupere kulakuteks. Alberti isa viidi vangi ning tapeti, kodu anti kolhoosile. Külas, kus peamiselt elasid eestlased ja lätlased, tabas teisi peresid sama saatus. Alberti ema Ida kolis koos oma õe Mariaga Moskva lähistele Istrasse. Nad ehitasid ühiselt maja ning kasvatasid üles mõlema pere lapsed. 

Istras elades alustas Albert kunstiõpinguid. Aastatel 1937–1941 õppis Albert Anni Moskvas M. Kalinini nimelises Rakenduskunsti koolis. 1941. aastal astus ta Moskva Pedagoogilisse Instituuti maali erialale. 1945–1950 õppis ta Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis maali fakulteedis, mille lõpetas tahvelmaali erialal Johannes Võerahansu õpilasena.

1952–1980 oli Anni Tartu Kujutava Kunsti Kooli joonistamise, maalitehnoloogia ja maali õpetaja ning 1958. aastast kuulus Eesti NSV Kunstnike Liitu. 30 aasta vältel pildistas Albert Anni Tartu Riiklikus Kunstimuuseumis arhiivi ning kataloogide jaoks kunstiteoseid. See töö õpetas teda kunstiteoseid põhjalikult analüüsima. 1970. aastate lõpus seadis ta Tartu Kunstikooli juurde sisse fotolabori.

Albert Anni on maetud Tartu Raadi kalmistule (P 33-98).

Isiklikku
---------

Albertil oli esimesest abielust Zelmaga poeg Albert ning teisest abielust Linda Altiniga tütar Silvia.

Looming
-------

Loomingus köitis teda maastik erinevatel aastaaegadel, lilled, natüürmordid ja portreed. Oma elutööks pidas Albert Anni kunstipedagoogi tööd Tartu Kunstikoolis ja soovis üle kõige, et tema õpilased omandaksid temalt joonistamise oskuse ning kujuneksid omanäolisteks kunstnikeks. Ta ei väsinud õpilastele kordamast: "Omanda kunstiajaloost põhitõed, üldista need ja loo omanäoliselt!" Pedagoogina oli tema suurim soov õpilasi nende loomingulisel teel aidata. Selleks sõnastas, mõtestas, üldistas ja kujutas ta graafiliselt loomeprotsessi. 

Enda looduga polnud ta kunagi rahul ning jäi väljenduslaadilt alati otsivaks.

Pildid
------

* Fail:Albert ema Ida ja isa Augustiga.jpgAlbert ema Ida ja isa Augustiga
* Albert peab loengut
* Albert õpilastega
**Ain Rannaleet** (õieti **Rudolf Laurent**; 25. mai 1904 Simititsa, Jamburgi maakond – 11. november 1937 Leningrad) oli eesti luuletaja ja proosakirjanik.

Lõpetas 1930. aastal Herzeni-nimelise Leningradi Pedagoogilise Instituudi ning töötas 1925–1937 õpetajana. Rannaleet oli Eesti Proletaarsete Kirjanikkude Assotsiatsiooni asutajaid 1926. Arreteeriti 28. augustil 1937, 4. novembril 1937 mõisteti §58-1a järgi surmanuhtlus ning hukati 11. novembril 1937 Leningradis.

Teoseid
-------

### Poeem

* "Veli" (1927)

### Jutustus

* "Nõgisalu turbalõikajad" (1927)
* "Mis sündis kevadel" (1928)

### Luulekogu

* "Õhtused külad" (1928)
* "Sammud tulevikku" (1935)
* "Mägede harjale", valikkogu (1978)

Viited
------

1. ↑  Uno Schultz Millal suri Ain Rannaleet? Keel ja Kirjandus märts, 2015. Lk. 197
2. ↑  "Novembris 1937 Leningradis hukatud isikute loend (vene keeles, Rudolf Laurent (Лаурент Рудольф Юганович))". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 13. märtsil 2015.

Välislingid
-----------

* Uno Schultz Millal suri Ain Rannaleet? Keel ja Kirjandus märts, 2015.
**Rapla raudteejaam** (saksa *Rappel*) on raudteejaam Raplamaal Raplas. Algselt oli jaama nimi **Hermeti**. 

Rapla jaamas asub kaks 550 mm kõrgust perrooni pikkustega 150 m. Päevas peatub Raplas umbes 20 reisirongi. Mööda raudteed on Balti jaamast Raplasse 54,4 km, mille läbimiseks kulub rongil umbes 53 minutit kuni üks tund, ekspressrongil aga kuni 50 minutit. Jaamas asub koos peateega neli raudteeharu. Samuti asub jaamas mitu haruteed, mis suunduvad erinevatele tööstusterritooriumitele. 

Raplas peatuvad kõik lõunasuunalised reisirongid, kokku toimub paarkümmend väljumist päevas. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. Piletihinnalt kuulub jaam IV tsooni.

Ajalugu
-------

Rapla jaam, toonase nimega Hermeti, 20. sajandi alguses
Hermeti (hiljem Rapla) jaam rajati koos kitsarööpmelise Tallinna–Viljandi raudteega aastal 1900. Raudteejaam rajati mõni kilomeeter alevikust eemale, kuna kohalik parun ei soovinud jaama oma maa peale. Nõnda rajatigi jaam Valtu mõisa territooriumile.

Seoses 1931. aastal avatud Rapla–Virtsu kitsarööpmelise raudteega sai Raplast sõlmjaam. Virtsu raudtee oli kasutusel kuni selle sulgemiseni 1968 aastal, kuigi Raikkülani käisid rongid veel kuni 1971. aastani.

1960. aastate lõpus alustati kitsarööpmelise raudtee asendamist uue laiarööpmelise raudteega. Tallinna–Rapla vaheline laiarööpmeline raudteelõik avati pidulikult 19. juunil 1969, kui Tallinnast saabus esimene laiarööpmeline reisirong D1-312.

Jaamahoone
----------

Varikatusega punastest tellistest hoone ehitamiseks kasutati ilmselt kohaliku tellisetehase toodangut. Ühekorruseline jaamahoone on säilinud suhteliselt algupärasel kujul, uuemal ajal on vaid lühendatud varikatust. 

Jaamahoonest ei saa osta rongidele pileteid, kuid hoone töötab ootesaalina.

Vaata ka
--------

* Tallinna–Viljandi rongiliin
* Rapla–Virtsu raudtee
* Raudteetransport

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Mehis Helme, *Eesti raudteede 100 aastat*, lk 26
3. ↑  Mehis Helme "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Rapla raudteejaam** |

* "Minutilise täpsusega"; Ühistöö: Rapla maakonna ajaleht, nr. 91, 2 august 1975. DIGAR
* "Renoveeritud Rapla raudteejaam lööb uksed valla", Õhtuleht; 25. september 2008
* "Elron lisab homsest Rapla-Tallinn liinile täiendava väljumise", Tarbija 24; 8. jaanuar 2014
* Rapla jaam; Eesti kitsarööpmelised raudteed
* Infot jaama kohta; fotod (*vene keeles*)

* Rapla jaamahoone raudtee pooltRapla jaamahoone raudtee poolt
* Rapla perroonidRapla perroonid
* Rapla raudteejaama veetornRapla raudteejaama veetorn
* Edelaraudtee reisirong väljumas (2009)Edelaraudtee reisirong väljumas (2009)
* Elroni reisirong Stadler FLIRT RaplasElroni reisirong Stadler FLIRT Raplas

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** |  **Raudteepeatus lõunasuunalistel reisirongiliinidel** | **Järgnev peatus** |
|  Hagudi |  **Rapla** | Keava  |
**Albert Grauen** (3. märts 1902 – 6. september 1992) oli Eesti sõjaväelane (nooremveebel).

1928. aastal asus Lennukoolis lenduriks õppima. Lõpetas 1930. aastal Lennukooli ning kinnitati 31. maist 1930 sõjaväelenduri kutses. Määrati 1. juunist 1930 teenima ÜLD number 1 ülekoosseisuliseks lenduriks. 1934. aasta suvel viidi Grauen üle Lennubaasi Aviotöökoja lennukite töötoa aviomehaanik-kalkuleerijaks. 

Grauen oli Tallinna lennuväe üleajateenijate laskespordiühingu esimeheks ning saavutas ka ise häid tulemusi laskealal. Lisaks harrastas ta ulukijahti ja kalapüüki. Oli ka väga hea lendur ning jätkas lendamist ka kalkuleerija ameti kõrvalt. Kuna laskespordi asjaajamine oli talle hingelähedasem ning kalkuleerija töö seetõttu kannatas, siis viidi ta 1938. aastal üle ÜLD number 3 I salka lenduriks. 

Teises maailmasõjas, 1941. aasta märtsis läks Punaarmee lennuväeteenistusest vallandatud sõjaväelendur Albert Grauen, tuttavatelt lenduritelt saadud jääluure andmeid kasutades, suuskadel üle lahe Soome.

24. juunil 1941 liitus Erna rühmaga, osales dessandis Kolga randa. Võitles kõigis Erna lahingutes, 1942 läks suusatades üle lahe jää Soome tagasi. Elas Soome Põhjalas, 1948 siirdus Rootsi, kus töötas lendurina eralennuliinidel.
Hans Sõber
**Hans Sõber** VR I/3 (3./5. märts 1890 Järsa talu, Uue-Suislepa vald, Viljandimaa – 5. detsember 1962 Paide/Tallinn) oli eesti arst.

Haridus
-------

Õppis Tarvastu kihelkonnakoolis, Tartu Hugo Treffneri gümnaasiumis ja lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna 1918. aastal.

Elulugu
-------

Esimese maailmasõja ajal oli sõjaväe arst ja Eesti Vabadussõja ajal Tartu sõjaväe haigla arst. Töötas stipendiaadina Viinis, aastatel 1920–1927 oli professor Maasingu vanemassistent. Oli üks Tartu Erakliiniku asutajaid ja selle arste ning võttis osa Tartu Polikliiniku töö korraldamisest ja arstliku abi andmisest, kuid peamiselt töötas siiski eraarstina. Enne surma töötas Paide haigla sisehaiguste osakonna juhataja ja arstina.

Tegi uurimistöid suhkurtõve, difteeria, tuberkuloosi ja malaaria alal. Tema erialaks olid südamehaigused, kuid spetsialiseerus hiljem ka nina-, kurgu- ja kõrvahaiguste eriarstiks.

Liikmesus
---------

Oli Arstide Koja nõukogu ja Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Tunnustus
---------

Lisaks Vabadusristile oli talle antud ka Läti Punase Risti kõrgem aumärk.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Mäelo, B. (5.01.1963). "Dr. H. Sõber surnud". Välis-Eesti : sõltumatu informatsiooni, kultuuriküsimuste ja majanduse ajaleht. Lk 3. Vaadatud 01.07.2018.
2. ↑  "Arstide kojale valiti uus nõukogu". Uus Eesti. 6.06.1939. Lk 3. Vaadatud 01.07.2018.
3. ↑  Mäelo, B. (4.01.1963). "Dr. Hans Sõber in memoriam". Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet. Lk 2. Vaadatud 01.07.2018.
**Põhjamaade raamatukogunädal** (*Nordisk biblioteksvecka*) on üritus, mille jooksul Põhjamaade raamatukogud ja Põhjala Ühing korraldavad Põhja- ja Baltimaade raamatukogudes, koolides ja seltsimajades näitusi, ettelugemisi, raamatututvustusi ja debatte. Iga-aastase raamatukogunädala idee sündis Kopenhaagenis, kui raamatukogude
suhtekorraldusspetsialistid kogunesid seminarile, et arutleda Põhjamaade raamatukogude tihedamate koostöövõimaluste üle.
Ühiselt otsustati taas ellu äratada Põhjalale omane muistne jutuvestmistraditsioon. See kavandati aasta kõige pimedamasse
aega, novembrisse. Ürituse nimeks sai *Kura skymning* ehk Videvikutund.
Raamatukogunädalat korraldatakse alates aastast 1997 .
Aastal 1998 liitusid üritusega ka Baltimaad.

Põhjamaade raamatukogunädala eesmärk on edendada kultuurikontakte Põhjamaade vahel ja populariseerida Põhjamaade kirjandust. Esimestest raamatukogunädalatest alates kuulub selle ürituse juurde eriline tseremoonia: elektrivalgustus lülitatakse välja, süüdatakse küünlad ning igas osalevas raamatukogus loetakse ette üks ja sama tekst. Algselt oli Põhjamaade raamatukogunädal mõeldud täiskasvanutele. 2000. aasta teema kutsus osalema ka lasteraamatukogusid. Lasteüritus sai nimeks "*Kura gryning"* ehk "Hommikuhämarus". Põhjamaade raamatukogunädala teema, tekstid ja ideekataloog avaldatakse raamatukogunädala
kodulehel. Registreerunud raamatukogud saavad tasuta tellida plakateid ja postkaarte. Üritused on leidnud laia kõlapinna – ükski teine Põhjamaade kultuuriüritus pole saanud nii suure tähelepanu osaliseks pressis ega muudes meediakanalites. Üritusele registreeruvate raamatukogude arv kasvab aasta-aastalt, ulatudes üle 2000.

Iga-aastaste raamatukogunädalate teemad:

* 1997 – Sõna Põhjalas (*Ordet i Norden*)
* 1998 – Huumor Põhjalas (*Humor i Norden*)
* 1999 – Legendid ja müüdid Põhjalas (*Sägner och myter förr och nu*)
* 2000 – Laps Põhjalas (*Barnet i Norden*)
* 2001 – Põhjala sõnad ja viisid (*Ord & Toner i Norden*)
* 2002 – Sõna on Põhjalal (*Norden har ordet*)
* 2003 – Meri ja Põhjala (*Havet & Norden*)
* 2004 – Oli kord Põhjalas... (*Det var en gång i Norden*)
* 2005 – Rännud Põhjalas (*På resa i Norden*)
* 2006 – Põnevusjutte Põhjalast (*M:ordet i Norden*)
* 2007 – Naised Põhjalas (*Kvinnan i Norden*)
* 2008 – Armastus Põhjamaade vastu (*Kärlek till Norden*)
* 2009 – Sõda ja rahu Põhjalas (*Krig och fred i Norden*)
* 2010 – Maagiline Põhjala (*Det magiska Norden*)
* 2011 – Huumor Põhjalas (*Humor i Norden*)
* 2020 - Põhjala maailmas

Viited
------

1. ↑  "The Nordic Library Week". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. september 2011. Vaadatud 20. aprillil 2011.
2. ↑

Välislingid
-----------

* Põhjamaade Nõukogu ja Põhjamaade Ministrite Nõukogu kodulehe raamatukogunädala alamleht
* Põhjamaade raamatukogunädala koduleht (taani, soome, norra, rootsi, islandi, põhjasaami, grööni, fääri keeles)
**Harri Paves** (sündinud 26. juunil 1930 Valgas) on eesti metsateadlane.

Elulugu
-------

Harri Paves on äriteenija poeg, Aino Pavese abikaasa ja Heiti Pavese isa.

Lõpetas 1949 Valga 1. Keskkooli, 1954 EPA metsanduse ja maaparanduse teaduskonna, aspirantuuri 1962, põllumajanduskandidaat (1964, ZBI), väitekiri "Lehis Eesti NSV-s". 

Oli 1954–1959 EPA metsandusteaduskonna vanemlaborant, 1963–1970 Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMI) labori vaneminsener ja nooremteadur, 1970–1971 EMI Katse-Puukooli direktor, 1972–1994 EMI vanemteadur, 1994–1996 Eesti Metsaaretuskeskuse insener.

Teadustöö
---------

Uurimistegevuse põhisuund: võõrpuuliikide, eeskätt lehiseliikide introduktsioon ja kasvatamine Eestis, vegetatiivsete (poogitud) okaspuuseemlate rajamine ja majandamine. Juhendanud suuremahuliste geograafiliste okaspuukatsekultuuride istutamist. Oli 1976–1995 Metsamajandusee ja Looduskaitse Ministeeriumi dendroloogiaringi (aastast 1993 Eesti Dendroloogia Selts) teadussekretär, 1991–1997 Eesti Looduseuurijate Seltsi (LUS-i) presiidiumi liige.

Teoseid
-------

Artiklite kogumike "Krahv Friedrich Berg ja mets" (Tallinn, 1995) toimetaja ning "Lehis: metsa ja pargipuu" (Tartu, 2004) kaasautor ja toimetaja. Üle 60 teadustrükise.

* Metsamajandus Eesti NSV-s. Tallinn 1967
* Eestis kasvavad lehised. Tartu 1971
* Lehisevähk vegetatiivses seemlas. // Metsanduslikud uurimused XIX (1984)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Zooloogia ja Botaanika Instituut 1947–1997. Tartu 1997, 65
* Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusteaduskond 1951–1958. Tartu 2001, 41-42
* Kurm, M. Lehiste uurija Harri Paves 75. // Eesti Mets (2005) 3, 56

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Pamjat Azova Qingdaos
**Pamjat Azova** (vene keeles *"Память Азова"*) oli Venemaa Keisririigi mereväkke kuulunud sõjalaev.

Tehnilised andmed
-----------------

Veeväljasurve — 6734 tonni, relvastus — 2 203-mm, 13 152-mm ja 15 väiksemat kahurit, meeskond 570 mereväelast.

Ajalugu
-------

See oli kolmas seda nime kandev laev Vene laevastikus. 

Laeva ehitamist alustati 1886. aastal ja see valmis 1890. aastal. 

1906. aastal 20. juulil (vkj), kui laev seisis koos kahe teise sõjalaevaga Hara lahes ankrus, õnnestus sotsiaaldemokraatide (VSDTP Tallinna komitee) agitaatoril pardale pääseda ja organiseerida mäss, mille käigus tapeti osa ohvitsere ja mõned jõudsid aurupaadiga põgeneda. Seejärel valiti komitee, hiivati ankur ja sõideti Tallinna reidile. Meeskonna meeleolu hakkas aga langema ja lõpuks võeti seaduslik võim laeval taas üle. 18 mässu organisaatorit hukati hiljem Tallinnas. Mitmed meeskonnaliikmed said lisaks karme karistusi.

1907 – pärast lippude ja relvastuse mahavõtmist degradeeriti laev õppelaevaks ja nimetati ümber Dvinaks.

1917 – pärast Veebruarirevolutsiooni nimetati tagasi *Pamjat Azova*ks 

18. augustil 1919 – uputas Briti torpeedokaater laeva Kroonlinna 

1923 – tõsteti üles;

1925 – võeti kasutusele laolaevana, kuid siis võeti üldse arvelt maha;

1927–1929 – lammutati vanarauaks.

Välislingid
-----------

* Броненосный крейсер «Память Азова» 1888 - 1919.
**Halljänes** (*Lepus europaeus;* rahvapäraste nimetustega **haavikuemand**, **haavikuisand**, **välejalg**, **pikk-kõrv**, **kikk-kõrv**, **letu**, **põllujänes**) on jäneslaste sugukonda kuuluv imetaja. Koos valgejänesega on halljänes üks kahest Eestis esinevast jäneseliigist. 

Eestis elab ligikaudu 40 000 isendit.

Välimus
-------

Halljänese karvastik on suvel pruunikashall valge kõhualusega ja talvel helehall, saba pealmine osa on must. Halljänesel on valgejänesest pikemad kõrvad ja pikem saba. Täiskasvanud halljänesed on valgejänestest suuremad.

Toitumine
---------

Halljänes on taimtoiduline. Ta toitub peamiselt kõrrelistest ja liblikõielistest taimedest, talvel sööb ka puude ja põõsaste oksi ning koort. Nagu paljud teised jänesed, söövad ka halljänesed tavaliselt (90–95% juhtudest) ära oma korra soolestiku läbinud toidu – seda nähtust nimetatakse autokoprofaagiaks. See võimaldab halljänesel kätte saada enamiku toitainetesse talletunud energiast[*viide?*].

Sigimine
--------

On levinud arvamus, et halljänesed lähevad märtsis "hulluks" ning et isased ajavad sel ajal üksteist taga ja peavad poksikahevõitlusi. Anthony Holley ja Paul Greenwood (1984) on kindlaks teinud, et märts ei erine innahooaja teistest kuudest (jaanuarist augustini ja mõnikord kauem) ning poksimine on emase ja isase võitlus, kui emane tõrjub isast. 

Halljänesed saavad suguküpseks aastaselt ja siis algab ka sigimine, mis toimub 2–3 korda aastas[*viide?*]. Eestis on keskmine pesakonna suurus 3 poega[*viide?*], tavaliselt on nende esimene pesakond väiksem kui järgnevad[*viide?*]. Tiinus kestab 40–44 päeva[*viide?*]. Halljänes on võimeline veel enne eelmise tiinuse lõppu uuesti tiinestuma (superfetatsioon).

Halljänese pojad on sündides kaetud karvadega ja kohe pärast sündi on nad nägemisvõimelised. Poegade imetamine kestab umbes ühe kuu, pärast seda saavad pojad iseseisvateks[*viide?*]. 
Eluiga on keskmiselt 6 aastat, rekord võib olla ligi 13 aastat[*viide?*].

Muu
---

Halljänes on tavaline jahiloom, kuid tal on ka looduses palju vaenlasi. Teda ohustavad enamik suurkiskjaid ja suuremad röövlinnud, poegadele on ohtlikud rongad ja varesed. Halljänes eelistab avamaastikku. Ta on aktiivne hämaras ja öösiti. 

Halljänes ei ole Eestis kaitse all.

Halljäneseid introdutseeriti Eestisse korduvalt 20. sajandi alguses.

Viited
------

1. 1 2   Liigikirjeldus TÜ Loodusteadusliku hariduse keskuse interaktiivses õpikeskkonnas; bio.edu.ee
2. ↑

Kirjandus
---------

* Anthony J. F. Holley, Paul J. Greenwood. The myth of the mad March hare. – *Nature*, 1984, 309, lk 549–550.

Välislingid
-----------

* Halljänes andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Liigikirjeldus TÜ Loodusteadusliku hariduse keskuse interaktiivses õpikeskkonnas; bio.edu.ee
**Raptor-klassi dessantkaater** (vene «Раптор») (ka ründekaater), projekt 03160, on Venemaal valmistatud ja rannikuoperatsioonideks mõeldud mitmeotstarbeline kiirekäiguline kaater. Kasutatakse ja esitletakse ka patrullkaatrina.

Kirjeldus
---------

 P-276 
Kaater sarnaneb ehituselt tähelepanuväärselt Rootsis valmistatud CB-90 klassi kaatriga, kuid rootsi tehas pole enda väitel projektiga seotud.[*viide?*] Seda on võimalik kasutada dessantoperatsioonideks koos tuletoetusega, tuvastus- ja püüdeoperatsioonideks, suurte sõjalaevade lähikaitseks väikeste aluste rünnete eest, päästeoperatsioonideks ja patrullteenistuseks. 

Kaatri kere on soomuskaitsega, mis kaitseb käsitulirelvade tule eest. Kaater on hea merekindlusega, olles võimeline arendama veel 6-pallises lainetuses (või laine kõrgusega kuni 4,5 m) kiirust kuni 20 sõlme. Tõstetööde hõlbustamiseks on kere küljes tõstetroppide kinnituskonksud. Väidetavalt on Raptoreid võimalik paigutada transpordiks suuremale dessantlaevale. 14,5 mm stabiliseeritud ja distantsjuhtimisega raskekuulipildujaga on võimalik mõjutada sihtmärke kuni 2000 m kauguseni.

Kasutus
-------

Kaatreid valmistab Venemaa laevatehas Pella alates 2015. aastast. 2018. aasta seisuga on valmistatud **17** Raptorit, millest vähemalt 6 Balti laevastikule ja vähemalt 10 Musta mere laevastikule. 1-2 kaatrit on kohandatud riiklikeks esindusfunktsioonideks.

BK-16
-----

Lisaks Raptoritele on Venemaal Rõbinskis valmistatud alates 2014. aastast ka 5 väliselt sarnast, kuid pisut väiksemate mõõtmetega dessantkaatrit **BK-16** (projekt 02510), mis on mõeldud erioperatsioonideks, sealhulgas siseveekogudel. Need kaatrid sarnanevad omadustelt ja võimekuselt praktiliselt täielikult Rootsi CB90-tega. Varustusse on lisatud UAV.

Vaata ka
--------

* CB90 klassi lahingukaater

Välislingid
-----------

* Tootjafirma Pella infoleht
* Russianships.info
* Navyrecognition.com

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Raptor-klassi dessantkaater** |
Michael Morris 1976. aastal
Kolmas Killanini parun **Michael Morris** (30. juuli 1914 London – 25. aprill 1999 Dublin) oli iiri ajakirjanik, autor ja spordiametnik. Ta oli kuues Rahvusvahelise Olümpiakomitee president (1972–1980).

Juulis 1927 sai temast oma onu, teise Killanini paruni Martin Morrise (1867–1927) järel järgmine Killanini parun, millega ta sai koha Lordide kojas.

Alates 1930. aastatest töötas ta ajalehtedes Daily Express, Daily Sketch ja Daily Mail. Aastail 1937–1938 oli ta sõjakorrespondent teises Hiina-Jaapani sõjas. Novembris 1938 asus ta sõjaväkke, kus teenis kuni teise maailmasõja lõpuni ja reservväelasena kuni 1951. aastani.

1950. aastal sai ta Iirimaa olümpiakomitee esimeheks ning 1952. aastal Iirimaa esindajaks Rahvusvahelise Olümpiakomitee juures. 1968. aastal valiti ta olümpiakomitee aseesimeheks.

Ta juhtis olümpiakomiteed 11. septembrist 1972 kuni 3. augustini 1980. Sellesse perioodi jäid finantsiliselt põrunud 1976. aasta suveolümpiamängud ja Moskva olümpiamängude boikott; samuti 1976. aasta taliolümpiamängud, kui Denver loobus nende korraldamisest ning selle asemele oli vaja leida teine korraldajalinn. 

Michael Morris abiellus 1945. aastal Sheila Cathcart Dunlopiga (1919–2007). Neil oli kolm poega ja tütar. Tema vanim poeg Redmond Morris on iiri filmiprodutsent ja neljas Killanini parun.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Avery Brundage** | **ROK-i president**1972–1980 | Järgnev**Juan Antonio Samaranch** |
**Makseterminal** on kaardilugeriga elektrooniline seade, mille vahendusel toimub maksekaardiga rahatehingute teostamine.

Makse teostamine makseterminali abil
------------------------------------

Makse algatamiseks sisestatakse pangakaart terminali ja sisestatakse PIN-kood. Kaardiomaniku pank kontrollib autoriseerimise käigus maksja sisestatud PIN-koodi vastavust, piisava raha olemasolu maksja kontol, päevalimiiti, kaardi kehtivusaega ja muid andmeid. Kontrolli edukal läbimisel broneeritakse kaarti omava panga poolt maksja kontol vastav makse summa. Info kaarditehingu õnnestumise kohta edastatakse makseterminali ekraanile. Makseterminalist väljastatakse kviitung tehingu toimumise kinnitusena. Kui autoriseerimine ei õnnestu (pangakontol ei ole piisavalt raha või maksekaardi kehtivusaeg on möödas), siis tehingut ei toimu.

Makseterminal saadab ostutehingute elektroonilise nimekirja kaardimaksesüsteemile, mis töötleb tehingud ning edastab info vastastikusteks tasaarveldusteks pankadele ja rahvusvahelistesse maksevõrkudesse. Kaardimaksesüsteem kogub kokku iga panga kaartidega tehtud tehingud ja reaalne raha liigub ühest pangast teise ühe korraga. Pangad teevad nende summade ulatuses omavahel tasaarveldusi.

### Viipeterminal

Viipemakseid toetava makseterminali puhul pole vaja puutevaba tehnoloogiaga pangakaarti kaardilugerisse sisestada, vaid piisab kaardiga terminali kohal viipamisest.

Viited
------

1. 1 2  Kaardimaksesüsteem *www.eestipank.ee*
2. ↑  Puutevabad pangakaardid ja viipemakse *minuraha.ee*
**Pampel** ehk **aedmurakas** (*Rubus fruticosus coll.*) on roosõieliste sugukonna muraka (*Rubus*) perekonna pärismuraka (*Rubus*, endise nimega *Eubatus*) alamperekonna kultuurliik.

Pamplid
Poolitatud pampel

Kirjeldus
---------

Pamplitaim võib kasvada kuni 3 m kõrguseks. Taimevarred on paksud ja säsikad, külgharusid moodustub rohkesti külgvõrseid.  Pamplid jagatakse võrse kasvu järgi püstisteks, poolpüstisteks ning roomavateks.  Samuti eristatakse ogalisi ja mitteogalisi taimi. Püstise kasvuga sortidel on õisikus 10-20 õit, samas kui lamanduvatel on 1-10 õit, mis muudab püstised oluliselt saagikamaks.  Õies asub 5 tupp- ja kroonlehte, 50-100 tolmukat ning 60-80 emakat. Pampel õitseb alates juuni keskpaigast kuni juuli lõpuni.  Taim on isefertiilne. Pampli vili on koguluuvili, mis koosneb omavahel liitunud osaviljadest nagu ka vaarikas. Peamiseks erinevuseks vaarikast on pampli viljade liitumine viljapõhjaga. Pampli viljakuju varieerub ümarast munajani. Valminult on viljad mustjaspruuni kuni purpurmusta värvusega. Viljade maitse on magushapu kuni hapukasmagus. Pampli saagikus on vaarika omast 3-4 korda kõrgem.

Kasvunõuded
-----------

Eelistatuim kasvukoht on päikeseline ning tuulte eest kaitstud koht. Taim talub põuda, kuid ainult lühiajaliselt.  Sobivaimad mullad on nõrgalt happelise kuni neutraalse mulla reaktsiooniga, saagikad.

Sordiaretus
-----------

Pamplisorte aretatakse USA-s, Kanadas, Uus-Meremaal, Brasiilias, Šotimaal ja Serbias. 

Vaarika- ja pamplisortide ristamise käigus on saadud hübriide ehk vampleid.

Viited
------

1. 1 2 3  Libek, A.-V. Eskla, V. Hanni, L. Vool, E. Niiberg, T. (2003). *Vaarikas aias ja köögis*. Tallinn: Maalehe raamat.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
2. ↑  Ames, G. Kuepper, G. Born, H. (2000). Organic Culture of Bramble Fruits. Horticulture Production Guide, Appropriate Technology Transfer for Rural Areas (ATTRA).
3. ↑  Shoemaker, J. S. (1961). Pollination requirements of flordagranf Blackberry. Fla. Sate hort. Soc. Proc. Vol 74, p. 356-358.
4. ↑  Rieger, M. (2002) Jan. Blackberries and Raspberries. University of Georgia.
5. 1 2  Liisi Veske (30.08.2016). "Pamplilt saab marju kuni külmadeni". *Maakodu*. Vaadatud 16.03.2020.
6. 1 2  Blackberry. 2020. In-vitro Kusibab. https://in-vitro.pl/en/wiedza/blackberry/
**Halluasiit** on monokliinne silikaatne savimineraalide hulka kuuluv mineraal. Halluasiidi idealiseeritud keemiline valem on Al2Si2O5(OH)4. Tavaliselt tekib see teiste alumiiniumit ja räni sisaldavate mineraalide hüdrotermilisel moondel, näiteks Utah' aladel tekib see üle rüoliidi voolava vee mõjul. Kuna halluasiit esineb tihti koos dikiidi, kaoliniidi, montmorijoniidi ja teiste savimineraalidega, siis on ainus võimalus selle kindlamaks määratlemiseks mineraali röntgendifraktsioonianalüüs.

Halluasiit tekib basaldi, andesiidi ja rüoliidi murenemisel. Kuna mineraali tekkel mängib olulist osa vesi, on see sagedasem troopikas, kus sademeid on rohkem. Kuna mineraali teket soodustab suur CO2 sisaldus, siis esineb halluasiit sageli karbonaatsete kivimite läheduses. Mineraal sisaldab sageli lisanditena titaani, kaltsiumit, kaaliumit, naatriumit, rauda, kroomi, magneesiumit, niklit ja vaske.

Mineraali kirjeldas esimesena Pierre Berthier 1826. aastal. Halluasiit sai nimetuse Belgia geoloogi Jean Baptiste Julien d'Omalius d'Halloy järgi. Selle tüüpleiukohaks on Angleur Belgias Liège'i lähistel. Mineraali Eestile lähim esinemiskoht on Tankavaara Soomes.

Halluasiiti kaevandatakse Uus-Meremaal, Belgias, Prantsusmaal ja Kanadas. Tänapäeval valmistatakse sellest portselani, aga varem on seda kasutatud ka nafta krakkimisel katalüsaatorina.

Viited
------

1. ↑
2. ↑   Kerr, Paul F. (1952). "Formation and occurrence of clay minerals". Clays and Clay Minerals. 1: 19–32.
3. ↑  Peuraniemi, V. and Islam, R. 1993. The weathering in the Vuotso-Tankavaara area- The first evidence of halloysite in Finland. The Chemical eology, 107, lk. 307–311.
4. ↑

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **halluasiit** |
**Hallutsinogeen** on narkootikum, mis muudab taju ja kutsub esile hallutsinatsioone.

Liigitus
--------

Hallutsinogeenid jaotatakse päritolu järgi looduslikeks ja sünteetilisteks.

**Looduslike hallutsinogeenide** hulka kuuluvad näiteks meskaliin (pärit *peyote*-kaktusest), psilotsibiin (seened), LSA (taevassinine lehtertapp ehk *Morning Glory*) jpt. Ka kanepisaadused võivad põhjustada hallutsinatsioone .

**Sünteetiliste hallutsinogeenide** tuntuim esindaja on LSD. Teistest tuntumatest sünteetilistest hallutsinogeenidest võiks mainida fentsüklidiini (PCP) ja ketamiini. Sünteetilistest ainetest arvatakse hallutsinatsioone tekitava toime tõttu selesse rühma aeg-ajalt ka *[MDMA]]* ja temasarnased amfetamiini derivaadid.

Toime
-----

Hallutsinogeenide toime mõjul ilmnevaid elamusi nimetatakse slängis *trip*'iks (inglise sõnast *trip* 'reis, ränd'). Kui elamused on negatiivse sisuga, kasutatakse väljendit *bad trip* ('halb reis'). *Bad trip*'i korral on tavaline paranoia, tõesena tunduvad mõtted jälitamisest või tagaajamisest ning ähvardavad hallutsinatsioonid (koletised, ründavad loomad jms).

Hallutsinogeenide poolt tekitatud füüsiline sõltuvus on tagasihoidliku intensiivsusega (higistamine, käte värisemine). Sagedamini esineb psüühiline sõltuvus (unehäired, ärevus). Hallutsinogeenid võivad rohkem kui teised narkootikumid vallandada püsivaid psüühikahäireid. Näiteks võivad algselt LSD toime all tekkinud elamused jääda püsima ka pärast aine otsese mõju lakkamist – inimesel tekib psühhootiline seisund.

Viited
------

1. ↑  Keeler, M.H. Ewing, J.A. Rouse, B.A. (1971). Hallucinogenic effects of marijuana as currently used. *Am J Psychiatry*. 128(2), pp. 213-216.
Hüdra kujutatuna Gustave Moreau 1876. aasta maalil
Hüdra

**Lerna hüdra** ehk **Hydra** (vanakreeka keeles 'veemadu') oli vanakreeka mütoloogias koletis, kes elas Argoses Lerna järve juures (seda järve enam ei ole). Tema tapmine oli Heraklese teine vägitöö.

Ta oli Typhoni ja Echidna järglane ning seega Nemea lõvi ja Kerberose lähisugulane. Lerna hüdra mürgine hingus hävitas kõik elava.

Hüdra iga maharaiutud pea asemele kasvas kaks uut. Kui mitu pead tal oli, selles suhtes üksmeel puudub. Kirjanikud mainisid sealjuures suuremaid arve kui vaasimaalijad kujutasid. Kõige levinuma seisukoha järgi oli tal 9 pead. Tema üks pea oli surematu, ülejäänud surelikud ehk teisisõnu oli hüdral varem juba 8 korda pea maha löödud. Pole ka välistatud, et ta sündis mitmepäisena.

Hüdrat leida oli väga lihtne. Selleks, et mürgiaurud vähem segaksid, mässis Herakles riide ümber pea ja hingas läbi riide. Teda abistas tema vennapoeg Iolaos, kes iga kord, kui Herakles mõne pea maha lõi, kõrvetas kaelakönti tuletukiga. Siis ei kasvanud sealt uusi päid asemele. Võimalik, et sellist nõu andis neile Athena. Viimase, surematu pea mattis Herakles suure kivi alla.

Selleks, et asja raskemaks teha, saatis Hera suure vähi, kes Heraklest võitluse ajal kannast näpistas. Loomulikult lõi Herakles ka vähi maha.

Kreeklased uskusid, et järve põhjas oli pääs allmaailma ja et hüdra on selle valvur. Ent pärast hüdra tapmist ei saanud Lerna kuulsaks kohana, kust allmaailma pääseb.

Herakles kastis oma nooled tapetud hüdra verre (mõne versiooni järgi sappi). Niisugused mürginooled tapsid kõik, kes nendega pihta said, näiteks tappis Herakles nendega Nessose. Kreekakeelsed sõnad noole (*toxon*) ja mürgi (*toxis*) kohta on väga sarnased.

Esialgu pidi Herakles sooritama Eurystheuse valitud 10 vägitegu. Eurystheus sai teada, et Iolaos aitas Heraklest, ega võtnud hüdra tapmist arvesse. Augeiase tallide puhastamine oli teine, mis talle ei kõlvanud, ja nii pidi Herakles 12 vägitegu toime panema. Seda on nähtud kompromissina osas Heraklese-legendides esinenud 10 ja osas olnud 12 vägiteo vahel.

Zeus tõstis Hüdra ja Vähi taevasse tähtkujuks.

Lerna hüdra kunstis
-------------------

Lerna hüdrat on maalil kujutanud (koos Heraklesega) Gustave Moreau, Antonio Pollaiuolo ja Francisco de Zurbarán.

Helsingøri ja Olomouci on püstitatud skulptuur hüdrat tapvast Heraklesest.

* Herakles võitleb Lerna hüdraga. Mustafiguuriline amfora Atikast, umbes 540–530 e.m.a.Herakles võitleb Lerna hüdraga. Mustafiguuriline amfora Atikast, umbes 540–530 e.m.a.
* Francisco de Zurbarán, "Herakles võitleb Lerna hüdraga", 1634.Francisco de Zurbarán, "Herakles võitleb Lerna hüdraga", 1634.
* Nikolai Triik, "Võitlus hüdraga"Nikolai Triik, "Võitlus hüdraga"
* Hydra von Frz. EUE BERLIN 1914Hydra von Frz. EUE BERLIN 1914

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lernaean Hydra** |
**Lermoos** on vald (*Gemeinde*) Austrias Tirooli liidumaal Reutte ringkonnas. Vald asub 1004 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 56,4 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1114 inimest.

Vald koosneb kahest osast: Unterdorfist ja Oberdorfist.

Lermoos on talviti populaarne koht suusatamiseks ja lumelauasõiduks ning seal asub väga populaarne kuurort Zugspitze Arenal. Linnakeses on palju hotelle. See paikneb kaunis kohas, vaatega Zugspitzele (Saksamaa kõrgeim mägi) ja Sonnenspitzele. Linnakeses on ka mitu mõnusat restorani, nagu Bauernstube, Jones Dorfstuberl, Cafe Franco, Cafe Sam. Lermoosis on hea ühistransport ja bussid suusatajatele sõidavad ümber kuurortide. Samuti on rongijaam (DB Regio) ühenduse pidamiseks suuremate linnade, näiteks Garmisch Partenkircheni ja Reuttega.

Lermoos

Viited
------

1. ↑

Välislingid
-----------

* www.lermoos.tirol.gv.at

Reutte ringkonna vallad

* Bach
* Berwang
* Biberwier
* Bichlbach
* Breitenwang
* Ehenbichl
* Ehrwald
* Elbigenalp
* Elmen
* Forchach
* Grän
* Gramais
* Häselgehr
* Heiterwang
* Hinterhornbach
* Höfen
* Holzgau
* Jungholz
* Kaisers
* Lechaschau
* Lermoos
* Musau
* Namlos
* Nesselwängle
* Pfafflar
* Pflach
* Pinswang
* Reutte
* Schattwald
* Stanzach
* Steeg
* Zöblen
* Tannheim
* Vils
* Vorderhornbach
* Wängle
* Weißenbach am Lech