recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Windows on the World** oli Maailma Kaubanduskeskuse Põhjatorni 106. ja 107. korrusel asunud restoran. Restoran avati 19. aprillil 1976 ja see võttis enda alla 4600 m². Windows on the Worldi eestvedaja oli Joe Baum. Windows on the World restoran pakkus samuti ka veini-kooli programmi, mida juhtis Kevin Zraly. 

Restoran hävis 2001. aastal koos Põhjatorniga 11. septembri terrorirünnakutes.

Restorani tegevus
-----------------

Restorani peasöögisaalist avanes hea vaade Manhattanile. Restorani range nõue oli, et külastajad pidid kandma pintsakut. Mehed, kes saabusid ilma pintsakuta, suunati baari. Külastajad said laenutada pintsakut, et saada istuma peasöögisaali. 

Restorani köögid ja teenindusalad asusid 106. korrusel.

Windows on the World suleti 1993. aastal pärast pommiplahvatust maa-alustel parklakorrustel. Plahvatusel hukkus üks restoranitöötaja, kes oli parklas tellimusi kontrollimas. Restoran renoveeriti ja see taasavati 1996. aastal. 2000. aastal, mis jäi restorani viimaseks tegevusaastaks, oli restorani sissetulek 37 miljonit dollarit. See oli suurima sissetulekuga restoran USA-s.

Restorani viimane peakokk oli Michael Lomonaco.

11. septembri terrorirünnakud
-----------------------------

Restoran hävis 2001. aasta 11. septembri terrorirünnakutes, kui Põhjatorn kokku varises. Kõik töötajad ja külastajad, kes lennuki torni sööstmisel restoranis viibisid, hukkusid, sest liftid purunesid ja trepikojad muutusid läbimatuks. Lõksu jäänud inimesed surid ilmselt vingumürgistusse või kui torn kokku varises.

Restoranis viibis lennuki majja sööstmise ajal 72 töötajat, kelle hulgas oli juhataja kohusetäitja Christine Anne Olender, ja 76 klienti. Restoranis tol päeval olnud vahetusest pääses eluga ainult peakokk Michael Lomonaco, kes oli rünnaku ajal maja fuajees, et lasta oma prillid ära parandada. Viimased tol päeval restoranist pääsenud külastajad lahkusid kell 8.44, ehk kaks minutit enne lennuki tornini jõudmist.

Pärast terrorirünnakuid
-----------------------

Pärast rünnakuid asutati hukkunud töötajate lähedaste toetuseks fond, mille asutajate hulgas olid rünnakust napilt eluga pääsenud peakokk Lomonaco ja restorani omanik David Emil.

Restoran plaaniti taasavada One World Trade Centeris, kuid rahapuudusel jäi see ära.
**George Jackson** (sündinud 1965 või 1966) on Ameerika Ühendriikide endine korvpallur.

Ta sündis New Jersey osariigis ja kasvas üles Detroitis.

Ta oli ainus mustanahaline korvpallur, kes mängis Nõukogude Liidus. Hooajal 1990/1991 tuli ta Korvpalliklubi Kalevi meeskonnas mängides Nõukogude Liidu meistriks. Enne ja pärast Kalevit mängis ta Põhja-Ameerikas World Basketball League'is, mis oli mõeldud alla kahemeetrilistele korvpalluritele. World Baskteball League'is kuulus ta klubi Calgary 88's koosseisu. Hiljem töötas ta korvpallitreenerina Kanadas Edmontonis.

2022. aasta Eesti mängufilmis "Kalev" kehastab teda Howard Frier.

Viited
------

1. 1 2  "George Jackson aitab pojal pürgida NBAsse". sport.postimees.ee. 3.6.2006. Vaadatud 23.9.2022
2. ↑  "«Kadunud poeg» George Jackson: «Eestimaad ei unusta ma kunagi!»". sport.ohtuleht.ee. 21.4.2006. Vaadatud 23.9.2022
3. ↑  Jackson: «Olen kalevlane!». sport.ohtuleht.ee. 31.6.2006. Vaadatud 23.9.2022
4. ↑  Kalev (2022). efis.ee. Vaadatud 23.9.2022

Välislingid
-----------

* "George Jackson tõi kaasa oskuse mängu nautida". epl.delfi.ee. 3.4.2006
* "15 aastat hiljem ehk otsitakse George Jacksonit". ekspress.delfi.ee. 30.3.2006
Nikolai Tokarev (2010)
**Nikolai Petrovitš Tokarev** (*Николай Петрович Токарев,* sündinud 20. detsembril 1950. aastal Karagandas) on vene ärimees ja oligarh, Transnefti president, FSB kindralmajor (erus).

Elukäik ja tegevus
------------------

Ta lõpetas 1973. aastal Karaganda Polütehnilise Instituudi kaevandamise elektrifitseerimine ja automatiseerimine erialal. Juba tudengipäevil asus koostööle KGG-ga. Edasi töötas "mäetööstusettevõtetes", kus jälgis inimeste nõukogudevastaseid meeleolusid ja riigisaladuste hoidmist. 1978. aastal astus F. E. Dzeržinski nimelisse KGB Kõrgemasse Kooli kaheksandasse teaduskonda kaheaastasele kursusele, oli kursusevanem. Seejärel asus KGB ohvitserina tööle KGB esimesse osakonda (välisluure). 1980ndate algul saadeti KGB Dresdeni residentuuri, kus major Tokarev jagas töökabinetti KGB kapten Sergei Tšemezoviga. Dresdeni KGB residentuuris tutvus ta ka hiljem Venemaa presidendiks saanud Vladimir Putiniga. Pärast Berliini müüri langemist töötas ühe aasta (1990–1991) KGB Berliini residentuuri inspektsiooni osakonnas – "jälgis töötajate välimust."

1993–1996 oli Venemaa riikliku Sberbanki tütarettevõtte Russian-German Leasing Company välissuhete osakonna juhataja.

1996-1999 Venemaa Föderatsiooni presidendi kantselei välismaal asuva riikliku kinnisvarahalduse peadirektori asetäitja (UGP "Goszagransobenstvo"). Meedia seostas ülemineku kantseleisse Putini patronaažiga, kes oli tol ajal presidendi asetäitja.

1999–2000 Transnefti turvateenistuse ülem ja asepresident.

2000–2007 riigiettevõtte Zarubežneft peadirektor.

Alates 2007 Transnefti president.

Sanktsioonid
------------

28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle seoses Venemaa kallatungiga Ukrainale viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidu riikides olev vara külmutati.

Perekond
--------

Abikaasa Galina Tokareva omab suurt kinnisvara Akulinino külas, kus asuvad Vladimir Jakunini, Sergei Tšemezovi, Arkadi Rotenbergi ja teiste Vladimir Putini siseringist pärit tippametnike ja ärimeeste lossid ja valdused. Tütar Maia Bolotova on farmaatsiaettevõtte Pharmeco ja Irwin 2 omanik. Lisaks kuulub talle ettevõte, mis haldab eliitkuurorti Horvaatias.

Osales 2017. aastal koos president Putini ja endise töökaaslase Tšemezoviga oma endise ülemuse Matvejevi juubelil.

Viited
------

1. ↑  Елена Мазнева, Вера Сурженко (9. oktoober 2007). "Трубу отдадут Токареву". Vedomosti. Vaadatud 9.12.2016.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑  "Putin visits his former KGB boss on his 90th birthday (VIDEO)". *RT*. 8. mai 2017. Vaadatud 28.09.2018.

Välislingid
-----------

* Jessica Bachman. Transneft boss - from KGB to oil diplomat. Reuters, 14. september 2010 (*inglise keeles)*
Kunagise Maidla mõisa härrastemaja
Kunagise Maidla mõisa härrastemaja
Maidla mõisa härrastemaja
**Maidla mõis** (saksa keeles *Wrangelstein*, varem *Maidel*) oli rüütlimõis Lüganuse kihelkonnas Viru kreisis, tänapäeval Lüganuse vallas Ida-Viru maakonnas.

Mõisa järgi on nime saanud Kukruse lademe Maidla kihistik.

Ajalugu
-------

Esimest korda on mõisa teadaolevalt mainitud 1465. aastal ning siis kuulus see Maydellidele, kellelt pärineb ka mõisa eestikeelne nimi, mõis kuulus Maydellidele kuni 1499. aastani.

16.–17. sajandil vahetas Maidla mõis mitu korda omanikku ja jäi lõpuks 1689. aastal Wrangellide omandusse. Sealt tuleneb ka saksakeelne nimekuju *Wrangelstein*, mida kasutati 1878. aastast.

Aastatel 1764–1767 ehitati Georg Ludwig von Wrangelli käsul ja Johann Paul Dürschmidti projekti järgi praeguseni säilinud barokne mõisahoone varasema 1700. aastal hävinud hoone asemele.

1890 läks mõis perekonnasidemete kaudu Hermann von Löwis of Menari omandusse, kellelt see 1919. aasta maareformiga võõrandati.

1925. aastal alustas endises mõisa härrastemajas tööd kuueklassiline Maidla kool.

Maidla Põhikool liideti 2013. aastal lasteaiaga. Tänapäeval kannab alusharidust ja põhiharidust andev asutus ühist nime Maidla Kool.

Vaata ka
--------

* Maidla mõis

Viited
------

1. ↑  Maidla kihistik Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 17.08.2019)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Maidla mõis (Lüganuse)** |

* Mõisa koduleht
* Maidla Kooli koduleht
* Maidla mõis Eesti mõisaportaalis
* Maidla mõis (Lüganuse khk), Kinnistute register
* Maidla mõis (Lüganuse) kultuurimälestiste riiklikus registris

Lüganuse kirik
Lüganuse kihelkond

**Kirik**: Lüganuse  

**Mõisad**: Aa mõis | Aidu mõis | Erra mõis | Hirmuse mõis | Jabara mõis | Maidla mõis | Purtse mõis | Püssi mõis | Rääsa mõis | Saka mõis | Soonurme mõis | Suterma mõis | Uueküla mõis | Varja mõis | Voorepere mõis
**"Ak möñgülüü aska"** (kirgiisi keeles *Кыргыз Республикасынын Мамлекеттик Гимни*, vene keeles *Государственный гимн Киргизской Республики*) on Kõrgõzstani riigihümn. Laul esitati esimest korda 1992. aastal.

Sõnad
-----

Ак мөңгүлүү аска зоолор, талаалар,
Элибиздин жаны менен барабар.
Сансыз кылым Ала-Тоосун мекендеп,
Сактап келди биздин ата-бабалар.
Алгалай бер, кыргыз эл,
Азаттыктын жолунда.
Өркүндөй бер, өсө бер,
Өз тагдырың колунда.
Байыртадан бүткөн мүнөз элиме,
Досторуна даяр дилин берүүгө.
Бул ынтымак эл бирдигин ширетип,
Бейкуттукту берет кыргыз жерине.
Алгалай бер, кыргыз эл,
Азаттыктын жолунда.
Өркүндөй бер, өсө бер,
Өз тагдырың колунда.
Аткарылып элдин үмүт, тилеги,
Желбиреди эркиндиктин желеги.
Бизге жеткен ата салтын, мурасын,
Ыйык сактап урпактарга берели.
Алгалай бер, кыргыз эл,
Азаттыктын жолунда.
Өркүндөй бер, өсө бер,
Өз тагдырың колунда.
Talupojad Vincent van Goghi maalil
**Talupoeg** on põllumajandustööline, kellele kuulub või kes rendib vaid väikest maatükki.

Eesti sõnale *talupoeg* vastab inglise *peasant*, mis tuleneb 15. sajandi prantsuse terminist *païsant* (keegi kes on pärit maalt – *pays*). Selle aluseks on omakorda ladina *pagus* ehk 'ääremaa' (kuna need ristiti viimastena ja sellest tuleneb ka sõna *pagan*).

Tööstusrevolutsiooni eelses agraarühiskonnas moodustasid talupojad tavaliselt suurema osa põllumajanduslikust tööjõust, sõltuvalt kultivatsioonisüsteemist: ilma toidutagavarata pidid nad elama või nälgima, sõltuvalt viimasest saagist. Seepärast olid külakogukondades levinud sotsiaalsed tugivõrgustikud. Eriti karmima kliimaga maades toetas kogukond neid, kelle saak ikaldus või keda tabasid muud laadi õnnetused. Talupoegadel oli sageli vaid üks komplekt rõivaid, paremal juhul kaks. Samuti pidi talupoeg andma oma maaisandale 20% teenistusest. Preestrile või piiskopile pidid nad maksma 10% kümnist. Ka rüütlitel oli õigus ning enamasti ka tava nõuda maksudeks oma osa. Kokkuvõttes jäi talupojale tihti vaid 10–20% nende sissetulekust.

Keskajal oli enamik inimestest talupojad. Globaliseerumise mõjul on agraarühiskonnad Maal järsult vähenenud ning seepärast on kogu maailmas ka aina vähem talupoegi. Eestis kaotati talupoegade seisus koos teiste seisustega 1920. aastal.

Saksamaal oli talupoeg 2. oktoobril 1933 Adolf Hitleri allkirjastatud seaduse järgi vere- ja tõupuhas võõrandamatu pärustalu pidaja. Muud talundite omanikud olid põllumehed ja neile ei laienenud talupoegadele ette nähtud soodustused.

Viited
------

1. ↑  Talupoeg eesõigustatud seisus Saksas. Vaba Maa, 4. oktoober 1933, nr. 232, lk. 1.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Talupoeg** |
Adam Carl De la Gardie (1668–1721)
**Adam Carl De la Gardie** (4. mai 1668 – 1. jaanuar 1721) oli Rootsi väejuht ja riigimees, kes osales Põhjasõjas (kindralleitnant).

Elulugu
-------

Adam Carl De la Gardie sündis 4. mail 1668 Stockholmis Axel Julius De la Gardie ja Sofia Juliana Forbuse pojana.

Oma nooruses asus ta teenima sõjaväkke. Ta oli Stockholmi vahtkonna musketär ning ülendati 1686. aastal lipnikuks. 1688. aastal oli ta leskkuninganna ihukaitserügemendis kapten. 1692. aastal lahkus ta Rootsi sõjateenistusest ning osales sõjakäikudes Hollandis Brabantis. Naasnud taas Rootsi teenistusse, oli Adam Carl 1696. aastal Wismari garnisonirügemendis major. 1700. aastal teenis ta oma isa loodud Eesti jalaväerügemendis ooberstina.

1702. aasta 22. juulil abiellus ta Tallinna lossis Anna Juliana Horn af Kanckasega. Neile sündis üks tütar, 1704. aastal sündinud Ebba Margareta De la Gardie.

1704. aastal osales ta oma rügemendiga Läsna-Valgejõe lahingus.

Peale Eesti Venemaa alla langemist 1710. aastal oli ta Kalmari ning Ölandi kuberner, kuhu ta oli 1709. aastal saabunud. Sel ametipostil Adam Carl kaua ei olnud, kuna ta tervis oli nõrk. Selleks määrati talle asekuberner ning nii sai Adam Carl Medevisse reisida. Siiski tõusis ta ametiredelil, saades 1716. aastal kindralmajoriks ja 1719. aastal kindralleitnandiks.

Adam Carl De la Gardie suri 1. jaanuaril 1721 52-aastaselt. Ta on maetud koos oma abikaasaga Stockholmi Riddarholmskyrkani.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6  "Adam Carl De la Gardie (abt. 1668 – 1721)" (inglise ja rootsi).
2. 1 2  "Psilanders brev till Adam Carl de la Gardie (1665–1721)". Vaadatud 26.01.2023.
3. ↑  "De la Gardie Estlandskt infanteriregemente (Revalska garnisonsregementet), 1700–1708". Vaadatud 26.01.2023.
4. ↑  Õun, Ojalo, Mati, Hanno (2012). *101 Eesti lahingut*. Lk 62.
Solothurni ringkondade ja suuremate asulate kaart
**Solothurni kanton** on kanton Šveitsi põhjaosas. Kantonil on kaks Prantsusmaaga piirnevat eksklaavi.

Loodus
------

Läbi kantoni voolab Aare jõgi. Maastik on valdavalt suhteliselt tasane, kuid osa kantonist jääb Juura mägedesse. Kantoni kõrgeim tipp on Hasenmatt (1445 m).

Haldusjaotus
------------

Solothurni kantonis on 10 ringkonda 122 vallaga.

* Bucheggbergi ringkond
* Dornecki ringkond
* Gäu ringkond
* Gösgeni ringkond
* Leberni ringkond
* Olteni ringkond
* Solothurni ringkond
* Thali ringkond
* Thiersteini ringkond
* Wasseramti ringkond

Rahvastik
---------

2009. aasta lõpus oli rahvaarv 255 667. Suurim linn on Olten.

Kantoni ametlik keel on saksa keel. Lapsed õpivad koolis alates 5. klassist prantsuse keelt.

2008. aastal oli 20% kantoni elanikest välisriikide kodanikud.

Usutunnistuselt oli 2000. aastal 43,49% elanikest katoliiklased, 31,22% reformeeritud kirikute liikmed ja 13,61% ilma religioosse kuuluvuseta.

Majandus
--------

Kantonis toodetakse kelli, ehteid, paberit, tsementi ja autode detaile. Gösgeni lähedal asub 1979. aastal tööle hakanud tuumaelektrijaam. Aare jõel asuvad mõned hüdroelektrijaamad.

Ajalugu
-------

Solothurni kanton liitus Šveitsiga 1481. aastal.

Viited
------

1. ↑  Statistikateenistus, vaadatud 28.08.2019.

Välislingid
-----------

* Solothurni kantoni koduleht


Šveitsi kantonid

Aargau **·**  Appenzell Ausserrhoden **·**  Appenzell Innerrhoden **·**  Basel-Landschaft **·**  Basel-Stadt **·**  Bern **·**  Fribourg **·**  Genf **·**  Glarus **·**  Graubünden **·**  Jura **·**  Luzern **·**  Neuchâtel **·**  Nidwalden **·**  Obwalden **·**  Schaffhausen **·**  Schwyz **·**  Solothurn **·**  Sankt Gallen **·**  Ticino **·**  Thurgau **·**  Uri **·**  Valais **·**  Vaud **·**  Zug **·**  Zürich
Jevgen Nõštšuk (2016)
**Evgen Nõštšuk** (ukraina keeles **Євген Миколайович Нищук**; sündinud 29. detsembril 1972 Ivano-Frankivskis) on Ukraina näitleja ja poliitik. Ta on olnud Ukraina kultuuriminister 2014, 2016–2019.

Ta on lõpetanud 1995. aastal Kiievi Teatriinstituudi (Valentina Zimnja klassis) ning töötanud Kiievi Akadeemilise Kunstiteatri Ateljee Sozvezdije näitlejana.

Ta on esindanud Ukrainat Ukraina Kultuuripäevade ajal Gruusias, Aserbaidžaanis, Kasahstanis, Saksamaal, Poolas ja mujal. Oranži revolutsiooni ajal (aastatel 2004–2005) teda kutsuti Maidani hääleks. Ta oli ka moderaatoriks Euromaidani laval.

Pärast Euromaidani võitu ja Viktor Janukovõtši tagandamist oli ta 27. veebruarist 2014 kuni 2. detsembrini 2014 Ukraina kultuuriminister Arseni Jatsenjuki esimeses valitsuses. 14. aprillist 2016 kuni 29. augustil 2019 oli ta jälle Ukraina kultuuriminister, seekord Volodõmõr Groismani valitsuses.

Isiklikku
---------

Evgen Nõštšuk on lesk. Ta oli abielus Ivan Franko nimelise Rahvusliku Akadeemilise Draamateatri näitleja Oksana Batko-Nõštšukiga (1973–2016), nende poeg Oleksa õpib näitlejaks.

Välislingid
-----------

* Evgen Nõštšuki elulugu Ukraina kultuuriministeeriumi kodulehel (Ukraina keeles)
**Anu Kannike** (sünninimi **Anu Varrak**; sündinud 14. augustil 1967) on eesti etnoloog. 

Ta lõpetas 1990. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloo ja kunstiajaloo erialal. 1995. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas magistrikraadi ja 2002. aastal doktorikraadi etnoloogia alal. Doktoritöö "Kodukujundus kui kultuuriloomine: etnoloogiline Tartu-uurimus" on avaldatud Eesti Rahva Muuseumi Sarjas 2002. Ta on töötanud Tartu Ülikoolis, Londoni Ülikoolis, Tallinna Ülikoolis ja Eesti Rahva Muuseumis. Anu Kannike on raamatute "101 Eesti toitu ja toiduainet" (2016), "Eesti eluolu 100 aastat" ja "Moodsa elu õppetunnid" (2022) kaasautor. Ta on avaldanud teadusartikleid Eesti argikultuuri ajaloost ja kaasajast, eeskätt kodukultuurist ja toidukultuurist ning museoloogiast.

Isiklikku
---------

Tema vanaisad olid poliitik Johannes Kurvits ja ohvitser ning metsavendade salga juht Eerik Varrak. Tema ema oli muuseuminõunik Kaia Varrak. Tema abikaasa on diplomaat Sulev Kannike. Tema vanaonu oli kunstnik Georg Westenberg.

Viited
------

1. ↑  Anu Kannike (2002). *Kodukujundus kui kultuuriloomine*. Tartu: Eesti Rahva Muuseum.
2. ↑  Ester Bardone, Anu Kannike, Ulrike Plath, Inna Põltsam-Jürjo (2016). *101 Eesti toitu ja toiduainet*. Tallinn: Varrak.`{{raamatuviide}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
3. ↑  Anu Kannike, Lauri Vahtre (2018). *Eesti eluolu 100 aastat*. Tallinn: Post Factum.
4. ↑  Anu Kannike, Madle Uibo (2022). *Moodsa elu õppetunnid*. Tallinn: Argo.

Välislingid
-----------

* Eesti teaduse infosüsteem
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Vanamõisa mõisast Keila kihelkonnas; teiste samanimeliste kohta vaata artiklit Vanamõisa mõis.* |

---

**Vanamõisa mõis** (saksa keeles *Wannamois*) oli rüütlimõis Keila kihelkonnas, tänapäeva Vanamõisa küla lähedal Saue vallas Harju maakonnas.

1670. aastatel eraldati see mõis Saue mõisast.

Ajalugu
-------

Mõisa kuulus 17. sajandil nii Hastferitele kui ka Helwigitele. 18. sajandil olid mõisa omanikeks nii Ludwigid, von Buxhoevdenid, von Bremenid, von Manteuffelid, von Krusensternid, von Klugenid kui ka von der Pahlenid. 19. sajandi esimesel poolel oli mõis nii von Mohrenschildtide kui ka von Stenbockide valduses. 

1853. aastast alates kuulus mõis Tallinna linnale, selle mõisa tuludest peeti ülal Dr. Martin Lutheri Lastekodu („Vaeste laste maja"). Alates 1882. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni oli mõis Saue mõisa viimaste omanike von Straelbornide käes.

Viited
------

1. ↑  Vanamõisa mõis (Keila) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Vanamõisa ms, www.eki.ee
3. ↑  "Vanamõisa mõis". *Portaal "Eesti mõisad"*. Vaadatud 03.02.2021.

Välislingid
-----------

* Vanamõisa mõis (Keila) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Keila kirik
Keila kihelkond

**Kirik**: Keila kirik  

**Pastoraat**: Keila kirikumõis  

**Peamõisad**: Haabersti mõis | Harku mõis | Jõgisoo mõis | Jälgimäe mõis | Keila mõis | Keila-Joa mõis | Klooga mõis | Kumna mõis | Laulasmaa mõis | Lehola mõis | Naissaare mõis | Ohtu mõis | Rahula mõis | Rannamõisa mõis | Saku mõis | Saue mõis | Tuula mõis | Tännassilma mõis | Valingu mõis | Vana-Karjaküla mõis | Vanamõisa mõis | Voore mõis | Vääna mõis | Ääsmäe mõis | Üksnurme mõis  

**Kõrvalmõisad**: Humala mõis | Hüüru mõis | Käesalu mõis | Maeru mõis | Meremõisa mõis | Muraste mõis | Mustamäe mõis | Peetri mõis | Uue-Karjaküla mõis | Vana-Pääla mõis | Viti mõis  

**Poolmõisad**: Koppelmaa mõis | Kuivaveski mõis | Kõltsu mõis | Luka mõis | Niitvälja mõis | Tiskre mõis | Vismeistri mõis  

**Karjamõisad**: Aru mõis | Juuliku mõis | Kalda mõis | Kiisa mõis | Laabi mõis | Laoküla mõis | Lehmja mõis | Nahkja mõis | Pällu mõis | Suur-Aru mõis
**Sügavõpe** ehk **süvaõpe** moodustab osa laiemast masinõppe meetoditest, mis põhinevad tehisnärvivõrkudel koos omadusõppega. Sügavõpe võib olla juhendatud, pool-juhendatud või juhendamata.

Sügavõppe idee
--------------

Sügavõppes on mitmed lihtsate „protsessorite kihid" ühendatud võrguks niiviisi, et süsteemi sisend läbib järjekorras kõiki kihte. Sellise arhitektuuri inspiratsiooniks oli silmade võrkkesta poolt tajutud valguse info töötlemine inimajus. Antud lähenemine võimaldab tajuda keerukamaid struktuure ilma vajaduseta suurte andmehulkade järele.

Süvaõppe idee kohaselt korraldatakse õppimist kahel tasemel, sellest ka nimetus sügavaõpe. Suure hulga näidete põhjal leitakse ülemisel tasemel nende näidete seas küllalt sageli esinevad mustrid. Neid mustreid kasutades võib öelda, et nende mustrite ehk sisuliselt mõistete’ keeles, kirjeldatakse näited uuesti ära. Nii saadakse hoopis sisukamad ja lühemad näidete kirjeldused. Nüüd saab alumisel tasemel uuesti korraldada õppimist, kuid juba näidete palju paremaid kirjeldusi kasutades.

Näiteks näotuvastuse puhul võivad ülemisel tasemel tekkida mustritena sellised mõisted nagu nina, silmad, suu, kõrvad jne. Neid uusi mõisteid kasutades ja neid iseloomustades saab alumisel tasemel nägusid kirjeldada. Näo kohta võib öelda näiteks, et see on väikese suu, kõvera ninaga ja suurte kõrvadega vms. Tegelikult pole põhjust arvata, et arvuti süvaõppe meetodil just sellised inimesele omased mõisted leiab (nina, suu jne.)

Ajalugu
-------

Süvaõppe idee koos näidetega esitas 1970. aastal Mihail Bongard raamatus, mis ilmus nii vene kui inglise keeles. Süvaõppe head rakendused said võimalikuks alles käesoleval sajandil, mil arvutite võimsus on saanud piisavaks.

Viited
------

1. ↑  Bengio, Y.; Courville, A.; Vincent, P. (2013). "Representation Learning: A Review and New Perspectives". *IEEE Transactions on Pattern Analysis and Machine Intelligence*. **35** (8): 1798–1828. arXiv:1206.5538. doi:10.1109/tpami.2013.50. PMID 23787338. S2CID 393948.
2. ↑  Schmidhuber, J. (2015). "Deep Learning in Neural Networks: An Overview". *Neural Networks*. **61**: 85–117. arXiv:1404.7828. doi:10.1016/j.neunet.2014.09.003. PMID 25462637. S2CID 11715509
3. ↑  Bengio, Yoshua; LeCun, Yann; Hinton, Geoffrey (2015). "Deep Learning". *Nature*. **521** (7553): 436–444. Bibcode:2015Natur.521..436L. DOI:10.1038/nature14539. PMID 26017442. S2CID 3074096.
4. ↑  Mihail Bongard (1970). *Pattern recognition*. Spartan Books.

Välislingid
-----------

* Tehisintellekti algkursus
**Indrek Sarrap** (sündinud 11. juulil 1978) on Eesti muusikaettevõtja ja kontrabassimängija. 

Lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli ja Eesti Muusikaakadeemia.

Töötas aastatel 1996–2013 rahvusvahelises kammerorkestris Kremerata Baltica (solist ja dirigent Gidon Kremer) mänedžeri ja muusikuna, mille ridades pälvis ka Grammy auhinna (aastal 2001)[*viide?*].

Samuti on töötanud aastaid DJ-na ning raadiosaatejuhina Raadio 2-s (1995–2007).

Indrek Sarrap on ka kontserdikorraldaja, omades ettevõtet Enjoy Music ja kontserdiklubi.ee kaubamärki ning olles üks Star Agency eestvedajatest. Aastatel 2014–2020 oli Eesti Fonogrammitootjate Ühingu juharuse liige. Sarrap on ka Enjoy Stuudio omanik.

2009. aastast on ta ansambli The Swingers liige ja mänedžer ning Birgit Sarrapi ja ansambli Violina mänedžer.

Isiklikku
---------

Ta on 2013. aastast abielus laulja Birgit Sarrapiga (neiupõlvenimega Õigemeel). Neil on kaks last: Helin Sarrap (sündinud 2016) ja Simeon Sarrap (sündinud 2013).

Tema õde on Silvia Soro.
**Moe OÜ** ehk **Moe Grupp** on ettevõte Eestis, mis toodab ja müüb alkohoolseid jooke. Grupi moodustavad Moe Peenviinavabrik, Muddise Õllevabrik ning Moe Muuseum ja Külastusekeskus.

2014. aastal Sven Ivanovi alustatud ettevõte jätkab tööd endise Moe Piiritustehase aladel, mille omandas 2009. aastal samuti Ivanovile kuulunud Estonian Spirit. Moe OÜ tuntud tooted on Moe mahe 1886 ja Moe rukis.

Moe OÜ on Alkoholitootjate ja Maaletoojate Liidu liige.

Ajalugu
-------

### Moe Piiritustehas

 *Pikemalt artiklis Moe Piiritustehas*
Piiritusetootmine Moel sai alguse 1887. aastal, kui aasta varem Moe mõisa omandanud Jakob Kurberg käivitas sealse piiritustehase. Vabrikust kujunes välja Eesti üks suurimaid piiritusettevõtteid, mis töötas (väikeste katkestustega maailmasõdade ajal) kuni 2009. aastani, mil ettevõtte omandanud Onistar läks pankrotti.

### Moe Grupp

Estonian Spirit taasavas tootmise Moel 2011. aastal, kui vanas gaasitsehhis alustas tööd peenviinade villimistsehh, mis sai tuntuks kui Moe Peenviinavabrik. 2014. aasta 25. aprillil registreeriti Moe OÜ, mille eesotsas oli Sven Ivanov ja ettevõtte omanikering oli sama Estonian Spiriti omaga. 2015. aastal taasalustati Moel õlletegemist Muddise nime all. Uus ettevõtte on laiendanud vabriku tootmist ja lisaks tuntud viinale (näiteks Moe mahe 1886 ja Moe rukis) toodetakse peenviinavabrikus ka džinni ja viskit. 2019. aastal suleti Rakvere piiritustehas ja kogu tootmine koliti Moele.

2017. aasta oktoobris kiitis Euroopa Komisjon heaks ettevõtte taotluse registreerida kaitstud geograafiline tähis (KGT) Estonian Vodka, mis on mitmel Moel toodetud viinal. Seoses kaitstud tähise registreerimisega saab seda sõnapaari kasutada toote märgistusel vaid juhul, kui viin on toodetud tehnilises toimikus sätestatud nõudeid järgides ning selle valmistamisel on kasutatud Eestis kasvatatud toorainest valmistatud etüülalkoholi ning Eesti päritolu vett.

Vaata ka
--------

* Estonian Spirit OÜ
* Moe Piiritustehas AS

Viited
------

1. ↑  "Liikmetest". *Alkoholitootjate ja Maaletoojate Liit*. Vaadatud 28.06.2023.
2. 1 2 3  Võsa, Sirje; Uus, Tiit (oktoober 2021). "Moe Piiritustehas" (PDF). *Tamsalu muuseum*.
3. ↑  SAVIKKO, MIKKO (07.12.2012). "Virolaisen viinan alkuperä". *The Baltic Guide*.
4. ↑  "MOE OÜ". *Inforegister*. Vaadatud 22.06.2023.
**Milwaukee Bucks** on USA korvpalliklubi, mis mängib korvpalliliigas NBA. Meeskond kuulub idakonverentsi keskdivisjoni ja peab oma kodumänge Fiserv Forumis.

Ajalugu
-------

1968. aastal Milwaukees asutatud Bucksi ainus NBA meistritiitel pärineb 1971. aastast, kui finaalseerias alistati 4 : 0 Baltimore Bullets. Bucks jõudis NBA finaali ka 1974. aastal, kuid siis kaotati seeria 3 : 4 Boston Celticsile.

Hooaegadel 2018/19 ja 2019/20 võideti NBA kahekordse kõige väärtuslikuma mängija (MVP) Giannis Antetokounmpo juhtimisel põhihooaja parima meeskonnana vastavalt 60 ja 56 kohtumist, kuid väljalangemismängudel piirdus Bucks idakonverentsi finaali ja poolfinaaliga.

Mängijad hooajal 2020/2021
--------------------------

* Giannis Antetokounmpo
* Thanasis Antetokounmpo
* D. J. Augustin
* Pat Connaughton
* Torrey Craig
* Donte DiVincenzo
* Bryn Forbes
* Jrue Holiday
* Brook Lopez
* Sam Merrill
* Khris Middleton
* Jordan Nwora
* Bobby Portis
* D. J. Wilson

Endised tuntumad mängijad
-------------------------

* Oscar Robertson
* Kareem Abdul-Jabbar
* Sidney Moncrief
* Ray Allen
* Toni Kukoč
* Glenn Robinson

Välislingid
-----------

* Milwaukee Bucks
John Gilmour 2018. aasta AHL-i tähtede mängul
John Gilmour 2023. aastal Mannheimi Adleri mängijana
**John Gilmour** (sündinud 17. mail 1993 Montréalis Québecis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Mannheimi Adler.
Aastatel 2012–2016 mängis ta Providence College'i jäähokimeeskonnas.

2013. aastal valis Calgary Flames ta NHL-i *draft* '​is 198. valikuna. 2016. aasta augustis sõlmis Gilmour lepingu NHL-i klubiga New York Rangers. Hooajal 2016–17 mängis ta ainult American Hockey League'is (AHL) Rangersi noorteklubis Hartford Wolf Pack. Rangersi meeskonnas debüteeris Gilmour 9. veebruaril 2018 mängus Flamesi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is neli päeva hiljem mängus Minnesota Wildi vastu. 28. veebruaril 2018 lõi ta mängus Vancouver Canucksi vastu värava lisaajal, saades Rangresi ajaloo esimeseks uustulnukast kaitsjaks, kes on lisaajal värava löönud. 2018. aastal osales ta lisaks AHL-i tähtede mängul.

Suurema osa hooajast 2018–19 mängis Gilmour Wolf Packis (NHL-is sai ta sel hooajal kirja viis mängu). Ta lõi sel hooajal AHL-is 20 väravat, saades ühel hooajal enim väravaid löönud kaitsjaks Wolf Packi ajaloos. Hooajal 2018–19 valiti Gilmour AHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu. 2019. aastal valiti ta lisaks teist aastat järjest AHL-i tähtede mängule. 2019. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Buffalo Sabres. Hooajal 2019–20 mängis ta põhiliselt AHL-is Sabresi noorteklubis Rochester Americans, saades Sabresi meeskonnas NHL-is kirja neli mängu.

2020. aasta detsembris sõlmis Gilmour üheaastase lepingu KHL-i klubiga Moskva CSKA. 2022. aastal võitis ta CSKA-ga Gagarini karika. Hooajal 2022/23 mängis ta KHL-i klubiga Minski Dinamo.

2023. aasta aprillis sõlmis ta kaheastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Mannheimi Adler.

Viited
------

1. ↑  "Rangers end losing streak, defeat Canucks in overtime". NHL.com. 1.3.2018. Vaadatud 11.1.2021
2. ↑  "Gilmour and Jokipakka join the Eagles" (saksa). Adler Mannheim. 21. aprill 2023. Vaadatud 21. aprillil 2023.

Välislingid
-----------

* John Gilmour KHL.ru lehel
* John Gilmour NHL.com lehel
* John Gilmour hockeydb.com lehel
Jake Livermore 2011. aastal Tottenham Hotspuri särgis
Jake Livermore 2014. aastal Hull Citys mängimas
**Jake Cyril Livermore** (sündinud 14. novembril 1989 Londonis Enfieldis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Watford.

Ta alustas klubikarjääri Tottenham Hotspuris, millega liitus 2006. aastal. Profidebüüdi tegi ta 2009. aasta märtsis Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Milton Keynes Dons, kus mängis Tottenham Hotspurist laenul. Tottenham Hotspuri meeskonnas debüteeris ta Inglismaa kõrgliigas 20. märtsil 2010 mängus Stoke City vastu. Tottenham Hotspuri põhimeeskonnas ta enim mänguaega hooaegadel 2011/12 ja 2012/13. Ainsa värava lõi ta Tottenham Hotspuri meeskonnas 18. augustil 2011 UEFA Euroopa Liiga kvalifikatsiooniringis Heart of Midlothiani vastu.

Aastatel 2009–2011 oli Livermore Tottenham Hotspurist laenul mitmetes Inglismaa esiliigaklubides: hooajal 2009/10 Derby Countys ja Peterborough Unitedis ning hooajal 2010/11 Ipswich Townis ja Leeds Unitedis.

Hooaja 2013/14 alguses suundus Livermore Tottenhamist laenule Inglismaa kõrgliigaklubisse Hull City. 1. detsembril 2013 lõi ta mängus Liverpooli vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Hooaja lõpus läks ta Hull Citysse püsivalt. Tegu oli väidetavalt Hull City läbi aegade kallima üleminekuga.

2017. aasta jaanuaris siirdus ta umbes 10 miljoni naelsterlingi eest West Bromwich Albioni, kellega sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu. West Bromwich Albioniga mängis ta Inglismaa kõrgliigas kolmel hooajal.

2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Watfordiga.

Inglismaa jalgpallikoondises tegi Livermore debüüdi 15. augustil 2012 sõprusmängus Itaalia vastu. Gareth Southgate kutsus ta uuesti Inglismaa koondisse 2017. aastal. 2018. aasta mais oli Livermore üks viiest mängijast, kes nimetati 2018. aasta maailmameistrivõistluste eel Inglismaa koondise varunimekirja.

Viited
------

1. ↑  "Hull City break transfer record for midfielder". *BBC Sport*. 25. juuni 2014. Vaadatud 25. juunil 2014.
2. ↑  "West Brom complete signing of Jake Livermore from Hull City". *BBC Sport*. 20. jaanuar 2017. Vaadatud 20. jaanuaril 2017.
3. ↑  "Jake Livermore: Watford sign midfielder after departure from West Brom". *BBC Sport*. 21. juuli 2023. Vaadatud 30. oktoobril 2023.
4. ↑  "England World Cup squad: Trent Alexander-Arnold in 23-man squad". *BBC Sport*. 16. mai 2018. Vaadatud 17. mail 2018.

Välislingid
-----------

 Jake Livermore – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Profiil Watford FC kodulehel]
**Põhja Ringkonnaprokuratuur** on Justiitsministeeriumi valitsemisalas olev valitsusasutus, Riigiprokuratuuri allasutus. Ringkonnaprokuratuur asub Tallinnas Lubja 4. Tööpiirkonnaks on Harju maakond.

2019. aasta seisuga on Põhja Ringkonnaprokuratuuri juhtivprokuröriks Saskia Kask. Ringkonnaprokuratuuris töötab kokku 80 prokuröri.

2004. aastal korraldati **Tallinna prokuratuur** ja **Harju prokuratuur** ümber Põhja Ringkonnaprokuratuuriks.

Lubja tänava uus Tallinna kohtumaja ja Tartu maantee 83 hoone

Ülesanded
---------

Vastavalt Prokuratuuriseaduse § 1. on Prokuratuur: Justiitsministeeriumi valitsemisalas olev valitsusasutus, mis osaleb kuritegude tõkestamiseks ja avastamiseks vajaliku jälitustegevuse planeerimises, juhib kohtueelset kriminaalmenetlust, tagades selle seaduslikkuse ja tulemuslikkuse, esindab kohtus riiklikku süüdistust ning täidab muid seadusega prokuratuurile pandud ülesandeid.

Põhja Ringkonnaprokuratuuri osakonnad
-------------------------------------

* I osakond – narko-, organiseeritud ja rasked kuriteod
* II osakond – majanduskuriteod
* III osakond – alaealiste ja lähisuhte vägivalla kuriteod
* IV osakond – rasked varavastased ja küberkuriteod
* V osakond – üldkuriteod
* Põhja piirkondlik haldustalitlus

Viited
------

1. ↑  Prokuratuuriseadus. Vastu võetud 22.04.1998. a seadusega (RT I 1998, 41/42, 625), jõustunud 20.05.1998, osaliselt 1.01.2001. Elektrooniline Riigi Teataja
2. 1 2  Põhja ringkonnaprokuratuur. Prokuratuur. Justiitsministeerium
3. ↑  Elektrooniline Riigi Teataja. "Ringkonnaprokuratuuride asukoha ja tööpiirkonna kehtestamine". Vabariigi Valitsuse määrus 26.02.2004 nr 46. Avaldamismärge: RT I 2004, 10, 62.
4. ↑  "Põhja Ringkonnaprokuratuur". Vaadatud 18.04.2018.
**Kalle Ilves** (26. oktoober 1940 Tartu) on endine eesti korvpallur.

Kalle Ilves lõpetas 1959. aastal Tartu 5. Keskkooli (praegune Tartu Tamme Gümnaasium). Koolipäevil harrastas ujumist, korvpallitreeninguid alustas EPA Spordiklubi juures Harri Russaku juhendamisel 1958. Tema pikkus on 198 cm ning peamine treener oli Ilmar Kullam. 

Ilves on tulnud aastatel 1960–1975 EPA ja TRÜ meeskondade koosseisus viiel korral Eesti meistrivõistlustel Eesti meistriks, võitnud kaks hõbe- ja kolm pronksmedalit ning võitnud kaks korda Eesti karika. NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 1967. aastal sai Kalle Ilves Eesti meeskonnaga hõbemedali ja 1971. aastal pronksmedali. NSV Liidu meistrivõistlustel osales ta Kalevi esindusmeeskonna koosseisus, kellega võitis mitmeid 4. 5. ja 6. kohti. Lisaks on ta meeskonnaga võitnud kolm Baltimaade karikat (1971–1973) ja tulnud korra NSV Liidu ametiühingute meistriks (1969). Ilves kuulus 14 aastat (1961–1975) Eesti koondisse ja Kalevi meeskonda. Nõukogude Liidu sõjaväeteenistuses olles tuli Ilves 1964–1966 Läti NSV meistriks Riia Armeespordiklubis mängides. Meistersportlase nimetuse sai ta 1968. aastal.

Hiljem on Kalle Ilves töötanud Eesti Televisiooni Tartu saatekeskuses ja Tartu Meditsiinitehnikas.

Viited
------

1. ↑  Kalle Ilves, tulemused
2. ↑  Kalle Ilves, ESBL

Välislingid
-----------

* Kalle Ilves, portree Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum
* Kalle Ilves – Basket.ee
**Lippe kreis** [ˈlɪpə] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa idaosas.

Lippe kreis on nime saanud Lippe isandate järgi, kes elasid algselt Lippe jõe ääres ja asutasid sinna Lippstadti ning oma Lippe vürstkonna. See oli riik Saksa-Rooma riigis ja säilitas riikluse aastani 1947, kui sellest sai kreis Nordrhein-Westfalenis.

Asend
-----

Lippe kreis hõlmab Teutoburgi metsa põhjaosa, seal on ka kreisi kõrgeim punkt, 496 m kõrge Köterberg Lügde lähedal. Madalaim punkt on Weseri jõe ääres (45,5 m). Peamine jõgi on Werre ning kreisi põhjapiiril Weser. Lippe jõgi, mille järgi on kreis nime saanud, ei voola läbi Lippe, vaid on kohe teisel pool kreisi piiri Bad Lippspringes Paderborni kreisis. Väikesed territooriumid Lippstadt, Lipperode ja Cappel, mis 19. sajandi keskpaigani Lippele kuulusid, asuvad jõe orus.

Ajalugu
-------

Lippe kreis kattub enam-vähem ajaloolise Lippe krahvkonna alaga. Selle riigi esmamainimine on aastast 1123; see kasvatas võimu aeglaselt järgnenud sajandite jooksul. 1528. aastal sai sellest krahvkond, 1789. aastal vürstkond.

Lippe krahvkond, 18. sajand
Erinevalt paljudest teistest piirkonna riikidest Saksa-Rooma riigis säilitas Lippe Napoleoni ajastul oma iseseisvuse ja seega ei liidendatud seda hiljem Preisimaaga. See oli üks väiksemaid liikmesriike Saksa keisririigis.

Pärast vürst Woldemari surma 1895. aastal võitlesid kaks Lippe vürstliku perekonna liini aastakümne valitsemise üle.

Viimane Lippe vürst sunniti troonist loobuma 1918. aasta Novembrirevolutsiooni ajal pärast Saksa keiserliku armee lüüasaamist. Saksamaast kui tervikust sai Weimari vabariik. Lippest sai *Freistaat*, üks uue vabariigi osi. 1932. aastal jaotati Lippe Vaba Riik kaheks kreisiks, Detmoldiks ja Lemgoks. Need jätkasid eksisteerimist, kuni 1947. aastal kaotas Lippe Saksamaal liidumaa staatuse ja liidendati Briti sõjaväelise valitsuse käsul uue Nordrhein-Westfaleni liidumaa koosseisu; 1949. aastal kiitis selle muudatuse heaks parlament. 1969/1970. aastal ühendati 168 linna ja valda 16-ks; ning haldusreformi teise osana liideti Lemgo ja Detmoldi kreisid 1973. aastal Lippe kreisiks.

Linnad ja vallad
----------------

Linnad ja vallad Lippe kreisis
Linnad:

1. Bad Salzuflen
2. Barntrup
3. Blomberg
4. Detmold
5. Horn-Bad Meinberg
6. Lage
7. Lemgo
8. Lügde
9. Oerlinghausen
10. Schieder-Schwalenberg

Vallad:

1. Augustdorf
2. Dörentrup
3. Extertal
4. Kalletal
5. Leopoldshöhe
6. Schlangen

Kokakunst
---------

Kõige kuulsam kohalik toit on *pickert*. Varem oli see tuntud kui vaeste inimeste toit. Peamised koostisosad on riivitud kartulid, jahu, muna ja rosinad, vedelikuks võetakse piima või vett. Lisada võib suures valikus muid koostisosi, kuid need pole tingimata vajalikud. Segatakse tainas, millest praetakse pannil kas õhemad pannkoogid või pontsakad kotletid.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
**Teatejooks** on mitmest etapist koosnev võistkondlik ala, kus võistkonnaliikmed läbivad ükshaaval järjestikused etapid ja üks jooksja annab teate (kas teatepulga näol, puudutusega või muul moel) edasi järgmisele sama võistkonna jooksjale. 

Teatejookse korraldatakse kergejõustikus ja orienteerumises. Teatejooks algab reeglina ühisstardist, kus esimese vahetuse võistlejad stardivad üheaegselt. Kergejõustiku teatejooksudes kasutatakse teatepulka, ekidenis on kasutatud ka teatelinti. Orienteerumisjooksu teatevõistlustel antakse teatemärguanne edasi nii, et lõpetanud vahetuse jooksja kas puudutab järgmise vahetuse jooksjat või annab talle võistluskaardi. Teate üleandmine peab toimuma teatevahetusalas.

Teatejooksud kergejõustikus
---------------------------

Olümpiamängude kavva kuuluvad 4×100 meetri teatejooks ja 4×400 meetri teatejooks. 

Eesti teatejooksude meistrivõistlustel on võisteldud aga ka järgmistel distantsidel:

* ekiden: 5+10+5+10+5+7,195 km maanteeteatejooks
* 4×1500 meetri teatejooks (mehed) ja 3×800 meetri teatejooks (naised)
* suur-Rootsi teatejooks: 100+200+400+800 m (mehed) ja väike-Rootsi teatejooks: 100+200+300+400 m (naised)
* 4×110 meetri tõkkejooks (mehed) ja 4×100 meetri tõkkejooks (naised)

Teatejooksud orienteerumises
----------------------------

Orienteerumise maailmameistrivõistlustel on kavas kaks teatejooksu ala:

* klassikaline teatejooks – meeskondadele (3 meest) ja naiskondadele (3 naist); joostakse metsamaastikul, ühe etapi läbimise aeg on 30–40 minutit (läbitakse 5–7 km sõltuvalt maastikust)
* sprindi segateatejooks – segavõistkondadele (4 liiget); joostakse peamiselt linnamaastikel ja parkides, järjestuses naine-mees-mees-naine, ühe etapi läbimise aeg on 12–15 minutit.

Orienteerumise teatevõistlustel kasutatakse kaasvõistlejate jälitamise vältimiseks hajutust, mis tähendab, et samal etapil ei ole kõikidel võistkondadel samad kontrollpunktid, vaid kontrollpunkte kombineeritakse võistkondade ja etappide vahel, kuid nii, et kokkuvõttes läbivad kõik võistkonnad sama üldpikkusega distantsi ja samade kontrollpunktidega raja samas suunas.

Viited
------

1. ↑  "Eesti Kergejõustikuliit. Eesti kergejõustiku meistrivõistluste üldjuhend" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 23. november 2015. Vaadatud 23. novembril 2015.
2. ↑  "IOF Foot Orienteering Competition Rules" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. november 2015. Vaadatud 23. novembril 2015.
Vabahärra **Bernhard Wilhelm von Taube** (1672–?) oli Rootsi sõjaväelane ja aadlik, kes osales Põhjasõjas ning oli Põltsamaa maakaitseväepataljoni ülem.

Elulugu
-------

Bernhard Wilhelm von Taube sündis 1672. aastal. Tema vanemad olid Ludwig Wilhelm von Taube ja Barbara Sofia von Ramm.

1687. aastal oli ta lipnik Hälsinge rügemendis (nagu tema vendki) ning 1690. aastal vabatahtlik ihukaitserügemendis. 1692. aastal asus ta teenima Leskkuninganna ihukaitserügementi Pommerimaal. Veel enne Põhjasõja algust teenis Bernhard Prantsusmaal aastatel 1693–1697, enne seda oli ta ka leitnandi auastme saanud.

Põhjasõja algusega ülendati Bernhard Wilhelm von Taube ooberstleitnandiks ja määrati 14. juulil 1701 Põltsamaa (*Oberpahlen)* maamiilitsapataljoni ülemaks. Selle pataljoniga viibis ta peamiselt Tartu garnisonis ning värbas lähedalt talupoegi. Oma ülemakoha kaotas Taube 1704. aastal, kui pataljon Tartu langemise käigus hävis ja selle riismed teistesse väeosadesse koondati.

Viited
------

1. 1 2  "Taube af Karlö no. 34". Vaadatud 12.03.2023.
2. 1 2  "Swedish colours from enlisted and militia units in the Baltic provinces 1700–1710" (PDF). Lk 20. Vaadatud 12.03.2023.
3. ↑  "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 12.03.2023.
Parun **Nils Otto von Taube** (25. juuli 1928 Eesti – 11. märts 2008 London, Suurbritannia) oli Eesti päritolu Suurbritannia ärimees, fondihaldur, teaduse sponsor Eestis.

Ta sündis Eestis ja kuulus ühte vanemasse Rootsi-Eesti aadliperekonda. Pärast teist maailmasõda jõudis ta 1946. aastal Inglismaale, elas ja töötas seal investeerimispankurina.

Pärast Eesti Vabariigi taastamist oli ta 1990. aastatel Eesti Teadus- ja Arendusnõukogu liige, nõustas Eesti valitsust riigiinvesteeringutes ja aitas töös hoida Avatud Eesti Fondi, kuuludes Avatud Eesti Fondi nõukogusse. 

Nils Taube asutas Tartu Ülikooli juurde vähiuuringute labori, mis võimaldas rajada esimese nüüdisaegse molekulaarmeditsiini ja rakubioloogia keskuse unisoonis Tartu Ülikooli Molekulaar- ja Rakubioloogia Instituudi ja Eesti Biokeskusega.

Tal on märkimisväärne osa Eesti teaduse, esmajoones biomeditsiini arendamisel, annetades selleks üle 50 miljoni krooni. On finantseerinud ka programmi, mille alusel mitmed lastepsühholoogid said pikaajalise süvaväljaõppe Inglismaal autistlike laste rehabiliteerimise alal.

Tunnustus
---------

* 1998 Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk
* 2007 Tartu Tähe kavaler

Viited
------

1. 1 2 3  Nils Otto Taube. Tartu linna veebisait.
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 74
**Carl Johan von Hüene** (1661–1743) oli Rootsi sõjaväelane ja maaomanik, kes osales Põhjasõjas, juhatades Tallinna Linnamajori pataljoni.

Elulugu
-------

Carl Johan von Hüene sündis 1661. aastal. Tema vanemad olid Heinrich von Hüene ja Katharina Polmann.

1700. aastal sai Carl Johan Eestimaa aadlilipkonnas kornetiks, hiljem sai ta seal ka kortermeistriks. 1703. aastal sai ta Tallinna linnamajoriks.

1705. aastal koondati peale Narva langemist teiste rügementide riismed ühte uute pataljoni, mille ülemaks sai major Hüene. Selles ametis kurtis ta oma väikesearvulise pataljoni kehva varustuse üle.

"Et minu komando all seisvad allohvitserid ja meeskond väga sageli kurdavad, et praegu ei ole neil enam pesu, saapaid ega sukki, ja sellepärast peab üle poole mehi käima paljajalu ja nii viletsalt läbi ajama, see sunnib mind minu väga kõrgesti sündinud härra kindralmajorile sellest kõige alandlikumalt ette kandma, seda enam, et külmad ning talv liginevad [...]"

Olles linnamajor, hoolitses Hüene ka Tallinna tänavate ja väljakute korra ning koristamise eest.

Oma pataljoniga oli Hüene Tallinna garnisonis kuni 1710. aastani, mil linn venelastele langes.

Pärast Põhjasõja lõppu sai Carl Johan von Hüene Vaikna mõisa valdajaks. Selles ametis esitas ta mõisa talupoegade kohta revisjonikomisjonile andmeid ning kui 1711. aastal plaaniti äsja langenud Eestimaa kindralkubermangus asunud traguneid talumaadele majutada ja sealt neile toitu koguda, oli tema Läänemaal üks ametnikke, kes majutuse ja toitlustusega tegelesid.

Carl Johan von Hüene suri 2. mail 1743 ning on maetud Tallinnas.

Isiklik elu
-----------

Carl Johan von Hüene abiellus Anna Niederhofiga. Nende abielust sündis Carl Frederick von Hüene.

Viited
------

1. 1 2 3  "Officers of Charles XII. Biographical notes". Vaadatud 12.03.2023.
2. 1 2 3 4  "Karl Johann von Hoyningen-Huene". Vaadatud 12.03.2023.
3. 1 2  "Swedish colours from enlisted and militia units in the Baltic provinces 1700–1710"" (PDF). Vaadatud 12.03.2023.
4. 1 2  Fainštein, Viktor. *Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721*. Lk 188.
5. ↑  Fainštein, Viktor. *Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721*. Lk 191.
6. ↑  Fainštein, Viktor. *Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721*. Lk-d 275, 307.
**Karl Kesa** (1. jaanuar 1902 Viljandimaa – 15. jaanuar 1960 Stockholm) oli eesti ajakirjanik 

Ta oli Riigi Ringhäälingu asutaja ja toimetaja aastatel 1926–1928, tegevtoimetaja 1935–1938, Päevalehe toimetaja 1927–1931 ja Berliini korrespondent 1929–1931, Ringhäälingu päevauudiste toimetaja 1934–1940 ja saatekava üldtoimetaja 1937–1940, Raadiolehe toimetaja 1937–1938.

Kuulus 1925. aastast Eesti Ajakirjanike Liitu. 

1944. aastal põgenes Kesa Saksamaale ja töötas Ameerika Hääle toimetajana Münchenis. 1949. aastal siirdus Rootsi.

Teoseid
-------

* Eesti Ajakirjanike Liidu suvealbum "Ahoi!"
* Riigi Ringhäälingu aastaraamat I „Ringhääling"
* Eesti ja Soome üliõpilaskondade hõimualbum „Sinikangas"

Viited
------

1. ↑  "Karl Kesa. Kirmus.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. veebruar 2007.
2. ↑  "Karl Kesa koostatud ja toimetatud väljaandeid".

Välislingid
-----------

* Karl Kesast jt eesti ajakirjanikest Vikerraadio saatesarjas „Eesti Lugu" saates „Raadiohääled sõjakeerises"
* Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
*
**EKI ühendsõnastik** on Eesti Keele Instituudi sõnaraamat, mida koostatakse, toimetatakse ja täiendatakse pidevalt. EKI ühendsõnastik esitab eeskätt üldkeele infot, sealhulgas uusi sõnu ja tähendusi, ÕSi selgitusi, sünonüüme, naabersõnu ehk kollokatsioone, teiste keelte vasteid, päritolu jm. EKI ühendsõnastikule pääseb kasutaja ligi EKI keeleportaalis Sõnaveeb.

EKI ühendsõnastiku tuumiku moodustavad 2019. aastal Sõnaveebis ilmunud Eesti Keele Instituudi üldkeele sõnakogud: "Eesti keele sõnaraamat 2019", "Eesti keele naabersõnad 2019", "Eesti keele põhisõnavara sõnastik 2019" (1. trükk 2014), "Eesti-vene sõnaraamat 2019" (1. trükk 1997–2009) ja "Eesti Keele Instituudi eesti keele morfoloogiline andmebaas 2019–". Ühendsõnastikku on alates 2020. aastast täiendatud "Õigekeelsussõnaraamatu ÕS 2018" infoga. Pidevalt on infot lisandunud ka "Eesti keele seletavast sõnaraamatust" (2009, 1. trükk 1988–2007) ja "Võõrsõnade leksikonist" (2012, veebis 2015).

Viited
------

1. ↑  "Keeleportaalist Sõnaveeb". Vaadatud 25.10.2023.