recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eesti Kirjandusmuuseumi folkloristika osakond** on Eesti Kirjandusmuuseumi struktuuriüksus.

Folkloristika osakond alustas rahvaluule alusuuringute ja publitseerimiskeskusena tööd 1947. aastal. Algselt kuulus see Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudi alluvusse, kuid alates 2000. aastast on see Eesti Kirjandusmuuseumi koosseisus.

Osakonna eesmärk on eesti folkloori ja folkloristika tutvustamine kodumaal ja ka rahvusvaheliselt. Sellest tulenevalt tegeletakse mitmesuguste rahvaluuleliikide ja -žanride uurimisega. Näiteks uuritakse rahvajutte ja rahvausundit, kujundkõne. Samuti analüüsitakse folkloori väljendusviise ja kontekste uues meedias, huumori olemust ja toimet kultuuris ning rahvapäraseid teadmisi astronoomiast, botaanikast ja meditsiinist. Eesti arhiivides leiduvate materjalide põhjal on koostatud rahvajuttude, lühivormide, uskumusteadete ja ajaloolise traditsiooni andmebaasid. Nendest leiduva abil saab avardada oma käsitlusi folkloorist ja võrrelda nüüdisaegset folkloori varasemaga.

Folkloristikaosakond tegeleb ka toimetamise ja publitseerimisega. Näiteks antakse välja kahte erialaajakirja Folklore. Electronic Journal of Folklore ja Mäetagused; rahvausundile pühendatud aastaraamatut Sator; rahvaluule lühivormiuurimuste väljaannet Reetor; artiklikogumike sarja Tänapäeva folkloorist jt. trükiseid ning e-väljaandeid. Lisaks korraldatakse ka seminare ja konverentse.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kirjandusmuuseumi ja selle osakondade nimede kasutamise kord (vaadatud 03.04.2020)

Välislingid
-----------

* Folkloristika osakond
**Eesti Kiikinguliit** (ametlik lühend on **EKiikL**) on organisatsioon, mis loodi 26. augustil 1999. 

EKiikLi peamine eesmärk on kiikingu kui spordiala arendamine ja populariseerimine ning uute spordiklubide loomise soodustamine. Ühtlasi on Eesti Kiikinguliit ainus organisatsioon maailmas, kes reguleerib kiikingureegleid ning kinnitab kõiki maailmas tehtud kiikingurekordeid ja tippmarke.[*viide?*]

EKiikLi kuulub neli spordiklubi: SK Vabariigi Võllimees, SK Kiva-Kiiking, SK Lenger ja SK Vabadussport.

Ajalugu
-------

Eesti Kiikinguliidu asutasid SK Vabariigi Võllimees esindaja Rein Lepik, SK Väike-Maarja Võllimees esindaja Raigo Valmsen, SK Julged esindaja Jüri Murumägi, FIE Valma Tamme talu esindaja Tarmo Männigo, FIE Ado Kosk esindaja Ado Kosk.

Eesti Kiikinguliidu esimene juhataja oli Jüri Murumägi.

23. märtsil 2000 astus EKiikL Eesti Spordi Keskliidu liikmeks. Samal aastal Eesti Olümpiakomitee (EOK) ja Eesti Spordi Keskliit ühinesid ning kiikinguliidust sai sellega ka EOK täieõiguslik liige.

2003. aastal kinnitas EOK spordiala liikmeskonda kuulumiseks vajalikud reeglid, mida Eesti Kiikinguliit ei suutnud täita ning 27. aprillil 2006 lõppes EKiikLi liikmesus EOKs.

Välislingid
-----------

* Eesti Kiikinguliidu koduleht
**Euthydemos** (5. sajand eKr) oli vanakreeka sofist, kes oli pärit Chiose saarelt Egeuse meres. 

Ta asus ümber koos venna Dionysodorosega Suur-Kreekasse Thurioi kolooniasse. Sealt pagendatuna rändas koos vennaga teistesse Vana-Kreeka linnriikidesse, muuhulgas Ateenasse. Euthydemos ja Dionysodoros on Platoni sofistlikku väärargumentatsiooni käsitleva dialoogi "Euthydemose" keskseteks tegelasteks.

Euthydemose ja Dionysodorose tegelikus olemasolus on kaheldud ning neid on peetud Platoni väljamõeldud tegelasteks, keda viimane on kasutanud oma kaasaegsete (nt Antisthenese) kritiseerimiseks. Siiski uuemates käsitlustes on neid peetud tegelikult eksisteerinud sofistideks. Samas on kaalutud võimalust, et tegemist on Megara koolkonna filosoofidega.

Platoni dialoogis "Euthydemos" on Euthydemost ja Dionysodorost kirjeldatud mitmel sofistidele omasel viisil:

1. Neid on nimetatud otsesõnu sofistideks,
2. Nad on rändavad õpetlased,
3. Nad küsivad kõnelemise ja õpetamise eest tasu,
4. Nad on meistrid paljudes valdkondades (vanakreeka keeles πάσσοφοι), käsivõitlusest kohtulahinguteni.

Euthydemose nimelist isikut on mainitud ka dialoogis Riigimees.

Lisaks Platonile on Euthydemose-nimelist isikut kui Kritiase armastatut maininud ka Xenophon.

Viited
------

1. 1 2  Platon, Euthydemos 271c
2. ↑  Sprague, R. K. "The Older Sophists: A Complete Translation by Several Hands of the Fragments in Die Fragmente Der Vorsokratiker, Edited by Diels-Kranz. With a New Edition of Antiphon and of Euthydemus", Hackett Publishing, Indianapolis, 2001, lk 294
3. ↑  Dorion, L.-A. "Euthydème et Dionysodore sont-ils des Mégariques?" - *Plato. Euthydemus, Lysis, Charmides: Proceedings of the V Symposium Platonicum*, toim. T. M. Robinson ja L. Brisson, Sankt Augustin, Academia Verlag, 2000, lk. 35-50
4. ↑  Platon, Euthydemos 273e
5. ↑  Platon, Euthydemos 304a, c
6. ↑  Platon, Euthydemos 271c-272b
7. ↑  Xenophon, Memorabilia, 1.15
**"Playing the Angel"** on Depeche Mode'i üheteistkümnes stuudioalbum, mis ilmus 2005. aastal.

See on esimene Depeche Mode'i album, kus lugude kirjutamisel osales laulja Dave Gahan. Paljude fännide ja kriitikute arvates on "Playing the Angel" võrdväärne Depeche Mode'i parimate teostega ning et bänd on end viimaks taas leidnud pärast Alan Wilderi lahkumist 1995. aastal. Kui arvamused bändi kahe viimase albumi "Ultra" ja "Exciteri" kohta on seinast seina, siis arvustused "Playing the Angeli" kohta on enamjaolt kiitvad. Album jõudis Suurbritannia edetabelis kuuendale, USAs seitsmendale ja Saksamaal esikohale. 

Albumit on seni müüdud ligi kolm miljonit eksemplari.

Lood
----

* "A Pain that I'm Used To"
* "John the Revelator"
* "Suffer Well"\*
* "The Sinner In Me"
* "Precious"
* "Macro"
* "I Want It All"\*
* "Nothing's Impossible"\*
* "Introspectre"
* "Damaged People"
* "Lilian"
* "The Darkest Star"

Kõik lood on kirjutanud Martin Gore, välja arvatud tärniga (\*) märgitud, mille on kirjutanud David Gahani / Christian Eigneri / Andrew Phillpotti.

Singlid
-------

* "Precious"
* "A Pain that I'm Used To"
* "Suffer Well"
* "John the Revelator/Lilian"
Wolfgang Wilhelm
**Wolfgang Wilhelm** (4. november 1578, Neuburg an der Donau – 14. september 1653, Düsseldorf) oli Saksa vürst. Ta oli Neuburgi pfaltskrahv ning Jülichi ja Bergi hertsog.

Elu
---

Tema vanemad olid pfaltskrahv Philipp Ludwig ja selle naine Anna. Ta oli Jülichi pärilussõja (1609–1614) võitja ja temast sai seega Pfalz-Neuburgi esimene valitseja, kes oli ka Jülichi ja Bergi hertsog. Aastal 1615 sai temast Kuldvillaku ordu rüütel. Kuna ta pöördus katoliiklusse ja teostas Kolmekümneaastases sõjas ranget neutraliteedipoliitikat, pääsesid tema territooriumid suuremast laastamistööst.

Ta viis oma residentsi aastal 1636 Düsseldorfi.

Abielu ja lapsed
----------------

Wolfgang Wilhelm abiellus kolm korda:

* Aastal 1613 Magdalene von Bayerniga, kes sünnitas
	+ Philipp Wilhelmi
* Aastal 1631 Katharina Charlotte von Pfalz-Zweibrückeniga, kes sünnitas Ferdinand Philippi ja Eleonore Franziska. Mõlemad lapsed surid noorelt.
* Aastal 1651 Maria Franziska von Fürstenberg-Heiligenbergiga, nad ei saanud lapsi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev:**Philipp Ludwig** | **Neuburgi pfaltskrahv**1614–1653 | Järgnev:**Philipp Wilhelm** |
| Eelnev:**Johann Wilhelm** | **Jülichi ja Bergi hertsog**1614–1653
 |
**Eusebios Kaisareast** (kreeka keeles *Ευσέβιος ο Καισαρείας*; ladina keeles *Eusebius Pamphili*, 260/**265** – 339/**340**) oli varakristlik kirjanik. Määrati u 313. aastal Caesarea piiskopiks. 

Võitis Vana-Rooma keiser Constantinus Suure usalduse ning oli enne surma tema ristijaks. Peateos "Kiriku ajalugu" ("Historia ecclesiastica"; u 324/325) on kristluse ajaloo väärtuslik allikas.

Ajaloolasena
------------

Teos "Kiriku ajalugu" kajastab Constantinus Suure kristlusse pöördumise järgset Vana-Rooma ajaloo "ühtesulamist kristliku ajalooga". Omistas "Kiriku ajaloos" Rooma impeeriumile ülesande "kristlikus lunastuskavas". Eusebios pidas Rooma impeeriumi laienemist ettevalmistuseks kristlusele ja kiirendas selle levikut pärast Constantinuse usuvahetust ja kristluse tunnistamist Rooma riigiusundiks.

Viited
------

1. ↑  Spigel, Gabrielle. Ajalooline mõtlemine keskaja Euroopas. - Tuna 3/2005, lk. 119.
2. ↑  Samas, lk. 123.

Välislingid
-----------

* "Kiriku ajalugu" (Eusebios) - ccel.org.
Bakary Sako 2011. aastal AS Saint-Étienne'iga
**Bakary Sako** (sündinud 26. aprillil 1988 Ivry-sur-Seine'is) on Prantsusmaal sündinud Mali jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Türgi klubis Denizlispor ja Mali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Châteauroux's, millega liitus 2002. aastal. Alates 2006. aastast mängis ta klubi põhimeeskonnas Prantsusmaa esiliigas.

2009. aasta juulis liitus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Saint-Étienne, mängides Prantsusmaa kõrgliigas kolm hooaega.

2012. aastal suundus Sako Inglismaale liitudes, sealse esiliiga klubiga Wolverhampton Wanderers. Kui hooajal 2012–13 jäädi liigas eelviimaseks, võideti järgmisel hooajal Inglismaa League One ja tõusti tagasi esiliigasse. 2013. aastal valiti Sako Wolverhampton Wanderersi aasta mängijaks ja hooajal 2014–15League One'i sümoolsesse koosseisu. Hooajal 2014–15 lõi ta esiliigas 15 väravat ja valiti liiga sümboolsesse koosseisu.

2015. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Crystal Palace. 2018. aasta oktoobris liitus ta esiliiga klubiga West Bromwich Albion, kuid naasis 2019. aasta jaanuaris hooaja 2018–19 lõpuni Crystal Palace'i. 2019. aasta juulis suundus ta Denizlispori.

Debüüdi Mali jalgpallikoondises tegi Sako 5. märtsil 2014 sõprusmängus Sengali vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 25. mail mängus Guinea vastu. Ta on kuulunud Mali koondisse 2015. ja 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused
----------

Wolverhampton Wanderers
* Football League One: 2013–14

Crystal Palace
* FA Cup'i teine koht: 2015–16

Välislingid
-----------

 Bakary Sako – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Nuumveis** ehk **lihaveis** (inglise *cattle for fattening, store animal* , *beef cattle*) on liha saamiseks kasvatatav veis. 

Lihaveiseid kasvatatakse Eestis maastikuhoolduseks, liha tootmiseks ja aretuseks (tõukari)

Lihaveisekasvatus
-----------------

 *Pikemalt artiklis Lihaveisekasvatus*
Lihaveise kasvataja peab tagama veisele stressivaba ja ohutu keskkonna. 

Vasikad võõrutatakse 6 kuni 10 kuu vanuselt, kaaluvad umbes 300 kilogrammi. Peale võõrutamist viiakse noorloomad karjamaale, kuni nad on 12 kuni 16 kuu vanused. Nuumatakse 4-6 kuud, kuni realiseerimiseni. 

Nad joovad keskmiselt 41 liitrit päevas. Söödetakse enamasti siloga, mõnel pool antakse lisaks heina. Jõusöödana antakse kas jahu või graanuleid. 

Lihaveised võivad elada aastaringselt väljas, kuid seaduse järgi peab olema veisel varjumise võimalus, näiteks katusealune või metsatukk. Samas peab olema tagatud ka inimese ohutus.

Toodang
-------

Lihaveised realiseeritakse 18-22 kuu vanuselt. Realiseerimisel kaaluvad tavaliselt üle 450 kilogrammi. 
450 kilogrammisest veisest saab 200 kilogrammi veiseliha, tapasaagis on 45%. 

Tapajärgselt eraldatakse veri, pea, jalad ja nahk. Lihakeha säilitatakse külmkabris, kus rümp on riputatud rippteele tagajalgupidi.

Tõud
----

Eestis põhiliselt kasvatatavad lihaveise tõud on hereford (25%), aberdiin-angus (24%), limusiin (18%), simmental (11%), šarolee (8%), šoti mägiveis (8%) ja hele akviteen (4%). Sealjuures oli PRIA andmetel 2016. aasta alguses Eestis 66 379 lihaveist ja 2181 lihaveiste kasvatamisega tegelevat juriidilist isikut.

Viited
------

1. ↑  "nuumveis". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2017. Vaadatud 21. jaanuaril 2016.
2. ↑  beef cattle
3. ↑  Eesti Lihaveisekasvatajate Selts (vaadatud 21.01.2016)
4. ↑  T. Põlluäär. Lihaveisetõud.(vaadatud 21.01.2016)
5. ↑  "Indrek Ostrat. Lihaveisekasvatusest värskelt alustanu pilgu läbi". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2016. Vaadatud 21. jaanuaril 2016.
6. ↑  Eesti lihaveisesektori visioonidokument 2016–2020 Maaeluministeerium, 2016

Kirjandus
---------

* Eesti lihaveisesektori visioonidokument 2016–2020 Maaeluministeerium, 2016

Välislingid
-----------

* TÕULOOMAKASVATUS (Nr. 4, 2006)
* MODERN BEEF PRODUCTION
* Euroopa Liidu Nõukogu direktiiv 98/58/EÜ, 20. juuli 1998, mis käsitleb põllumajandusloomade kaitset.
**Enn Õunapuu** (sündinud 6. aprillil 1949 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.

Haridus
-------

Ta on lõpetanud Tallinna 42. Keskkooli 8. klassi 1964, Tallinna 2. Keskkooli (Tallinna Reaalkool) 1967, TPI majandusteaduskonna majandusliku informatsiooni mehhaniseeritud töötlemise erialal 1973; TPI mittestatsionaarne aspirant 1981–84; TTÜ doktorant 1989–92. 
Doktorikraad, 1984, (juh) Leo Võhandu, Sotsiaal-majanduslike seoste selgitamise interaktiivsete statistiliste meetodite väljatöötamine, Eesti Teaduste Akadeemia. Majandusteaduste kandidaat 1984; dotsent 1989.

Töökäik
-------

TTÜs 1975. aastast: informatsioonitöötlemise kateedri laborant 1973, stažöör-õppejõud 1973–74, assistent 1974–75; arvutuskeskuse masinaülema asetäitja 1975–84; informatsioonitöötlemise kateedri tunnitasuline õppejõud 1975–77, 1979; raamatupidamise kateedri vanemõpetaja 1984–86, dotsent 1986–89; infotöötluse kateedri tunnitasuline õppejõud 1986–89, vanemteadur 1988–92; informaatikainstituudi dotsent 1992–2004; infosüsteemide õppetooli hoidja 1998–2004; infosüsteemide professor ja õppetooli juhataja 2004–2009; informaatikainstituudi infosüsteemide õppetooli vanemteadur 2010-2014, teadur 2014. aastast.

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Andmetöötlussüsteemide väljatöötamine, infosüsteemide planeerimise majanduslikud küsimused, internetil baseeruvad arvutisüsteemid ja elektronkaubandus.
Avaldanud 38 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 29 magistri- ja doktoritööd.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
-------------------------------------------------

TTÜ majandusteaduskonna nõukogu liige, magistrieksami komisjoni liige; ELi Leonardo da Vinci projekti NETPRO täitja; CASE-koolituse käivitamise projektigrupi liige.
Eesti Informaatikaseltsi asutajaliige, nõukogu liige; Eesti Infotehnoloogia Seltsi liige 2007.

Harrastused
-----------

Ratsasport (meistrikandidaadi järk).

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 517-518
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib külast; jalgpalliklubi kohta vaata artiklit FC Haiba* |

---

**Haiba** on küla Harju maakonnas Saue vallas.

Piirneb põhjas ja läänes Mõnuste külaga, lõunas Kustja külaga, idas Kernu külaga. Küla piiri pikkus on 10,0 km.

Küla paikneb Kernu–Riisipere tee (Haiba küla tänavana *Riisipere tee*) ääres, ligikaudu 2 km Kernu koolist edelas. Küla kagunurka läbib Tallinna–Pärnu–Ikla maantee.

Haibas asuvad Kernu valla rahvamaja, postkontor, Haiba Lastekodu ja Kernu raamatukogu.

Ajalugu
-------

Haibat on esmamainitud Taani hindamisraamatus (*Howympæ*).

Külas asus Haiba mõis. Mõisa peahoone on säilinud veidi ümber ehitatud kujul. 

Küla oli ka Haiba sovhoosi keskasula.

Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi oli küla Kernu valla halduskeskus.

Loodus
------

Külas asub pühaks peetav Haiba allikas. Küla keskosas asub Haiba tiik. Külast voolab läbi Haiba oja.

Haiba mõisa park on võetud kaitse alla. Pargi alale jäävad ka arheoloogiamälestiseks arvatud asulakoht ja kultusekivi.

Haiba küla tänavad
------------------

* Karjatse tee
* Kernu kooli tee (*kergliiklustee Riisipere tee kõrval*)
* Kustja tee
* Kuuse tee
* Pargi tee
* Pihlaka tee
* Riisipere tee
* Sireli tee
* Suve tee
* Tiigi tee

Vaata ka
--------

* Haiba külanõukogu

Viited
------

1. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
2. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Välislingid
-----------

* Haiba lastekodu

| * v
* r
Saue valla asulad |
| --- |
| Linn | 

* Saue

 |  |
| Alevikud | 

* Laagri
* Riisipere
* Turba

 |
| Külad | 

* Aila
* Allika
* Alliku
* Aude
* Ellamaa
* Haiba
* Hingu
* Hüüru
* Jaanika
* Jõgisoo
* Kaasiku
* Kabila
* Kernu
* Kibuna
* Kiia
* Kirikla
* Kivitammi
* Kohatu
* Koidu
* Koppelmaa
* Kustja
* Laitse
* Lehetu
* Lepaste
* Madila
* Maidla
* Metsanurga
* Munalaskme
* Mustu
* Muusika
* Mõnuste
* Nurme
* Odulemma
* Pohla
* Pällu
* Pärinurme
* Püha
* Ruila
* Siimika
* Tabara
* Tagametsa
* Tuula
* Valingu
* Vanamõisa
* Vansi
* Vatsla
* Vilumäe
* Viruküla
* Ääsmäe
* Ürjaste

 |
**Enn Vallak** (kuni 1938 **Johannes Peeters**; 9. märts (vkj)/ 22. märts 1916 Pärnu – 2. aprill 2007 Grythyttan, Örebro lään, Rootsi) oli eesti leidur, ärimees, diplomaat ja metseen.

1944. aastal põgenes ta koos perekonnaga Rootsi, kus hakkas tegelema mänguasjade tootmisega ning hiljem oli tegev metallitööstuses.

1952. aastal tegi ta terasetööstuses revolutsiooni oma patendiga The Vallak Hot Top, mida on peetud Rootsi üheks olulisemaks leiutiseks aastail 1945–1980.

Ta oli suurima pagulaskirjastuse Eesti Kirjanike Kooperatiiv üks asutajaid ja peaaktsionäre.

Aastail 1970–1976 oli ta Etioopia keisririigi aukonsul Šveitsis ja Austrias. Ta rajas lennukompanii Multirole Light Aircraft humanitaarabi toimetamiseks Aafrikasse. Ta oli pikka aega Eesti aukonsul Šveitsis.

Tunnustus
---------

* 1996 Riigivapi III klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2 3 4  Suri Eesti esimene taasiseseisvumisjärgne aukonsul Šveitsis Enn Vallak. Välisministeerium, 12. aprill 2007
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 889

Kirjandus
---------

* ERR-i arhiiv: Leidur Tööstur Diplomaat Audoktor Metseen Kunagine Pärnu poiss. ETV 1999
* Janika Kronberg. Eesti terasraamatute haldjas, Tööstur ja metseen Enn Vallak saab 22. märtsil 90. EPL, 20. märts 2006
* Kadri Masing. Suri Eesti esimene taasiseseisvumisjärgne aukonsul Šveitsis. EPL, 12. aprill 2007
* Ivar Paljak. Leidurit ja metseeni Enn Vallakut mälestades. Eesti Päevaleht nr 21, 24. mai 2007. Lk 11

Välislingid
-----------

* TLÜAR väliseesti isikud
**Enn Uibo** (kuni 1938 **Ervin Uibo**, ka **Uibu**; 12. oktoober (vkj)/25. oktoober 1912 Vana-Kariste vald, Halliste kihelkond, Pärnumaa – 31. august 1965 Dubravlag, Mordva ANSV) oli eesti luuletaja.

Ta õppis Maru algkoolis, Halliste kihelkonnakoolis ja Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasiumis. Töötas 1933. aastani Tallinnas ajakirjanikuna, lõpetas 1935. aastal Tallinnas raamatupidamiskursused ja töötas 1941. aastani Tallinnas raamatupidajana, peamiselt Põllutööministeeriumis ja metsatööstuse peavalitsuses. Ta osales taarausuliste ühingus Hiis ja Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Tallinna osakonna (ÜENÜTO) kirjandussektsioonis.

Suvel 1941 oli ta metsavend, sügisest 1941 töötas ta Omakaitse Peavalitsuse raamatukogus, sügisest 1943 Omakaitse ülema kolonel Arnold Sinka käsundusametnikuna. Kevadel 1944 arreteeriti ta Gestapo poolt rahvusliku meelsuse tõttu ja mõisteti surma, kuid ta vabastati peagi. 

Pärast nurjunud katset põgeneda septembris Rootsi, arreteeris Nõukogude sõjaväeluure ta 20. novembril 1944 ja Leningradi sõjatribunal mõistis ta aastal 1945 surma, hiljem asendati otsus 15-aastase vabadusekaotusega, mille ta veetis Krasnojarski krais Norillagis. Ta vabanes laagrist aastal 1954 ja 20. aprillil 1956 asumiselt Norilskist. 1957. aasta algusest oli ta remondi- ja lauatööline Viljandi limonaadivabrikus.

Uuesti arreteeriti ta 23. aprillil 1957 rahvuslike ja Nõukogude-vastaste luuletuste pärast, mõisteti kümneks aastaks sunnitööle Mordva ANSV-sse. Ta suri Dubravlagi poliitvangide laagris, maeti nimetusse hauda Sosnovka kalmistul; talle on kenotaaf (mälestuskivi) Metsakalmistul.

Looming
-------

Kirjandus
---------

* Eerik Teder. "Uibo, Enn". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 624–625
* Eerik Teder. "Uibo, Enn". // Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat. Tallinn 2000. Lk 624–625
* Jaan Isotamm. "Enn Uibo sajand". Sirp, 26. oktoober 2012

Välislingid
-----------

* Eesti biograafiline andmebaas ISIK
* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Pāpēni mõis 1903. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1903). Mõisa maad on kaardil tähistatud numbriga 92
**Pāpēni mõis** (saksa keeles *Rosenblatt*, varem *Papendorf*, läti keeles *Pāpēnu muiža*) oli rüütlimõis, hiljem Ķieģeļi kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Rubene kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonna Kocēni vallas.

Ajalugu
-------

Mõisa varasem saksakeelne nimekuju on andnud Rubene kihelkonnale selle saksakeelse nime. Aastal 1468 müüsid Hans ja Dietrich von Rosen Andreas Patkullile kaks küla, kes omandasid ka Hans ja Arend Papendorfile kuulunud mõisa. Hiljem hakkas see koos Podzēni ja Vaidava mõisaga kuuluma Patkullide valduses olevasse Ķieģeļi mõisade rühma. Aastal 1682 loovutas Johann Reinhold von Patkul (1660−1707) pandimõisa 1833 taalri eest oma õele Christine Elisabeth von Kursellile. See loovutas mõisa pandiõigused omakorda sama summa eest aastal 1709 Wilhelm Schleyerile (1668−1744). Seejärel sai mõisa omanikuks Helene von Klüver (sündinud Rehbinder), kelle tütar Margaretha Elisabeth (1713−?) mõisa abielu teel Krüdeneride suguvõsa valdusse viis.

Aastal 1738 loovutas Ķieģeļi mõisa omanik Karl Gustav von Patkul (1686−1750) mõisa ametlikult Krüdeneridele. Aastal 1796 ostis mõisa vabahärra Otto Christoph von Budberg, misjärel Pāpēnist sai Ķieģeļi kõrvalmõis.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 3/8 adramaad, sellele allus 43 mees- ja 49 naishinge. Aastal 1734 oli mõisa suurus 1 ja 1/8 adramaad, aastal 1757 aga 2 ja 3/8 adramaad. Aastal 1823 oli mõisa suurus 2 ja 1/3 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 1/5, aastal 1881 aga 2 ja 42/80, lisaks allus mõisale 1 ja 37/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
-----------

Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõis: *Sprestul*.

Viited
------

1. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 103.
2. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 167-168.
3. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 252.
4. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 100.
5. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 163.

Kirjandus
---------

* Hagemeister, Heinrich von. *Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands*. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836. Lk 103 .

Rubene kirik.
Rubene kihelkond

**Kirik**: Rubene kirik  

**Mõisad**: Rubene kirikumõis | Brieži mõis | Ķieģeļi mõis | Pāpēni mõis | Podzēni mõis | Sprēstiņi mõis | Vaidava mõis | Veļķi mõis
**2011. aasta Eesti presidendivalimised** toimusid Riigikogus 2011. aasta 29. augustil. 

Riigikogu erakorraline istungjärk, mille päevakorras oli Vabariigi Presidendi valimine, toimus 29. augustil kell 13.00. President valiti salajasel hääletusel, kus igal Riigikogu liikmel oli üks hääl. Presidendiks valituks saamiseks pidi kandidaat koguma Riigikogu koosseisu vähemalt kahekolmandikulise toetuse ehk vähemalt 68 Riigikogu liikme hääle.

Presidendikandidaatideks seati üles ametis olev president Toomas Hendrik Ilves, kelle kandidaadiks registreerimist toetasid Reformierakonda, Isamaa ja Res Publica Liitu ning Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda kuulunud 75 parlamendiliiget, ja tema vastaskandidaat Indrek Tarand, kes sai oma kandidatuurile 26 Keskerakonna liikme toetuse.

Riigikogus kell 13.00 alanud presidendivalimiste esimeses voorus osutus valituks Toomas Hendrik Ilves, kes kogus 73 häält, Indrek Tarand sai 25 häält ning 3 hääletussedelit osutusid kehtetuks, kahele neist oli märgitud toetus mõlemale kandidaadile ning üks sedel oli jäänud tühjaks.

Kandidaadid
-----------

* Toomas Hendrik Ilves

* Indrek Tarand

Märkused
--------

1. ↑  Kuulus enne presidendiks asumist Sotsiaaldemokraatliku Erakonda.

| * v
* r
Eesti valimised |
| --- |
| Asutav kogu | 
1919 |
| Riigikogu valimised | 
1920, 1923, 1926, 1929, 1932, 1938, 1940, 1992, 1995, 1999, 2003, 2007, 2011, 2015, 2019, 2023, 2027 |
| Eesti presidendivalimised | 
*1934*, 1938, 1992, 1996, 2001, 2006, 2011, 2016, 2021, 2026 |
| Euroopa Parlamendi valimised Eestis | 
2004, 2009, 2014, 2019, 2024 |
| Eesti kohaliku omavalitsuse volikogude valimised | 
1921, 1924, 1927, 1930, 1934, 1939, 1993, 1996, 1999, 2002, 2005, 2009, 2013, 2017, 2021, 2025 |
Enno Fels.
**Enno Fels** (sündinud 6. septembril 1954 Sõrandu külas Järvamaal) on Eesti omavalitsustegelane, aastast 2012 Keila linnapea.

Fels lõpetas 1981. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina ning asus tööle Keila Teraviljasaaduste Eksperimentaalkombinaati, algul tehnikaosakonna inseneri, hiljem energeetiku ja peaenergeetiku kohusetäitjana. Aastatel 1986–2004 töötas ta Harju Kommunaalettevõtete Kombinaadis (hilisemate nimedega Harjumaa Elamu-ja Kommunaalmajanduse Tootmiskoondis, OÜ Harko ja Cleanaway Keila OÜ), energeetiku, peainseneri, aga ka osakonnajuhataja ja juhatuse liikmena. 

Enno Fels kuulub Reformierakonda. 

Esimest korda valiti Fels Keila linnavolikogusse 1993. aastal. 2004. aastal sai ta abilinnapeaks. 2006. aasta 4. aprillist kuni 25. aprillini oli ta linnapea asendaja. 

4. septembril 2012 valiti ta Keila linnapeaks.  Pärast 2013. ja 2017. aasta valimisi jätkas ta linnapeana. Pälvis aastal 2018 Keila teenetemärgi.

Isiklikku
---------

Enno Fels on abielus, tal on kaks last.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Keila linnapeaks valiti Enno Fels, palgaks 2240 eurot kuus" Keila Leht, 4. september 2012
2. 1 2  "Keila linnapeana jätkab Enno Fels" ERR uudised, 7. november 2013

Välislingid
-----------

* Isiklik koduleht
**Pēteris Liepiņš** (28. mai 1943 Ērgļi – 10. mai 2022 Riia) oli läti näitleja.

Pēteris Liepiņš oli pärit talupidaja perekonnast. Näitleja Edgars Liepiņš (1928–1995) oli ta vanem vend.

Pēteris Liepiņš lõpetas Ērgļi keskkooli. Pärast ajateenistust Nõukogude armees astus ta Läti Kunstiteatri IV stuudiosse, mille lõpetas 1971. aastal, omandades samal ajal näitekunstialase kõrghariduse Läti Riikliku Konservatooriumi teatriteaduskonnas.

Pēteris Liepiņš oli Läti Kunstiteatri näitleja alates 1966. aastast.

Alates 1973. aastast mängis ta rohkem kui kolmekümnes filmis.

Tunnustus
---------

* 1986 – Läti NSV teeneline kunstnik
* 2002 – Edgars Liepiņši nimeline auhind
* 2002 – Kolme Tähe ordeni IV järk (väljapaistva panuse eest Läti teatrikunsti arendamisel).

Viited
------

1. ↑  Петерис Лиепиньш Кинориум
2. ↑  Miris aktieris Pēteris Liepiņš Satori, 10. mai 2022
3. ↑  Mūžībā devies aktieris Pēteris Liepiņš Jauns, 10. mai 2022

Välislingid
-----------

* Pēteris Liepiņš andmekogus IMDb (inglise)
**Kõrveküla Põhikool** on põhikool Tartu maakonnas Tartu Vallas Kõrvekülas. 

Kooli ajalugu ulatub aastasse 1766, kui Raadi mõis avas kooli talulastele. Hiljem muutus see küla- ja kogukonnakooliks. Seepärast on kooli nimi ka korduvalt muutunud.

Muutunud on läbi aja ka hooned, milles kool on tegutsenud. 1860. aastal ehitatud külakoolihoone on arvele võetud kultuurimälestisena. Külakooli hoone on Miina Härma sünnikodu.

Tänapäeval töötab kool 1952. aastal valminud koolimajas, mis on ehitatud vana vallamaja vundamendile. Sellele ehitati 1964. aastal 6-klassiline juurdeehitus, mida 2006. aastal renoveeriti. Hoones tegutseb Miina Härma klass-muuseum. 2005. aastal lisandus koolile ka aula koos 4 klassi ja garderoobiga. Aastatega jäi kool aga õpilastele väikseks ja siis lisati koolile moodulklassid, mida toodi iga aastaga aina juurde. Ruumipuuduse lõpetamiseks alustati 2020. aastal uue koolihoone ehitust (lõpptähtaeg 25.10.2020, edasi lükatud 10.01.2021)..
7. jaanuaril 2021 avati uus koolihoone. 

2004. aastast on kooli direktor Andres Jõgar.

Koolis tegutsevad ka Kõrveküla raamatukogu, Tartu Valla Muusikakool ning Tartu Valla Spordikool.

Vaata ka
--------

* Härma raamatukogu

Viited
------

1. 1 2  Kõrveküla Põhikool kultuurimälestiste riiklikus registris
2. ↑  Klass-muuseumi endine koduleht (seisuga 11.03.2016) Internet Archive'is (vaadatud 16.10.2020)
3. 1 2  Kõrveküla Põhikoolinfoportaalis maan.ee (seisuga 19.08.2016) Internet Archive'is (vaadatud 27.06.2017)
4. ↑  Kõrveküla koolihoone ehituse blogi Tartu valla kodulehel (vaadatud 16.10.2020)

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
**Enn Vaigur** (aastani 1936 **Heinrich Lilienberg**; 12. detsember / 25. detsember 1910 Ämari – 21. august 1988 Türi) oli eesti näitekirjanik.

Ta õppis 1920. aastani Ämari külakoolis, aastatel 1920–1924 Padise algkoolis ja 1924–1926 Viljandimaal Vana-Võidu põllutöökoolis.

Ta töötas kontoriametnikuna, kaubanduse alal ja aastatel 1932–1934 ehitustöölisena Harjumaal Põllkülas ja Tallinnas. Aastatel 1935–1938 töötas ta elukutselise[*viide?*] näitekirjanikuna Kloostri vallas ja 1938. aastast Tallinnas. 1940. aastast töötas ta arveametnikuna Tallinna II liiklustrustis. 

Teise maailmasõja ajal oli ta tööpataljonis ja kuulus Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. 1943. aastal mõisteti ta poliitilise süüdistusega kümneks aastaks vangi; kandis oma karistuse Kasahstani laagrites ja oli aastatel 1953–1954 samas asumisel.

Pärast vabanemist asus ta elama Türile, kus elas surmani. Enn Vaigur suri 21. augustil 1988 Türil ja maeti Türi Kõrgessaare kalmistule.

Looming
-------

Üks tema populaarsemaid näidendeid on 1935. aastal trükis ilmunud ja samal aastal Draamateatris lavastatud "Kraavihallid".
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Kadrina valla külast; teiste samanimeliste külade kohta vaata artiklit Kõrveküla (täpsustus).* |

---

**Kõrveküla** on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. 

Külas asuvad Väike- ja Suurjärv.

Esimest korda märgitakse Kõrveküla 1241. aastal "Taani hindamisraamatus" kui 20 adramaa suurust asulat.

Külas asuvad Kõrveküla kurisud. Kuni 4 m kõrguse aluspõhjaastangu jalamil on 2 km pikkune kurisute ahel. Suuremaid kurisuid (läbimõõt 30–100 m ja sügavus 2–4 m) on 10, arvukalt on väikeseid karstilohke ja -lehtreid. Astangul paljanduvad Rakvere ja Nabala lademe lubjakivid. Karst on seotud tektoonilise rikkevööndiga. Neeldunud vesi voolab Vohnja ja Kolu allikatiikidesse.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
4. ↑  H.Kink (2007). *Loodusmälestised. Lääne-Virumaa. Tapa ja Kadrina vald*. Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 16.

Kadrina valla vapp
Kadrina valla asulad

**Alevikud:** Hulja | Kadrina  

**Külad:** Ama | Arbavere | Hõbeda | Härjadi | Jõepere | Jõetaguse | Jürimõisa | Kadapiku | Kallukse | Kihlevere | Kiku | Kolu | Kõrveküla | Lante | Leikude | Loobu | Läsna | Mõndavere | Mäo | Neeruti | Ohepalu | Orutaguse | Pariisi | Põima | Ridaküla | Rõmeda | Salda | Saukse | Sootaguse | Tirbiku | Tokolopi | Udriku | Uku | Undla | Vaiatu | Vandu | Viitna | Vohnja | Võduvere | Võipere
**Kohtu tänav** on tänav Kuressaares, mis paikneb Kuressaare kesklinna ja Tooma kaupluse vahel. 

Kohtu tänav lõikub Kiriku, Komandandi, Garnisoni, Humala ja Sepa tänavaga.

Kohtu tänav lõpeb Tooma kaupluse juures Juhan Smuuli tänava, Kihelkonna maantee ja Pika tänavaga ristudes.

Hooned Kohtu tänaval
--------------------

* Kohtu tänava alguses asub Kuressaare turuplats ehk Keskväljak
* Kohtu tänav 1, osa Holostovi kvartali hoonestusest. Enne Teist maailmasõda paiknes Holostovi majas Saaremaa Teataja toimetus, tänapäeval Saarte Hääle toimetus.
* Kohtu tänav 22, Kuressaare Ametikooli administratiivhoone. 1931. aastal ehitatud Tööstuskooli õppetöökodade hoone.

Nime saamise loost
------------------

Kohtu tänav on nime saanud keskajal mööda seda kesklinnast kulgenud kohturongkäigu järgi, sest see oli lühim tee kesklinnast tavakohtu toimumispaigale Kellamäele pääsemiseks. Kohtu tänaval endal pole kohtumaja kunagi olnud.

Vaata ka
--------

* Kuressaare tänavate loend

1. ↑  Andres Sepp, Holostovi kvartal Kuressaare südames, saartehaal.postimees.ee, 18. juuli 2019
**Kõrvenurga** on küla Harju maakonna Kose vallas.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Külas asuvad Kautla järv, Kautla Mudajärv, Nõmme järv ja osaliselt ka Hiieveski järv.

Suur osa küla territooriumist on metsa alla ning seda läbivad arvukad kraavid.

Külast itta jääb Kautla raba.

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Kose valla lippKose valla lipp
Kose valla asulad

**Alevikud:** Ardu | Habaja | Kose | Kose-Uuemõisa | Ravila   

**Külad:** Aela | Ahisilla | Alansi | Harmi | Kadja | Kanavere | Kantküla | Karla | Kata | Katsina | Kirivalla | Kiruvere | Kolu | Krei | Kuivajõe | Kukepala | Kõrvenurga | Kõue | Laane | Leistu | Liiva | Lutsu | Lööra | Marguse | Nutu | Nõmbra | Nõmmeri | Nõrava | Ojasoo | Oru | Pala | Palvere | Paunaste | Paunküla | Puusepa | Rava | Raveliku | Riidamäe | Rõõsa | Saarnakõrve | Sae | Saula | Silmsi | Sõmeru | Sääsküla | Tade | Tammiku | Triigi | Tuhala | Uueveski | Vahetüki | Vanamõisa | Vardja | Vilama | Virla | Viskla | Võlle | Äksi
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on vanaegiptuse jumalanna kohta; Tallinna endisaegse vabamüürlaste looži kohta vaata Isis (vabamüürlus); terroriorganisatsiooni kohta vaata Islamiriik (organisatsioon); bändi kohta vaata artiklit Isis (bänd)* |

---

Isis
Horust imetav Isis, 7. saj eKr
**Isis** (egiptuse keeles 'troon') oli vanaegiptuse mütoloogias jumalanna, Osirise naine ja õde ning Horose ema.

Teda kummardati kui ideaalset ema ja abikaasat ning looduse ja maagia matrooni. Ta oli orjade, patuste, kunstkäsitööliste ja rõhutute sõber ning kuulis rikaste, neidude, aristokraatide ja valitsejate palveid. 

Jumalanna Isis oli maa jumala Gebi ja taevavõlvi jumalanna Nuti esimene tütar. Hilisemates müütides oli Isisel vend Osiris, kellest sai tema abikaasa ja kellega Isis eostas Horose. Isis äratas Osirise ellu pärast seda, kui Seth tolle mõrvas. Isis kogus selleks kokku Osirise kehaosed, mille Seth oli mööda Maad laiali pildunud. See müüt sai hiljem egiptlastele väga oluliseks. 

Isis on tuntud ka surnute kaitsjana ja laste jumalana, kellest "kõik algused võrsuvad". Hiljem uskusid muistsed egiptlased, et Niilus ajab igal aastal üle kallaste Isise pisarate tõttu. Isis nutvat oma surnud mehe Osirise pärast. Osirise surm ja taassünd elati igal aastal rituaalina uuesti läbi.

Isisele ohverdati hanesid.

Hellenismi ajal 4. sajandil eKr sai Isis müsteeriumiusundi keskseks kujuks ja talle tekkis hierarhiline preesterkond. 2. sajandil eKr jõudis Isise kultus Rooma ja jäi seal püsima, kuigi Senat oli sellele vastu ja käskis mitu korda kõik Isise pühamud hävitada. Tema austamine levis koos Serapise kultusega kõikjal Vana-Rooma riigis, kaasa arvatud Hispaanias, Gallias ja Britannias. Pannoonias oli Isise kultus eriti mõjukas. Isist kummardasid ka vanad germaanlased ja tema jumalateenistused toimusid paatidel või laevadel. Caligula ja Caracalla ajal ehitati talle Roomasse templeid. Isise kultus püsis Rooma riigis kuni 5. sajandini.

Hilisantiigis levisid suundumused, mis lähendasid Isise kultust ainujumalakultusele.

Isist ülistati arvukates hümnides kõiksuse- ja taevajumalannana, kultuurihüvede andjana, saatuse valitsejana ja hädas aitajana (viimase tõttu sai ta lisanime Soteira. Antiikajal hakati tema kummardamisele omistama tervistavat toimet.

Isisele kirjutati rohkeid aretaloogiaid. Vanakreeka mütoloogias samastati Isist Demeteri, Io ja mitme teise jumalannaga, germaani mütoloogias Freyjaga. Kunstis kujutati teda umbes samamoodi nagu Aphroditet ja Tychet. Tema tunnusteks on lehmasarved ja päikeseketas.

Kui Kleopatra VII sünnitas 47 eKr Caesarile poja Caesarioni, kuulutas ta selle jumalkuningaks ja Isise pojaks.

Viited
------

1. 1 2 3 4  "Antiigileksikon", 1. kd. lk. 214-215
2. 1 2  "Antiigileksikon". 2. kd. lk. 54
3. ↑  "Antiigileksikon". 2. kd. lk. 44
4. ↑  "Antiigileksikon". 1. kd. lk. 166
5. ↑  "Antiigileksikon". 2. kd. lk. 14
6. ↑  "Antiigileksikon". 2. kd. lk. 181
7. ↑  "Antiigileksikon". 2. kd. lk. 220
8. ↑  "Antiigileksikon". 1. kd. lk. 212
9. ↑  "Antiigileksikon". 1. kd. lk. 256

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Isis** |
**Kalju Valgus** (21. oktoober 1939 Rimmu, Viljandi maakond – 8. märts 2021) oli eesti suusatreener ja sporditegelane. 

Ta lõpetas 1958. aastal Türi 1. Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Valgus alustas sportimist 1953. aastal, 1954. aastal läks ta spordikooli, kus tema treenerid olid Kunnar Kotka ja Harri Tempel. Ülikoolis juhendasid teda Erna ja Herbert Abel, Osvald Allik ja Hans Gross. 

1962. aastast töötas ta Tallinnas suusatreenerina (6. kutsetase, 2005–2018). Tema initsiatiivil loodi 1968. aasta septembris Tallinna 44. keskkooli juurde NSV Liidu esimene spordiklass. Aastatel 1979–2001 töötas ta Dünamo/Põhjakotka suusakooli direktorina ja Eesti murdmaasuusatamise meestekoondise treenerina. Tema õpilased on olnud Jüri Voodla, Mati Albert, Kalju Polt, Rein Pesur, Aarne Malva. 

1973. aastal anti talle Eesti NSV teenelise treeneri aunimetus. 1964. aastas kuulus ta Eesti NSV Suusaföderatsiooni ja seejärel kuni 1992. aastani Eesti Suusaliidu eestseisusse. Ta oli aastatel 1992–2000 Eesti Laskesuusatamise Föderatsiooni president ning 2007. aastast aupresident ja juhatuse liige. Eesti Olümpiakomitee liige oli ta aastatel 1993–2000. 1993. aastast tegutses ta Rahvusvaheline Laskesuusatamise Liidu (IBU) võistluskomisjoni liikmena, tehnilise delegaadina ja kohtunikuna maailmakarikavõistluste etappidel. Valgus osales tehnilise delegaadina ja kohtunikuna ka 1998 Nagano, 2002 Salt Lake City, 2006 Torino ja 2014 Sotši taliolümpiamängudel. 

Valgus oli üks IBU suvise laskesuusatamise algatajaid ja 2006. aastast oli ta IBU suvelaskesuusatamise alakomisjoni aseesimees ja EOK laskesuusatamistreenerite kutsekomisjoni esimees. Ta tegi kaastööd spordiajakirjandusele.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* "Koroonaviirus nõudis Eesti suusa- ja laskesuusalegendi elu" Delfi Sport, 8. märts 2021
Kaart
**Kõver mets** (poola keeles *Krzywy Las*, *Krzywy las*) on Poola lääneosas Saksamaa piiri lähedal kasvav mets, mille moodustavad moondunud tüvega männid.

Mets asub Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Nowe Czarnowo küla lähedal. Läheduses asub ka Dolna Odra soojuselektrijaam.

Männiku moodustavad sada kuni kolmsada puud, mis kasvavad umbes 0,3 hektaril (teistel andmetel 1,7 hektaril). Kõverat metsa ümbritsevas männikus on kõik puud sirgetüvelised.

Puud istutati tõenäoliselt 1934. aastal. Kõigi puude tüved on vahetult maapinna kohal või veidi kõrgemal (10–50 cm kõrgusel) pöördunud enam-vähem täisnurga all põhjasuunas, moodustavad seejärel suure kaare, ja lõpuks suunduvad ülespoole. Kaardunud on umbes kolme meetri kõrgune osa tüvest. Kõige suuremate puude kõrgus on umbes 15 meetrit.

On oletatud, et puude kasvamist võisid teadlikult kujundada näiteks tislerid, puusepad, saani- ja paadimeistrid, kes soovisid saada sobiva kujuga toormaterjali. Puude kõverdumise põhjust on otsitud ka asjaolust, et piirkonnas peeti Teise maailmasõja ajal ägedaid lahinguid. Puude kuju on püütud põhjendada ka üleloomulike jõudude või erakordsete ilmastikunähtustega.

Saksa populaarteaduslikus telesaates "Galileo" jõuti järeldusele, et tõenäoliselt on puud kõverad, kuna kunagi on need maha saetud, kuid seda piisavalt kõrgelt, nii et mõni allesjäänud oks on edasi kasvanud ning saanud ise puu peatüveks. Kuna algselt teises suunas kasvanud puuoks on hakanud otse üles kasvama, siis ongi peatüveks saanud oksa kuju kõver. Puud saeti tõenäoliselt maha jõulupuudeks.

Viited
------

1. 1 2 3  Pomniki przyrody
2. ↑  Turystyka
3. 1 2 3  "Krzywy las". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2012. Vaadatud 2. aprillil 2016.
4. ↑  Starostwo Powiatowe w Gryfinie
5. ↑  Puolalaisessa metsässä kasvaa outoja puita, eikä kukaan tiedä miksi
6. ↑  Galileo. (14.03.2016). Wald aus krummen Kiefern | Galileo Lunch Break. www.youtube.com. vaadatud 18.09.2016.

Välislingid
-----------

 Kõver mets – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Puolalaisessa metsässä kasvaa outoja puita, eikä kukaan tiedä miksi
* Poland's Mysterious Crooked Forest : Big Pic
* Kto odkryje tajemnicę Krzywego Lasu
* Krzywy las
1939. aasta vallareformiga muudetud valdade piirid
**Emmaste vald** (saksa keeles *Emmast*) oli vald Haapsalu kreisi ja Lääne maakonna Emmaste kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1950.

Vallamaja asus Metsalauka külas. Vallas asus ka Emmaste asundus.

Vallas oli 694 talundit ja need kasutasid 14 008 ha maad.

Vald asus kuni 1917. aastani Haapsalu kreisis ning seejärel kuni 1946. aastani Lääne maakonnas ja aastail 1946–1950 Hiiu maakonnas.

Ajalugu
-------

Vald moodustati 1866. aastal sarnaselt teiste Hiiumaa valdadega (1866. aasta vallareform).

1893 liideti Emmaste vallaga Kassari valla koosseisus olnud Agape küla.

1939. aasta vallareformiga liideti Leloselja metsandiku kvartaalide nr 44–51 maa-alad Kõrgesaare vallaga ning Emmaste vallaga liitus senise Keina valla Vallaniit III nr A-23 talu maa-ala.

Esimene vallavanem pärast 1939. aasta vallareform oli Andrei Üksik. Vald kuulus Riigivolikogu 23. valimisringkonda, kust valiti Karl Kaups. 

1945. aastal moodustati vallas Emmaste külanõukogu ja Leisi külanõukogu. 1950. aastal Emmaste vald likvideeriti ja selle alad arvati Hiiumaa rajooni koosseisu.

Hiidlaste seltside traditsioonilises jaotuses on Emmaste valla elanikke kutsutud **emasteks**. Käina vallas on *emased* tähistanud Emmaste valla rahvast üldiselt, kuid Emmaste valla rahvas on jaganud valla lõunapoolseks Emaste otsaks, kus elasid *emased*, ning põhjapoolseks Agabe otsaks, kus elasid **koldselõuamehed**. Piir kahe otsa vahel kulges Külama küla kohalt, kitsamas mõttes on Agabe tähendanud Emmaste külasid Külamalt Nursteni.

Asustus
-------

1939. aastal kuulusid Emmaste valla koosseisu: Õngu, Mänspäe, Haldi, Kaderna, Laartsa, Metsapere, Nurste, Kuusiku, Leisu, Selja, Lassi, Kurisu, Härma, Haldreka, Kitsa, Küla, Ole, Prähnu ja Vanamõisa, Külamaa, Kabuna, Metsalauka, Riida, Emmaste, Ranna, Lepiku, Viiri, Pärna, Reheselja, Sõru, Hindu, Tohvri, Sepaste, Viiterna, Tärkma, Tilga, Kõmmuselja, Prassi, Harju, Valgu, Ulja, Muda, Ligema, Tatermaa ja Kuriste külad.

Vaata ka
--------

* Emmaste kihelkond

Viited
------

1. 1 2 3  *Eesti Entsüklopeedia.* 2. köide: *Chamfort–Feralia.* Tartu: Loodus, 1933, lk 1110.
2. 1 2  Emmaste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 15.02.2016)
3. ↑  Maa-ameti kaardirakendused
4. ↑  Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)
5. ↑  Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
6. ↑  Hugo Puss. Hiidlaste seltsid. Etüüd Hiiumaa siseetnonüümika alalt. *Keel ja Kirjandus* 1973, nr 11, lk 679.
7. ↑  588. Harju Maavanema otsus Harju maakonna vallavolikogude valimisringkondade arvu ja nende piiride kohta. Riigi Teataja, nr. 75, 9 september 1939

Välislingid
-----------

* Emmaste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
**Kaljulaid** on eesti perekonnanimi.

Nimede eestistamise ajal, aastatel 1935–1940 võttis ligi 58 perekonda või üksikisikut (kokku umbes 174 inimest) endale perekonnanimeks Kaljulaid. Nimi on olemas 1935. aastal Akadeemilise Emakeele Seltsi välja antud raamatus "Eesti nimi. Valik uusi perekonnanimesid".

Nimede eestistamisel määrati Kaljulaid uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Bärg, Berendsen, Berjoskin, Bieroza, Blundt, Bränningk, Edemann, Glandorf, Glasberg, Goldschidt, Grünberg, Gulba, Jürgenson, Kaiklem, Kambek, Karlevits, Kaufeldt, Kaupmann, Kips, Kirkmann, Klandorf, Kleemann, Klement, Klink, Klook, Komsar, Kons, Konts, Korotky, Korotshenko, Kösler, Krautman, Kribi, Kulbok, Kuljusin, Kurg, Lipmann, Lottberg, Mäll, Oina, Peenman, Peterson, Prügi, Semmel, Tank, Tomann, Tõnsau, Veiss ja Vinter.[*viide?*]

Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 20. detsembri 2016 seisuga 144 inimest perekonnanimega Kaljulaid.

2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kaljulaid 74 mehel ja 70 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kaljulaid meeste puhul 1239. ja naiste puhul 1531. kohal. Nimi oli levinuim Saare maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 5,87.

Nime kandjaid
-------------

* Eimel Kaljulaid, eesti trummar
* Holger Kaljulaid, eesti ajakirjanik
* Kersti Kaljulaid, Eesti Vabariigi viies president
* Raimond Kaljulaid, Eesti poliitik
* Uno Kaljulaid, eesti matemaatik

Viited
------

1. ↑  "KAS TAHAD TEADA: kuidas sai Kersti Kaljulaid oma nime?" Õhtuleht.ee, 3. oktoober 2016
2. ↑  Nimede statistika päring: "kaljulaid"[*alaline kõdulink*]. Riigiportaal www.eesti.ee. Vaadatud 20.12.2016
3. ↑
Benjamin Disraeli 1878. aastal
Benjamin Disraeli ausammas Londonis
**Benjamin Disraeli** (21. detsember 1804, London – 19. aprill 1881, London) oli Suurbritannia poliitik, peaminister 1868. aastal ja aastatel 1874–1880. Ta oli Konservatiivse Partei liige. Teda peetakse tänapäevase konservatiivse erakonna rajajaks ning *one nation*'i mõtteviisi loojaks, mille eesmärgiks on rikaste ja vaeste vahelise lõhe vähendamine. Disraeli on seni ainuke juudi päritolu Suurbritannia peaminister. 

Tema isa oli kirjanik ja õpetlane Isaac D’Israeli. Disraeli ristiti 1817. aastal (12-aastaselt) ja ta sai Inglismaa Kiriku liikmeks.

Esimest korda valiti ta Suurbritannia parlamendi alamkotta 1837. aastal. Poliitikuna puutus ta kokku antisemitsimi ja tugevate eelarvamustega. 1841. aastal püüdis ta saada ministrikohta Robert Peeli valitsuses, kuid Peel keeldus. Seejärel sai Disraelist üks peaministri teravamaid kriitikuid parlamendi alamkojas. 1852. aastal sai ta rahandusministriks Edward Smith-Stanley, neljateistkümnenda Derby krahvi valitsuses. 1868 astus Lord Derby kolmas valitsus tagasi ning uueks peaministriks sai Disraeli. Tema esimene ametiaeg kestis veidi üle üheksa kuu. 1874. aasta parlamendivalimistel saavutas Konservatiivne Partei ülekaaluka võidu ning Disraeli sai taas peaministriks.

1876. aastal sai ta peeriks, esimeseks Beaconsfieldi krahviks.

Disraeli oli ka kirjanik, kellelt ilmus mitu romaani. Neist esimene, "Vivian Grey" ilmus 1826. aastal.
Emmaste kirik
**Emmaste kihelkond** (lühend **Emm**; saksa keeles *Kirchspiel Emmast*) oli haldusüksus Läänemaal.

Ajalugu
-------

Haapsalu kreis Eestimaa kubermangus. Liivimaa atlas (1798)
Kihelkond asus praeguse Hiiu maakonna Emmaste valla alal. Kihelkond moodustati aastal 1866 Käina kihelkonna lõunapoolsest osast. Kihelkonnakirik valmis aastal 1867. 20. sajandi algul ehitati Sõru sadam.

Emmaste kihelkonna mõisad
-------------------------

* Emmaste (*Pastorat Emmast*) kirikumõis
* Emmaste (*Emmast*) rüütlimõis
* Emmaste-Kuriste (*Emmast-Kurrist*) poolmõis, eraldati Emmaste mõisast.

Emmaste kihelkonna vallad
-------------------------

* Emmaste vald (*Emmast*) (1866–1950)

Viited
------

1. ↑  Märt Uustalu, Poolmõisatest ja nende omanikest Eesti- ja Liivimaal, Tallinna Ülikool
2. ↑  Emmaste kihelkond, Eesti Ajalooarhiiv

Kirjandus
---------

* Leo Tiik. Emmaste talust kuni Emmaste kihelkonnani. Akadeemia, 1995, nr. 7, lk. 1508–1512.

Välislingid
-----------

* Emmaste kihelkonnast Eesti mõisaportaalis

Läänemaa kihelkonnad 20. sajandi algul

Emmaste – Hanila – Karuse – Kirbla – Kullamaa – Käina – Lihula – Lääne-Nigula – Martna – Mihkli – Märjamaa – Noarootsi – Pühalepa – Reigi – Ridala – Varbla – Vigala – Vormsi


Haapsalu-Lääne kreis

**Kreisilinn**: Haapsalu  

**Kihelkonnad**:Märjamaa kihelkond  | Kullamaa kihelkond  | Vigala kihelkond  | Kirbla kihelkond  | Mihkli kihelkond  | Haapsalu kihelkond  | Ridala kihelkond  | Martna kihelkond  | Lihula kihelkond  | Karuse kihelkond  | Hanila kihelkond  | Varbla kihelkond  | Lääne-Nigula kihelkond  | Noarootsi kihelkond  | Vormsi kihelkond  | Pühalepa kihelkond  | Käina kihelkond  | Reigi kihelkond  | Emmaste kihelkond