recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hans Christian Ørsted
**Hans Christian Ørsted** (kirjutatakse ka **Oersted**; 14. august 1777 – 9. märts 1851) oli taani füüsik ja keemik. Ta on laiemalt tuntud selle poolest, et ta märkas, et elektrivool mõjutab (indutseerib) magnetvälja. See on tähtis aspekt elektromagnetismis. Ørsted kujundas Kanti-järgset filosoofiat ja arengusuundi teaduses 19. sajandi lõpus.

1824. aastal asutas Ørsted ühingu Selskabet for Naturlærens Udbredelse (SNU), mis edendas teadmisi loodusteadustes. Ta asutas samuti organisatsioonid, millest said hiljem Taani Meteoroloogia Instituut ja Euroopa Patendiamet. Ørsted kirjeldas esimesena mõttelist eksperimenti.

Ørsted oli Hans Christian Anderseni lähedane sõber ja Anders Sandøe Ørstedi vend. Anders Sandøe oli Taani peaminister aastatel 1853–1854.

Elektromagnetism
----------------

Hans Christian Ørstedi "Der Geist in der Natur", 1854
21. aprillil 1820 märkas Ørsted loengu ajal, et kompassi nõel kaldus põhjasuunast kõrvale, kui elektrivoolu lülitati patareist sisse ja välja. See kinnitas otsest seost elektri ja magnetismi vahel. Tema esialgne tõlgendus nähtust oli, et magnetilised mõjud kiirguvad juhtmelt nagu valgus ja soojus. Kolm kuud hiljem alustas ta põhjalikumaid uuringuid ja peagi avaldas oma tähelepanekud, näidates et elektrivool juhtmes tekitab pööriselist magnetvälja. See avastus polnud pelgalt juhus, sest Ørsted oli aastaid otsinud seost elektri ja magnetismi vahel.

CGS-süsteemi magnetilise induktsiooni mõõtühik örsted on nimetatud Ørstedi auks panuse eest elektromagnetismi vallas.

Mõnikord väidetakse, et Gian Domenico Romagnosi oli esimene inimene, kes leidis seose elektri ja magnetismi vahel, umbes kakskümmend aastat enne Ørstedi avastust elektromagnetismi vallas. Ometi ei käsitlenud Romagnosi katsed elektrivoolu ja näitasid ainult, et elektrostaatiline laeng võib mõjutada magnetnõela.

Keemia
------

1825. aastal andis Ørsted tähtsa panuse keemiasse, tootes esimesena alumiiniumi. Samas kui alumiiniumi ja raua sulami oli enne tootnud briti teadlane ja leidur Humphry Davy, oli Ørsted esimene, kes eraldas alumiiniumi redutseerides alumiiniumkloriidi.

Ørsted suri Kopenhaagenis 1851. aastal ja maeti Assistensi kalmistule samas linnas.

Tunnustus
---------

Hans Christian Ørsted valiti 1822. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks.

1829. aastal valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.

Vaata ka
--------

* James Clerk Maxwell
* André-Marie Ampère

Viited
------

1. ↑  Brian, R.M. & Cohen, R.S. (2007). Hans Christian Ørsted and the Romantic Legacy in Science, *Boston Studies in the Philosophy of Science*, Vol. 241.
2. ↑  Martins, Roberto de Andrade, "Romagnosi and Volta’s pile: early difficulties in the interpretation of Voltaic electricity", in Fabio Bevilacqua & Lucio Fregonese (eds.), *Nuova Voltiana: Studies on Volta and his Times*, Pavia / Milano, Università degli Studi di Pavia / Ulrico Hoepli, 2001, vol. 3, pp. 81-102.
**Leon Abgarovitš Orbeli**, armeeniapäraselt **Levon Orbeli**, (vene keeles Леон Абгарович Орбели; 7. juuli (vkj 25. juuni) 1882 Tsaghkadzor, Tiflisi kubermang, Venemaa Keisririik – 9. detsember 1958 Leningrad) oli armeenia päritolu Nõukogude Liidu arstiteadlane (füsioloog). Meditsiiniteenistuse kindralpolkovnik (1944).

1925. aastal sai ta Sõjameditsiini akadeemia füsioloogia kateedri ülemaks (tema eelkäija sellel ametis oli nobelist Ivan Pavlov). Aastatel 1936–1950 oli Orbeli Pavlovi-nimelise NSV Liidu Teaduste Akadeemia Füsioloogia Instituudi direktor, ühtlasi 1943–1950 Kirovi-nimelise Sõjameditsiini Akadeemia president.

Orbeli on evolutsioonilise füsioloogia alusepanijaid. Rajas 1950. aastal Leningradis selleteemalise laboratooriumi, mille baasil 1956. aastal rajati Setšenovi-nimeline NSV Liidu Teaduste Akadeemia Evolutsioonilise Füsioloogia Instituut. Orbeli juhtis instituuti aastatel 1956–1958.

Tunnustus
---------

* 1935 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks
* 1943 – valiti Armeenia NSV Teaduste Akadeemia akadeemikuks
* 1944 – nimetati vastloodud NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia akadeemikuks
* 1945 – sotsialistliku töö kangelane

Ta on pälvinud neli Lenini ordenit (1944,1945,1945, 1947) ja kaks Punalipu ordenit (1944, 1948).

Isiklikku
---------

Tema vennad olid orientalist Jossif Orbeli ja allveearheoloog Ruben Orbeli.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Leon Orbeli** |
Leon Draisaitl (2019)
Leon Draisaitl (2014)
**Leon Draisaitl** (sündinud 27. oktoobril 1995 Kölnis) on Saksamaa jäähokimängija, ründaja. Ta mängib NHL-i klubis Edmonton Oilers.

Draisaitl kasvas üles ja hakkas jäähokit mängimaa kodumaal. 2012. aastal suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Western Hockey League'i (WHL) noorteklubiga Prince Albert Raiders.

2014. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Oilersi poolt kolmanda valikuna. Ta sai sellega NHL-i ajaloo kõige kõrgemal kohal valitud Saksamaa mängijaks, kes oli alustanud jäähokitreeninguid Saksamaal (Saksamaal sündinud Dany Heatley valiti 2000. aastal teisena, kuid ta alustas jäähokitreenguid Kanadas). NHL-is tegi Draisaitl debüüdi 9. oktoobril 2014 mängus Calgary Flamesi vastu.

Osa hooajast 2014–15 veetis ta WHL-i klubis Kelowna Rockets ja mängis hooajal 2015–16 kuus mängu American Hockey League'i klubis Bakersfield Condors. 2014–15 tuli ta Rocketsiga WHL-i võitjaks ja Draisaitl valiti lisaks liigahooaja väärtuslikumaks mängijaks, pälvides Stafford Smythe Memorial Trophy.

Hooajast 2015–16 kuulub Draisaitl Oilersi põhikoosseisu. Hooajal 2018–19 oli ta liigas resultatiivsuselt neljas mängija (50+55). Hooajal 2019–20 oli ta liigas resultatiivseim mängija (43+67), pälvides Art Ross Trophy. Lisaks sai tal samal hooajal põhihooaja silmapaistvamale mängijale antava Ted Lindsay Award ja kõige väärtuslikumale mängijale antava Hart Memorial Trophy ning ta valiti liiga hooaja sümboolsesse koosseisu (*NHL First All-Star Team*). 31. jaanuaril 2021 andis ta 8:5 võidumängus Ottawa Senatorsi vastu kuus väravasöötu, saades esimeseks Oilersi mängijaks alates 1986. aastast pärast Paul Coffeyt, kes seda suutnud on.

Aastatel 2019 ja 2020 on Draisait valitud NHL-i tähtede mängule.

Saksamaa jäähokikoondisse on Draisaitl kuulunud viitel maailmameistrivõistlustel.

2020. aastal valiti ta Saksamaa aasta meessportlaseks.

Tema isa on endine jäähokimängija Peter Draisaitl, kes kuulus aastaid Saksa koondisse ja osales kolmedel taliolümpiamängudel.

Välislingid
-----------

 Leon Draisaitl – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Leon Draisaitl NHL.com lehel
* Leon Draisaitl hockeydb.com lehel
**Dharma Initsiatiiv** on telesarjas "Teadmata kadunud" figureeriv väljamõeldud asutus, mis on loodud füüsikalis-bioloogiliste nähtuste uurimiseks. 

Sõna D.H.A.R.M.A. on lühend ingliskeelsest nimetusest *Department of Heuristics And Research on Material Applications* ('heuristika ja materiaalsete väärtuste uurimise asutus').

Sarjas "Teadmata kadunud" loo arenemise käigus leidis John Locke maa seest ühe salapärase luugi, mille ta dünamiidiga õhkis. See osutus olema üks Dhrama Initsiatiivi baasidest, mis asus umbes 10 m sügavusel maa sees. Baasi nimi oli Luik (ing. *Swan*). Sarja arenedes leitakse veel baase, näiteks Nool, Pärl, Hüdra, Uks, Sau, Leek ja veel üks, mis asub ookeani põhjas, suure saare kalda ligidal ja mille nimi on Peegel. Suure saare peal on 5 baasi, väikse saare peal, ka "teiste" saare peal üks baas ja ka ookeani põhjas üks baas.

Ajalugu
-------

Dharma Initsiatiivi lõid 1970. aastate lõpus Gerald ja Karen DeGroot. Luige baasi orientatsioonivideodest on neid ka näha. Projekti rahastaja on Alvar Hanso. Baasid ehitati saarele, sest nende läbi uuriti selle saare omadusi. Saare müstilised omadused: haavata saanud isikul, loomal kasvab haav kiiremini kinni kui muidu; igasugused haigused, kasvajad peatavad oma süvenemise; saare keskosas asub ka võimas elektromagnetvoo tekitaja, mida uuris Luige baas. Saarel on nn kaitsesüsteem, üks must tomp, "suits", mis hävitab kõik oma teele ette jäänud elusolendid varem või hiljem. Saarele pääsesid ringi jooksma kaks muteerunud jääkaru, kellest ühe Sawyer maha lasi. Teine jäi ellu ja tappis hiljem peaaegu Mr. Eko. On alust arvata, et jääkarud aretati Hüdra baasis, mis tegeleb ühtlasi zooloogiaga.

### Tühjendamine

Tühjendamine oli üks Dhrama Initsiatiivi kõige vägivaldsemaid ja verisemaid kokkupõrkeid "teistega". "Teised" kasutasid ründamiseks gaasi, mis tappis kogu Dharma Initsiatiivi personali.

Välislingid
-----------

* Lostpedia.
Aldona Wos
**Aldona Zofia Wos** (sündinud 26. märtsil 1955 Varssavis) on Ameerika Ühendriikide arst ja diplomaat.

Ta oli Ameerika Ühendriikide suursaadik Eestis aastatel 2004–2006. 2013–2015 oli ta Põhja-Carolina osariigi tervishoiu- ja teenindusminister. Elukutselt on ta arst.

Wos sündis Varssavis. Tema isa Paul Zenon Wos oli Teise maailmasõja ajal Poola vastupanuliikumise Armia Krajowa liige ning pääses eluga Flossenburgi koonduslaagrist. Pere kolis USAsse, kui Aldona oli 6-aastane.

1990ndate lõpus asus ta tegelema poliitikaga Vabariikliku Partei toetajana ja oli president George W. Bushi 2004. aasta valimiskampaania organiseerijaid Põhja-Carolinas. Tema suursaadikuks oleku aega jäi George W. Bushi visiit Eestisse 27.–28. novembril 2006.

Wos on abielus Louis DeJoyga ja neil on kaksikud poeg ja tütar.

Tunnustus
---------

* 2006 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. detsember 2015. Vaadatud 25. detsembril 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)

Välislingid
-----------

* Secretary Aldona Zofia Wos
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib 1866–1950 eksisteerinud vallast; 1992–2013 tegutsenud valla kohta vaata Kõrgessaare vald.* |

---

1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid
**Kõrgesaare vald** (saksa keeles *Hohenholm*) oli vald Reigi kihelkonnas, mis moodustati 1866. aastal ja likvideeriti 1950. aastal.

Vald asus kuni 1917. aastani Haapsalu kreisis ning seejärel kuni 1946. aastani Lääne maakonnas ja aastail 1946–1950 Hiiu maakonnas.

Vallamaja asus Kõrgessaare külas.

Ajalugu
-------

Vald moodustati 1866. aastal sarnaselt teiste Hiiumaa valdadega (1866. aasta vallareform).

1939. aasta vallareformiga liideti senisele valla alale senise Emmaste valla Leloselja metsandiku kvartaalite nr 44–51 maa-alad.

1945 septembris moodustati Kõrgesaare vallas Malvaste külanõukogu keskusega Malvaste külas, Luidja külanõukogu keskusega Luidja külas ja Lauka külanõukogu keskusega Lauka külas.

1950. aastal Kõrgesaare vald likvideeriti ja selle alad arvati Hiiumaa rajooni Lauka külanõukogu koosseisu, mille keskus asus Kõrgessaare vallamaja hoones.

Asustus
-------

1939. aastal kuulusid Kõrgesaare valla koosseisu: Tahkona, Meelste, Kauste, Kodeste, Malvaste, Mangu, Mudaste, Ogandi, Sigala, Kidaste, Risti, Kanapeksi, Koidma, Rootsi, Reigi, Pihla, Heigi, Otste, Metsa, Kurisu, Napi, Lauka, Isabella, Ninametsa, Jõeranna, Paope, Kiivra, Puski, Jõesuu, Nõmme, Mardihansu, Tammistu, Viita, Kopa, Vihama, Luidja, Laasi, Pärnaku, Lilbi, Heiste, Hüti, Sülluste, Leigri, Tiiru ja Murumetsa, Suureranna, Kiduspäe, Heistesoo, Ülendi, Vilima, Tiharu, Kõpu, Mägipäe, Suurepsi, Kaleste, Hirmuste, Kalana külad.

Pärimus
-------

Kõrgesaare valla elanikke on hiidlaste seltside traditsioonilise jaotuse järgi kutsutud mujal Hiiumaal *törvaköplasteks*. Kitsamas mõttes viitab *törvaköplane* Kõpu poolsaarel elanud tõrvapõletajatele ja -müüjatele, laiemas mõttes kõigile Kõpu poolsaare või Kõrgesaare valla elanikele

Viited
------

1. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
2. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
3. ↑  Eesti NSV Teataja, 1945, 32, 501
4. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
5. ↑  588. Harju Maavanema otsus Harju maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939
6. ↑  Hugo Puss. Hiidlaste seltsid. Etüüd Hiiumaa siseetnonüümika alalt. *Keel ja Kirjandus* 1973, nr 11, lk 679.
**Leo Štarkov** (ka **Leo Starkov**; 16. märts 1942 Tallinn – 25. mai 2003) oli eesti jalgpallur, poliitik ja karikaturist.

1960. aastal lõpetas Tallinna 20 Keskkooli, peale seda õppis Tallinna Majandustehnikumi kaugõppes, mille lõpetas 1974. aastal. Hiljem õppis täiendavalt veel TPI kaugõppes. Alates 1965 aastast töötas Tallinnas rahvaettevõttes Norma, algul kontrollmeistina, siis varustusosakonna juhataja asetäitjana ja hiljem juba arendusdirektorina. Ta on osalenud Eesti Vabariigi ettevõtluse raamseaduse töörühmas, ning Eesti Töökollektiivide Liidu ja Vabariiklaste Koonderakonna programmide koostamisel. Oli Eesti Töökollektiivide Liidu juhatuse aseesimees ja Eesti Kongressi liige.

Sportlasena
-----------

1959. aastal kuulus ta jalgpalliklubi Tallinna Kalev Eesti NSV noortekoondisse väravavahina.

Ta tuli kaks korda Tallinna Norma koosseisus Eesti NSV meistriks (1967, 1970) ning sai neli hõbemedalit (1966, 1968, 1969 ja 1972).

Eesti Noorte Rahvusliku Jalgpalliliiga "Päkapikuliiga" president.

Kuulus Eesti Jalgpalli Liidu volikokku.

Poliitikuna
-----------

Leo Štarkov oli aastatel 1990–1992 Vabariiklaste Koonderakonna esimees.

13. veebruaril 1992 valiti Leo Štarkov Eesti Komitee majanduskogusse, kuhu kuulus 15 tuntud majandusteadlastest ja majanduspraktikutest eksperti.

Tunnustus
---------

* 1982 ergutuspreemia Õhtulehe karikatuurivõistlusel "Tõkestame neile tee"

Isiklikku
---------

Vabal ajal joonistas karikatuure, tema karikatuure on avaldatud ka ajakirjas Pikker ja mitmetes endistes Kesk-Euroopa sotsialismimaade ajakirjanduses.

Leo Štarkov suri 25. mail 2003 ja ta maeti 29. mail 2003 Pärnamäe kalmistule.

Viited
------

1. 1 2  "Kultuur ja Elu" 1991 nr 12 - "Õndsaks selguseta..."
2. ↑  Leo Štarkovi sporditulemused
3. ↑  "Erakonnad info – Vabariiklaste Koonderakond". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. aprill 2016. Vaadatud 5. veebruaril 2016.
4. ↑  Sirp ja Vasar, nr. 48, 3 detsember 1982
5. ↑  Haudi

Välislingid
-----------

* Leo Štarkovi sporditulemused
**Kõrgessaare–Hüti–Puski tee** on Transpordiameti hallatav kõrvalmaantee Hiiumaal teeregistri numbriga 12115. 

Tee algus on Kõrgessaare alevikus, ta läbib Otste, Lauka, Isabella, Heiste, Hüti, Kiivera ja Puski küla ning ulatub Reigi-Nõmme külani. Kõrvalmaantee kogupikkus on 16,466 km, laiuseks on 6–7m.

Kirjeldus
---------

Mustkate on teele ehitatud Kõrgessaare alevikust alates kuni Heiste küla läbiva teelõiguni ca 8,5km pikkuselt.

Regulaarne ühistransport (liinibuss) toimib maanteel Kõrgessaare aleviku ja Lauka küla vahel, bussid peatuvad Särglepa ja Lauka peatustes. Laukalt edasi järgmiste peatusteni regulaarset bussiliiklust ei toimu.

Kõrgessaare ja Hüti küla vaheline teelõik on suures osas algupärane ja kulgeb 10,5 km pikkuselt Eesti Vabariigi (1918–1940) aegsete kinnistute piiride vahel õgvendamata trassina. 

Hüti ja Puski vaheline kruusatee lõik (pikkus 6 km) on põhjalikumalt välja ehitatud Nõukogude okupatsiooni alguses sõjaväe tellimusel ja on tänapäevase mõõduka liiklustiheduse juures sobivalt lai ja laugete kurvidega.

Kõrgessaare–Hüti–Puski teel on üks sild (nr. 1101), Kõrgessaarest 6.264 km kaugusel. See asub Isabella külas Lilbi peatuse lähedal ning kulgeb üle Armioja. Sild on ehitatud 1959. aastal omaaegse tüüplahendusena, sildeava pikkus on 5,9 m.

Kiivera külas asub tee lähedal muidu tasasel reljeefil suhteliselt järskude nõlvadega korrapärase kujuga kuni 9 m kõrgune küngas.

Teelisele pakub vahelduseks silmarõõmu Lilbi külatee ristmikule rajatud humoorikate tegelastega ehitis "Rõõm kohtuda!".

Viited
------

1. ↑  "Teeregister". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. aprill 2021. Vaadatud 5. augustil 2022.
2. ↑  Geoportaal
3. ↑  Google Maps.
4. ↑  Vaade maastikule
5. ↑  Vaade ehitisele

Välislingid
-----------

* Armioja. Keskkonnaagentuur.
Omar Mascarell 2018. aastal Schalke 04 dressis
**Omar Mascarell González** (sündinud 2. veebruaril 1993 Santa Cruz de Tenerifes) on Hispaania jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Mallorca.

2010. aastal liitus ta Madridi Realiga. Enne seda kuulus ta Tenerife jalgpalliklubidesse. Aastatel 2011–2014 mängis Mascarell Madridi Reali reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Ainsal korral mängis ta Madridi Reali põhimeeskonnas 1. juunil 2013 Hispaania kõrgliiga hooaja viimases mängus CA Osasuna vastu. Hooajal 2014/15 oli ta Madridi Realist laenul Inglismaa esiliiga klubis Derby County ja 2015/16 Hispaania kõrgliiga klubis Sporting Gijón.

2016. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Eintracht Frankfurt. 2018. aastal võitis ta Frankfuridga Saksamaa karikavõistlused, kui karikafinaalis alistati Müncheni Bayern tulemusega 3:1. 2018. aasta juunis siirdus Mascarell Saksamaa kõrgliiga klubisse Schalke 04, kus mängis kolm hooaega.

2021. aasta augustis naasis Mascarell Hispaaniasse, sõlmides üheaastase lepingu kõrgliigaklubiga Elche. Ta mängis seal kuni hooaja 2022/23, mil kõrgliigast välja langeti.

2023. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Mallorcaga.

2013. aastal mängis Mascarell ühel korral Hispaania kuni 20-aastaste koondises.

Saavutused
----------

Eintracht Frankfurt
* DFB-Pokal: 2017–18

Viited
------

1. ↑  "OFICIAL | Omar Mascarell firma con el Elche CF". elchecf.es. 23.8.2021. Vaadatud 1.5.2022
2. ↑  "EL RCD Mallorca ficha a Omar Mascarell" (hispaania). RCD Mallorca. 27. juuni 2023. Vaadatud 27. juunil 2023.
**Aldur Pitk** (22. aprill 1939 – 8. detsember 1987) oli eesti kalandustegelane, majandijuht ja Eesti NSV rahvasaadik.

1959. aastal lõpetas ta Tallinna Kalatööstuse Tehnikumi.

1978. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna ehituse ökonoomika ja organiseerimise eriala kiitusega.

1954. aastast töötas ta Kingissepa rajooni Murrangu kolhoosis kalurina. 1959. aastast töötas madrusena Eesti Kalatööndusliku Ekspeditsiooni Baasis, samal aastal hiljem sai temast Hiiumaa Kalakombinaadi püügimeister, seejärel vaneminsener ja direktori asetäitja püügi alal. Aastatel 1961–1964 oli ta kalurikolhoosi Hiiu Kalur insener. Aastatel 1964–1973 oli ta kalurikolhoosi Saare Kalur peainsener, 1973. aastast Saare Kaluri juhatuse esimees.

Aastatel 1980–1987 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik.

Tunnustus
---------

* 1979 Eesti NSV teeneline kalur

Viited
------

1. ↑  TTÜ lõpetajad 1918–2006
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1981

Välislingid
-----------

* Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Saare Kaluri kolhoosi esimees Aldur Pitk (1986)
Alef-null
**Alef-null** on loenduva hulga võimsuse tähisena kasutatav kardinaalarv {\displaystyle \aleph \_{0}}, vähim kardinaalarv.

{\displaystyle \aleph \_{0}} on naturaalarvude hulga võimsus ja esimene transfiniitne kardinaalarv ehk alef-arv. ZFC tingimustel on {\displaystyle \aleph \_{0}} vähim transfiniitne kardinaalarv selles mõttes, et mis tahes lõpmatul hulgal peab olema alamhulk võimsusega {\displaystyle \aleph \_{0}}. 

Hulga *A* võimsus on {\displaystyle \aleph \_{0}} siis ja ainult siis, kui ta on loenduv lõpmatu hulk, st on olemas üksühene vastavus selle hulga ja naturaalarvude hulga vahel. 

Niisugused hulgad on näiteks: 

* kõigi algarvude hulk
* kõigi täisarvude hulk
* kõigi ratsionaalarvude hulk
* algebraliste arvude hulk
* loenduva hulga elementide kõigi järjestatud ennikute hulk
* loenduva hulga kõigi lõplike alamhulkade hulk

Kui kehtib loenduva valiku aksioom, siis {\displaystyle \aleph \_{0}} on väiksem mis tahes muust transfiniitsest kardinaalarvust. 

Kardinaalarv {\displaystyle \aleph \_{0}} on ühtlasi ordinaalarv {\displaystyle \,\omega \_{0}} ehk {\displaystyle \,\omega }), vähim transfiniitne ordinaalarv. Tänapäeval peetakse kõiki kolme tähist põhimõtteliselt ekvivalentseteks. Ajaloolistel põhjustel kasutatakse 

* tähist {\displaystyle \,\aleph \_{0}}, kui jutt on sellest arvust kui kardinaalarvust
* tähist {\displaystyle \,\omega \_{0}} või {\displaystyle \,\omega }, kui jutt on sellest arvust suuremate ordinaalarvude kontekstis.

Tähistuste erinevus tuleb sellest, et naiivses hulgateoorias mõisteti ordinaalarve täielikult järjestatud hulkade tüüpideni ning kardinaalarve hulkade võimsuste tüüpidena, niisiis objektidena, millel pole teineteisega midagi ühist. Ordinaalarvu {\displaystyle \omega } mõisteti naturaalarvude hulga täieliku järjestuse tüübina, st järjestustüübina, mis on lõplike täielikult järjestatud hulkade piir. Nähtavasti sellepärast tähistataksegi ordinaalarvu {\displaystyle \omega } kreeka tähestiku viimase tähega. Seevastu kardinaalarv {\displaystyle \aleph \_{0}} on vähim lõpmatute suuruste tüüpide reas. Sellest tuleb kardinaalarvu tähistamine heebrea tähestiku esimese tähega (suurima võimsuse, kõigi kardinaalarvude klassi võimsuse tähistas Georg Cantor heebrea tähestiku viimase tähega ת (taf). 

{\displaystyle \aleph \_{0}} on piirordinaal, piirkardinaalarv ja regulaarne ordinaal.

Vaata ka
--------

* Lõpmatus
* Hulgateooria
* Georg Cantor
* Bertrand Russell
* Alef-funktsioon

Viited
------

1. ↑  Ü. Kaasik, 2002. Matemaatikaleksikon. Kolmas, täiendatud trükk. 288 lk

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **alef-null** |
**Argo Mere** (sündinud 18. augustil 1981) on eesti alpinist ja matkasportlane.

Ta on alpinistina tõusnud seitsmetuhandelisele mäe tippu Pamiiris ja esimese eestlasena selle tipult suuskadega alla laskunud.

2007. aastal töötas ta osaühingus Matkasport projektijuhina.

Matkamine ja alpinism
---------------------

2007. aastal osales ta Valdo Kanguri juhitud ekspeditsioonis Pamiiris Lenini mäetipule (7134 m). Tippu jõudis 4 meest, nende seas ka Argo Mere. Esimese eestlasena laskus ta 18. augustil Lenini tipult mööda põhjanõlva suuskadel.

2010. aasta juulis võttis ta osa Kristjan-Erik Suurvälja juhtimisel toimunud Eesti Kunluni ekspeditsioonist, mille käigus 27. juulil tõusis ta koos kaaslastega kuuetuhandelise Lazio tippu. Tegemist oli marsruudi esmaläbimisega. Ainsana tippujõudnutest laskus ta tipult suuskadega 5800 m kõrgusel asunud vahelaagrisse.

Pärast Laziot tegi ta kaaslastega 8. augustil esmatõusu kaardil tundmatu tipuna märgitud 5419 meetri kõrgusele mäele. Halvenenud ilmaolude tõttu tipputõus tal endal ei õnnestunud (40 m jäi tipuni), kuid alla laskuma hakkas ta talle omasel viisil – suuskadel (tipupüramiidi jalamilt kuni 5250 meetri kõrguseni rasketes oludes).

### Kõrgtõusud

* 2007 – Lenini mäetipp (7134 m)
* 2010 – Lazio mägi (6045 m)
* 2022 – Mt Denali (6190 m)

Viited
------

1. 1 2  Argo Mere laskus esimese eestlasena suuskadel pik Lenin (7143m) tipust. matkasport.ee
2. ↑  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
3. ↑  Ajalugu 2010–. ajaveeb.alpinism.ee
4. ↑  Eestlased vallutasid Hiinas esimestena kaks mäetippu. 17.08.2010. postimees.ee
5. ↑  16.08.2010 saadetud pressiteade. ajaveeb.alpinism.ee

Välislingid
-----------

* Argo Mere laskus esimese eestlasena suuskadel pik Lenin (7143m) tipust. matkasport.ee
* Argo Mere. sportos.eu
* Võhandu maraton: Argo Mere / Kristiina Kiviselg. vohandumaraton.ee
* Argo Mere matkatarvete reklaamklipis. andmoments.com
* laskumine tipust. Küsimustele vastab Argo Mere. reisiajakiri.gomaailm.ee
* Ekstreemsportlane ainult ei riski. digi.perejakodu.ee
Wat Phra Dhammakaya öösel.
**Dhammakaya liikumine** on Tai budismi suund, mis kujunes välja 20. sajandi esimesel poolel Wat Paknam Bhasicharoen kloostriülema Luang Pu Sodh Candasaro õpetuste põhjal.

Dhammakaya liikumise peamine keskus Tais on 1970. aastatel rajatud Wat Phra Dhammakaya Bangkokis. Lisaks sellele on veel kümneid keskusi enam kui 30 riigis. 

Liikumise sihiks on saavutada meditatsiooni abil maailmarahu läbi seesmise rahu (*"world peace through inner peace"*).

Dhammakaya meditatsiooni tasemed on samatha ja vipassana, millele järgnevad Visuddhimagga õpetustel põhinevad tasemed. 

Dhammakaya liikumise aluseks olevaid õpetusi on kritseeritud nende lahknevuse tõttu muudest Tai budismi suundadest ja isetuse õpetusest.

Vaata ka
--------

* Dharmakāya

Viited
------

1. ↑  Mackenzie, Rory (2007), New Buddhist Movements in Thailand: Towards an understanding of Wat Phra Dhammakaya and Santi Asoke, Routledge, ISBN 978-0-203-96646-4
2. ↑  "Dhammakaya.net". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2022. Vaadatud 30. augustil 2022.
3. ↑  Scott, Rachelle M. (2009), Nirvana for Sale? Buddhism, Wealth, and the Dhammakāya Temple in Contemporary Thailand, State University of New York Press, ISBN 978-1-4416-2410-9

Välislingid
-----------

* Dhammakaya liikumise koduleht (inglise keeles)
**Aleix Vidal Parreu** (sündinud 21. augustil 1989 Vallses) on Hispaania jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Espanyol.

Aastatel 2015–2018 mängis ta Barcelonas, kellega tuli ta kaks korda Hispaania meistriks ja võitis kolm korda Copa del Rey.

Klubikarjäär
------------

### Algusaastad

Aleix Vidal mängis suurema osa oma karjääri algusaastatest madalamates divisjonides või reservmeeskondades.

2011. aastal liitus ta Andaluusia klubiga Almería. 

Esimesed kaks hooaega mängis ta klubis Segunda Divisiónis, mis on tugevuselt Hispaania jalgpalli liigasüsteemis teisel kohal. 2013–14 hooajal tõusti La Ligasse. 

Vidal mängis klubis kaks aastat, mille jooksul tegi ta kaasa 130 kohtumises ja lõi 19 väravat.

### Sevilla

16. juunil 2014 liitus Aleix Vidal 3 miljoni euro eest Sevilla meeskonnaga. 

Debüütmäng toimus UEFA Superkarikas Madridi Reali vastu. Esimese värava lõi ta 11 päeva hiljem oma esimeses liigamängus Valencia vastu, mäng lõppes 1:1 viigiga.

Vidal aitas Sevilla võita 2014–15 Euroopa Liiga. Samuti valiti ta hooaja sümboolsesse koosseisu.

### Barcelona

2015. aasta suvel kirjutas ta alla viieaastasele lepingule Barcelonaga. Üleminekusummaks oli 18 miljonit eurot. 

FIFA keelu pärast ei tohtinud aga Vidal Barcelonas mängida 2016. aasta jaanuarini. 

2016. aastal tuli ta Kataloonia klubiga Hispaania meistriks ja võitis karika, mängides kõikide sarjade peale 14 mängu.

14. jaanuaril 2017 La Liga mängus Las Palmasiga lõi ta klubi meeskonnas oma debüütvärava.

2016–17 hooajal võitis ta klubiga Hispaania karika, kui Barcelona alistas finaalis Alavési 3:1.

### Tagasi Sevillas

2018. aasta augustis suundus Vidal tagasi Sevillasse.

Koondisekarjäär
---------------

Hispaania jalgpallikoondises on Aleix Vidal mänginud ühe korra. Lisaks on ta mänginud kolm kohtumist Kataloonia koondises.

Saavutused
----------

### Klubid

Sevilla
* UEFA Euroopa Liiga: 2014–15

Barcelona
* La Liga: 2015–16, 2017–18
* Copa del Rey: 2015–16, 2016–17, 2017–18
* Hispaania superkarikas: 2016

### Individuaalsed

* UEFA Euroopa Liiga hooaja sümboolne koosseis: 2014–15

Viited
------

1. ↑  "Barcelona 5–0 Las Palmas: Suarez at the double as hosts put pressure on leaders Real". *GOAL*. 14. jaanuar 2017. Vaadatud 16. jaanuar 2017.
2. ↑  "Iniesta ja Messi võitsid Barcelona mängijatena 30. trofee". *DELFI*. 28. mai 2017. Vaadatud 28. mai 2017.
3. ↑  "Agreement with Sevilla FC for the transfer of Aleix Vidal". FC Barcelona. 4.8.2018. Vaadatud 14.8.2018

Välislingid
-----------

 Aleix Vidal – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil FC Barcalona kodulehel
**Aleetilised modaalsused** on paratamatu tõesusega seotud modaalsused. Neid uurib aleetiline modaalloogika, mida sageli nimetatakse lihtsalt modaalloogikaks.

Enamasti vaadeldakse järgmisi aleetilisi modaalsusi:

* paratamatus (miski on paratamatu)
* võimalikkus (miski on võimalik)
* võimatus (miski on võimatu)
* mitteparatamatus (miski on mitteparatamatu)
* kontingentsus (miski on kontingentne)

Väljendamine operaatorite abil
------------------------------

Lauseloogika (ja predikaatloogika) raames väljendatakse neid lauseoperaatorite abil, näiteks lausest *p* saadakse lause □*p*, kus □ on paratamatuse operaator, mille esinemist loetakse "on paratamatu, et" või "ruut". Teised aleetilisi modaalsusi väljendavad operaatorid saadakse paratamatuse operaatorist lauseloogika tehete (eituse ~ ja konjunktsiooni &) abil:

* ~□~*p* (tähis ◊*p*, loetakse ka "romb-*p*"): on võimalik, et *p* (ei ole paratamatu, et pole tõsi, et *p*)
* □~*p*: on võimatu, et *p* (on paratamatu, et pole tõsi, et *p*)
* ~□*p*: on mitteparatamatu, et *p* (pole tõsi, et on paratamatu, et *p*)
* ~□*p* & ~□~*p*: on kontingentne, et *p* ((pole tõsi, et on paratamatu, et *p*), ja pole tõsi, et on paratamatu, et pole tõsi, et *p*)

Paratamatuse operaatori asemel võib aluseks võtta võimalikkuse operaatori, mille kaudu paratamatuse operaator □ väljendub kui ~◊~ (pole tõsi, et on võimalik, et pole tõsi, et).

Propositsioonide jaotused modaalsuste järgi
-------------------------------------------

Iga propositsioon on kas paratamatu (st, on paratamatu, et see propositsioon on tõene; analoogselt tuleb tõlgendada ka järgmisi väljendeid), kontingentne või (välistav või) võimatu, neljandat võimalust ei ole.

Iga võimalik propositsioon on kas paratamatu või kontingentne, kolmandat võimalust ei ole. 

Iga mitteparatamatu propositsioon on kas kontingentne või võimatu, kolmandat võimalust ei ole.
*Ale*
***Ale*** [eil] on õlleliik, mida pruulitakse pinnakääritamisel odralinnastest. Enamik *ale'*idest sisaldab teatud maitsetaime, tavaliselt humalat, mis annab õllele mõru maitse, tasakaalustades linnase magusust.

*Ale* on levinud Suurbritannias, Saksamaal, Kanada idaprovintsides, Iirimaal, USA-s ja Belgias.

Seda kääritatakse temperatuuridel 15–24 °C.

Ajalugu
-------

Enne humala kasutuselevõttu Inglismaal 15. sajandil kasutati nimetust *ale* humalavabade kääritatud jookide kohta. 

*Ale* oli tähtis jook keskaegse maailma põhitoidus, kuhu kuulus ka leib. Kuna mõlemad käärituvad, peeti neid üleloomulikeks.

Sõna *ale* tuleneb vanainglise sõnast *ealu*, mis tuleneb germaani algkeele sõnast \*aluth-, mis omakorda tuleneb indoeuroopa algkeele sõnast \*alu-t, sõnatüvi \*alu-, mis tähendab "nõidust, võimusesse võtmist, joobumist". Sama päritolu on taani, norra, rootsi, islandi ja vanaskandinaavia *öl/øl*, vanabulgaaria *olu*, sloveeni *ol*, vanapreisi *alu*, leedu *alus*, läti *alus* ning soome *olut* ja eesti *õlu*.

*Ale'*i liike
-------------

* bitter ale (kibe *ale*)
* brown ale (pruun *ale*)
* kölsch
* mild ale (mahe *ale*)
* pale ale (hele *ale*)
* porter
* stout
* iiri ale, ka red ale (punane *ale*)
* šoti ale
* old ale
* odravein (Barley Wine)

Vaata ka
--------

* Nisuõlu
* Õlu

Viited
------

1. ↑  Online Etymology Dictionary (inglise keeles)
**Alebrand** (ka *Alabrand*) on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Riia piiskopi misjonär ja preester.

Alebrand viibis Liivimaal alates hiljemalt 1202. aastast. 1206. aastal sai ta Turaida piirkonna preestriks, viis seal läbi ristimise, määras kihelkondade piirid ning alustas kiriku ehitamist Krimuldasse. Lisaks vaimulikule võimule sai ta esialgu õiguse ka ilmalikes küsimustes kohut mõista. 1208. aastal käis Alebrandi juhitud delegatsioon Ugandis, et nõuda tagasi kunagi Pihkvasse teel olnud kaupmeestelt röövitud vara, kuid ugalastelt positiivset vastust ei saadud. Tagasiteel sealt, külastades Ümerat, veenab ta kohalikke latgaleid astuma Riia kiriku alla ning peagi viibki seal koos Läti Henrikuga läbi ristimise. 1209. või 1210. aastal läks ta uuesti Ugandisse, et sõlmida ugalastega rahu ning taas kaupmeeste vara tagasi nõuda. Seekordsel kohtumisel ähvardati teda algul tappa, ent lõpuks nõustuti rahuettepanekuga, röövitud vara siiski tagastamata. 1211. on ta olnud tunnistajaks latglite maa jagamise dokumentaalsel vormistamisel. 1212. aastal esindas Alebrand piiskop Albertit läbirääkimistel liivlastega, kes olid riialastega konflikti sattunud. 1214. aastal astus vahepeal Idumea preestriks saanud Alebrand välja seal foogtiametisse asunud endise Pihkva vürsti Vladimir Mstislavitši võimu kuritarvituste vastu ja saavutaski vürsti lahkumise Venemaale. Viimast korda mainitakse Alebrandi seoses tema saatmisega 1220. aastal Eestimaale rahvast ristima.

Viited
------

1. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, VI (2), lk 39
2. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, X (14–15), lk 67, 69
3. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XI (7), lk 81
4. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XIII (5), lk 101
5. ↑  Indriķa hronika, VI (kommentaar 3)
6. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XVI (3), lk 139
7. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XVIII (2), lk 149
8. ↑  Henriku Liivimaa kroonika, XXIV (1), lk 211

Allikad
-------

* Henriku Liivimaa kroonika = Heinrici chronicon Livoniae. Ladina keelest tõlkinud Richard Kleis, toimetanud ja kommenteerinud Enn Tarvel. Tallinn: Eesti Raamat 1982.
* Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993.
"**Rohtaed**" on Karl Ristikivi 1942. aastal ilmunud teos, millega autor lõpetas oma Tallinna triloogia. Romaan on eesti linnaharitlase kujunemislugu.

Sisu
----

Juulius Kilimit on küla koolmeistri poeg. Pärast isa surma viib parema hariduse poole püüdlemine ta Tallinna. Ta võõrandub maainimestest. Romaani põhiosa moodustavad Juuliuse kolm elulõiku linnas: tema õpingud 19. sajandi lõpukümnendil, küpsusaastad ja vanaduspõli.

Ta rajab pere ning teist põlve haritlasest saab linna koolmeister. Kõik see tuleb aga kohusetundlikul ja põhimõttekindlal mehel läbi raskuste. Juulius vajab gümnaasiumi lõpetamiseks julgustust healt sõbralt. Koolmeistrina jääb tal isiksuse omadustest vajaka, et õpilasi oma ainet armastama panna. See muserdab teda ning ta kahtleb, kas ta üldse peaks õpetajaametit pidama. Tal on küll armastav naine, kuid ometi tuleb ta abielus ette nii teineteise mõistmatust kui ka armukadetsemist. Elu lõpuks loksub kõik enam-vähem paika, muu hulgas saab Juulius õpetajaametis suurema lugupidamise nii õpilastelt kui ka iseendalt.

Enne oma surma tõdeb Juulius järgmist:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| „ | ... *me peame enne ülesse harima oma nurmed ja niidud, ja alles siis võime mõtelda rohtaiale. Kardan, et mina ei ole sellest õppust võtnud ja terve elu rohtaeda harinud. Muidugi kõik inimesed ei saa seda, kõik ei ole nii õnnelikud, et nad oleksid võinud kõik oma maa rohtaiaks muuta, kõik päevad pühapäevadeks teha* ... | "| Karl Ristikivi |
**Aldur Kaljo** (3. november 1931 Tallinn – 27. detsember 1994 Point Piper, Sydney) oli eesti päritolu Austraalia väiketööstur ja Eesti diplomaat. 

Ta oli 23. novembrist 1992 (t.a. 19. oktoobrist 1993) kuni 27. detsembrini 1994 Eesti aupeakonsul Austraalias.

Kaljo saatis Austraalia välisministrit, senaator Gareth Evans`it, 1994. aasta suvise visiidi ajal Eestisse, võõrustas sama aasta 4.–10. detsembril toimunud Riigikogu ametlikku delegatsiooni, eesotsas Riigikogu esimehe Ülo Nugisega, kuhu kuuluasid veel Riigikogu liikmed Valve Kirsipuu, Mart Nutt, Eino Tamm ja välisministeeriumist Peeter Miller, nende visiidil Austraalias, ning osales Austraalia Eesti Sõjaveteranide Liidu 25. aastapäeval.

Ta oli Austraalia meister bridžis ja kuulus 1991. aastal Austraalia võistkonda maailmameistrivõistlustel Jaapanis Yokohamas. 

Tema surma järel sai uueks aupeakonsuliks varasem peakonsulaadi kultuuriatašee Malle Tohver. 

Tema isa Hans Kaljo oli Austraalias eestlaskonna tegevuse toetaja ja ema Erika Kaljo (sündinud Kramann), sõjaliste teenete eest kontradmiral Johan Pitkale ja hiljem Jüri Jaaksonile kuulunud Lohu mõisasüdamest moodustatud kinnistu omanik.

Viited
------

1. 1 2  Raivo Kalamäe, sak!: Aldur Kaljo InMemoriam, Meie Kodu, nr.1 (2271), 18. jaanuar 1995, lk 2
2. ↑  Tiiu Salasoo: Aupeakonsuli Aldur Kaljo matus. Meie Kodu, nr.1 (2271), 18. jaanuar 1995, lk 1
3. ↑  Suri Eesti Vabariigi aupeakonsul Austraalias, Välisministeeriumi pressiteade Nr. 257-E, 27. detsember 1994, 17:25:15
4. ↑  Välisministeerium: Eesti ja Austraalia[*alaline kõdulink*]
5. ↑  Sydneys tähistati Eesti Sõjaveteranide Liidu 25.aastapäeva, Võitleja, nr.1 jaanuar 1995, lk 7
6. ↑  World Bridge Federation: Aldur KALJO
7. ↑  Austraalia Eesti Seltside Liit. (AESL): *"Liidu majanduslik alus põhineb Rahvuskapitalil, mille moodustab iga-aastane toetuste kogumise aktsioon Austraalia eestlaskonnas. Lisaks on omatud pärandusi. Suurim nendest oli Ants Kaljo oma, mis veel tänapäeval võimaldab Liidul aktiivselt toetada eestlaskonna tegevust."*
8. ↑  Tarmo Vahter: "Hiigelsuur pärandus maakera kuklapoolel", Eesti Ekspress 28. juuli 1995, nr 29(294), lk A4.

Välislingid
-----------

* TLÜAR väliseesti isikud: Kaljo, Aldur
* AAP Industries — Aldur Kaljo poolt asutatud ettevõte Austraalias
**Mitmikkodakondsus** on isiku õiguslik seisund, kus tal on õigusaktidega sätestatud õigused ja kohustused samaaegselt mitme riigi suhtes. Kodakondsuse seaduse kohaselt ei ole Eestis mitmikkodakondsus lubatud, mis tähendab, et teise riigi kodakondsuse vastu võtmine on Eesti kodakondsuse äravõtmise aluseks. Kui isikul on sünnijärgne õigus nii Eesti kui ka mõne välisriigi kodakondsusele, paneb seadus isikule täisealiseks saades kohustuse valida, millise kodakondsuse säilitamist ta eelistab, kuid kohustuse täitmata jätmise korral ei nähta isikule ette negatiivseid tagajärgi. Mitmikkodakondsuse kõige tavalisem vorm on topeltkodakondsus, mille korral inimene on kahe riigi kodanik.

Põhjused
--------

Põhjused, miks mitte seadustada mitmikkodakondsust, on peamiselt seotud suurema administratiivse töö mahu, sellest tulenevate kulutustega ning riiklike julgeolekuküsimustega. Mitmikkodakondsuse seadustamine nõuaks rohkem koostööd teiste riikidega, et saada ja kontrollida teavet isiku teiste kodakondsuste kohta. Eesti kodanike muusse kodakondsusesse kuulumise üle arvestuse pidamine eeldaks muudatusi mitmetes andmekogudes, näiteks rahvastikuregistris, isikut tõendavate dokumentide andmekogus, sissesõidukeeldude registris ja Eesti kodakondsuse saanud, taastanud või kaotanud isikute andmekogus. Täiendavalt vajaksid lahendamist näiteks küsimused, mis puudutavad Eesti kodanike riigikaitsekohustuse täitmist (kohustuslik ajateenistus Eestis), aga ka valimisõigust igas kodakondsusjärgses riigis, võimalikku lojaalsuskonflikti ja avalikus teenistuses riigivõimu teostamist. 

Rahvastikuregistri andmetel puudutaks mitmikkodakondsuse üldine seadustamine umbes 245 000 inimest, kellest suuremal osal oleks topeltkodakondsus Venemaa Föderatsiooniga. Kuna mitme kodakondsusega isikud on õigustatult avatud oma kõigi kodakondsusjärgsete riikide poliitilistele ja sotsiaalsetele mõjutustele ning Venemaa käsitleb jätkuvalt Eestit oma erihuvide piirkonnana, on alust pidada mitmikkodakondsust oluliseks ohuks Eesti riiklikule julgeolekule.

Reformierakond algatas 2018. aastal eelnõu kodakondsuse seaduse muutmiseks, mille eesmärk oli võimaldada mitmikkodakondsus sünniga Eesti kodakondsuse omandanud isikutele. Ainult sünniga kodakondsuse omandanud isikutele mitmikkodakondsuse võimaldamine võib aga tekitada pingeid ühiskonnas, kui mitmikkodakondsus on lubatud ainult osadele inimestele, samas kui naturalisatsiooni korras Eesti kodakondsuse omandanutel puuduks õigus mitmikkodakondsusele. Riigikogu hääletas seadusemuudatuse menetlusest välja.

Viited
------

1. ↑  Kodakondsuse seadus Riigi Teatajas
2. 1 2 3  Mitmikkodakondsuse analüüs Siseministeeriumi uuring, lehte vaadatud 22.01.2019
3. ↑  Riigikogu lükkas Reformierakonna kodakondsusseaduse muudatused tagasi ERR uudised, lehte vaadatud 22.01.2019
**"Sari õnnetuid lugusid"** (**"A Series of Unfortunate Events"**) on USA kirjaniku Daniel Handleri (pseudonüüm **Lemony Snicket**) aastatel 1999–2006 kirjutatud romaanide sari.

Sarja raamatuid
---------------

* "Ahastav algus"
* "Roomajate ruum"
* "Avar aken"
* "Vilets veski"
* "Karm kool"
* "Libalift"
* "Kurjuse küla"
* "Hirmuhaigla"
* "Karnivooride karneval"
* "Libe liustik"

* "The Grim Grotto" (pole eesti keelde tõlgitud)
* "The Penultimate Peril" (pole eesti keelde tõlgitud)
* "The End" (pole eesti keelde tõlgitud)

Romaanide sisu
--------------

Raamatud räägivad Violet, Klaus ja Sunny Baudelaire'ist, lastest, kelle vanemad surevad kohutavas tulekahjus. Algul on lapsed pere tuttava härra Poe juures, aga hiljem viiakse nad oma geograafiliselt lähima sugulase krahv Olafi juurde. Olaf kohtleb lapsi julmalt ja laseb neil enda juures elada ainult selleks, et nende varandus kätte saada. Kui lapsed suudavad lõpuks hr Poele ja Olafi naaber kohtunik Straussile tõestada, et Olaf on halb inimene, põgeneb ta oma teatritrupiga ja ähvardab nende varanduse ikkagi kätte saada. 

Järgmistes romaanides proovib Olaf eri maskeeringute abil lapsi kinni püüda, tihti tappes nende uued vanemad. Seitsmenda raamatu lõpus lavastatakse orvud mõrvas süüdi ja nad ei saa enam hr Poe käest abi paluda. Sellest alates hakkavad nad otsima salapärase VTK organisatsiooni kohta vihjeid. VTK on salaselts, kuhu kuulusid orbude vanemad, mõned nende kasuvanemad, krahv Olaf ja ka raamatute autor. VTK kohta saavad lapsed teada uute sõprade Isadora ja Duncan Quagmire käest, kelle vanemad kuulusid samuti VTK-sse. "Kurjuse küla" on viimane raamat, kus Baudelaire'id oma sõpru näevad, esimest korda kohtusid nad "Karmis koolis".

Välislingid
-----------

* LemonySnicket.com
**Omar Nelson Bradley** (12. veebruar 1893 Clark, Missouri osariik – 8. aprill 1981 New York) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, auastmelt armeekindral, üks tähtsamaid Ameerika Ühendriikide väejuhte Teises maailmasõjas ja esimene Ameerika Ühendriikide staabiülemate ühendkomitee esimees.

Bradley sündis 1893. aastal Missouri osariigis Randolphi maakonnas. 1911. aastal astus ta West Pointi sõjaväeakadeemiasse (U.S. Military Academy, West Point) ja lõpetas 1915. aastal samas lennus Dwight D. Eisenhoweriga. Esimese maailmasõja ajal valvas ta Montanas vasekaevandusi. Sõja järel töötas ta West Pointis õppejõuna, teenis veel mitmel ametikohal ning asus viimaks tööle Ameerika Ühendriikide sõjaministeeriumis kindral George Marshalli alluvuses.

Pärast Ameerika Ühendriikide astumist Teise maailmasõtta vastutas Bradley 82. jalaväediviisi ümberformeerimise eest Ameerika Ühendriikide relvajõudude esimeseks õhudessantväe diviisiks. Bradley sai esimesed ülesanded väejuhina eesliinil operatsiooni "Tõrvik" raames Põhja-Aafrikas kindral George S. Pattoni alluvuses. Pärast Pattoni teisele rindele suunamist võttis Bradley üle II korpuse juhtimise Tuneesia lahingutes ja juhtis hiljem ka liitlasvägede sissetungi Sitsiiliasse. Normandia dessandi ajal juhtis ta 1. armeed. Pärast laiemat läbimurret Normandias asus Bradley juhtima 12. armeegruppi, kuhu kuulus 43 diviisi ühtekokku 1,3 miljoni sõduriga – see on suurim ühe väejuhi poolt juhitud USA väekontingent ajaloos.

Pärast Teise maailmasõja lõppu juhtis Bradley Veteranide administratsiooni. 1948. aastal sai temast Ameerika Ühendriikide maaväe staabiülem ja 1949. aastal Ameerika Ühendriikide staabiülemate ühendkomitee esimees. 1950. aastal anti talle armeekindrali auaste ja sama aasta aprillis sai temast esimene NATO sõjaväelise komitee esimees. Bradley lahkus tegevteenistusest 1953. aastal. Ta pidas kuni oma surmani 1981. aastal erinevaid ametikohti avalikus ja erasektoris.

Viited
------

1. ↑  Tucker 2011, lk 1685.
2. ↑  Drakenlordh 2005, lk 24.

Kirjandus
---------

* Drakenlordh, Rikard (2005). *Toisen maailmansodan avainhenkilöt*. Hämeenlinna: Karisto. ISBN 9512346745
* Tucker, Spencer C. (2011). *The Encyclopedia of the Vietnam War: A Political, Social, and Military History*. ABC-CLIO. ISBN 978-1-85109-961-0

Lisalugemist
------------

* Axelrod, Alan (2007). *Bradley*. Great Generals Series. Palgrave Macmillan. ISBN 0230608566.
* Jordan, Jonathan W. (2011). *Brothers Rivals Victors: Eisenhower, Patton, Bradley, and the Partnership that Drove the Allied Conquest in Europe*. New York: NAL Caliber/New American Library. ISBN 9780451232120.
* Ossad, Steven L. (2017). *Omar Nelson Bradley: America's GI General*. Missouri Ülikool. ISBN 978-0826221360

Välislingid
-----------

 Omar Bradley – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Surgut** on linn Venemaal Handi-Mansi autonoomses ringkonnas ja on ringkonna suurim linn. Ta on Surguti rajooni halduskeskus. Asub Obi jõe ääres.

Surgut on rajatud 1594. aastal ja on üks vanimaid Siberi linnu. 17. ja 18. sajandil oli vene kolonisatsiooni keskus Siberis. 19. sajandil sai korduvalt linnaõigused, kuid hiljem võeti need ära. Linnaõigused sai uuesti 1965. aastal.

1960-ndatel hakkas linn kasvama seoses gaasi- ja naftamaardlate kasutuselevõtuga. 
Peamine tööstusharu on nafta- ja gaasitööstus. Suurimad ettevõtted on "Surgutneftegaz" ja "Surgutgazprom".

Linnas asub mitu kõrgkooli.

Surgutis asub maailma pikim ühe tugipostiga rippsild.

Loodus
------

### Kliima

Surgutis valitseb parasvöötme teravalt mandriline kliima sooja suve ning külma talvega. Kõige soojem kuu on juuli, kui keskmine õhutemperatuur on +18,2 °C. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga −20,0 °C. Õhutemperatuuri miinimumiks on −55,2 °C (1918. aasta veebruar) ning maksimumiks on +34,7 °C (1989. aasta juuli).

Sademetehulk on keskmiselt 580 mm aastas (minimaalselt 260 mm ning maksimaalselt 728 mm). Veebruaris on sademetehulk keskmiselt 22 mm, septembris sajab keskmiselt 85 mm.

Rahvastik
---------

**Rahvaarv rahvaloenduste andmetel** (tuh. in.)

| Aasta | Rahvaarv |
| --- | --- |
| 1897 | 1,1 |
| 1926 | 1,3 |
| 1939 | 2,3 |
| 1959 | 6,0 |
| 1970 | 34,0 |
| 1979 | 106,7 |
| 1989 | 247,8 |
| 2002 | 274,9 |
| 2010 | 306,7 |
|

Transport
---------

Surguti raudteejaam
Surgutis on raudteejaam, lennujaam ja jõesadam, mis seovad linna teiste asulatega.

Linnatransport on bussid, marsruuttaksod ja taksod.

Viited
------

1. ↑  Surguti ilm ja kliima
2. ↑  "Rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 6. mail 2011.

Välislingid
-----------

* Surguti koduleht

Handi-Mansi autonoomse ringkonna vapp
Handi-Mansimaa linnad

Belojarski  | Hantõ-Mansiisk  | Jugorsk  | Kogalõm  | Langepass  | Ljantor  | Megion  | Neftejugansk  | Nižnevartovsk  | Njagan  | Pokatši  | Põt-Jahh  | Radužnõi  | Sovetski  | Surgut  | Urai
Sargėnai mõisa lehmalaut
**Sargėnai mõis** (leedu *Sargėnų dvaras*) on endine mõis Leedus Kaunases Šilainiai vallas Šilainiai asumis. Mõisa säilinud hooned asuvad aadressil Panerių g. 263E.

Mõisa mainiti esimest korda Novembriülestõusu ajal, mil selle omanikeks olid Macianskised. Pärast ülestõusnute luhtunud rünnakut Kaunasele kindlustasid nad end mõisa hoonetes. Vene vägedel ei õnnestunud mõisa rünnakuga vallutada ja nii süütasid nad sealsed hooned põlema, sisse põlesid ka mõisa kaitsjad.

Macianskiste valdusse jäi mõis ka edaspidi. Aastal 1898 rajas toonane omanik Ignatijus Karlovičius Macianskis mõisa juurde telliselöövi, mis sai hoo sisse küll alles Esimese maailmasõja järel, mil sõjakahjustuste likvideerimiseks kulus palju telliseid. Sõja järel tükeldati suurem osa mõisa maadest; pärast maareformi kuulus mõisale 80 hektarit maad mõisasüdame ümber. Evelina Macianskienė müüs selle maa aastal 1923 Amanda Pudymaityte-Šodienele, kes asus mõisa maadest tükke ümbruskonna põllumeestele müüma. Mõis likvideeriti aastal 1938, mil riigi eestvedamisel kõik selle maad kruntideks jagati.

Mõisakompleks kaotas taolise tükeldamise tagajärjel oma terviklikkuse. Hiljem rajati selle kohale Šilainiai asumi korterelamud, mõisa ehitistest on säilinud vaid kivist lehmalaut, mis ehitati ümber kahekorruseliseks korterelamuks, ja teenijatemaja. Ülejäänud mõisakompleksi hooned, mis olid puidust, on tänaseks hävinud. Osaliselt on säilinud on ka mõisapark, kuigi see on kaotanud oma esialgse struktuuri - seal puuduvad teed ja praktiliselt on tegemist jäätmaaga.

* Mõisa tiikMõisa tiik
* Mõisa parkMõisa park

Viited
------

1. ↑  „1831 m. sukilimas Kaune". kaunosauliai.lt.
2. ↑  „Pamiršti miesto parkai". kauno.diena.lt. 2003-07-17.
3. ↑  „Kuo gyvena šilainiškiai?". politikosvirtuve.popo.lt. 2011-05-12.

Välislingid
-----------

* Mõis Kaunase keskraamatukogu kodulehel (*leedu keeles*)