recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mann Loper** (sündinud 1985) on eesti ulmekirjanik. Erialalt on ta ajalooõpetaja. Ulmesse tuli jutuga "Meister ja õpipoiss", mis võitis Eesti Ulmeühingu ja kirjastuse Fantaasia korraldatud ulmejutuvõistluse. Tema lood on ladusa keelekasutusega ja haaravate süžeedega. Žanrisiseselt ta ennast ei piira, vaid kirjutab eri ulmežanrides.

Looming
-------

### Romaanid

#### "Algus pärast lõppu"

Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev 2014. aasta noorsooromaanide võistlusel III koha pälvinud töö viib meid kaugesse tulevikku, kus hiiglasliku kosmoselaeva piiratuses Rhea argipäevad rusuva ühetaolisusega kulgevad. Seda hetkeni, mil Fenriri-nimeline kummaline põgenik tema elu segi lööb. Ja mitte ainult tema oma. Maailmas, kus kõik paistis reeglipärase ja selgena, ei ole korraga enam miski reeglipärane ega selge. Rhea ja Fenriri ees seisab ohtlik teekond, et leida tõde mineviku kohta ja lootus tulevikuks. 

#### "Kellest luuakse laule"

Fantaasiaromaan "Kellest luuakse laule" jõudis Eesti Kirjanike Liidu 2015. aasta romaanivõistlusel äramärgitute hulka. Ajatus loos aimub eeposlikke eeskujusid, selle fantaasiaohtrates keerdkäikudes kohtuvad nii germaani kui ka vanapõhja mütoloogia, samuraide filosoofia, keldi maagia kui ka erinevatest kangelaslauludest tuttavad motiivid.

Nelja peategelase arengulood hargnevad nende riiki tabanud vapustuste taustal. Mägist saareriiki haarab kaos, kui vana keiser troonipärijat määramata sureb. Olukorda raskendab sissetung ülemere asuvast sõjakast impeeriumist. 
Neli peategelast, neli maagiliste võimetega noorukit, asuvad teele, et leida kuningriiki ähvardava vaenlase vastu salarelv.

Tegu on 2014. aastal ilmunud lühiloo "Meister ja õpipoiss" eellooga. 

### Jutud

* "Meister ja õpipoiss" (2014) - ilmunud antoloogias "Täheaeg 13: Meister ja õpipoiss"
* "Teel tähtede poole" (2014) - ilmunud veebiajakirjas Reaktor, 300-sõnaliste juttude võistlusel
* "Maielaul" (2015) - ilmunud antoloogias "Pikad varjud"
* "Jahiretk" (2015) - ilmunud veebiajakirjas Reaktor
* "Saabaste küsimus" (2015) - Estconi jutukirjutamise töötoas sündinud lugu. Ilmunud veebiajakirjas Reaktor.
* "Lugu Kordost" (2015) - ilmunud antoloogias "Pikad varjud".
* "1905" (2016) - ilmunud antoloogias "Täheaeg 15: Ajavärav".
* "See linn on meile kalliks maksma läinud" (2017) - ilmunud antoloogias "Eestid, mida ei olnud".
* "Väljarändajad" (2018) - ilmunud antoloogias "Saladuslik tsaar 5: Droonide mäng".
* "Tänulik Olevipoeg" (2018) - ilmunud antoloogias "Vinguv jalaluu".

Auhinnad
--------

* 2014 – kirjastuse Fantaasia ulmejutuvõistluse võitja ("Meister ja õpipoiss")
* 2014 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatud algupärase noorteromaani võistluse III koht ("Algus pärast lõppu")
* 2015 – Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistluse äramärgitud töö ("Kellest luuakse laule")

Viited
------

1. ↑  Algus pärast lõppu (2015). Tänapäev. 304lk.
2. ↑  Kellest luuakse laule (2016). Fantaasia. 336 lk.

Välislingid
-----------

* Intervjuu veebiajakirjas Reaktor
* Arvustused Ulmekirjanduse Baasis
* Arvustused Goodreadsis
**DVB-S** (lühend ingliskeelsetest sõnadest *Digital Video Broadcasting – Satellite*) on standard, mis määrab kindlaks, kuidas edastada satelliittelevisiooni signaali satelliitside võrgu kaudu. Euroopas vahendavad kõige rohkem ringhäälingusaateid satelliidid Astra ja Eutelsat.

Nagu teisedki DVB-süsteemid (DVB-T, DVB-C) võimaldab ka DVB-S lisaks telesaadetele edastada raadiosaateid ja pakkuda tagasikanali kaudu interaktiivteenuseid.

Raadioedastuse tehnika
----------------------

Digitaalsed telesaatepaketid saadetakse maa-antennidest sidesatelliitide transponderitele raadiosagedusalas 13,75–14,5 GHz ja sageduskanalites, mille laius võib olla 26, 30, 33, 36, 40, 46 või 54 MHz. Rakendatakse modulatsioonimeetodit QPSK (kvadratuurne faasmodulatsioon), mille puhul andmekiirused jäävad vahemikku 18–37 Mbit/s; see on piisav ka kõrglahutusega televisiooni HDTV jaoks. Digitaalseid raadiosaateid edastatakse kiirusega 192 kbit/s (mono), 256 või 320 kbit/s (stereo) või 448 kbit/s (Dolby Digital).

Transponderis toimub saabunud signaalide filtreerimine, võimendamine ja muundamine saatepakettideks, mis edastatakse tagasi satelliiditaldrikutele Ku-riba sagedustel 10,70–12,75 GHz kahel polarisatsioonitasandil (horisontaalne, vertikaalne).

2005. aastast kehtib standardi täiustatud versioon DBV-S2, mis võimaldab valida modulatsiooniliike 8PSK, 16APSK või 32APSK vastavalt ülekandetingimustele. Digitaalandmeid tihendab videokoodek H.264 või Windows Media Video (WMV), mis toimib tõhusamalt kui DVB-S puhul kasutatav MPEG-2.

Signaali vastuvõtmiseks sobivad DVB-S2 jaoks endised antennisüsteemid ja LNB-d, kuid teistsuguse modulatsiooni- ja pakkimismeetodi tõttu on vajalik vastava võimekusega teler või digiboks.

Vaata ka
--------

* Satelliittelevisioon
* Satelliiditaldrik
* LNB

Välislingid
-----------

* Standard DVB-S2
Ivan Müller
**Ivan Müller** (1786 Tallinn – 1854 Bückeburg) oli klarnetist ja leiutaja, kes täiustas 19. sajandi alguses klarneti klapisüsteemi, lisades klappidele õhukindlad padjakesed. 

Müller sündis Tallinnas (tolleaegses Revalis). Kahekümneaastaselt sai temast Peterburis kammermuusik. Samal ajal alustas ta juba oma klarneti kui muusikainstrumendi täiustamist uut tüüpi klappidega. Tol ajal katsid klarneti auke lamedad vaskplaadid, mis olid kaetud pehme nahaga. Kuna sellised klapid lasid tihti õhku läbi, siis oli nende arv minimaalne. Seetõttu oli klarnetil keeruline mängida väljaspool diatoonilist põhihelistikku asuvaid kromaatilisi helisid. Kromaatiliste helide mängimine nõudis nii keerulist aplikatuuri, et see muutis tihti võimatuks nende mängimise kiires tempos ja intonatsiooniliselt puhtalt. Et minimeerida kromatismidega seotud probleeme, oli tolle aja lahenduseks viie kuni kuue erinevas häälestuses klarneti kasutamine.

Müller pakkus lahendusena välja täistopitud klapipadja, mida alguses valmistati villaga täidetud kitsenahast. See padi oli kumer, nii et kombineerituna vastava augu kujuga oli õhuava võimalik sulgeda piisavalt õhukindlalt. Selline padi andis võimaluse suurendada klarneti klappide arvu ja koos sellega parandada mänguomadusi kromaatiliste helide mängimisel.

Hiljem siirdus Müller Saksamaale, kus ta tegutses Dresdenis, Berliinis ja Leipzigis, spetsialiseerudes eriliste madalas häälestuses klarnetite, bassetthornide, valmistamisele.

Ivan Müller tegutses ka heliloojana. Tema teostest kõlab kontserdilavadel näiteks Klarnetikvartett nr. 1 B-duur (esmapublikatsioon umbes aastal 1830).

Ivan Mülleri pukspuust ja elevandiluust 13 klapiga klarnet, u 1820
**Rahvusvaheline Alaline Rahubüroo** (inglise keeles **International Peace Bureau**, lühend **IPB**, prantsuse keeles **Bureau International de la Paix**) on üks vanemaid rahvusvahelisi rahuorganisatsioone. See asutati 1891. aastal.

1910. aastal anti organisatsioonile Nobeli rahuauhind.

Alates 1992. aastast annab Rahubüroo välja Seán MacBride'i rahuauhinda.

Presidendid
-----------

* Henri La Fontaine
* Ernst Wolf – 1963–1974
* Seán MacBride – 1974–1985
* Bruce Kent – 1985–1992
* Maj Britt Theorin – 1992–2000
* Cora Weiss – 2000–2006
* Tomas Magnusson – 2006–

Nobel
Nobeli rahuauhinna laureaat

1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat • 1903 Cremer • 1904 IDI • 1905 Suttner • 1906 Roosevelt • 1907 Moneta, Renault • 1908 Arnoldson, Bajer • 1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant • 1910 IPB • 
1911 Asser, Fried • 1912 Root • 1913 La Fontaine • 1917 Punane Rist • 1919 Wilson • 1920 Bourgeois • 1921 Branting, Lange • 1922 Nansen • 1925 Chamberlain, Dawes • 1926 Briand, Stresemann • 1927 Buisson, Quidde • 1929 Kellogg • 1930 Söderblom • 1931 Addams, Butler • 1933 Angell • 1934 Henderson • 1935 Ossietzky • 1936 Lamas • 1937 Cecil • 1938 Nanseni Pagulasbüroo • 1944 Punane Rist • 1945 Hull • 1946 Balch, Mott • 1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr • 1950 Bunche • 1951 Jouhaux • 1952 Schweitzer • 1953 Marshall • 1954 UNHCR • 1957 Pearson • 1958 Pire • 1959 Noel-Baker • 1960 Lutuli • 1961 Hammarskjöld • 1962 Pauling • 1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King • 1965 UNICEF • 1968 Cassin • 1969 ILO • 1970 Borlaug • 1971 Brandt • 1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) • 1974 MacBride, Satō • 1975 Sahharov • 1976 B. Williams, Corrigan • 1977 AI • 1978 as-Sādāt, Begin • 1979 Ema Teresa • 1980 Esquivel • 1981 UNHCR • 1982 Myrdal, García Robles • 1983 Wałęsa • 1984 Tutu • 1985 IPPNW • 1986 Wiesel • 1987 Arias • 1988 ÜRO Rahuvalvejõud • 1989 XIV dalai-laama • 1990 Gorbatšov • 1991 Suu Kyi • 1992 Menchú • 1993 Mandela, de Klerk • 1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin • 1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat • 1996 Belo, Ramos Horta • 1997 ICBL, J. Williams • 1998 Hume, Trimble • 1999 MSF • 2000 Kim • 2001 ÜRO, Annan • 2002 Carter • 2003 ‘Ebādī • 2004 Maathai • 2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege • 2019  Ahmed • 2020 Maailma Toiduprogramm • 2021 Ressa, Muratov • 2022 Alies Bialiacki, Memorial, 
Kodanikuvabaduste Keskus
**Ernst Saar** VR II/3 (4. oktoober 1892 Võisiku vald, Viljandimaa – 21. aprill 1937 Tartu) oli Eesti omavalitsuspoliitik (Tartu maakonnavalitsuse esimees) ja ettevõtja. 

Ernst Saar õppis Kõo ministeeriumikoolis ja Tallinna õhtukeskkooli kursustel, sai erihariduse Soomes, Orismala põllutöökoolis ja Mustiala põllumajanduse instituudis. Mustiala põllumajanduse instituudi lõpetas 1915 aastal, mille järel võeti Venemaa keisririigi sõjaväkke. Lõpetas Petrogradi
tehnoloogia instituudis gaasiasjanduse lahutusteaduse kursused ja töötas Vene sõjaväes gaasiasjanduse instruktorina.

Eesti Vabadusesõja algul astus vabatahtlikult Kalevlaste malevasse reamehena, sõja lõpetas rooduülemana. Vahvuse eest sai
II liigi 3. järgu Vabaduseristi. 

1921. aastal astus Ernst Saar Tartu maakonnavalitsuse teenistusse maakonna agronoomina. 1922–1924 aasta märtsini oli ta ka ühtlasi Tartu maakonnavalitsuse liikmeks, juhatades põllumajandusosakonda.

1923. aasta lõpul Tartu maakonnavalitsuste valimistel valiti Ernst Saar Tartu maakonnanõukogu liikmeks, 1924 aasta algusest ka maakonna revisjonikomisjoni esimeheks ja 1925. aasta 1. maist, surnud Peeter Riivese asemel Tartu maakonnavalitsuse esimeheks (1925–1927). 

Ernst Saar oli ka: 1925–1937 Tartumaa Põllumeeste Esinduse esimees, 1925–1937 KL Tartumaa maleva pealiku abi, Vabaduseristi vendade organiseerija ja pealik ning juhatuse liige, Tartumaa Panga juhatuse esimees, põllutööriistade
vabriku a.-s. „ Teguri" juhatuse liige, Tartu Põllumeeste Seltsi abiesimees, Vahi põllutöökooli, Vasula kodumajanduskooli, Tartu Naisühingu Käsitöökooli ja Tartu Tehnikagümnaasiumi hoolekogude liige. 1930–1937 Noorte Kotkaste Tartumaa maleva vanem.

Alates 1927. aasta detsembrist kuni aprillini 1937 oli ta Lõuna-Eesti Eksporttapamaja direktor. Ühisus "Tartu Eksporttapamajad" asutati 1926. aastal ja nimetati 1932. aastal ümber Lõuna-Eesti Eksporttapamajadeks. Eksporttapamaja, Teguri tänav 48 oli 1930. aastate teisel poolel Tartu suuremaid tööstusettevõtteid. 1930. aastate lõpuperioodi puhkes suurimaid ja kõmulisemaid kohtuasju Eestis - Lõuna-Eesti Eksporttapamajade kohtuprotsess, kui kevadel 1937 allutati Tartu suurim tapamaja Eesti Lihaekspordile ja enne üleandmist viidi ühisuses läbi revisjon. Eksporttapamaja direktor Ernst Saar lasi 21. aprillil 1937 endale kuuli pähe ning suri sama päeva õhtul Tartu Erakliinikus.

Ernst Saar maeti Tartu Maarja vanale kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Maaomavalitsus nr 18. Ernst Saar, Eesti Maakondade Liidu häälekandja 25. novembril 1925, lk 316
2. ↑  Ernst Saar Tartu maakonnavalitsuse esimeheks valitud. Kaja, nr. 119, 10 mai 1925
3. ↑  Põrandaalusest ühendusest Vabadusristi Vendade Malevkonnaks, 
from Kaitse Kodu! nr 8 2018
4. ↑  Ajas tagasi 75 aastat: 30ndate lõpu suurim ja kõmulisem kohtuasi Eestis, maaleht.delfi.ee, 26.11.2013
Los Cardonese rahvuspark Argentinas
**Rahvuspark** on suhteliselt suur riiklikult kaitstav loodusala, kus on erilisi teadusliku, kasvatusliku ja puhkeväärtusega loodusobjekte (ökosüsteeme ja maastikke), paljudes riikides ka ajaloo- ja kultuuripärandit.

Kaitstakse ühe või mitme ökosüsteemi terviklikkust, vältides ala laialdast majanduslikku kasutamist ja üleasustamist. Rahvuspark koosneb täiesti kaitstud aladest ehk loodusreservaatidest, loodust tutvustavaist piirkondadest (näiteks õpperajad) ja puhkepiirkondadest.

Esimene rahvuspark oli Yellowstone'i rahvuspark, mis moodustati 1872. aastal USA-s. Euroopa esimesed rahvuspargid asutati Rootsis 1909. aastal.

Eesti
-----

Haeska rannaniit Matsalu rahvuspargis
Looduskaitseseaduse §26 lõike 1 kohaselt on rahvuspark kaitseala looduse, maastike, kultuuripärandi ning tasakaalustatud keskkonnakasutuse säilitamiseks, kaitsmiseks, taastamiseks, uurimiseks ja tutvustamiseks.

Eestis on kuus rahvusparki:

1. Lahemaa rahvuspark – Põhja-Eesti rannikumaastike looduse ja kultuuripärandi kaitseks (loodud 1971);
2. Karula rahvuspark – Lõuna-Eesti kuppelmaastike looduse ja kultuuripärandi kaitseks (loodud 1993);
3. Soomaa rahvuspark – Vahe-Eesti soo- ja lammimaastike looduse ja kultuuripärandi kaitseks (loodud 1993);
4. Vilsandi rahvuspark – Lääne-Eesti saarestiku rannikumaastike looduse ja kultuuripärandi kaitseks (loodud 1993);
5. Matsalu rahvuspark – Lääne-Eesti iseloomulike koosluste ning Väinamere looduse ja kultuuripärandi kaitseks (loodud 2004);
6. Alutaguse rahvuspark – Alutaguse põlismetsade ja soode ja maastike kaitseks (loodud 2018).

Rahvusparkides on võimalikud järgmised vööndid: loodusreservaat, sihtkaitsevöönd ja piiranguvöönd.

2006. aasta detsembri lõpus esitas Tallinna keskkonnaamet keskkonnaministeeriumile ettepaneku moodustada Tallinna ohustatud ja loodusväärtuslike alade kaitseks rahvuspark. Selle rahvuspargi ülesanne on kõrge kultuuri-, loodus- ja puhkeväärtusega kultuurmaastiku väärtuste säilitamine ja arendamine.

Tallinna rahvusparki kavandatakse territooriumile, mis hõlmab Kadrioru parki, Pirita jõe ürgoru kaitseala, Pirita kloostri territooriumi, Kloostrimetsa teest põhja poole jäävat Kloostrimetsa metsaparki koos Metsakalmistuga ja Aegna saart.

Samal aastakümnel üritati kuuendat rahvusparki luua ka Emajõe-Suursoo aladele, kuid kolme Tartumaa valla elanike ägeda vastuseisu tõttu 2010. aasta lõpul jäi see plaan teostamata. Nüüd on seal kolme varasema kaitseala liitmisega loodud Peipsiveere looduskaitseala (34 430 ha soo- ja metsaelupaiku ning rohkesti kaitstavaid taime- ja linnuliike, lisaks Piirissaare haruldased konnad).

* Viru raba Lahemaa rahvuspargis
* Vaade Matsalu lahele Matsalu rahvuspargis
* Vilsandi rahvuspark suvel
* Suurvesi Raudna jõel

Vaata ka
--------

* rahvusparkide loend
* looduskaitseala
* Rootsi rahvuspargid
* Soome rahvusparkide loend

Viited
------

1. ↑  exmoor-nationalpark.gov.uk vaadatud 7.02.11

Välislingid
-----------

* Loodusegakoos.ee: kuhu minna, rahvuspargid
**Ernst Säga** (30. august 1899 Haaslava vald, Tartumaa – 27. august 1975) oli eesti arst.

Ta õppis Tartu Ülikoolis 1920–1925 (lõpetas) arstiteadust ja 1925–1927 õigusteadust, Dr. med. 1940 (Veremuutusist vähktõbiseil raadiumravi puhul). Korporatsiooni Ugala vilistlane.

Osales Vabadussõjas. 

Ta oli aastatel 1924–1925 Tartu Linna Poeglaste Gümnaasiumi, aastatel 1924–1926 ja 1927–1936 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi ning aastatel 1927–1932 Tartu Õpetajate Seminari võimlemisõpetaja. Alates 1927. aastast oli ta Tartu Üldhaigekassa arst ja Tartu ülikooli naistekliiniku assistent. Alates 1928. aastast oli ta kindlustusseltside Eesti ja Oma, ja alates 1929. aastast EEKS-Maja usaldusarst. Tartus tegutsenud Pikkade Meeste Klubi juhatuse liige ja klubi usaldusarst (1934).

Arreteeriti NKVD poolt 1950. aastal.

Hiljem oli ta Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi günekoloogiaosakonna juhataja. Ta oli Tallinna Akušööride-Günekoloogide Teadusliku Seltsi juhatuse esimees. Ta maeti 30. augustil 1975 Rahumäe kalmistule.

Viited
------

1. ↑  Õhtuleht 29. august 1975
2. ↑

Kirjandus
---------

* *Album Academicum Universitatis Tartuensis II*. Tartu 1994. Lk 63
**Manipur** on India osariik. Ta asub Kirde-Indias, piirneb Nagalandiga põhjas, Mizoramiga lõunas, Assamiga läänes ning idas Birmaga.

Osariigi ametlikud keeled on inglise ja manipuri keel ehk meitei keel.

Ajalugu
-------

Manipur oli iseseisev vürstiriik. 1891–1947 oli Manipur Briti protektoraat. Pärast India iseseisvumist oli Manipur iseseisev riik. 1949. aastal liitus ta Indiaga. 1972. aastast on Manipur täieõiguslik India osariik.

Haldusjaotus
------------

Manipur jaguneb üheksaks ringkonnaks:

| Ringkond | Pindala (km²) | Rahvaarv (2001) | Halduskeskus |
| --- | --- | --- | --- |
| Bishnupur | 496 | 208 368 | Bishnupur |
| Churachandpur | 4570 | 227 905 | Churachandpur |
| Chandel | 3313 | 118 327 | Chandel |
| East Imphal | 709 | 394 876 | Imphal |
| Senapati | 3271 | 283 621 | Senapati |
| Tamenglong | 4391 | 111 499 | Tamenglong |
| Thoubal | 514 | 364 140 | Thoubal |
| Ukhrul | 4544 | 140 778 | Ukhrul |
| West Imphal | 519 | 444 382 | Imphal |

Viited
------

1. ↑  2011 census of India

Välislingid
-----------

 Manipur – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Manipuri valitsuse koduleht

India 1. järgu haldusüksused

**Osariigid**: Andhra Pradesh **·**  Arunachal Pradesh **·**  Assam **·**  Bihar **·**  Chhattisgarh **·**  Goa **·**  Gujarat **·**  Haryana **·**  Himachal Pradesh **·**  Jharkhand **·**  Karnataka **·**  Kerala **·**  Lääne-Bengal **·**  Madhya Pradesh **·**  Maharashtra **·**  Manipur **·**  Meghalaya **·**  Mizoram **·**  Nagaland **·**  Odisha **·**  Pandžab **·**  Rajasthan **·**  Sikkim **·**  Tamil Nadu **·**  Telangana **·**  Tripura **·**  Uttarakhand **·**  Uttar Pradesh

**Liiduterritooriumid**: Andamanid ja Nicobarid **·**  Chandigarh **·**  Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu **·**  Delhi **·**  Jammu ja Kashmir **·**  Ladakh **·**  Lakshadweep **·**  Puducherry
**Ernst Friedrich Schumacher** (ka **Fritz Schumacher**; 16. august 1911 Bonn – 4. september 1977, rongis Genfi ja Lausanne'i vahel) oli Briti majandusteadlane.

Teosed
------

Tema tuntumaid raamatuid on "Small is Beautiful" (1973), mis on valitud Times Literary Supplement’s poolt pärast Teist maailmasõda ilmunud raamatutest 100 kõige mõjukama raamatu sekka. 

Autor sai pealkirja oma õpetajalt Leopold Kohrilt, kes oli filosoof ja majandusteadlane ning uuris ja pooldas väikseid rahvusriike ja oli seetõttu vastu ulatuslikele ühinemisprojektidele nagu Euroopa Liit. Liigtarbimise lõpetamisele kutsuv raamat oli ka eeskujuks liikumistele "osta kohalikku" ja "aus kaubandus" ("Buy Locally", "Fair Trade") olles samal ajal vastu "kasiinokapitalismile" ja raiskavatele ülisuurkorporatsioonidele. (harpercollins.com/9780061997761/small-is-beautiful/ )

Raamatu alapealkiri on ~majanduse tundmaõppimine juhul kui rahvas oleks (on) oluline. Selles põhjendatakse majanduse detsentraliseerituse vajadust ning väikeste ettevõtete tähtsust. Teos on ökoloogilise majandusteaduse alusteoseid.

### Teosed eesti keeles

* Schumacher, E. F. (1995) *Hämmeldunu teejuht*. (Tõlkinud Ants Pihlak ja Tiia Rinne.) Tallinn: TEA. (Originaal: *A Guide for the Perplexed*, 1979.)

Vaata ka
--------

* Leopold Kohr
* Schumacher College
**Ivan Papanin** (vene keeles *Иван Дмитриевич Папанин*) 26. november 1894 Sevastopol – 30. jaanuar 1986 Moskva) oli Nõukogude polaaruurija ja teadlane.

Ivan Papanin lõpetas külakooli kiitusega, kuid pere raske materiaalse seisukorra pärast ei olnud võimalik edasi õppida ja asus tööle laevainstrumentide valmistamise töökotta. Pärast kolm aastat kestnud õpinguid saadeti ta 1913. aastal tööle Tallinna laevaehitustehasesse, kuid pärast Esimese maailmasõja algust sattus Musta mere laevastikku, kus osales revolutsioonisündmustes. Osales Vene kodusõjas ja sellele järgneval Ukraina vallutamisel Nõukogude vägede poolt 1920. aastal ja vastupanuliikumises Krimmi ebaregulaarsete väeüksuste koosseisus Ukrainat okupeerinud Saksa vägede tagalas ning Peter von Wrangelli valgekaartlaste vägede vastu. Pärast Krimmi vallutamist Punaarmee poolt teenis Tšekaa Krimmi komandandina, kelle käe all hukati Krimmis ligikaudu 80 000 isikut, peamiselt Wrangelli vägede koosseisu kuulunud ja bolševike kätte vangi langenud sõjaväelast ja nendega koos Krimmi taganenud tsiviilelanikku.

1922. saadeti Papanin Moskvasse, kus ta töötas Postiteenistuse rahvakomissariaadis sõjaväestatud valve keskvalitsuse ülemana ja asjadevalitsejana ning õppis töö kõrvalt sideasjanduse kõrgematel kursustel.

Aastatel 1932–1933 oli ta Franz Josephi maal Buhta Tihhaja polaarjaama juhataja ja 1934–1935 Tšeljuskini neeme polaarjaama juhataja.

1937. aastal toimetas polaarlendur Mihhail Vodopjanov põhjapoolusele neljaliikmelise polaarekspeditsiooni, mille koosseisus olid geofüüsik Jevgeni Fjodorov, radist Ernst Krenkel, okeanoloog Pjotr Širšov ja ekspeditsiooni ülem Ivan Papanin. Üheksakuise triivimise jooksul tegid nad teadusuuringuid.

Enne Teist maailmasõda määrati ta Põhja mereteede peavalitsuse (*Главсевморпуть*) ülemaks, Põhja meretee avastamist ja arendamist oli alustanud 1932. aastal Otto Schmidt. Teise maailmasõja ajal oli Papanin Põhja mereteede peavalitsuse ülem (kontradmirali auastmes). 1946. aastal oli ta tervislikel põhjustel sunnitud ametikohalt lahkuma ning asuma tööle NSV Liidu okeanoloogia instituuti direktori asetäitjana ekspeditsioonide alal.

Välislingid
-----------

* Жизнь на льдине
**Rahvusvaheline Arenguassotsiatsioon** (inglise **International Development Association**, lühendina **IDA**) on rahvusvaheline finantseerimisasutus, mis pakub soodustingimustel laene maailma kõige vaesematele arengumaadele. IDA on Maailmapanga Grupi liikmesasutus, mille peakorter asub Ameerika Ühendriikides Washingtonis. 
IDA asutati aastal 1960 täienduseks olemasolevale Rahvusvahelisele Rekonstrueerimis- ja Arengupangale, et anda laene arenguriikidele, mille kogurahvatulu on teistega võrreldes väikseim, mille krediidivõimelisus on nõrk või kus keskmine sissetulek inimese kohta on madalaim. 
Rahvusvahelist Arenguassotsiatsiooni ja Rahvusvahelist Rekonstrueerimis- ja Arengupanka koos tuntakse Maailmapangana, kuivõrd neil kahel organisatsioonil on ühine tegevjuhtkond ja ühised töötajad.

Vaata ka
--------

* Maailmapank
* Maailmapanga Grupp

Viited
------

1. ↑  International Development Association. "What is IDA?". World Bank Group. Originaali arhiivikoopia seisuga 9.04.2010. Vaadatud 14.08.2012.
2. ↑  Coppola, Damon P. (2011). *Introduction to International Disaster Management, 2nd Edition*. Oxford, UK: Butterworth-Heinemann. ISBN 978-0-75-067982-4.
3. ↑  Sanford, Jonathan E. (2002). "World Bank: IDA Loans or IDA Grants?". *World Development*. **30** (5): 741–762. Vaadatud 14.08.2012.
4. ↑  Dreher, Axel; Sturm, Jan-Egbert; Vreeland, James Raymond (2009). "Development aid and international politics: Does membership on the UN Security Council influence World Bank decisions?". *Journal of Development Economics*. **88** (1): 1–18. Vaadatud 14.08.2012.
**Ljöö** (ladina *leuga*; inglise *league*; prantsuse k. *lieue*) on Euroopas ja Ladina-Ameerikas levinud ajalooline pikkusmõõt, mille pikkus erines riigiti. Praegu ei ole ljöö ühegi riigi ametlik mõõtühik. Ljöö väljendab tihti teepikkust, mille inimene või hobune läbib käies ühe tunniga (keskmiselt 5,5 kilomeetrit).

Termin pärineb Vana-Rooma pikkusühikust *leuga gallica*, mille pikkus oli 1,5 Rooma miili (7500 Rooma jalga) ehk umbes 2,2 kilomeetrit.

Nõndanimetatud *meetrilise ljöö* all tuntakse pikkusmõõtu täpselt 4000 m.

Ingliskeelses maailmas on ljöö ehk *league* tähistanud viimastel sajanditel enamasti kolme miili. Tema pikkus sõltus sellest, millist miili silmas peeti. Kõige sagedamini olid selleks kas Inglise maa- või meremiil. Inglise ljööd nimetati Eestis enamasti kolmikmiiliks.

Prantsuse ljöö ehk *lieue* on eri perioodidel vastanud 10 000, 12 000, 13 200 ja 14 400 Prantsuse jalale, mis annab pikkusvahemikuks 3,25–4,68 kilomeetrit. Meetermõõdustiku kasutuselevõtuga ljöö kasutamine hääbus.

Saksa maamõõduljöö ehk *Landleuga* on 4448 meetrit pikk, meremõõduljöö ehk *Seeleuga* 5556 meetrit.

Portugalis, Brasiilias ja teistes endistes Portugali asumaades on kasutusel eri pikkusega ljööd nii maa- kui meremõõduühikuna. Maamõõduna kehtestati alates 1855. aastast koos meetermõõdustiku kasutuselevõtuga *légua métrica*, mille pikkus on 5000 meetrit. Brasiilias võib maakohtades siiani kohata ljöö kasutamist, siis mõeldakse selle all 6600 meetri pikkust vahemaad.

Argentina ljöö on 5572 meetrit ehk 6666 *vara*′t. 1 vara on 0,83 meetrit ehk 33 tolli.

Hispaania ljöö ehk *legua* oli algselt 5000 *vara*′t (4,2 kilomeetrit) pikk. Hispaania kuningas Felipe II tühistas mõõtühiku 1568. aastal, kuid see on siiani mitteametlikult kasutusel mitmes Ladina-Ameerika riigis ja on neis eri pikkusega.

Mehhikos kasutatakse ljööd siiani selle algses tähenduses ehk ühe tunniga jalgsi käidavat teepikkust. Seetõttu erineb sealse ljöö pikkus siledal teel ja käänulisel rajal oluliselt.
**Ljudmila** (vene keeles Людмила; kodanikunimega **Olga Konstantinovna Vološina**, vene keeles Ольга Константиновна Волошина; sündinud 23. märtsil 1953 Poltava oblastis Ukrainas) on Vene Õigeusu Kiriku nunn, 2014. aastast Peterburi Johannese kloostri ülem (iguumenja).

Ta kolis pärast keskkooli lõpetamist 1970. aastal Moskvasse ja töötas aastatel 1970–1980 raamatupidajana Moskva raudtee süsteemis. Õppis aastatel 1977–1979 raudteetranspordi tehnikumis raamatupidamise erialal. 1980. aastal astus koos õe Tatjanaga (hilisema Peterburi Johannese kloostri ülema Serafimaga) Pühtitsa Jumalaema Uinumise kloostrisse, kus teenis kloostri kantseleis. 1991. aastal määrati ta Kuremäe kloostri varahoidjaks.

18. mail 1990 pühitses Leningradi ja Novgorodi metropoliit, Tallinna ja Eesti piiskopkonna valitseja Aleksius (Ridiger) ta nunnaks nimega Ljudmila, Tšehhi märtri vürstinna Ludmila järgi. 

1992. aastal siirdus ta taastatavasse Peterburi Johannese kloostrisse. Pärast iguumenja Serafima surma 2013. aastal on ta selle kloostri ülem.

Välislingid
-----------

* Biograafia Johannese kloostri kodulehel (vene keeles)
**Ivar Mäerand** (sündinud 16. mail 1973) on eesti alpinist.

Ta võttis osa Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks tunnistatud tipputõusust Denalile (1999). 

Ta on teeninud 25 aastat Eesti jõustruktuurides. Praegu tegeleb ta seikluskoolitusega (instruktorina).

Haridustee
----------

Ta lõpetas 1991. aastal Nõo Reaalgümnaasiumi ja 2004. aastal Tartu Ülikooli avatud ülikooli ärijuhtimise erialal.

Alpinism
--------

1994. aastal võttis ta osa eesti esimesest ekspeditsioonist Alpides asuvale Matterhornile (4477 m) (grupi juht Erika Ader), mille käigus 7 Eesti alpinisti tõusid mööda klassikalist Hörnli marsruuti selle kuulsa mäe tippu, teiste seas ka Ivar Mäerand.

1999. aastal osales ta Mägiekspeditsioonide Klubi korraldatud esimeses Eestist lähetatud ekspeditsioonis Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinleyle. 31.mail tõusis ta koos kuue kaaslasega Tõivo Sarmeti juhtimisel mäe tippu.

2007. aastal võttis ta osa Valdo Kanguri juhitud ekspeditsioonist Pamiiris Leninile (7134 m) ja selle käigus tõusis ta koos kolme kaaslasega tippu.

### Edukad tipputõusud

* 1994 – Matterhorn (4477 m), mööda klassikalist Hörnli marsruuti
* 1999 – Mount McKinley (6190 m)
* 2007 – Lenini mäetipp (7134 m)

Muud huvialad
-------------

Lisaks alpinismile on ta tegelenud sukeldumise, langevarjuhüpete ja matkamisega. Ta on osalenud ellujäämiskoolitustes Soomes, Rootsis ja Norras. Ta on ka ise ellujäämiskoolitusi läbi viinud.

Tunnustus
---------

* 1999 – Baltikumi aasta parim kõrgtõus – Mount McKinleyle (6190 m, alpinismirühma koosseisus)

Viited
------

1. 1 2  Õpi ja seikle. livingfire.ee
2. ↑  Lend1991. nrg.tartu.ee
3. ↑  Lõpetanute tähestikuline nimekiri. lepo.it.da.ut.ee
4. ↑  Ajalugu 1990–1999. firn.ee
5. 1 2 3  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
6. ↑  Eesti mägironijad on Baltikumi parimad. 3.12.2001. epl.delfi.ee
**Jorge Lopes Bom Jesus** (tuntud ka lühendiga **JBJ**; sündinud 26. juulil 1962 São Tomé saarel Água Grande ringkonnas) on São Tomé ja Príncipe keeleteadlane ja poliitik, alates 3. detsembrist 2018 São Tomé ja Príncipe peaminister.

Elulugu
-------

Nooruspõlves kolis ta Euroopasse. Ta lõpetas Prantsusmaal Toulouse'i ülikooli prantsuse ja portugali kirjanduse eriala magistrikraadiga, tema õppetöö keskendus aafrika kirjandusele.

Ta on Porto ülikoolis õppinud prantsuse keele õpetamist võõrkeelena ja portugali keele õpetamist. Ta on lõpetanud São Tomé ja Príncipe ülikooli aafrika kirjanduse erialal ja saanud doktorikraadi.

Ta on töötanud muuhulgas São Tomé ja Príncipe kultuuri- ja teabeministeeriumis, UNESCO-s, São Tomé ja Príncipe rahvusraamatukogus, pedagoogikakoolis direktorina, Alliance Françaises ning õpetajana.

Aastatel 2008–2010 oli ta Joaquim Rafael Branco valitsuses haridus- ja kultuuriminister ning aastatel 2012–2014 Gabriel Costa valitsuses haridus-, kultuuri- ja teadusminister.

Ta kuulub erakonda São Tomé ja Príncipe Vabastusliikumine / Sotsiaaldemokraatlik Partei (MLSTP-PSD). Jorge Bom Jesus valiti aastal 2011 MLSTP-PSD asepresidendiks. Kui 2018. aastal hakkasid levima teated, et senine partei president Aurélio Martins plaanib liituda vastasparteiga Sõltumatu Demokraatlik Aktsioon (ADI), valiti Bom Jesus ühehäälselt erakonna uueks presidendiks. Bom Jesust tuntakse taktitundelise ja rahuarmastava poliitikuna.

### Peaministrina

Kuna Jorge Bom Jesust peeti valimiseelsel perioodil üldiselt liiga tagasihoidlikuks, tuli MLSTP-PSD hea valimistulemus paljudele üllatusena. 2018. aasta valimistel sai MLSTP-PST-st rohkem hääli vaid ADI. MLSTP-PST hea tulemuse taga oli analüütikute sõnud Bom Jesuse hea juhtimine.

Kuigi ADI võitis valimised, keeldusid teised mandaadi saanud parteid, eesotsas MLSTP-PSD-ga, nendega valitsusse minemast. MLSTP-PSD asus koalitsioonikõnelustesse erakondadega MDFM-PL, PCD-GR ja UDD. Pretsedenditut valitsuskoalitsiooni hakati hüüdma nimega "São Tomé geringonça" (viitamaks nn Portugali geringonçale, mille moodustas Portugali peaminister António Costa).

Ta nimetati 30. novembril 2018 president Evaristo Carvalho määrusega järgmiseks peaministriks, tema kohustused algasid 3. detsembril 2018. Bom Jesus kuulutas, et tema ametiaja peamine eesmärk on võitlus korruptsiooniga.

Enda esimese kõne peaministrina pidas ta ferro keeles.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ja tal on viis last.

Viited
------

1. ↑  "PERFIL: São Tomé/Eleições: Jorge Bom Jesus chega ao Governo para liderar 'gerigonça'". *www.dn.pt*.
2. ↑  Nón, Téla (1. juuli 2018). "Jorge Bom Jesus novo Presidente do MLSTP". *Téla Nón*.
3. ↑  "Jorge Bom Jesus – CLBrief". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. detsember 2018. Vaadatud 28. aprillil 2020.
4. ↑  "São Tomé e Príncipe: Jorge Bom Jesus toma posse segunda feira". *RFI*. 30. november 2018.
5. ↑  Nón, Téla (14. detsember 2018). "Luta contra a corrupção é bandeira do Governo « JBJ»". *Téla Nón*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Patrice Trovoada** | **São Tomé ja Príncipe peaminister**2018– | Järgnev' |
Ivars Ijabs (2015)
**Ivars Ijabs** (sündinud 17. novembril 1972 Riias) on Läti poliitik, politoloog ja muusik (metsasarvemängija). Ta on 2019. aastast Euroopa Parlamendi liige.

Ta on lõpetanud Jāzeps Mediņši nimelise Riia Muusikakeskkooli. Ta on mänginud orkestris Rīga ja Liepāja Sümfooniaorkestris metsasarve. 1996. aastal lõpetas ta Läti Muusikaakadeemia. 2003. aastal lõpetas ta Läti Ülikooli ajaloo- ja filosoofiateaduskonna ning sai magistrikraadi filosoofia alal. 2007. aastal omandas ta politoloogia alal doktorikraadi. Valitsus nimetas ta Läti NSV KGB teaduslike uuringute komisjoni liikmeks.

Ta on Läti politoloogide liidu esimees, artiklite ja raamatute autor. 30. aprillist 2013 kuni 17. jaanuarini 2019 oli ta Sorosi Läti Fondi juhatuse liige.

2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta Euroopa Parlamenti valimisnimekirja Arengu Eest/Poolt! esinumbrina; Euroopa Parlamendis kuulub ta Renew Europe gruppi.

Isiklikku
---------

Ta on abielus viiuldaja Terēze Zīberte-Ijabaga, peres on kolm last. Tema ema on näitleja Baiba Nollendorfa.

Välislingid
-----------

* Ivars Ijabs Euroopa Parlamendi kodulehel
**Mbeya piirkond** on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Piirkond asub riigi põhjaosas. Mbeya naaberpiirkonnad on põhjas Tabora, läänes Songwe, idas Iringa ning kagus Njombe piirkond. Mbeya piirkonna lõunapiiri moodustab riigipiir Malawi riigiga.

Piirkonna administratiivne keskus on Mbeya, mis on ka riigi suuruselt viies linn.

2016. aastal eraldati Mbeya piirkonna lääneosast Songwe piirkond. Enne uue piirkonna moodustamist oli Mbeya piirkonna pindala 62 420 km² ning 2012. aasta seisuga elas seal 2 707 410 inimest. Mbeya piirkond jagunes kaheksaks ringkonnaks: Chunya, Ileje, Kyela, Mbarali, Mbeya, Mbozi, Momba ja Rungwe.

Viited
------

1. ↑  Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 15.08.2019.

Tansaania piirkonnad

Arusha **·** Dar es Salaam **·** Dodoma **·** Geita **·** Iringa **·** Kagera **·** Katavi **·** Kigoma **·** Kilimanjaro **·** Lindi **·** Lõuna-Pemba **·** Lõuna-Sansibar **·** Lääne-Sansibar **·** Manyara **·** Mara **·** Mbeya **·** Morogoro **·** Mtwara **·** Mwanza **·** Njombe **·** Pwani **·** Põhja-Pemba **·** Põhja-Sansibar **·** Rukwa **·** Ruvuma **·** Shinyanga **·** Simiyu **·** Singida **·** Songwe **·** Tabora **·** Tanga
**Johann Heinrich Hörschelmann** (7. september 1752 Großrudestedt Erfurdi lähedal – 20. juuni 1798 Vändra)

Lõpetas Weimaris gümnaasiumi. Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 15. oktoobril 1768) Jena Ülikoolis. Oli aastal 1768 koduõpetaja Lustiveres. Ordineeriti 21. juulil 1784 õpetajaks.

Oli aastatel 1784–1798 (introdutseeriti 25. augustil 1784) Vändra Martini koguduse õpetaja.

Isiklikku
---------

Tema isa Johann Heinrich Hörschelmann (1704–1774) oli pastor Saksamaal Erfurdi lähedal. Tema vend Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi retoorikaprofessor ja mõne aasta sama kooli rektor. Vennapoeg Ferdinand Ludwig Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, vennapoeg Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vennapoeg Constantin Immanuel Hörschelmann oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, vennapoeg Paul Eduard Hörschelmann oli Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja ja Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja.

Viited
------

1. ↑  Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
**Ivar Tallo** (sündinud 5. mail 1964 Tartus) on Eesti politoloog ja poliitik.

Ivar Tallo lõpetas Tallinna 32. Keskkooli (1982), seejärel õppis Leningradi Riiklikus Ülikoolis filosoofiat ja loogikat ning McGilli ülikoolis politoloogiat.

Aastatel 1993–1994 oli ta president Lennart Meri välisnõunik, 1996–1999 töötas Tartu Ülikooli euroteaduskonnas ja alates 1999. aastast avaliku halduse õppetoolis.

Ivar Tallo avaliku teenistuse eetikakoodeksi autor ja üks põhilisi avaliku teabe seaduse väljatöötajaid. Ta on nõustanud paljude riikide valitsusi e-halduse teemal ning muu hulgas olnud üks Gruusia Tiigrihüppe algatajaid.

Aastatel 1997–1998 oli Ivar Tallo Mart Siimanni valitsuse haldusreformi komisjoni nõunik. 

Aastal 1999 pääses Ivar Tallo Mõõdukate nimekirjas asendusliikmena Riigikokku, kus oli põhiseaduskomisjoni liige. 1999. aastast oli ta ka Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee liige.

Ta üks 2002. aastal asutatud E-Riigi Akadeemia asutajaid, on selle nõukogu liige ning endine direktor.

Tunnustus
---------

* Pressisõber (2000)
* Avatud Eesti Fondi Koosmeele auhind (2010)

Artikleid
---------

* Ivar Tallo: Aukartus võimu ees Eesti Ekspress, 2. august 2004
* Ivar Tallo: Meie Nokia on paindlik riik Maaleht, 22. detsember 2005
* Ivar Tallo: Vasallistaatuse valik Postimees, 25. august 2006
* Ivar Tallo: Kas tõmbame vee peale? Ärileht, 23. märts 2007
* Ivar Tallo: Eetikakompassi vajadus EPL, 7. august 2007
* Ivar Tallo: Leedo kohtuasi Delfi vastu kuulutab sotsiaalveebi surma Postimees, 1. juuli 2008
* Ivar Tallo: Rahaga kleebit suu EPL, 12. jaanuar 2009
* Ivar Tallo: Värviline revolutsioon Eestis?, EPL, 17. november 2009
* Ivar Tallo: Staatuspalga eelnõu EPL, 16. detsember 2009
**Johann Haquinus Forselius** (1607 Umeå – jaanuar 1684 Harju-Madise) oli Eesti vaimulik.

Immatrikuleeriti Uppsala Ülikooli aastal 1626, Tartu Ülikooli 5. septembril 1636. Sai aastal 1629 magistriks. Töötas koduõpetajana ja koolmeistrina Helsingis. Kuninganna Kristiina määrusega 18. detsembrist 1634 nimetati Tallinna Toomkooli koolmeistriks-juhatajaks (rektoriks). Oli aastatel 1634–1641 Tallinna Toomkoguduse abiõpetaja, arvatavasti ka rootsi-eesti koguduse pastor, nimetati piiskopi kolleegiks ja konsistooriumi assessoriks. Kutsuti augustis 1641 Harju-Madise ja Risti koguduse õpetajaks, oli Eestimaa konsistooriumi assessor aastatel 1677–1684.

Piiskop Joachim Jheringi kirjas on märgitud, et Forselius õppis 1634–1638 ära eesti keele. Teatas aastal 1648 piiskopile, et kogudusele usuõpetuse peatükkide ja pihisõnade õpetamisel on tuginenud Heinrich Stahli manuaalile.

Aastatel 1626 ja 1629 trükitud disputatsioonid. Heinrich Stahli aastal 1641 ilmunud jutlusekogule kirjutas ladinakeelse õnnitlusluuletuse. Uuris eestlaste ennemuistset usku. Tema uurimuse *Der Einfaltigen Ehsten Abergläubliche, Weisen und Gewohnheiten* andis oma nime all välja Kuusalu koguduse õpetaja Johann Wolfgang Boecler.

Isiklikku
---------

Tema vanim poeg Johannes Forselius sai 30. juunil 1664 Rostocki Ülikoolis magistriks ja õppis aastal 1665 Uppsala Ülikoolis doktori kraadi omandamiseks ning suri seejärel. Teine poeg Bengt Gottfried Forselius oli Eesti rahvakooli asutaja. Väimees Gabriel Herlin oli poja kaastööline rahvakoolide asutamisel ning Risti, Harju-Madise, ja Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja, tütrepoeg Axel Julius Herlin oli Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse abiõpetaja ja Viru-Jaakobi koguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007

Kirjandus
---------

* Aivar Põldvee: "Rektor ja pastor Johannes Forselius. Märkmeid eluloost, argielust ja pedagoogikast" Kättesaadav veebis Aivar Põldvee doktoritöö lisana.

Välislingid
-----------

* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852, Helsingin yliopisto
**Johann Heinrich Lange** (4. november 1717 Preetz – 5. juuni/16. juuni 1788 Narva) oli Eesti vaimulik.

Lange sündis Preetzis, Schleswig-Holsteinis. Ta õppis koolis Altonas. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 7. mail 1738) Kieli Ülikoolis ja (immatrikuleeriti 9. oktoobril 1738) Halle Ülikoolis. Ta oli aastal 1739 õpetajaks Halle vaeslastekoolis.

Ta suundus aastal 1741 Peterburi pastor Tobias Plaschnigi juurde koduõpetajaks. Töötas aastatel 1741–1747 Peterburi kadetikorpuse kantori ja õpetajana. Ta läks koos pastor Tobias Plaschnigiga Tartusse, oli aastatel 1747–1752 Tartu ühendatud linnakooli rektor ja lisaks aastatel 1748–1759 Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Lahkus aastal 1759 Narva, kus ta oli aastatel 1759–1777 Narva Johannese koguduse abiõpetaja, aastatel 1777–1788 sama koguduse õpetaja. Lisaks oli ta Narvas alul Narva kooli rektor, hiljem Narva linnakooli kuraator ja Narva konsistooriumi juhataja.

Tema hinnalisest raamatukogust (millele pani aluse juba endine Narva Johannese koguduse õpetaja Caspar Matthias Rodde) on säilinud teadaolevalt 288 trükist, mis on Narva linna kirikuraamatukogust jõudnud Rahvusraamatukogusse. Tartus elades pani ta aluse Tartu linnakooli raamatukogule, Narvas olles täiendas ta pidevalt oma raamatukogu.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Anna Katharina isa oli Paide Püha Risti koguduse õpetaja Erich Petri Masalin.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007
**Ivar Tammeraid** (sündinud 25. septembril 1941 Tallinnas) on eesti matemaatik, tehnikateadlane ja professor.

Haridus
-------

Lõpetas Tallinna 1. Keskkooli 1960, TRÜ füüsika-matemaatikateaduskonna matemaatika eriala 1965; TRÜ matemaatilise analüüsi kateedri aspirant 1968–1971.  Füüsika-matemaatikateaduste kandidaat (Тауберовы теоремы с остаточным членом для некоторых матричных методов суммирования), TRÜ, 1972; dotsent 1979; professor 1997.

Töökäik
-------

TTÜs 1966–1968, 1971–…: matemaatika kateedri assistent 1966–1968, 1971–1972, vanemõpetaja 1972–1976, dotsent 1976–1992, matemaatikainstituudi matemaatilise analüüsi aseprofessor 1992–1997, matemaatilise analüüsi professor ja õppetooli juhataja 1997–2012, loodusteaduskonna emeriitprofessor 2017–…,

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Loodusteadused ja tehnika, matemaatika: rakendused tehnikateaduses, jääkliikmega Tauberi teoreemid, matemaatika.
Avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni. 

### Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus

TPI matemaatika kateedri juures tegutsenud matemaatikaseminari juhataja 1974–1986; olnud TTÜ nõukogu teaduskomisjoni liige; Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige 1987–…; Eesti TA toimetiste retsensent 1987–…; Eesti Teadusfondi retsensent 1987–…; TTÜ matemaatika-füüsikateaduskonna nõukogu liige 1993–2003; TTÜ matemaatikainstituudi matemaatilise analüüsi õppetooli juhataja 1997–2012.

Tunnustus
---------

* TPI suur teenetemedal „Mente et manu" 1986
* TPI tänukiri üliõpilaste väga hea ettevalmistamise eest üleliiduliseks matemaatika olümpiaadiks (IV koht) 1989
* TTÜ tänukiri 1991.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 424-425
2. 1 2 3 4 5  Ivar Tammeraid Eesti Teadusinfosüsteemis

Harrastused
-----------

Osalenud TPI spordiüritustel, esindanud TPId Eesti NSV kõrgkoolide õppejõudude spartakiaadidel ja Balti vabariikide tehnikakõrgkoolide õppejõudude võistlustel; I spordijärk suusatamises ja orienteerumises, orienteerumisvõistluste rajameister ja võistluskaartide korrigeerija; jooks ja aiandus.

Välislingid
-----------

* Ivar Tammeraid Eesti Teadusinfosüsteemis
*Siia suunab* IAU*; teiste võimalike tähenduste kohta vaata* IAU (täpsustus).
Rahvusvahelise Astronoomiauniooni logo
**Rahvusvaheline Astronoomiaunioon** (inglise *International Astronomical Union*; enamasti kasutatakse lühendit **IAU**; eesti keeles ka **Rahvusvaheline Astronoomiaühing**, **Rahvusvaheline Astronoomia Liit**) on rahvusvaheline organisatsioon, mis ühendab kutselisi astronoome üle maailma.

IAU asutati 1919. aastal. Organisatsiooni peamisteks tegevusaladeks on astronoomia kui teaduse propageerimine ja koordineerimine. Astronoomidest liikmed, kellel peab olema vähemalt filosoofiadoktori (PhD) teaduskraad, kuuluvad enamasti IAU alamstruktuuridesse – jaotustesse, komisjonidesse, töögruppidesse või programmigruppidesse. Peakorter ehk IAU sekretariaat asub Prantsusmaal, Pariisi Astrofüüsika Instituudis (prantsuse *Institut d'Astrophysique de Paris*).

IAU põhitegevus on teaduskonverentside korraldamine. IAU egiidi all toimub igal aastal 9 IAU sümpoosioni, millel esitatud materjalid avaldatakse perioodilises väljaandes "IAU Symposium Proceedings". Kõige olulisem üritus IAU ja kutseliste astronoomide kalendris on IAU Peaassamblee (*General Assembly*), mis toimub iga kolme aasta järel. Peaassamblee raames toimub 6 sümpoosioni ning umbes 25 väiksemat konverentsi või istungit, samuti korraldatakse töögruppide, komisjonide ja jaotiste koosolekud. Vajaduse korral arutatakse nende käigus laiemat avalikkust puudutavaid küsimusi ning võimalusel tehakse otsuseid. IAU töö tulemusena pandi näiteks 2006. aastal paika planeedi definitsioon ning hääletati (positiivselt) selle kasutuselevõtu üle. 

IAU pädevuses on fundamentaalsete astronoomiliste ja füüsikaliste konstantide defineerimine ning ühemõttelise astronoomilise nomenklatuuri (nimetused, liigitused, definitsioonid) koostamine. IAU on rahvusvaheliselt tunnustatud organisatsioon, kes paneb nimesid taevakehadele ja nende pinnadetailidele.

Välislingid
-----------

* IAU koduleht
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Taliolümpiamängud |
| **Pronks** | 2018 | jäähoki |

**Maxim Noreau** (sündinud 24. mail 1987 Montréalis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis ZSC Lions.

Aastatel 2004–2007 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Victoriaville Tigres.

2008. aasta mais sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Minnesota Wild. Aastatel 2007–2011 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Wildi noorteklubis Houston Aeros. Aastatel 2010 ja 2011 valiti Noreau AHL-i tähtede mängule. Hooajal 2009–10 lõi ta AHL-is kaitsemängijatest enim väravaid (18). Hooajal 2010–11 valiti ta liiga sümboolsesse koosseisu. NHL-is debüteeris Noreau Wildi meeskonnas 8. aprillil 2010. NHL-is pääses ta Wildi meeskonnas väljakule veel viies mängus hooajal 2010–11.

Aastatel 2011–2014 mängis Noreau Šveitsi kõrgliiga klubis HC Ambrì–Piotta. Hooajal 2011–12 valiti Noreau Šveitsi kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2012–13 oli ta Šveitsi kõrgliigas kaitsemängijatest resultatiivseim mängija (10+25).

2014. aasta juulis naasis ta Põhja-Ameerikasse, sõlmides lepingu NHL-i klubiga Colorado Avalanche, kuid sai kahel järgneval hooajal mänguaega ainult 
AHL-i klubides Lake Erie Monsters ja San Antonio Rampage.

2016. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga SC Bern. 2017. aastal tuli ta Berniga Šveitsi meistriks. Hooajal 2017–18 valiti Noreau Šveitsi kõrgliiga hooaja parimaks kaitsjaks ja liiga sümboolsesse koosseisu. Alates hooajast 2018–19 on ta mänginud Lionsis. Hooajal 2019–20 oli ta Šveitsi kõrgliigas taas resultatiivseim kaitsemängija (10+29) ning valiti kolmandat korda oma karjääri jooksul Šveitsi kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.

2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Noreau Kanada jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. 2018. aasta olümpiaturniiril oli Noreau resultatiivseim kaitsemängija (2+5) ning ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu. Kanada võistkonnaga on ta võitnud aastatel 2013, 2017, 2018 ja 2020 Spengleri karika.

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 10.2.2022)

Välislingid
-----------

* Maxim Noreau NHL.com lehel
* Maxim Noreau hockeydb.com lehel
**Reeta Parmo** (sündinud 29. septembril 1950 Kiidjärve vallas Tartumaal) on eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Reeta Parmo on kolhoosniku tütar.

Ta on lõpetanud 1968. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika erialal. Oli aastatel 1993–1997 EPMÜ magistrant, majandusmagister põllumajandusökonoomika ja ettevõtluse erialal (1997, EPMÜ), väitekiri "Kvaliteetse piima tootmise tasuvusest Eesti Vabariigis". Täiendas end 1990. aastal Läti Põllumajanduse Akadeemias maamajanduse alal.

Ta töötas aastatel 1975–1979 Eesti Tarbijate Kooperatiivide Vabariiklikus Liidus, 1979–1980 oli Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi vanemökonomist, 1980–1993 nooremteadur, teadur ja vanemteadur, 1994 Eesti Põllumajandusülikooli loomakasvatusinstituudi nooremteadur, seejärel äriühingute konsultant.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: lüpsikarjafarmid ja nende tasuvus. Ta osales aastatel 1995–1996 Helsingi Ülikooli ja Valio kontserni uurimisprojektis, millega uuriti Eesti piimatootjaid.

Teoseid
-------

Üle 20 teaduspublikatsiooni.

* "Lüpsikarja suurfarmid". Tallinn 1987
* "Lüpsikarja suurfarmide töö ökonoomilisi aspekte". // Põllumajanduse päevaprobleeme. Tallinn 1987
* "Tööajakulu erineva suurusega lüpsifarmides". Maakodu, 3/1994
* "Loomakasvatustalud turumajanduses". // ELVI teaduslike tööde kogumik 64 (1994)
* "Piimatootmise majanduslikud tingimused Eestis". // EPMÜ teaduslike tööde kogumik 180 (1995)
* "Kvaliteetse piima tootmise tasuvusest". // ELVI teaduslike tööde kogumik 188 (1996)
* "Eesti piimatootjad ja otseste toetuste riiklik süsteem". // EPMÜ teaduslike tööde kogumik 190 (1997)

Liikmesus
---------

* 1993 Eesti Agraarökonomistide Assotsiatsioon

Tunnustus
---------

* 1997 põllumajandusministeeriumi noorte agraarökonomistide konkursi preemia (uurimistöö piimatootmise tasuvusest Eesti taludes eest)

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide
2. ↑  Liia Veskimäe. "Põllumajandusega on võimalik tulu saada". Õhtuleht, 15. märts 1997

Kirjandus
---------

* "Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990". Tallinn 1992. Lk 62

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013
* Liia Veskimäe. "Põllumajandusega on võimalik tulu saada". Õhtuleht, 15. märts 1997

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*