recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Euroopa meistrivõistlused |
| Esimene koht | 2016 |  |

**Rafael Alexandre Fernandes Ferreira da Silva** (sündinud 17. mail 1993 Forte da Casas) on Portugali jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis Lissaboni Benfica ja Portugali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Portugali esiliiga klubis Feirense. Oma esimesel profihooajal 2012–13 lõi ta liigas koguni 10 väravat. 2013. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Braga. Debüüdi Portugali kõrgliigas tegi ta 26. augustil mängus Belenensese vastu. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 10. novembril Portugali karika neljanda ringi mängus Olhanense vastu ning lõi 19 päeva hiljem sama vastase vastu värava ka Portugali kõrgliigas. 2016. aastal võitis ta Bragaga Portugali karika.

2016. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Benficaga. Kohe esimesel hooajal tuli ta klubiga Portugali meistriks ning võitis nii karika kui ka superkarika. Teist korda tuli ta Benficaga Portugali meistriks hooajal 2018–2019. Samal hooajal valiti ta Portugali kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Debüüdi Portugali jalgpallikoondises tegi ta 28. veebruaril 2014 sõprusmängus Kameruni vastu. Samal aastal osales ta Portugali koondisega maailmameistrivõistlustel. 2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks.

Saavutused
----------

Braga
* Taça de Portugal: 2015–16

Benfica
* Primeira Liga: 2016–17, 2018–2019
* Taça de Portugal: 2016–17
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2017, 2019

Välislingid
-----------

* Profiil Lissaboni Benfica kodulehel

| * v
* r
Portugali koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Eduardo
* 2 B. Alves
* 3 Pepe
* 4 Veloso
* 5 Coentrão
* 6 William
* 7 C. Ronaldo (c)
* 8 Moutinho
* 9 H. Almeida
* 10 Vieirinha
* 11 Éder
* 12 Patrício
* 13 Costa
* 14 Neto
* 15 Rafa
* 16 Meireles
* 17 Nani
* 18 Varela
* 19 A. Almeida
* 20 Amorim
* 21 Pereira
* 22 Beto
* 23 H. Postiga
* Treener: Bento

 | Portugal |

| * v
* r
Portugali koondis  –  UEFA Euro 2016 võitja (1. tiitel) |
| --- |
| 

* 1 Patrício
* 2 B. Alves
* 3 Pepe
* 4 Fonte
* 5 Guerreiro
* 6 Carvalho
* 7 C. Ronaldo (c)
* 8 Moutinho
* 9 Éder
* 10 J. Mário
* 11 Vieirinha
* 12 Lopes
* 13 Danilo
* 14 William
* 15 Gomes
* 16 Sanches
* 17 Nani
* 18 Rafa
* 19 Eliseu
* 20 Quaresma
* 21 Cédric
* 22 Eduardo
* 23 Adrien
* Treener: Santos

 | Portugal |
Henry Wilson
Granti ja Wilsoni 1872. aasta presidendivalimiste plakat
**Henry Wilson** (sünninimega **Jeremiah Jones Colbath**; 16. veebruar 1812 Farmington, New Hampshire – 22. november 1875 Washington) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, asepresident 1873–1875 Ulysses S. Granti presidendiks oleku ajal.

1848. aastal asutas ta Free Soil Party. Pärast selle lagunemist oli ta üks Vabariikliku Partei rajajatest.

Aastatel 1844–1846 ja 1850–1852 oli ta Massachusettsi Senati liige ja 1851–1852 selle president. 1855–1873 oli ta USA Senati liige.

Henry Wilson oli kindel orajapidamise vastane. Ta esitas 1861. aastal seaduseelnõu orjapidamise keelustamiseks.

Ameerika kodusõja ajal värbas ta Massachusettsis vabatahtlikke sõjaväkke ja juhtis lühikest aega 22. Massachusettsi vabatahtlikku jalaväerügementi.

| * v
* r
Ameerika Ühendriikide asepresidendid |
| --- |
| 

* Adams
* Jefferson
* Burr
* Clinton
* Gerry
* Tompkins
* Calhoun
* Van Buren
* R. Johnson
* Tyler
* Dallas
* Fillmore
* King
* Breckinridge
* Hamlin
* A. Johnson
* Colfax
* Wilson
* Wheeler
* Arthur
* Hendricks
* Morton
* Stevenson
* Hobart
* Roosevelt
* Fairbanks
* Sherman
* Marshall
* Coolidge
* Dawes
* Curtis
* Garner
* Wallace
* Truman
* Barkley
* Nixon
* L. Johnson
* Humphrey
* Agnew
* Ford
* Rockefeller
* Mondale
* Bush
* Quayle
* Gore
* Cheney
* Biden
* Pence
* Harris

 | USA asepresidendi pitsat |
Grundtvigi kirik
**Grundtvigi kirik** (taani keeles *Grundtvigs Kirke*) asub Taani pealinnas Kopenhaagenis Bispebjergi linnaosas. Kirik on nimetatud Nikolai Frederik Severin Grundtvigi järgi.

Kiriku ehitamiseks läbi viidud konkursi võitis 1913. aastal Peder Vilhelm Jensen-Klint (21. juuni 1853 – 1. detsember 1930). Jensen-Klint oli arhitekt, disainer ja maalikunstnik. Kiriku valmimise ning tööde lõpetamise eest pärast isa surma 1930. aastal vastutas poeg Kaare Klint.

Kiriku ehitust sai alustada alles pärast Esimest maailmasõda. See algas 8. septembril 1921, Grundtvigi sünnipäeval. Aastatel 1921–1926 valmisid tornid, 1927. aastal avati üks osa kirikust. Interjööri ja külgnevate hoonete kallal jätkus töö kuni 1940. aastani.

Kirik seisab keset sellist elamurajooni, mille hooned samuti kollasest tellisest. Grundtvigi kirik on erinevate arhitektuuristiilide süntees. Arhitekt uuris hoolega Taani maakirikute arhitektuuri ja ehitisi mujal maailmas. Kõige silmatorkavam osa on hoone lääne fassaad, mis meenutab kiriku orelit ja kus paikneb 49 m kõrge kellatorn.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Grundtvigi kirik** |
Panoteriai kirik
**Panoteriai** on alev Leedus Jonava rajoonis Šilai vallas. Alevis on põhikool. Vaatamisväärsuseks on sealse kiriku XIX sajandil ehitatud kellatorn.

Ajalugu
-------

Küla on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1441. Toona asus see Siesikai kihelkonnas ja kuulus Siesikai mõisale. Siesikai mõisnik andis toona pastoraadile veidi maad, et sellele kabel ehitataks.

XVI sajandil mainiti esimest korda Panoteriai mõisa. Sama sajandi teisel poolel muudeti kabel kalvinistide kirikuks, mis aastal 1700 maha põles. Aastal 1744 ehitati selle asemele uus kabel, mille järgi selle juures olev asula XVIII sajandil ja XIX sajandil kandis nime *Koplyčiomis*. XIX sajandil sai asulast alev.

XIX sajandil kuulus Panoteriai mõisale 210 hektarit maad. Selle juurde tekkinud külas oli aastal 1859 kuus maja. mõis kuulus Domejkode perele. Seoses maareformiga ühendati mõis ja selle juures asunud küla kabeli juures asuva aleviga. 

Aastaks 1936 oli Panoteriai saanud omaette kihelkonna keskuseks. Teise maailmasõja ajal põles sealne kabel maha. Nõukogude ajal oli Panoteriai kohaliku kolhoosi keskasulaks. Maha põlenud kabeli asemele valmis uus kirik alles aastal 1994.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. III (Haag — Kępy). Warszawa, 1882, 824 lk. ]
3. ↑  Elenchus omnium ecclesiatum et universi cleri provinciae ecclesiasticae Lituanae pro Anno Domini 1937. - Kaunas, 1936. - Lk. 53

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Panoteriai** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
Budžak eri aegadel. Bessaraabia on roheline
Rumeenia ajaloolised piirkonnad. Moldaavia eri piirkonnad on punakates toonides, Budžak on lillakaspunane
Budžak (kollane) tänapäeva Ukrainas
**Budžak** (rumeenia *Bugeac*, ukraina ja bulgaaria *Буджак*, gagauusi ja türgi *Bucak*, poola *Budziak*, saksa *Budschak*) on piirkond Euroopas Moldova lõuna- ja Ukraina edelaosas. Moldovas pole Budžaki ala täpselt määratletud, Ukrainas hõlmab see Odessa oblasti osa, mis jääb Dnestri jõest edelasse.

Nime päritolu
-------------

Budžaki nimi on pärit turgi keeltest ning tähendab 'ääremaad', 'nurka' või 'kolmnurka'. Viimane moodustub kolme linna – praeguste nimedega Bilgorod-Dnistrovskõi, Benderi ja Izmajili – mõtteliste ühendusjoonte järgi.

Ajalugu
-------

Budžaki ala on kuulunud 7.–14. sajandini erinevate Bulgaaria riikide alla. Kuni 15. sajandini oli see Moldaavia osa Vana-Bessaraabia. Alates 1484. aastast oli see Osmanite riigi osa ning oma erilise kuju tõttu sai see riigi ääreala nime 'Budžak'.

Venemaa liitis 1812. aastal endaga Pruti ja Dnestri jõe vahelise ala ning sellele kandus lõunast üle nimi Bessaraabia. Vana-Bessaraabia jäi sisuliselt uue Bessaraabia lõunaosaks.

Osa Budžakki (Vana-Bessaraabia lõunaosa) kuulus aastatel 1856–1878 Rumeeniale, 1918. aastal sai terve Vana-Bessaraabia Rumeenia Kuningriigi osaks.

1940. aastal okupeeris ja annekteeris Nõukogude Liit Bessaraabia ning see sai Moldaavia NSV ja Ukraina NSV osaks. Budžak tähendas nüüd Ukraina NSV alla läinud Vana-Bessaraabia osa.

Aastatel 1941–1944 oli Budžak taas tervenisti osa Suur-Rumeeniast. Kuulus Bessaraabia kubermangu, mille pealinn oli Chișinău.

Alates 1944. aastast (ametlikult 1947. aastast) oli Budžak taas Nõukogude Liidu (Moldaavia NSV ja Ukraina NSV) osa. Alates 1991. aastast on Budžak Moldova (Vana-Bessaraabia põhjaosa) ja Ukraina osa (kitsamas mõistes Budžak).

Tänapäeva Moldova Budžak
------------------------

Moldovas pole Budžaki ala tänapäeval täpselt määratletud, osa ajaloolist Budžakki jääb Transnistria alale.

Tänapäeva Ukraina Budžak
------------------------

Ukrainas hõlmab see Odessa oblasti edelaosa. Sellel on kasutusel eri nimetusi: "Lääne-Odessamaa" (ukraina: *Західнa Одещина*, *Zahidna Odeštšõna*), "Bulgaaria Bessaraabia" (ukraina: *Болгарська Бессарабія*, *Bulgarska Bessarabija*), "Akkermanimaa" (ukraina: *Аккерманщина*, *Akkermanštsõna* – Bilgorod-Dnistrovskõi linna ajaloolise türgi nime 'Akkerman' järgi).

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse järgi oli Budžaki (Odessa oblasti rajoonid, mis jäävad Budžaki alale) rahvastik 617 200 inimest, neist umbes 40% ukrainlasi, 21% bulgaarlasi, 20% venelasi, 13% moldaavlasi, 4% gagauuse ja 2% muid rahvusi.

Ukraina Budžaki pindala on umbes 13 200 km².

Viited
------

1. ↑  Odessa oblasti rajoonide rahvuslik koosseis 2001. aasta rahvaloenduse järgi. Inglise keeles
Grupidemokraatia põhineb huvigruppidel, mis organiseeruvad valitsusvälisteks organisatsioonideks (NGO). Nende mõju muutub märgatavaks kui nad võtavad kasutusele digiühiskonna töövahendid nagu foorumid ja internetihääletused. Seda uuestisündi võiks märkida lühendiga NGO 2.0. 
**Grupi-** või **huvigrupi** **demokraatia** (ingl. interest group democracy) on kõige vanem demokraatia vorm,[*viide?*] sest grupipõhist demokraatlikku otsustusprotsessi rakendasid juba iidsetest aegadest peale paljud hõimud ja sõdalaste üksused,[*viide?*] keskaja vabalinnades rakendasid seda meetodit käsitööliste organisatsioonid (tsunftid, gildid) oma mõjuvõimu suurendamiseks volikogus. 

Grupidemokraatias rakendatakse reegllina volitusdemokraatia (*delegative democracy*) põhimõtet. 

Tänapäeval ilmneb grupidemokraatia vabalt organiseerunud huvigruppides (valitsusvälised organisatsioonid, lühend: VVO, ing. Non-Governmental Organisation, – NGO), mis põhinevad maailmavaatel (ideoloogial) või lähtuvad majandushuvist. Viimasel puhul on ühendavaks teguriks reeglina ühine elukutse (arstid, õpetajad, riigiametnikud jms) või siis tegevusala (ettevõtlus, põllumajandus jms).

Grupidemokraatia tulevikuvõimalused
-----------------------------------

Internetipõhine suhtluskeskkond, arutelud foorumites ning isikutuvastust võimaldavad elektroonilised hääletussüsteemid pakuvad uusi ja ennenägematuid võimalusi grupipõhise volitusdemokraatia rakendamiseks ühiskonda ja avalikku ruumi kujundavate otsuste langetamiseks. 

Internetifoorumi põhise arutelu ja hääletamise viib täiesti uuele tasandile tehisintellekti (edaspidi TI) kaasamine arutelu ja hääletamise protsessi. TI rakendav programm suudab läbi lugeda nii miljoni kui ka miljardi arutelus osaleva inimese arvamused, need süstematiseerida, tuua välja neid ühendavad põhiseisukohad, hinnata arvamuste jagunemist ja esitada protsessis osalejatele hääletuse lõpptulemuse. Kui tulemus ei rahulda osalejaid, siis saab arutelu jätkata ja positsioone täpsustada seni, kuni protsessis osalejad tunnistavad, et nad on jõudnud ühisele arusaamale.

Vaata ka
--------

* Enamusdemokraatia
* Esindusdemokraatia
* Isiksus
* Juhitud demokraatia
* Kodanikuühiskond
* Konsensusdemokraatia
* Leppedemokraatia
* Otsedemokraatia
* Sotsiokraatia
* Totaalne demokraatia
* Valgdemokraatia
* Volitusdemokraatia

Viited
------

1. ↑  Timo Honkela. Rahumasin, tehisintellekti uurija testament. Koolibri. 2019. lk 60–63
***Panorpa vulgaris*** on putukaliik koonlaste sugukonnast. Levinud on ta Euroopas teadaolevalt Norrast ja Baltimaadest kuni Prantsusmaa, Itaalia ja Bulgaariani.

On kujunenud üheks mudelorganismiks sugulise valiku uurimisel.

Kirjeldus
---------

*Panorpa vulgaris* sarnaneb väga teise Eestis leiduva liigi, hariliku koonlasega (*Panorpa communis*). Eristada on neid võimalik jälgides esimest musta laiku tiivakinnituse läheduses, mis harilikul koonlasel on väiksem või puudub üldse. *Panorpa vulgaris*’el aga ulatub üldjuhul üle kahe segmendi. Isastel koonlastel on suurenenud genitaalid, mis meenutavad skorpioni mürgiastelt. Emaste saba on lühem ja väiksem.

Eluviis
-------

Igal aastal areneb kaks põlvkonda. Munad arenevad vastseteks 20–21 °C juures kuue päevaga. Vastsed elavad maapinnal või pealispinda kaevandatud tunnelites, kus toituvad surnud või nõrgenenud putukatest. Vastsete arengus eristatakse nelja etappi. 20 °C juures kestab L1 staadium neli päeva, L2 etapp kolm päeva, L3 neli päeva ja viimane staadium 8–10 päeva, mille järel moodustub nukk. Kui diapausi ei teki, areneb nukust vastne 3–4 nädala jooksul. Kui nukkumine toimub enne talve, lähevad nukkunud vastsed puhkeseisundisse, mis kestab umbes kuus kuud. Sellele järgneb ettevalmistusjärk ja lõpuks metamorfoos. Nuku puhkeseisundisse minek sõltub päeva pikkusest, mis vastavalt asukohale võib varieeruda, kuid on näidatud, et kui päevavalgust on pikalt (üle 16 t 20 min), siis jätkub areng ilma diapausita ja kui päevavalgust on alla 16 t 10 min läheb nukk puhkeseisundisse.

6–17 päeva pärast nukust väljumist algab paaritumine, mille käigus esitavad isased putukad keeruka tantsu. Peale selle pakuvad nad emastele kopulatsiooni ajal ka surnud lülijalgseid või süljest moodustunud massi. Emased näitavad oma valmisolekut tagakeha väristamisega. Munevad nad 3–9 (keskmiselt 6) päeva pärast paaritumist.

Nad toituvad peamiselt mädanevatest puuviljadest ja taimedest, kuid ka surnud putukatest ja tigudest ning õietolmust. Nad on suutelised toituma ka ämblikuvõrkudes leiduvatest putukatest.

* EmaneEmane
* IsaneIsane

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  *Insekten Sachsen* *www.insekten-sachsen.de*
2. ↑  *Fauna Europaea* *fauna-eu.org*
3. ↑  Sauer, K. P. *et al.* (1998). *Mating System and Sexual Selection in the Scorpionfly Panorpa vulgaris (Mecoptera: Panorpidae). The Science of Nature,* 85(5):219-228. *www.researchgate.net*
4. 1 2  *The Garden Safari* *www.gardensafari.net*
5. ↑  Sauer, K. P. & Hensle, R. (1977) *Reproduktive Isolation, ökologische Sonderung und morphologische Differenz der Zwillingsarten Panorpa communis L. und P. vulgaris Imhoff und Labram (Insecta, Mecoptera). – Zeitschrift für zoologische Systematik und Evolutionsforschung,* 15: 169–207.
6. ↑  Bockwinkel, G. Sauer, K. P. (1994) *Resource dependence of male mating tactics in the scorpionfly, Panorpa vulgaris (Mecoptera, Panorpidae). Animal Behaviour,* 47(1):203-209. *www.sciencedirect.com*

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Panorpa vulgaris** |

* Panorpa vulgaris andmebaasis eElurikkus Muuda Vikiandmetes

* Pulmatants ja paaritumine
**Eesti Kooriühing** on alaliitude kaudu Eesti koore, puhkpilliorkestreid, dirigente ja muusikaõpetajaid hõlmav katusorganisatsioon.

Ühingu liikmesorganisatsioonid on Eesti Meestelaulu Selts, Eesti Naislaulu Selts, Eesti Segakooride Liit, Eesti Kammerkooride Liit, Eesti Puhkpillimuusika Ühing, Eesti Muusikaõpetajate Ühing ja Eesti Koorijuhtide Liit.

Eesti Kooriühingu esimehed
--------------------------

* 1982–1986 Gustav Ernesaks
* 1986–1996 Venno Laul
* 1996–2000 Ants Soots
* 2000–2012 Aarne Saluveer
* 2012–2013 Veronika Portsmuth
* 2013–2019 Raul Talmar
* 2019– ... Hirvo Surva

Eesti Kooriühingu aastapreemiad
-------------------------------

Eesti Kooriühing annab alates 2004. aastast igal aastal välja aastapreemiaid. 

Välja antakse järgmised preemiad:

* aasta koor
* aasta dirigent (kooridirigent)
* aasta dirigent-muusikaõpetaja
* aasta puhkpilliorkester
* aasta orkestridirigent
* aasta noor dirigent
* aasta toetaja
* aasta korraldaja
* aasta kooriplaat
* aasta koorihelilooja
* aasta tegu
* aasta koostööpreemia
* aasta üksmeelepreemia

Välislingid
-----------

* Eesti Kooriühingu koduleht
* Eesti koorid internetis
**Eesti Kristlik-Demokraatiik Liit** (lühend **EKDL**) on endine Eesti erakond, mis eksisteeris aastatel 1989-1992. EKDL oli kristliku demokraatiat edendav erakond. Partei tuntuimad liikmed olid Mart Laar, Trivimi Velliste ja erakonna esimees Illar Hallaste.

Ajalugu
-------

1988. aasta detsembris asutati Eesti Kristlik Liit, millest aasta hiljem kasvas välja poliitiline partei Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit. EKDL-iga liitusid mitmed Muinsuskaitse Seltsi tegelased, näiteks ülemnõukogu saadikurühma esimees Mart Laar ja Eesti Komitee välisosakonna esimees Trivimi Velliste. Liikmeid oli erakonnal 1990. aasta keskpaigas umbes 50-100.

1992. aasta sügisel ühines Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit koos Eesti Kristlik-Demokraatliku Erakonnaga, Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ja Vabariiklaste Koonderakonnaga üheks parteiks, moodustades Rahvusliku Koonderakonna Isamaa.

Viited
------

1. ↑  "Poliitiline parem tiib koosneb kuuest parteist". *Vaba Eestlane*. 01.11.1990.
2. 1 2  "Eestis on kristlik demokraatia olemas". *Õhtuleht*. 19.03.1997.
3. ↑  "Poliitgruppide nimekiri Eestis". *Vaba Eesti Sõna*. 16.08.1990.
***Gruppenführer*** (***SS-Gruppenführer*** või ***SA-Gruppenführer***) oli SS-i (Schutzstaffel) ja SA (Sturmabteilung) sõjaväeline auaste Kolmandas Riigis. Auaste vastas Wehrmachti ja teiste armeede kindralleitnandi auastmele. *Gruppenführer*'i auaste loodi SA-s 1925. SS-is 1930. aastal.

*Gruppenführer*'i auaste oli ühe astme võrra kõrgem *Brigadeführer*'ist ning ühe astme võrra madalam *Obergruppenführer*'ist.

Alates 1933. aastast dubleeriti SS-kindrali auastmega isiku määramisel politseitööle SS-i auaste mitte-SS-i kindrali auastmega *SS-Gruppenführer und der Generalleutnant der Polizei.*

Alates 1939. aastast dubleeriti SS-kindrali auastmega isiku määramisel relvajõududesse SS-i auaste mitte-SS-i kindrali auastmega *SS-Gruppenführer und der Generalleutnant der SS*.

Alates Relva-SS-i (Waffen-SS) moodustamisest dubleeriti *Gruppenführer*'i auastmega isiku määramisel relvajõududesse SS-i auaste mitte-SS-i kindrali auastmega *SS-Gruppenführer und Generalleutnant der Waffen-SS*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelmine auaste***Brigadeführer*** | **SS-i auastmed*****Gruppenführer*** | Järgmine auaste***Obergruppenführer*** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib silmamuna soonkestast; loote soonkesta kohta vaata artiklit Kõldkest* |

---

**Soonkest** ehk **silmamuna soonkest** ehk **silmamunasoonkest** ehk **vaskulooskest** ehk **uvea** (ladina keeles *tunica media bulbi* ehk *tunica vasculosa bulbi*) on inimesel ja paljudel teistel loomadel silma pigmendiga kiht läbipaistmatu kõvakesta all.

Varasem ladinakeelne nimetus *chorioidea*.

Soonkesta peamised funktsioonid on akommodatsioon, adaptatsioon ja kaugemal seespool paikneva võrkkesta toitmine.

Silmamuna soonkest koosneb:

* vikerkestast, mille funktsioon on adaptatsioon,
* ripskehast, mille funktsioon on akommodatsioon,
* pärissoonkestast ehk soonmikust (*choroidea*) , mille funktsioon on võrkkesta toitmine.

Mõnikord arvatakse soonkesta koosseisu ka võrkkesta pigmentepiteel.

Nagu nahalgi, on soonkehal pigmendisisaldus geneetilistel põhjustel eri inimestel väga erinev. Sellest tuleneb näiteks silmavärvi erinevus. Koos võrkkesta väliskihiga, mis on peaaegu kõigil inimestel tugevalt pigmenteerunud, kaitseb soonkest silma hajuskiirguse eest.

Fülogeneetiliselt vastab soonkest aju ämblikuvõrkkestale ja pehmekestale ning varustab verega võrkkesta, mis kujutab endast kesknärvisüsteemi osa. 

Silma soonkesta põletik on uveiit (kor(i)oidiit) ja soon- ja võrkkestapõletik on korioretiniit.

Viited
------

1. ↑  "Meditsiinisõnastik" 701:2004.
2. ↑  Enn Ernits, Esta Nahkur," Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 393, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
3. ↑  "Inimese füsioloogia ja anatoomia", 519:2011.

Välislingid
-----------

* Sissekanne Terminologia Anatomicas A15.2.03.001: Tunica vasculosa bulbi. **Vaskulooskest**
Henry W. Antheil
**Henry W. Antheil Jr.** (23. september 1912 Trenton, New Jersey – 14. juuni 1940 Tallinna laht) oli USA diplomaat.

Ta oli helilooja George Antheili vend.

Henry Antheil teenis atašeena USA Moskva suursaatkonnas 1935–1939 ja Helsingi saatkonnas 1939–1940.

Ta hukkus Soome lennukil Kaleva, mille vahetult pärast lahkumist Ülemiste lennuväljalt tulistasid alla NSV Liidu kergepommitajad Tupolev SB-2. See juhtus esimesel päeval, mil NSV Liit alustas Eesti õhuruumi blokeerimist. Siiski ei olnud blokaad täielik, sest lennuliiklus Eesti ja Soome vahel kestis veel paar päeva.

Antheilil oli kaasas mitu diplomaatilist kotti USA Tallinna ja Riia saatkonnast. On arvatud, et kotid sisaldasid salajast teavet NSV Liidu vägede paiknemisest ja plaanidest Baltimaades ning et see oligi lennuki allatulistamise põhjus. Vastavad tõendid siiski puuduvad.

Kõik lennukis viibinud hukkusid. Lennuki pagasi saatus ei ole teada. Oletatavasti langes see NSV Liidu sõjaväe või luureorganite kätte, kui see lennuõnnetuses ei hävinud. Senini pole Kaleva vrakki leitud. Tõenäoliselt lasi Nõukogude okupatsioonivõim Ju-52 vraki hiljem uurimiseks üles tõsta ja kui asitõendi hävitada. 2015. aastal kirjutab Helsingin Sanomat, et Kaleva hukkumiskohal olid nädal aega Nõukogude laevad ning allveelaevad, seejärel aga hävitati kõik jäljed tühjendatud lennukivrakist süvaveepommidega. 

Välismaal ei tekitanud "Kaleva" allatulistamine peaaegu mingit vastukaja. Kõik selle päeva uudised kahvatusid asjaolu kõrval, et samal päeval, 14. juunil 1940 vallutas Saksamaa sõjavägi Pariisi. Nädal aega hiljem toimus juunipööre ja NSV Liit okupeeris Eesti. NSV Liidus sellest kuriteost samuti ei räägitud.

Keri saarele on "Kalevale" püstitatud mälestusmärk.

Kaleva hukk on tähtis sündmus Mart Sanderi ajaloolises romaanis "Litsid" ning selle järgi valminud teleseriaalis (2018). Seal järgitakse Carl-Fredrik Geusti, Kaleva piloodi poja esitatud teooriat, mille järgi Henry Antheil transportis oma diplomaatilise pagasi hulgas mitte üksnes Ameerika saatkonna salajasi pabereid, vaid viis Eesti valitsuse palvel Soome ka veel Eesti panka jäänud napid kullavarud. Lennuki pardal oli kokku 227 kg diplomaatilist posti. Ka on romaani ja teleseriaali tegevustikule ainet andnud esimestes Kaleva hukku kirjeldavates uudistes ära toodud surmasaanute arv - kümme inimest, mis on siiani ametlikult seletamata. Kõigis edaspidistes teadetes toodi nimeliselt ära vaid üheksa hukkunut. 

Ameerika meedias on Henry Antheili nimetatud "esimeseks külma sõja ohvriks".

Kirjandus
---------

* Eric A. Johnson ja Anna Hermann. Viimne lend Tallinnast. – *Akadeemia*, 2007, nr 6, lk 1147–1161.
* Mart Sander. Litsid. Naiste sõda. I osa. Ajakirjade Kirjastus, 2015.

Välislingid
-----------

* Henry W. Antheil
*
**Semeliškės** on alev Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Semeliškėse valla halduskeskus. Alev asub Strėva jõe ääres. 

Semeliškėses on gümnaasium, postkontor, kultuuriklubi ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1783 ehitatud puidust katoliku kirik (vanim puukirik Leedus), õigeusu kirik aastast 1895 ja vesiveski.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 410 (1868)
* 968 (1897)
* 500 (1901)
* 785 (1902)
* 878 (1923)
* 587 (1959)
* 623 (1970)
 | * 675 (1979)
* 540 (1982)
* 556 (1986)
* 691 (1989)
* 660 (2001)
* 580 (2011)
 |

Nimi
----

Alevi nimi on (nime lõpu järgi otsustades) tulenenud isikunimest. Nimi oli tõenäoliselt Samilis; alevi nimi oli pikka aega *Samiliškės'*, hiljem aga **Semeliškiai**. Tänapäevast nime kannab alev alates XX sajandi esimesest poolest.

Õigeusu kirik

Ajalugu
-------

Arvatakse, et asula tekkis millalgi vahemikus 1276–1283, mil Traidenis asustas sellesse piirkonda ristisõdijate eest pagevaid preislasi ja Leedu läänealade elanikke. Kirjalikes allikates on Semeliškėst esmamainitud aastal 1375. Aastal 1501 ehitati sinna esimene kirik.

Aastail 1529–1567 oli Semeliškės privileegideta linnade nimistus. Tõenäoliselt oli toona tegemist ikkagi aleviga, sest alevitele tüüpiliselt olid Semeliškėsel olemas õigus turuplatsile ja elanikel õigus metsast puid varuda, seeni ja marju korjata ning jõgedest ja järvedest kala püüda.

Aastast 1578 on esimesed teated Semeliškėse mõisa kohta. Mõis kuulus pikka aega Römeritele, alates XVIII sajandist aga Zawiszadele. Aastal 1782 valmis sealne puidust katoliku kirik. 

Tsaariajal oli Semeliškės venekeelne nimekuju Сумилишки. Aastal 1895 valmis sealne õigeusu kirik, järgmisel aastal moodustati selle juurde ka õigeusu kihelkond. Aastast 1954 on see Vievise õigeusu kihelkonna abikirikuks.

XX sajandi alguses elas alevis 300 juuti, kes moodustasid ligi kolmandiku alevi elanikkonnast. Sõja puhkedes pagesid sinna 200 juuti Baranavičyst, paisutades sealse juudi kogukonna 500-pealiseks. 6. oktoobril 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed alevi lähistel metsast 962 juuti, kellest osad olid pärit Vievisest, osad aga Žasliaist.

* Strėva SemeliškėsesStrėva Semeliškėses
* SemeliškėsSemeliškės
* KoolimmajaKoolimmaja
* Semeliškėse tänavavaadeSemeliškėse tänavavaade
* Katoliku kirikKatoliku kirik
* Mälestusmärk hukatud juutideleMälestusmärk hukatud juutidele

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑  *Сумилишки.* Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 32 (63) : Судоходные сборы — Таицы. С.-Петербургъ, 1901. 65 lk.
3. ↑  G. Szlewis, Православные храмы Литвы, Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, ​ISBN 9986-559-62-6​.
4. ↑  yadvashem.org
5. ↑  "Kultūros vertybių registras". Vaadatud 28. aprillil 2020.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Semeliškės** |

* Alev portaalis vietoves.Lt
| Medalikohad |
| --- |
| USA esindaja |
|  Olümpiamängud |
| Esimene koht | 1932 | Kergekeskkaal |

**Edward Flynn** (25. oktoober 1909 New Orleans, Louisiana – 14. oktoober 1982 Tampa, Hillsborough' maakond, Florida) oli USA poksija.

Flynn võitis kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Flynn poksis detsembrist 1932 (on ka andmeid, et jaanuarist 1930, kuid sel juhul on arusaamatu, kuidas teda lubati harrastajana olümpiamängudele) kuni juunini 1936 elukutselisena. Ta osales kokku 37 kohtumisel ning võitis neist 27 (neist 13 nokaudiga) ja kaotas 7 kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.

Viited
------

1. ↑  10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles
2. ↑  "Edward (Eddie) Flynn lehel BoxRec. Inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. september 2012. Vaadatud 20. juulil 2012.

Välislingid
-----------

* Edward Flynn saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Edward Flynn saidil BoxRec
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib signalisatsiooniseadeldisest; informaatika mõiste kohta vaata artiklit Semafor (programmeerimine)* |

---

Lipusemafori tähestiku demonstratsioon
Chappe'i semafor 19. sajandil
Semafor raudteel
**Semafor** on distantsilt visuaalselt teabe edastamise vahend. 1791. aastal demonstreeris prantsuse leiutaja Claude Chappe semafori ehk optilise telegraafi liini, mis ehitati hiljem Pariisi ja Lille'i vahele ning laienes mujalegi. Liin koosnes üksteisest nägemiskaugusele püstitatud tiibadega mastidest, mille tiibade asendit muutes sai kokkuleppelisi märke edastada. Chappe'i semafor koosnes ühest pikast keskmisest labast ja selle otstest olevatest lühematest labadest, millel sai vaheldada 196 erinevat asendit ning lisaks tähtedele ja numbritele kujutada veel muid erimärke. Sellised liinid olid üle maailma kasutusel kuni elektrilise telegraafi tulekuni 19. sajandi keskpaigas.

Raudtee
-------

Semafori kasutati siiski edasi mujal, näiteks raudteel rongide liiklust lubava või keelava alalise signalisatsiooniseadeldisena, mastina, mille külge on kinnitatud liikuvad tiivad. Nende asetus annab märku, kas edasiliikumine on lubatud või keelatud. Semafore kasutatakse automaatse blokeeringuta raudteedel.

Laevandus
---------

Semafor võeti 19. sajandi algul kasutusele laevanduses – seal kasutatakse lippude süsteemi, kus signaali edastajaks on kahte lippu hoidev madrus. Lippude asend tähistab ühtaegu nii tähte kui numbrit. Pimedas võidakse lippude asemel kasutada kahte helendavat pulka. Semafori süsteemi kasutatakse osaliselt endiselt näiteks lennukikandjatel või siis hädaolukordades, kus elektroonilist teabeedastust kasutada ei saa.

Vaata ka
--------

* foor
* laevandus
* merendus
* telegraaf
* kommunikatsioon

Viited
------

1. 1 2  "The History of semaphore". *Piggotts Flags and Branding*. Vaadatud 02.03.2021.
2. ↑  "History of semaphore" (PDF). *Commsmuseum*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 11.05.2021. Vaadatud 02.03.2021.
3. ↑  "Semaphore Flag Signalling System". Vaadatud 02.03.2021.
4. ↑  Spencer C. Tucker (26. märts 2020). *Weapons and Warfare: From Ancient and Medieval Times to the 21st Century*. ABC-Clio. Lk 221.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Ghana |
|  |
| 3. ring | 1960 | Kergekaal |
|  |
| Riik |  | Ghana |
|  |
| Pronks | 1964 | I kergekeskkaal |
| Briti Impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse mängud |
| Kuld | 1962 | Kergekaal |
| Kuld | 1966 | II kergekeskkaal |

**Edward Blay** (9. november 1937 Accra – 15. oktoober 2006 Accra) oli Ghana poksija.

Blay sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlusel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Jerzy Kulej'le (Poola). Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlusel, kuid kaotas 3. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Richard McTaggartile (Suurbritannia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Blay võitis kuldmedali 7. Briti Impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlusel (Perth, 1962) kergekaalus (kuni 60 kg) ja 8. Briti Impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlusel (Kingston, 1966) II kergekeskkaalus (kuni 67 kg).

Blay poksis novembrist 1967 kuni juulini 1975 elukutselisena ning pidas kokku 53 kohtumist, millest võitis 38 (neist 21 nokaudiga), kaotas 10 (neist 1 nokaudiga) ja viigistas 5 kohtumist.

Viited
------

1. ↑  "Edward (Eddie) Blay lehel SportReference. Inglise keeles". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. oktoober 2012. Vaadatud 28. novembril 2011.
2. ↑  18. suveolümpiamängude poksivõistlus. Tōkyō 1964. Tulemused inglise keeles
3. ↑  17. suveolümpiamängude poksivõistlus. Rooma 1960. Tulemused inglise keeles
4. ↑  7. Briti Impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlus. Perth 1962. Tulemused inglise keeles
5. ↑  8. Briti Impeeriumi ja Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlus. Kingston 1966. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Edward Blay saidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Edward Blay saidil BoxRec
1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid Läänemaal
**Sooniste vald** (saksa keeles *Gemeinde Soinitz*) oli aastatel 1866–1939 vald Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Vallamaja asus Ellamaa külas.

1891. aastal liideti Sooniste vallaga Soosalu vald.

1934. aastal oli valla pindala 40 km², elanikke 682, talundeid ja elamuid 153.

1935. aastal oli Sooniste vallas elanikke 690, talundeid 177, pindala 5782 hektarit. Valla maa-ala oli kahes tükis, neid eraldas Kolovere-Kalju valla sopp. Põhitükk oli põhja-lõuna suunas 10 kilomeetri pikkune ja lääne-ida suunas 7 kilomeetri laiune. Valla lõuna- ja lääneosa olid soised ja metsased. Asustus oli tihedam põhja- ja kaguosas.

1939. aasta reformi käigus läks valla lõunapoolse lahusosa maa-ala ja valla põhjapoolse lahusosa Soosalu küla piirkond Kullamaa valla koosseisu. Ülejäänu liideti Piirsalu vallaga.

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Valdade territoriaalse ümberkorraldamise kava. (Vastu võetud nõupidamisel Siseministeeriumi omavalitsuse osakonnas 20. november 1935) Väljavõte. Saaga
**Loorits** on eesti perekonnanimi.

Statistika
----------

2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Loorits 360 inimesel: 175 mehel ja 185 naisel. Perekonnanimede levikult oli Loorits meeste puhul 371. kohal ja naiste puhul 381. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Loorits vanuserühmas 30–34, kus neid on 10 000 elaniku kohta 3,67. Nimi oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 11,04 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartumaal Laiuse kihelkonnas ja Nõo kihelkonnas, Virumaal Vaivara kihelkonnas ja Lüganuse kihelkonnas, Harjumaal Jüri kihelkonnas, Võrumaal Rõuge kihelkonnas ja Viljandimaal Kolga-Jaani kihelkonnas asuvates mõisavaldades kaheksal korral nimeks Lorits ja Loritz (normaliseeritult Loorits).

Nimede eestistamisel loobuti nimest Loorits 1939. aastal kolmel korral ning uueks perekonnanimeks võeti Helimets.

Nime kandjaid
-------------

* Arnold Loorits, eesti maadleja (1931–1986)
* Arvo Loorits, eesti jalgrattur, suusataja, sõudja ja sporditegelane (1948–)
* Eerik Loorits, Eesti sõjaväelane (1903–1991)
* Kristjan Loorits, eesti filosoof
* Marje Loorits, eesti näitleja (1944–)
* Neeme Loorits, eesti orienteeruja ja rogainija (1968–)
* Oskar Loorits, eesti rahvaluuleteadlane (1900–1961)
* Timo Loorits, eesti sõudja (1974–)

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 14.07.2023)
2. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Loorits.
3. ↑  Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Loorits.

Välislingid
-----------

* Loorits statistikaameti andmebaasis
Haldusjaotus (1944)
**Alam-Sileesia piirkond** (saksa keeles *Gau Niederschlesien*) oli 1941. kuni 1945. aastani Natsi-Saksamaa haldusüksus Alam-Sileesia provintsis, osa Preisimaa Sileesia provintsist. Piirkond loodi Sileesia piirkonna (Gau Silesia) jagamisel Alam- ja Ülem-Sileesia piirkonnaks (Gau Oberschlesien) 1941. aastal. Piirkonna juht (*Gauleiter*) oli Karl Hanke. Piirkonna keskus oli Breslau.

Teise maailmasõja järel läks suurem osa Alam-Sileesia piirkonnast Poola võimu alla, väike osa hakkas kuuluma Ida-Saksamaa koosseisu.

1940. aasta suvest kuni 1945. aasta 14. veebruarini tegutses Alam-Sileesia piirkonnas Groß-Roseni koonduslaagrite võrgustik, kuhu hinnanguliselt jättis elu 40 000 inimest.

Groß-Roseni külas asunud laagri värav kirjega *Arbeit macht frei*

Viited
------

1. ↑  "Übersicht der NSDAP-Gaue, der Gauleiter und der Stellvertretenden Gauleiter zwischen 1933 und 1945". *zukunft-braucht-erinnerung.de* (saksa). Zukunft braucht Erinnerung. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. mai 2017. Vaadatud 30. detsembril 2017.
2. ↑  "Gau Niederschlesien". *verwaltungsgeschichte.de* (saksa). Originaali arhiivikoopia seisuga 11. jaanuar 2017. Vaadatud 30. detsembril 2017.
**Edward I**, ka **Edward Longshanks** (Edward Pikk-koib; 17. juuni 1239, Westminster, Middlesex – 7. juuli 1307, Burgh-on-Sands, Cumberland) oli alates 20. novembrist 1272 kuni surmani Inglismaa kuningas ja Iirimaa isand ning alates 14. veebruarist 1254 Chesteri krahv.

Valitsejatiitel: Jumala armust Inglismaa kuningas, Iirimaa isand ja Akvitaania hertsog (inglise keeles *By the Grace of God, King of England, Lord of Ireland and Duke of Aquitaine*, ladina keeles *Dei Gracia Rex Anglie Dominus Hibernie et Dux Aquitanie*).

Edward I
Pärast 1282 alanud ülestõusu mahasurumist 1284 läks Wales Inglismaa koosseisu. Alates 1301, kui Edward I andis Walesi printsi tiitli oma pojale Edward II-le, kannab Inglise troonipärija tiitlit Walesi prints.

Edward I püüdis allutada ka Šotimaad, mis tal sealse pärimistüli tõttu ajutiselt ka õnnestus. William Wallace'i juhtimisel suutsid šotlased end küll uuesti vabaks võidelda, kuid pärast aastatepikkust võitlust suutis Edward Wallace'i vangistada ja Šotimaa uuesti allutada. Robert Bruce'i juhtimisel suutsid šotlased oma iseseisvuse siiski taastada.

Isiklikku ja järglased
----------------------

1. novembril 1254 abiellus Edward I Kastiilia Eleanoriga, kellega sai 15 last, 5 poega ja 10 tütart. Eleanor suri 1299. aastal. Lastest said täiskasvanuks 5 tütart ja 1 poeg. Neist lastest üks oli nunn, aga kõigi ülejäänute järeltulev sugu kestab tänapäevani. 15 lapsest noorim, Edward II, päris oma isa trooni.

10. septembril 1299 abiellus Edward I Prantsuse Marguerite'iga, kellega sai kolm last, kaks poega ja noorelt surnud tütre. Kummagi poja sugu kestab tänapäevani.

Välislingid
-----------

* Citizendiumi artikkel

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Henry III** | **Inglismaa kuningas**1272–1307 | Järgnev**Edward II** |
Mariaani saared on tüüpiline vulkaaniline kaar
**Vulkaaniline kaar** on subduktsiooniga seotud vulkaanide ahelik.

Vulkaaniline kaar, nagu nimigi ütleb, on enamasti kaarja kujuga. Vulkaanilist kaart, mis on moodustunud ühe ookeanilise laama sukeldudes teise ookeanilise laama alla, nimetatakse saarkaareks, sest tulemuseks on kaarja kujuga saarteaheliku teke. Kui vulkaanilist kaart eristatakse saarkaarest, siis tuleb seda mõista nii, et vulkaanilise kaare all peetakse silmas vaid sellist vulkaaniahelikku, mis on tekkinud mandrilise maakoore kohale.

Vulkaanilise kaare alla sukeldunud ehk subdutseerunud laam asub umbes 100...150 km sügavuses. See on piirkond, kus sukeldunud laama kohal olev vahevöö kiil hakkab osaliselt sulama ja fluidirikas magma tõuseb ülespoole, moodustades intrusioone, mis maapinnani jõudes moodustavad vulkaani.

Ookeaniline laam sukeldub siis, kui ta jahtudes ja tihenedes kaotab allpool lasuva astenosfääri suhtes ujuvuse. See võib juhtuda mandrilise ja ookeanilise laama piiril (näiteks Lõuna-Ameerika läänerannik), aga ka keset ookeani (näiteks Aleuudid). Esimesel juhul sukeldub ookeaniline maakoor mandrilise maakoore alla, teisel juhul aga teise ookeanilise maakooreploki alla.

Sõltuvalt sukeldumisnurgast on vulkaanilise kaare kaugus tema ette tekkinud süvikust erinev. Sukeldumisnurk võib olla praktiliselt 90° (otse alla) või ka peaaegu 0°.

Sukeldunud laam hakkab sulama, sest kõrgenenud rõhu ja temperatuuri tingimustesse sattununa hakkavad teda moodustavad kivimid moonduma. Moonde käigus surutakse kivimite kristallstruktuurist välja vesi (näiteks savist saab kilt). Vesi ja süsinikdioksiid on peamised fluidid ehk kuumad ja voolavad gaaside ja vedelike segud, mis kivimite pooriruumis liikudes alandavad nende sulamistemperatuuri. Kui fluidide kontsentratsioon on tõusnud piisavalt kõrgele, hakkavad kivimid sulama, moodustades magma. Magma on väiksema tihedusega ja hakkab seetõttu väikeste tilkadena ujuvalt ja väga aeglaselt ülespoole liikuma. Tilkade liitudes tekivad suuremad magmakehad, mis maapinna lähedusse jõudes moodustavad magmakambri, mis toidab tema kohal olevat vulkaani.

Vulkaanilise kaare vulkanism on reeglina plahvatuslik. See tuleneb magma suhteliselt suurest ränisisaldusest, mille tõttu on magma polümeriseeritum. Siinjuures on jällegi oluline, kas sukeldunud laam sukeldub mandrilise või ookeanilise maakoore alla. Esimesel juhul on magma rikastunud ränirikka, peamiselt granodioriidist ja mitmesugustest moondekivimeist koosneva ülessulanud mandrilise maakoorega. Seetõttu on ookeanilise saarkaare vulkanism reeglina ränivaesema koostisega kui mandrilise vulkaanilise kaare vulkanism.

Küsimusele, miks vulkaanilised kaared on kaarjad, ei ole ühest vastust. Tihti illustreeritakse seda nii, et kui vajutada lauatennisepall lohku, siis tekkinud lohu piirid on ka kaarjad. Maa ei ole antud näitele tuginedes midagi muud kui suur lauatennisepall.
Edward Heath (1966)
**Sir Edward Richard George Heath** KG, MBE (9. juuli 1916 Broadstairs – 17. juuli 2005 Salisbury) oli Suurbritannia Konservatiivse Partei poliitik, Suurbritannia peaminister vahemikus 1970–1974.

Heath sündis puusepa perekonnas. Tema isa sai edukaks väikeettevõtjaks. 1935 pääses ta maakonnastipendiumiga õppima Oxfordi ülikooli Ballioli kolledžisse. Ta sai bakalaureusekraadi filosoofia, politoloogia ja majandusteaduse (PPE) õppekavas Oxfordi ülikoolist 1939. aastal. Üliõpilasena reisis ta Euroopas ning kohtus 1937. aasta Nürnbergi parteikongressi ajal ühel vastuvõtul Hermann Göringi, Joseph Goebbelsi ja Heinrich Himmleriga. Ta viibis Saksamaal kaks kuud, et saksa keelt õppida.

Viited
------

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Edward Heath** |

* Nekroloog The Guardianis

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Harold Wilson** | **Suurbritannia peaminister**19. juuni 1970 – 4. märts 1974 | Järgnev**Harold Wilson** |
**Alalispinge mikrovoltmeeter** on mõõteriist mikrovoltide suurusjärgus olevate alalispingete mõõtmiseks.

Mikrovoltide suurusjärgus olevate elektripingete mõõtmiseks kasutatavad seadmed on peaaegu eranditult elektroonsed mõõteriistad, mis põhinevad mõõdetava pinge võimendamisel voldi suurusjärku. Probleemiks ei ole selle juures mitte niivõrd suure võimendusteguriga võimendi vajadus, kuivõrd termoelektriliste parasiitsete pingete tekkimine erinevast metallist detailide ja juhtmete vahel (Seebecki efekti tõttu). 
Spetsiaalsete konstruktiivsete võtetega (nn termošuntide kasutamine jms) saavutatakse nanovoltide suurusjärku ulatuv tekkivate parasiitsete nihkepingete ja/või nende muutuste (triivi) madal tase.

Eestis tootis alalispinge mikrovoltmeetrid Tallinna Tootmiskoondis RET.

Algselt põhinesid nendes kasutatud tehnilised lahendused vibraatormuunduriga MDM-võimendi kasutamisel. Vibraatormuunduri tootjaks oli Kuusalu kolhoosi ettevõte Estron.

Hilisemates mudelites asendati vibraatormuunduri MDM-võimendis transistorlülititega. Kasutatud lahendused põhinesid suuresti Rein Kipperi kandidaaditööl.
**Semai keel** (ka 'senoi keel') on austroaasia keelte moni-khmeeri keelkonda kuuluv keel, mida kõnelevad aslid Malaisias Malaka poolsaarel. Keelt räägitakse Pahangi osariigi loodeosas, Peraki osariigi lõunaosas ja Selangori osariigi põhjaosas.

Kõnelejate arv on umbes 30 000.

Semai keel jaguneb mitmeks murdeks, mis kõik ei ole omavahel arusaadavad.

Peraki osariigis kõneldavas Kampari murdes on 33 vokaalfoneemi ja 19 konsonantfoneemi. Eristatakse oraalseid ja nasaalseid vokaale ning pikki ja lühikesi vokaale.

Semai keelt kirjutatakse malaipärases ortograafias. Konsonantide märkimiseks kasutatakse 19 tähte (b, c, d, f, g, j, k, l, m, n, p, q, r, s, t, v, w, x, y, z, ng, ny), lisaks 4 tähte (f, v, x, z) võõrsõnades. Vokaalide märkimiseks kasutatakse vaid 5 tähte (a, e, i, o, u).

2014. aastal õpetati semai keeles 28 algkoolis Peraki ja Pahangi osariikides.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. jaanuar 2019. Vaadatud 1. jaanuaril 2019.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. 1 2  Alias Abd Ghani, The Teaching of indigenous Orang Asli language in Peninsular Malaysia

Kirjandus
---------

* Phillips, Timothy C. Linguistic Comparison of Semai Dialects, 2013, SIL Electronic Survey Reports, Language Assessment, Sociolinguistics
* Semai keele Swadeshi loend
Avaveeujumises võistlevad triatlonistid
**Avaveeujumine** on ujumisdistsipliin, mida harrastatakse veekogudes, näiteks ookeanis, meres, järves või jões.

Tänapäevase avaveeujumise ajastu alguseks peetakse mõnikord 3. maid 1810, kui lord Byron ujus mitu miili, et ületada Hellespont (nüüd tuntud kui Dardanellid) Euroopast Aasiasse. 

Esimestel kaasaegsetel olümpiamängudel Ateenas 1896. aastal peeti ujumisvõistlused avavees. 2000. aasta Sydney olümpiamängudel oli triatloni avaalal esimest korda 1500 m ujumine avavees ja 2008. aastal Pekingis 10 km avaveeujumine. FINA korraldatud maailmameistrivõistlustel on avaveeujumine võistluste kavas alates 1991. aastast. FINA korraldas aastatel 2000–2010 eraldi avaveeujumise maailmameistrivõistlusi. 2007. aastast peetakse FINA 10 km maratoni ujumise maailmameistrivõistlusi mitmel võistlusel kogu maailmas.

Tegevuse populaarsus on viimastel aastatel suurenenud. Ilmunud on ka menukaid "metsiku ujumise" raamatuid, mille autorid on olnud näiteks Kate Rew, Daniel Start ja Roger Deakin. 

Üritused nagu Midmari Miil Lõuna-Aafrikas (pühendatud Wayne Riddenile) või Suur Ujumine Suurbritannias (pühendatud suurele ujumisele Colin Hilli idee järgi) on aidanud tekitada ja kasvatada huvi spordi vastu.
Veetorn 2010. aastal
**Vukovari veetorn** on endine veetorn Horvaatias Vukovari linnas, linna sümbol. 50 meetrit kõrge ja 2200 m3 mahutavusega veetorn asub Mitnica linnaosas Najpar-bašća linnapargis. Esialgsel kujul valmis see 1968. aastal. Veetorni projekteeris ettevõte Plan ja ehitas ettevõte Hidrotehna Zagreb.

Enne Horvaatia iseseisvussõda paiknes torni tipus restoran vaatega linnale, Doonau jõele ja ümberkaudsetele viinamarjaistandustele. Sõja ajal toimud 87-päevase (25. august – 18. november 1991) Vukovari lahingu kestel oli torn üks Jugoslaavia Rahvaarmee (JNA) suurtükiväe peamistest sihtmärkidest, mida tulistati 640 korda.

Pärast sõja lõppu 1995. aastal jäi Vukovar algselt ÜRO hallatud Ida-Slavoonia, Baranja ja Lääne-Sirmiumi üleminekuadministratsiooni alla, kuni taasliideti Horvaatiaga 15. jaanuaril 1998. Seejärel soovis Horvaatia president Franjo Tuđman algse torni taastada, kuid sellest plaanist loobuti ja selle asemel jäi torn koos kuuli- ja mürsuaukudega Vukovari ja Horvaatia sõjakannatuste sümboliks. Torn avati ametlikult uuesti restoran-muuseumina 30. oktoobril 2020, avalik ligipääs algas järgmisel päeval.

Viited
------

1. ↑  "Ne potkopavajte Vodotoranj da se ne sruši". *Vukovarske novine* (horvaadi). 25. juuli 2010. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuli 2010. Vaadatud 18. veebruaril 2023.
2. ↑  "051130IT". *www.icty.org*. Vaadatud 18. veebruaril 2023.
3. ↑  "Vukovar Water Tower – a symbol of Croatian unity officially opened". *Croatia Week* (inglise). 31. oktoober 2020. Vaadatud 18. veebruaril 2023.

Välislingid
-----------

* Torni koduleht
Balti klint Pakri poolsaarel
Osmussaare pank
**Balti klint** (ka *Balti-Laadoga astang*) on järsak, mis on tekkinud kahe suure maakoore struktuuri – Fennoskandia kilbi ja Ida-Euroopa platvormi vahelisele piirile.

Balti klint ulatub Rootsist Ölandi saarelt läbi Läänemere, mööda Eesti põhjarannikut ning Venemaad kuni Laadoga järveni. Linnulennult on klindi pikkus umbes 1200 km, mööda klindiserva umbes 1600 km. Klint koosneb Paleosoikumi settekivimitest.
Balti klint jaguneb neljaks osaks:

* Ölandi klint
* Läänemere klint
* Põhja-Eesti klint
* Ingeri klint

Suurem osa klindist paikneb Eestis ning seda osa nimetatakse Põhja-Eesti klindiks või Põhja-Eesti pangaks.

Balti klindi tekkeprotsessi kohta on mitmesuguseid hüpoteese, seega päris selge klindiastangu tekkelugu pole.

Vaata ka
--------

* Eesti pankade loend
* Siluri klint
* Devoni klint

Kirjandust
----------

* Balti klint - loodus ja ajalugu; Kalle Suuroja 2008, ISBN 9789985988602

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Balti klint** |

* Igor Tuuling: "Kuidas on tekkinud Balti klint?" Eesti Loodus, 2008/9
**Avatud Eesti Fond** (AEF) on heategevuslik sihtasutus, mis asutati 1990. aastal Ungari päritolu Ameerika Ühendriikide filantroobi George Sorosi toetusel eesmärgiga toetada avatud ühiskonna kujunemist Eestis.

Avatud Eesti Fondil on kaks peamist tegevussuunda: 1) avatud valitsemine ning 2) põhiõigused ja sotsiaalne sidusus. Nende raames algatab fond projekte, korraldab üritusi ja arutelusid, käivitab toetusprogramme ja projektikonkursse. AEF vahendab Vabaühenduste Fondi kaudu ka Norra ja Euroopa Majanduspiirkonna toetusi Eesti kodanikuühendustele.

AEFi toel on sündinud filosoofilise kirjanduse sari „Avatud Eesti raamat", kooliuuendusliikumine "Omanäoline kool", lasteaedade programm „Hea algus", avalikud internetipunktid kõikjal Eestis, Sorosi Kaasaegse Kunsti Eesti Keskus, telesaade „Subboteja" jne. Alates 1997. aastast annab Avatud Eesti Fond oma aastapäeva puhul iga aasta aprillis välja Koosmeele auhinna, millega tunnustatakse inimesi, kes on ilmutanud silmapaistvat kodanikutunnet või aidanud kaasa avatud ühiskonna kujunemisele Eestis ja mujal.

AEF kuulub avatud ühiskonna toetusfondide (Open Society Foundations) võrgustikku.

Avatud Eesti Fondi juhataja on Mall Hellam.

Vaata ka
--------

* Koosmeele auhind

Välislingid
-----------

* Avatud Eesti Fondi koduleht
* Avatud Eesti Fondi ajaveeb