recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
André Glucksmann (2008)
**André Glucksmann** (19. juunil 1937 Boulogne-Billancourt – 10. november 2015 Pariis) oli juudi päritolu Prantsuse filosoof, politoloog ja esseist, "uute filosoofide" esindaja.

Ta mõistis end võitlusse angažeeritud intellektuaalina, kelle jaoks tegelemisel puhtakadeemilise filosoofiaga pole mingit väärtust.

Elulugu
-------

Tema vanemad olid Austria juudid. 

Ta õppis Lyonis, seejärel Saint-Cloud' normaalkoolis. 

Saanud filosoofilise hariduse, asus ta tööle CNRS-is sõja, ümberveenmise ja tuumastrateegia spetsialistina Raymond Aroni juhtimise all. 

1968. aastal avaldas ta oma esimese raamatu "Le Discours de la Guerre", osales 1968. aasta maisündmustes ning 1970. aastatel võitles Nõukogude rõhumisele vastupanijate heaks. 

1975. aastal avaldas ta raamatu "La Cuisinière et le Mangeur d'Hommes, réflexions sur L'état, le marxisme et les camps de concentration", kus ta tõmbab paralleeli natsismi ja marksismi vahele. Sellel raamatul ning 1977. aastal ilmunud raamatul 
"Les Maîtres penseurs" oli tohutu menu ning need kutsusid Euroopas esile suurt vastukaja. 

1980. aastatel avaldas ta teisi teoseid ning tegi Prantsuse ajakirjandusele reportaaži Berliini müüri langemisest. 

Reeglina õigustas ta Ameerika Ühendriikide välispoliitilisi seisukohti, sealhulgas Iraagi sõja puhul. 2003. aastal piitsutas ta ajalehes Le Monde "rahuleeri". 

2011. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves Glucksmannile Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi.

Raamatud
--------

* "Discours de la guerre, théorie et stratégie" (1967; "Arutlus sõjast, teooriast ja strateegiast")
* "La Cuisinière et le Mangeur d'Hommes, réflexions sur L'état, le marxisme et les camps de concentration" (1975)
* "Les Maîtres penseurs" (märts 1977)
* "Cynisme et passion" (oktoober 1981; "Künism ja kirg")
* "La Force du vertige" (november 1983; "Peapöörituse jõud")
* "La Bêtise" (märts 1985; Rumalus)
* "L'Esprit post-totalitaire" (Posttotalitaarne vaim, selle ees *Devant le bien et le mal* (mai 1986; "Hea ja kurja ees") koos Petr Fidelusiga
* "Silence, on tue" (oktoober 1986; "Vaikust, tapetakse") koos Thierry Woltoniga
* "Le XIe commandement" (jaanuar 1992; "Üheteistkümnes käsk")
* "La Fêlure du monde" (detsember 1993)\*"De Gaulle où es-tu?" (märts 1995; "De Gaulle, kus sa oled?")
* "Le Bien et le mal" (september 1997)\*"*Cynisme et passion*" (jaanuar 1999; "Künism ja kirg")
* "La Troisième Mort de Dieu" (märts 2000; "Kolmas Jumala surm")
* "Dostoïevski à Manhattan" (jaanuar 2002; "Dostojevski Manhattanil")
* "Descartes c'est la France" (oktoober 2002; "Descartes – see on Prantsusmaa")\*"*Ouest contre Ouest*" (august 2003; "Lääs Lääne vastu")
* "Le Discours de la haine" (oktoober 2004; "Arutlus vihkamisest")

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **André Glucksmann** |
Arnold Bax (esimeses reas paremalt esimene, 1920. aastad)
**Arnold Edward Trevor Bax** (8. november 1883 London – 3. oktoober 1953 Cork) oli inglise helilooja.

Bax sündis hollandi päritolu kõrgkeskklassi perekonnas. Perekonna mõju tõttu ei pidanud ta kunagi tööd raha pärast tegema, vaid üksnes sellepärast, et see talle meeldis.

Juba nooruses paistis Bax silma intellekti ja suure muusikaandega, eriti klahvpillidel. Teda õpetati kodus, formaalselt käis ta esimest korda koolis alles 1898–1900 oma kodulinnaosas asuvas Hampsteadi konservatooriumi nimelises erakolledžis. Ta õppis klaverit Tobias Matthay ja kompositsiooni Frederick Corderi juures Londoni Kuninglikus Muusikaakadeemias.

1941 sai kuningliku muusikameistri tiitli. Seda tiitlit kannab Suurbritannias korraga ainult üks inimene ja tollal oli see eluaegne amet.

Bax töötas pianisti ja dirigendina. Teda mõjutasid Richard Wagner, Nikolai Rimski-Korsakov, romantism ja prantsuse impressionistid. Ta on avaldanud autobiograafia "Farewell my youth" (1943).

Luulet ja jutustusi kirjutas ta varjunime **Dermot O'Byrne** all.

Looming
-------

* Balletid, sh "Ehast koiduni" ("From Dusk till Dawn", 1917), "Tõde vene tantsijaist" ("The Truth about the Russian Dancers", 1920, kirjutatud Sergei Djagilevile)
* 7 sümfooniat (1922–1939)
* 9 sümfoonilist poeemi, sh "Imede aed" ("In the fairy hills", 1909), "Tintangel" (1919), "Vahemeri" (1921)
* Viiulikontsert (1937), Vioolakontsert (1920), Tšellokontsert (1932), Klaverikontsert vasakule käele (1949), Fantaasia viiulile klaveriga (1920)
* Kontsert fagotile ja harfile keelpillide sekstetiga (nonett)
* Kontsert flöödile, oboele ja harfile keelpillikvartetiga, 3 keelpillikvartetti
* Trio flöödile, vioolale ja harfile
* 6 sonaati (erinevatele instrumentidele)
* Klaverile "Maiöö Ukrainas", "Hopakk" (1910)
Andrzej Halicki (2016)
**Andrzej Witold Halicki** (sündinud 26. novembril 1961 Varssavis) on Poola poliitik, ta on erakonna Kodanikuplatvorm liige. Ta oli aastatel 2014–2015 Poola haldus- ja digiteerimisminister. Aastast 2019 on ta Euroopa Parlamendi liige.

Ta on lõpetanud Varssavi Majanduskooli (Szkoła Główna Handlowa w Warszawie) sisekaubanduse teaduskonna õhutranspordi ökonoomika erialal. Üliõpilasena oli ta aktiivne demokraatlikus opositsioonis, kuuludes ta Iseseisvate Üliõpilaste Ühenduse ridadesse.

Aastatel 1992–1993 ja 1995–1996 töötas ta avalike suhete osakonna juhatajana ning seejärel Ameerika Burson-Marstelleri agentuuri direktorina. 1993. aastal oli ta Poola erastamisministri Janusz Lewandowski nõunik ja 1994. aastal üldise erastamisprogrammi eestkõneleja.

Aastal 2001 liitus ta Kodanikuplatvormiga. 10. jaanuaril 2007 sai ta seimis Jacek Wojciechowiczi asendusliikmeks. 2007. aasta Poola parlamendivalimistel sai ta 3369 häälega seimi liikmeks. Seimis oli ta väliskomisjoni esimees.

22. septembrist 2014 kuni 16. novembrini 2015 oli ta Ewa Kopaczi valitsuses Poola haldus- ja digiteerimisminister.

2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks. Europarlamendis olles on ta Euroopa Rahvapartei fraktsiooni liige.

Isiklikku
---------

Ta on abielus ajakirjanik Agnieszka Sowaga, neil on poeg.
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Šveits |

**Arnold Gjergjaj** (sündinud 8. oktoober 1984 Gjakovë, Kosovo) on Šveitsi poksija. Ta oli 14-aastane, kui ta pere emigreerus Šveitsi ning ta on hiljem elanud Prattelnis Liestali ringkonnas Baseli maakantonis. Tal on nii Šveitsi kui ka Kosovo kodakondsus.

Gjergjaj oli kokku kolmekordne Šveitsi meister üliraskekaalus (üle 91 kg) aastatel 2002, 2007 ja 2008.

Ta jätkas augustis 2009 poksimist elukutselisena ja on seni (seisuga 21. mai 2016) pidanud 30 kohtumist. Ta on võitnud 29 (neist 21 nokaudiga) kohtumist ja kaotanud 1 (selle nokaudiga) kohtumise. Ta on olnud elukutseliste raskekaalu Šveitsi ja alates 4. oktoobrist 2014 ka Euroopa meister.

Isiklikku
---------

Gjergjaj avas 23. jaanuaril 2016 oma kodukohas Prattelnis enda poksiklubi ja -kooli "Arnold Boxfit".

Viited
------

1. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 2002. Sankt Gallen. Tulemused inglise keeles
2. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 2007. Sankt Gallen ja Martigny. Tulemused inglise keeles
3. ↑  Šveitsi meistrivõistlused poksis 2008. Buchs ja Sankt Gallen. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Arnold Gjergjaj lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Haapsalu Vanasadam** (sadama kood: EE HAA) on väikelaevasadam Bürgermeistri holmil, Haapsalus Holmi linnaosas Sadama tänav 32a, Väinamere ääres.

Vaade Haapsalule mere poolt. Bürgermeistri holm keskel ja Krimmi holm asub pildi paremas servas keskel
Sadama geograafilised koordinaadid on 58°57'21.83"N ; 23°31'42.88"E ning see võib vastu võtta kuni 12 m pikkusi ja kuni 4 m laiusi väikelaevu, mille süvis ei ületa 0.6 m. Sadamas ei osutata tasulisi sadamateenuseid.

Sadamat haldab Sihtasutus Rannarootsi Muuseum ning selle navigatsioonihooaeg kestab 1. aprillist - 30. novembrini.

Bürgermeistri holmil, Tagalahes asuvad ka Haapsalu Veskiviigi sadam, Grand Holm Marina ehk Suur-Holmi sadam ehk ajalooline Haapsalu jahisadam, Westmeri Jahisadam, Westmeri sadam

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Haapsalu Vanasadam**
 |

Viited
------

1. ↑  HAAPSALU VANASADAM[*alaline kõdulink*], www.sadamaregister.ee

Välislingid
-----------

* Haapsalu Vanasadama koduleht
* Haapsalu vanasadam antakse riigile üle, Päewaleht, nr. 206, 2 august 1937
**Arnold Adams** (20. märts 1922 Tori vald Pärnumaa – 1. veebruar 1994 Tallinn) oli tsensuuri ülem Eestis aastatel 1959–1983.

Arnold Adams mobiliseeriti Nõukogude armeesse, pärast demobilisatsiooni oli NLKP liikmena Vändra MTJ-i politruk, käis Vabariiklikus Parteikoolis ning oli seejärel pikemat aega EKP Otepää rajoonikomitee 1. sekretär. Aastatel 1955–1958 õppis ta kõrgemas parteikoolis. 

Tsensuuriuurija Kaljo-Olev Veskimägi nendib, et A. Adamsist "on järele jäänud küllalt palju pabereid, mis näitavad teda range tsensorina. Aga imelikul kombel temaga kokkupuutunud raamatutoimetajad räägivad temast hästi. Temaga olevat "saanud rääkida". Ja kui asi talle selgeks tehtud, võis ta ka nõusse jääda. Tal olnud vastutustunnet ja oma rollist arusaamist. Ent samas olnud jäik küsimustes, mille õigsuses oli veendunud."

Viited
------

1. ↑  Biograafia ESBL-is
2. ↑  Kaljo-Olev Veskimägi. "Nõukogude unelaadne elu. Tsensuur Eesti NSV-s ja tema peremehed." Tallinn 1996, lk. 62–63

Kirjandus
---------

* Kaljo-Olev Veskimägi. "Nõukogude unelaadne elu. Tsensuur Eesti NSV-s ja tema peremehed." Tallinn 1996. ISBN 9985-60-207-2

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Viinavabrik
**Naujaneriai mõis** (leedu *Naujanerių dvaras*) ehk **Vilijanovo mõis** (*Vilijanovos dvaras*) on endine mõis Leedus Vilniuses Verkiai vallas Naujaneriai linnaosas. Mõisakompleks asub aadressidel Naujanerių Sodų 1-oji g. 10 ja 12 .

Sealsed alad kuulusid varem Šukštulė mõisale. See mõis kuulus XVIII sajandist Vilniuse Bonifratrise kloostrile. Aastal 1843 klooster suleti, selle valdused aga võõrandati. Mõis jagati väiksemateks valdusteks, aastal 1848 eraldati sellest ka uus mõis - Naujaneriai mõis.

XIX sajandi teisel poolel hakkas mõis kuuluma Falevičiustele. Kamile Falevičienė rajas sealse viinaköögi. Aastal 1899 omandas mõisa Jonas Falevičius, kes selle aastal 1906 Henrikas Svencickisele müüs. Aastal 1921 ostis mõisa Marija Magdalena Lenskaitė Helerienė, viimaseks omanikuks oli tema õde Adelaida Lenskaitė. Mõis natsionaliseeriti aastal 1940.

Mõisakompleksist on säilinud häärber, kontorihoone, laut, viinavabrik ja viinavabriku ladu. Sealne lehmalaut on varemeis.

Sealne häärber on kahekorruseline keldriga kivihoone. See püstitati aastal 1934 varasema maha põlenud häärberi asemele. Kirdeküljel on kolmnurkne frontoon, väiksem frontoon on ka edelaküljel. Kirdeküljel on ka risaliit, palkon ning peamine sissepääs. Ülemises otsas on profileeritud karniis. Sokkel on maakividest, ülejäänud hoone punastest krohviga kaetud tellistest. Kirdefassaadil on kirjas hoone rajamisaasta. Hoone asub aadressil Ažulaukės g. 7.

Kontorihoone asub aadressil Naujanerių Sodų 1-oji g. 12. Tegemist on ühekorruselise poolkeldriga hoonega. Hoone rajati XX sajandi algusaastatel. Punastest tellistest maja on sümmeetrilise fassaadiga. Seda ehib profileeritud karniis. Sokkel on maakividest.

Viinavabriku aadress on Naujanerių Sodų 1-oji g. 10. Hoone valmis aastal 1892. Vabrik on osalt ühe- osalt aga kahekorruseline maakividest ja kollastest tellistest ehitis. Edelaküljel on kirjas hoone valmimisaasta.. Umbkaudu samal ajal valmis ka maakividest laohoone. Tellistest sammaste ja puidust vaheseintega laut valmis XX sajandi algusaastail.

Viited
------

1. ↑  "Naujanerių (Viljanovos) dvaro sodybos fragmentai". Vaadatud 6. septembril 2021.
2. ↑  "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 6. septembril 2021.
3. ↑  "Naujanerių (Viljanovos) dvaro sodybos fragmentų rūmai". Vaadatud 6. septembril 2021.
4. ↑  "Naujanerių (Viljanovos) dvaro sodybos fragmentų oficina". Vaadatud 6. septembril 2021.
5. ↑  "Naujanerių (Viljanovos) dvaro sodybos fragmentų spirito varyklos pastatas". Vaadatud 6. septembril 2021.
6. ↑  "Naujanerių (Viljanovos) dvaro sodybos fragmentų tvartas". Vaadatud 6. septembril 2021.
**Albert Enno Aaviksaar** (kuni 1936 **Albert Enno Seimann**; 9. veebruar 1914 Vana-Vändra vald – 31. jaanuar 2002 Leicester) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas Vändras algkooli ja 1936. aastal Tartu Kommertsgümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1936–1940, kuni usuteaduskonna sulgemiseni punavõimude poolt. 

1944. aastal põgenes Saksamaale Brandenburgi, sõja lõpus oli Flensburgis. Jätkas õpinguid Göttingeni Ülikooli usuteaduskonnas kuni Inglismaale asumiseni septembris 1947.

Inglismaal töötas ta töökohuslasena Yorkshire'i krahvkonna Bradfordi tekstiilivabrikus töölisena ja õpingud jäid jälle pooleli. Alles kolme aasta pärast määrati talle stipendium, millega ta sai õppida Ameerika Ühendriikides Minneapolises asuvas Nortwestern Lutheran Theological Seminarys, kus ta 1952. aastaks sooritas puuduvad ülikooli lõpueksamid. Prooviaastaks määrati ta dr. Jaak Tauli käsutusse. Tema ülesandeks sai Šotimaal elavate eestlaste (u 200 hinge) teenimine. Kandidaadiaeg venis pikale, kuna ta pidi perekonna (abikaasa kolme väikese lapsega) elatamiseks 1960. aastani töötama tekstiilitöölisena. Nelipühal, 5. juunil 1960 ordineeriti ta Londonis Peetri kirikus praost Jaak Tauli (keda assisteerisid Läti ja Soome õpetajad koos Einar Kivistega) õpetajaks.

10. veebruaril 1961 valiti ta E.E.L.K. Kesk-Inglismaa koguduse õpetajaks. Alates 1978. aastast oli ta ka E.E.L.K. Põhja-Inglismaa koguduse hooldajaõpetaja. Samuti teenis ta aastatel 1978–1989 paar-kolm korda aastas Belgia ja Hollandi eestlasi. Aaviksaar valiti 16. aprillil 1983 Londonis Inglismaa praostkonna sinodil Inglismaa praostkonna praostiks. Praostiametis oli ta maini 2001.

Tunnustus
---------

* Kuldametirist 13. detsember 1970

Viited
------

1. ↑  Eesti Kirik nr 1. 2002

Välislingid
-----------

* Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
Nauru lipp. Külgede suhe 1:2
**Nauru lipp** on Nauru Vabariigi rahvus- ja riigilipp.

See võeti ametlikult kasutusele riigi iseseisvumisel 31. jaanuaril 1968. 

Lipu töötas välja üks kohalik elanik Austraalia lipuvabrikandi Evansi tellimisel.

Kirjeldus
---------

Lipu pikkuse ja laiuse suhe on 2:1. Lipu standardmõõtmed on 6×3 tolli (182×91 cm).

Lipp on rukkilillesinine (Pantone 280). Keskel on kollane (Pantone 123c) horisontaaltriip, mille laius on 1/24 lipu pikkusest. Sellest vahetult allpool lipu vardapoolses osas on 12-haruline valge täht, mille ülemine haru puudutab kollast triipu. Tähe keskpunkt asub veerandi lipu pikkuse võrra vardast kaugemal. Tähe välisringi läbimõõt on neli kollase triibu laiust, siseringi läbimõõt kaks kollase triibu laiust.

Tõlgendus
---------

Lipp kujutab Nauru geograafilist asendit. Kollane triip kujutab ekvaatorit. Valge täht kujutab Nauru saart ekvaatorist pisut lõuna pool (Nauru asub ekvaatorist 42 km lõuna pool). 

Lipu jaotus kaheks võrdseks siniseks laiuks meenutab muistendit, mille kohaselt esimesed asukad toodi kahelt kaljult. Sinine on ookeani värv.

Tähe 12 haru kujutavad saare algset kahtteist hõimu. Valge kujutab fosforiiti, mille kaevandamise läbi Nauru on jõukaks saanud.

Varem kasutatud lipud
---------------------

Enne Nauru iseseisvumist kasutati Austraalia lippu.

Vaata ka
--------

* Nauru vapp

Välislingid
-----------

* Sissekanne saidil Flags of the World
Talassoteraapia
**Talassoteraapia** ehk **mereravi** on merevee kasutamine ravi eesmärgil.

Kuigi talassoteraapia kasulik mõju on tõestamata, kaasneb talassoteraapiaga tavaliselt hulk tervisele kasulikke tegevusi: suplemine, ujumine ja päevitamine, samuti viibimine värskes õhus ja mõõdukas kehaline aktiivsus, lisanduda võivad vesiravi, mudaravi ja mineraalvee tarvitamine.

Talassoteraapia pooldajate arvates mõjub merevesi hästi naha pooridele. Samuti peavad nad kasulikuks, et merevees viibides imendub läbi naha inimese organismi mitmesuguseid ioone, põhiliselt naatriumi, kaltsiumi, kaaliumi, magneesiumi ja joodi ioone.

Talassoteraapia idee pakkus esimesena välja 18. sajandi inglise arst Richard Russell, aga laiemalt hakkas see levima alles 19. sajandil Inglismaal ja Prantsusmaal.

Talassoteraapiat leidub mitmel kujul. See võib sisaldada soojendatud merevee dušše, meremudaga kokkumäärimist ja mereudu sissehingamist. Leidub spaasid, kus pakutakse protseduure soojendatud mereveega ja isegi vetikatesse mähkimist.

Vaata ka
--------

* Mudaravi
* Turvasravi
Bogislaw ja tema esimene naine Elisabeth
**Bogislaw V** (poola: *Bogusław*, ladina: *Bogislaus*) (u. 1318 - 23. aprill 1374) oli Pommeri hertsog.

Hertsog Wartislaw IV ja selle naise Elisabethi vanima pojana oli Bogislawil kaks venda, Barnim IV ja Wartislaw V. Vennad valitsesid pärast nende isa surma 1326. aastal koos. Nad asusid Poola kuninga Kazimierz III-ga liitu Saksa ordu vastu.

Barnimi surm 1366. aastal viis tülini Bogislawi ja Wartislawi vahel, mis lahendati 1368. aasta lepinguga Pommeri jaotamisest Bogislaw V, Wartislaw V ning Barnimi poegade Bogislaw VI ja Wartislaw VI vahel. Bogislaw sai enamiku Pommeri-Wolgasti Taga-Pommeri osast, sealt Pommeri-Stolpi (nimetatud Stolpi, nüüd Słupski linna järgi). Wartislaw sai Neustettini (Szczecinek) piirkonna ning Barnimi pojad said Põhja-Ees-Pommeri koos Rügeni ja Usedomiga.

Bogislawi tütar Elisabeth abiellus 1363. aastal Saksa-Rooma keisri ja Tšehhi kuninga Karl IV-ga, kes sõlmis 1370. aastal oma väimehega liidu.

Abielud ja lapsed
-----------------

28. veebruaril 1343 abiellus Bogislaw oma esimese naise Elżbietaga. Too oli Kazimierz III tütar. Nad said kaks last:

* Elisabeth (1347 – 15. aprill 1393)
* Kasimir (u. 1351 – 2. jaanuar 1377)

Elżbieta suri 1361. aastal. 1362. aastal abiellus Bogislaw oma teise naise Adelheidiga. Too oli hertsog Ernst I tütar. Nad said neli last:

* Wartislaw (suri 24. veebruaril 1395)
* Bogislaw (u. 1363 – 11. veebruar 1418)
* Barnim V (1369 – 16. mai 1402)
* Margarethe (1366 – 1407/1410)

Vaata ka
--------

* Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
* Pommeri ajalugu
* Pommeri hertsogkond
* Pommeri dünastia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Wartislaw IV** | **Pommeri-Wolgasti hertsog**1326-1368 | Järgnev**Pommeri-Wolgastjaotati** |
| Eelnev**uus jaotus** | **Pommeri-Stolpi hertsog**1368-1374 | Järgnev**Kasimir IV** |
**Albert Vilhelm Assor** (8. jaanuar 1895 Ahja vald, Tartumaa – 16. september 1943 Kraslag, Krasnojarski krai, Venemaa) oli Eesti riigiametnik, jurist, poliitik ja sõjaväelane (alamkapten).

Aastatel 1914–1916 ja 1920–1922 õppis ta Tartu Ülikoolis õigusteadust, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Assor osales ohvitserina Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas leitnandi auastmes. Ta teenis 2. jalaväepolgus. 17. juunil 1919 lõpetas ta ohvitseride suurtükiväekursused. 13. aprillil 1920 ülendati ta alamkapteniks.

Aastail 1922–1926 oli ta Tartu linna prokuröri asetäitja, 1926–1933 Tallinnas Kohtupalati prokuröri asetäitja, 1933–1938 prokurör. 

1938. aasta maist 1940. aasta juunini oli ta kohtuminister Kaarel Eenpalu ja Jüri Uluotsa valitsustes. 

1940. aasta juunis Albert Assor arreteeriti NKVD poolt ning deporteeriti NSV Liitu Uuralitesse Krasnojarski krai vangilaagrisse, kus ta 1943. aastal suri.

Tunnustus
---------

* 1937 Kotkaristi III klassi teenetemärk
* 1938 Valgetähe II klassi teenetemärk
* 1940 Valgetähe I klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Anssi Peräjoki** (sündinud 18. septembril 1973) on Soome endine poksija.

Peräjoki osales harrastajana kokku 153 kohtumisel, millest võitis 132 ja kaotas 21 kohtumist. 

Peräjoki oli kokku viiekordne Soome meister – I keskkaalus (kuni 71 kg) aastatel 1993-1995 ning II keskkaalus (kuni 75 kg) aastatel 1998-1999. Ta sai Soome meistrivõistlustel III koha kergekaalus (kuni 60 kg) 1991. aastal ja II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1992. aastal ning II koha I keskkaalus (kuni 71 kg) 1996. aastal ja II keskkaalus (kuni 75 kg) 2000. aastal.

Peräjoki osales 7. maailmameistrivõistlustel Tamperes 1993. aastal I keskkaalus (kuni 71 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Sergei Karavajevile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 8. maailmameistrivõistlustel Berliinis 1995. aastal II keskkaalus (kuni 75 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 31. Euroopa meistrivõistlustel Vejles 1996. aastal II keskkaalus (kuni 75 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Peräjoki poksis oktoobrist 2000 kuni maini 2003 elukutselisena. Ta pidas 7 kohtumist ning võitis need kõik (neist 3 nokaudiga). Tema mänedžer oli Jaakko Helminen.

Välislingid
-----------

* Anssi Peräjoki saidil BoxRec
* Sissekanne saidil Boxing.Fi(arhiveeritult)
|  |  |
| --- | --- |
| Hoiatus! | **Võimalik autoriõiguste rikkumine!**  Kui on olemas/saadud luba teksti kasutamiseks litsentsi CC BY-SA 3.0 tingimustel, siis edasta aadressile permissions-etättwikimedia.org kiri, milles autor kinnitab, et on nõus teksti kasutamisega selle litsentsi tingimustel.

Võimalikuks lahenduseks on ka teksti ümbersõnastamine, sest faktid ei ole autoriõigustega kaitstud. |

   Teksti allikas:  
**Lembit Aljaste** (3. mai 1939 Keila – 29. august 1989 Tallinn) oli eesti arhitekt.

Lembit Aljaste õppis Tallinna Arhitektuuri-ja Ehitustehnikumis, mille lõpetas 1957. aastal. Jätkas õpinguid ERKI-s, mille lõpetas 1965. aastal. Töötas Tallinnas mitmetes ehitusettevõtetes, viimaks Eesti Projektis. Kõige viimased projektid valmisid tal Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi Projekteerimise, Tehnoloogia ja Kujunduse Instituudis. 1967. aastast oli Eesti NSV Arhitektide Liidu liige.

Tema projektide järgi valmisid omal ajal Moskva, Eesti, Leedu ja Valgevene kaubanduskeskused ja mitmed muud ühiskondlikud hooned. Koostas Tallinnas ka elamukvartalite planeeringuid. Projekteeris kaubandus- ja teeniduskeskusi. Näiteks on tema projekteerinud Väike-Õismäele kaupluse "Nurmenuku", Lasnamäele "Kotka", "Laagna" ja "Priisle". Nn Priisle kaared on aktuaalsed ka tänapäeval. Erinevalt tüüpprojektide järgi ehitatud linnaruumist on Priisle turg ja selle betoonkaared projekteeritud erilahendusena.

Lembit Aljaste on kavandanud elamukogumi koos äri- ja pangahoonetega Liivalaia tänaval. Ta on projekteerinud Tallinna lähisele suvilaid ja aiamaju. Ta on teinud ka mitmeid võistlusprojekte nagu Valgeranna puhkelaager (1962 - II auhind), Tallinna näitusepaviljon (1963 - I auhind) ja kabel (1964 - I auhind). Tema tehtud on ka Tallinna Niguliste kvartali planeering ja hoonestus (1969 - III auhind ).
Inese Vaidere
**Inese Vaidere** (sündinud 3. septembril 1952 Jelgavas) on Läti poliitik ja majandusteadlane. Ta on aastast 2004 Euroopa Parlamendi liige.

Ta lõpetas aastal 1970 Jelgava 4. Keskkooli ja aastal 1975 Läti Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetika erialal. Aastatel 1978–1982 oli ta samas aspirantuuris, aastal 1983 kaitses ta väitekirjaga "Riiklik regionaalsete majandusstruktuuride monopoolne reguleerimine Saksa Föderatiivses Vabariigis" majanduskandidaadi kraadi. Aastal 1992 kaitses ta majandusdoktori kraadi.

Ta oli aastatel 1998–1999 Läti Vabariigi keskkonnaminister (Vilis Krištopansi valitsuses). Aastatel 1999–2000 oli ta Läti Vabariigi presidendi Vaira Vīķe-Freiberga nõunik. Aastatel 2001–2002 oli ta Riia aselinnapea. Aastatel 2002–2003 oli ta seimi liige.

Aastal 2004 valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks (Isamaale ja Vabadusele/LNNK nimekirjas), ta kuulus fraktsiooni Liit Rahvusriikide Euroopa Eest. Aastal 2009 valiti ta uuesti Euroopa Parlamendi liikmeks (erakonna Pilsoniskā savienība nimekirjas), ta kuulus fraktsiooni Euroopa Rahvapartei. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel saavutas ta Ühtsuse nimekirjas paremuselt viienda tulemuse (erakond Ühtsus saavutas Euroopa Parlamendi valimistel neli kohta), siis jäi ta Euroopa Parlamendi ridadest esialgu välja, kuid ta sai Valdis Dombrovskise asendusliikmeks, ta kuulub fraktsiooni Euroopa Rahvapartei.

Isiklikku
---------

Ta oli abielus spordiajakirjanik Arturs Vaidersiga (1955–2016), neil sündis kaks tütart.

Välislingid
-----------

* Inese Vaidere Euroopa Parlamendi kodulehel
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib sporditegelasest; ühiskonnategelase kohta vaata artiklit Lembit Kolk (ühiskonnategelane).* |

---

**Lembit Kolk** (sündinud 18. juulil 1944 Helme vallas Valgamaal) on Eesti kergejõustiklane, karatetreener ja politseiametnik.

Elukäik
-------

Kolk veetis noorusaja Tõrvas.

1972. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna. 

1969–1975 võitis ta Eesti meistrivõistlustel teivashüppes 2 kuldmedalit ja 6 hõbemedalit. 

1970–1982 osales ta ka karatevõistlustel. 1978–1992 oli ta Eesti karatekoondise peatreener. 

1991 oli ta Eesti Politseiakadeemias käsitsivõitluse õpetaja. 1992–2003 oli ta Politseiameti K-komando politseikomissar. 2003. aastal läks ta pensionile. Pärast seda läks ta abikaasa Linda töökohustuste tõttu elama Türki. 2009–2013 oli ta Haabersti halduskogu esimees.

Ta asutas karatekooli Lembitu. Kolk on olnud kaskadöör. Ta on töötanud Tallinna 1. keskkoolis kehalise kasvatuse õpetajana.

2016. aastal ilmus tema elulooraamat – ajakirjanik Enno Tammeri "Raudse rusika looja. Lembit Kolk ja K-komando".

Aastast 2017 kuulub Kolk Reformierakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 230 häält ning ei osutunud valituks.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Biograafia ESBL-is (vaadatud 07.02.2016)
2. 1 2 3 4  K-komando looja Lembit Kolk: elu käis toona noateral

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Ádám Nagy 2016. aasta EM-il
**Ádám Nagy** (sündinud 17. juunil 1995 Budapestis) on Ungari jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Itaalia esiliiga klubis Pisa ja Ungari jalgpallikoondises.

2013. aastal liitus ta Ungari klubiga Ferencvárosi, mille meeskonnas debüteeris ta Ungari kõrgliigas hooajal 2014–15. Hooajal 2015–16 tuli ta Ferencvárosiga Ungari meistriks, lisaks võitis ta 2015. aastal klubiga Ungari karikavõistlused.

2016. aasta juulis liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga Bologna. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta 15. aprillil 2018 mängus Verona Hellase vastu.

2019. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Bristol City. 2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Itaalia esiliiga klubiga Pisa.

2015. aastal osales ta Ungari kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel, kus jõuti välja kaheksandikfinaali. Ungari jalgpallikoondises debüteeris Nagy sama aasta 7. septembril EM-i valikmängus Põhja-Iirimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 18. novembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Soome vastu. Ta on kuulunud Ungari koondisse 2016. ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

| * v
* r
Ungari koondis  –  UEFA Euro 2016 |
| --- |
| 

* 1 Király
* 2 Lang
* 3 Korhut
* 4 Kádár
* 5 Fiola
* 6 Elek
* 7 Dzsudzsák (c)
* 8 Nagy
* 9 Szalai
* 10 Gera
* 11 Németh
* 12 Dibusz
* 13 Böde
* 14 Lovrencsics
* 15 Kleinheisler
* 16 Pintér
* 17 Nikolić
* 18 Stieber
* 19 Priskin
* 20 Guzmics
* 21 Bese
* 22 Gulácsi
* 23 Juhász
* Treener: Storck

 | Ungari |

| * v
* r
Ungari koondis  –  UEFA Euro 2020 |
| --- |
| 

* 1 Gulácsi
* 2 Lang
* 3 Kecskés
* 4 At. Szalai
* 5 Fiola
* 6 Orbán
* 7 Négo
* 8 Nagy
* 9 Ád. Szalai (c)
* 10 Cseri
* 11 Holender
* 12 Dibusz
* 13 Schäfer
* 14 Lovrencsics
* 15 Kleinheisler
* 16 Gazdag
* 17 R. Varga
* 18 Sigér
* 19 K. Varga
* 20 Sallai
* 21 Botka
* 22 Bogdán
* 23 Nikolić
* 24 Schön
* 25 Hahn
* 26 Bolla
* Treener: Rossi

 | Ungari |
Vaade Sitsi mäelt Hundipea poolsaare suunas (06.05.2020)
**Hundipea poolsaar** on poolsaar Põhja-Tallinnas, Tallinna lahe ääres Karjamaa asumi Hundipea allasumis, Lahesuu sadama ja Miinisadama vahel.

Rannajoonel paikneb Hundipea sadam ja osa Lahesuu sadamast. Poolsaare lõunapiiriks on Keskkõrgendik koos Hundipea ja Sitsi mäega, põhjatipp on Hundipea neem.

Ajalugu
-------

Hundipea poolsaare esialgne teadaolev nimi oli *Sudenpäh*. Poolsaart on esmamainitud 1374. aastal (*Zedenpeyke*). 1421. aastal oli kasutusel nimekuju *Zuddenpe*.

18. ja 19. sajandi vahetusel rajati poolsaare idarannikule esimesed rannakindlustused (patarei). Krimmi sõja ajal ehitati Hundipea poolsaarele uus patarei, kuhu paigaldati süüterakettrelvad, mida peale Maarjamäel oleva patarei mujal Vene riigi Läänemere-kaitses tollal ei kasutatud.

20. sajandi algul rajati Peeter Suure sadama koosseisus poolsaare tippu süvendus- ja hooldelaevastiku sadam (tänapäeva Hundipea sadam).

Vaata ka
--------

* Hundipea mägi
* Hundipea neem
* Hundipea sadam

Viited
------

1. ↑  Jaan Tamm, toim (2004). *Tallinna entsüklopeedia*. Kd 1. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 130. ISBN 9985-70-168-2.
2. ↑  Tiina Kala, toim (2019). *Tallinna ajalugu*. Kd 3. Tallinn: Tallinna Linnaarhiiv. Lk 115. ISBN 978-9949-7352-3-5.
3. ↑  Tiina Kala, toim (2019). *Tallinna ajalugu*. Kd 3. Tallinn: Tallinna Linnaarhiiv. Lk 120. ISBN 978-9949-7352-3-5.
4. ↑  Tiina Kala, toim (2019). *Tallinna ajalugu*. Kd 3. Tallinn: Tallinna Linnaarhiiv. Lk 122. ISBN 978-9949-7352-3-5.
Mõisa peahoone (august 2012)
**Kloodi mõis** (saksa keeles *Peuth*) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rakvere valda Lääne-Viru maakonda. .

Mõis rajati 17. sajandil.

Mõisa omanikud olid pikka aega Clodt von Jürgensburgid, kelle järgi mõis sai ka nime. Mõisa viimane (enne 1919. aastat) omanik oli Gustav von Derfelden.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Kloodi mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 16.05.2015)

Välislingid
-----------

* Kloodi mõis Eesti mõisaportaalis
* Kloodi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Kloodi mõis Rakvere khk, Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
* Kloodi mõisa lugu Mõisablogis

Rakvere kirik
Rakvere kihelkond

**Kirik**: Rakvere  

**Mõisad**: Arkna mõis | Kaarli mõis | Karitsa mõis | Karivärava mõis | Katku mõis | Kloodi mõis | Kohala mõis | Korjodi mõis | Kullaaru mõis | Laanemõisa mõis | Lepna mõis | Mädapea mõis | Nurme mõis | Piira mõis | Rakvere kirikumõis | Rakvere mõis | Roodevälja mõis | Sämi-Silla mõis | Sõmeru mõis | Tobia mõis | Toomla mõis | Ubja mõis | Uhtna mõis
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei radikaalse tiiva esindajatest; teiste tähenduste kohta vaata Bolševik (täpsustus)* |

---


|  |
| --- |
| Artiklid teemal |
| Marksism |
| Marx ja Engels |
| 
Sotsioloogia ja antropoloogia

* Kodanlus
* Klassiteadvus
* Kaubafetišism
* Kommunism
* Hegemoonia
* Riigita kommunism
* Ekspluateerimine
* Inimloomus marksismis
* Proletariaat
* Tootmissuhted
* Alatarbimine

 |
| 
Majandusteadus

* Marksistlik ökonoomika
* Väärtusseadus
* Tootmisvahendid
* Tootmisviis
* Tootlikud jõud
* Lisaväärtus

 |
| 
Ajalugu

* Kapitalistlik tootmine
* Klassivõitlus
* Proletariaadi diktatuur
* Maailmarevolutsioon
* Kapitali esialgne akumulatsioon
* Proletariaadi revolutsioon

 |
| 
Filosoofia

* Marksistlik filosoofia
* Ajalooline materialism
* Dialektiline materialism
* Guevarism
* Maoism
* Marksistlik humanism
* Strukturaalne marksism
* Trotskism
* Lääne marksism

 |
| 
Tuntud marksistid

* Karl Marx
* Friedrich Engels
* Rosa Luxemburg
* Vladimir Lenin
* Lev Trotski
* Antonio Gramsci
* Mao Zedong
* György Lukács
* Cornelius Castoriadis
* Louis Althusser
* Frankfurdi koolkond
* Praxise koolkond
* Antonio Negri

 |
| * v
* r
 |

**Bolševikud** ehk **enamlased** (vene keeles *большевики*) olid Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei radikaalse tiiva esindajad. VSDTP II Kongressil 1903. aastal said radikaalsed sotsiaaldemokraadid, keda juhtis Vladimir Lenin, partei keskorgani valimisel häälteenamuse. Sellest tulebki nimetus "enamlased". Vähemusse jäänud vastaseid hakati nimetama menševikeks ehk vähemlasteks.

Sotsiaaldemokraadid hindasid aastatel 1905–1907 alanud revolutsioonilist liikumist kui kodanlik-demokraatlikku revolutsiooni, mis oli suunatud tsaari isevalitsuse nõrgestamisele, mitte aga klassivõitlusest lähtuvat proletariaadi diktatuuri kehtestamisele. Bolševike arvates pidi antud revolutsiooniline liikumine üle kasvama sotsialistlikuks, menševikud aga arvasid, et Venemaa peab enne sotsialismi läbima rea reforme. Samuti olid bolševikud ja menševikud eriarvamusel VSDTP organisatsioonilise ülesehituse suhtes: bolševikud ja Lenin arvasid, et partei peab olema rangelt tsentraliseeritud, sõjaväetüüpi organisatsioon, mis võimaldaks saavutada peale taktikaliste eesmärkide ka strateegilisi eesmärke (proletariaadi maailmarevolutsioon jne). 

Menševike juht oli Georgi Plehhanov.

Bolševikud pidasid erinevalt menševikest revolutsioonilise liikumise peajõuks töölisklassi, proletariaadi diktatuuri võimu aluseks ja sotsialismi ehitamise põhitingimuseks pidasid nad töölisklassi ja talurahva liitu. 

Bolševike võitlus vähemlaste vastu lõppes VSDTP VI Kongressil 1912. aastal sellega, et vähemlased heideti parteist välja.

Vaata ka
--------

* Anarhistid
* Menševikud ehk vähemlased
* NLKP
**Joakim Simon Noah** (sündinud 25. veebruaril 1985 New Yorgis) on endine elukutseline korvpallur, kellel on Ameerika ja Prantsuse kodakondsus. 13 hooaega korvpalliliigas NBA mänginud Noah valiti 2014. aastal NBA parimaks kaitsemängijaks.

Ülikoolikarjäär
---------------

Enne NBA-ga liitumist mängis Noah kolm aastat USA üliõpilasliigas, kus tuli Florida ülikooli korvpallimeeskonnaga 2006. ja 2007. aastal NCAA meistriks.

NBA karjäär
-----------

2007. aasta NBA *draft'*ist üheksandana Chicago Bullsi värvatud Noah mängis esimese koduklubi eest üheksa aastat ja tõi oma parimal, 2013/14. hooajal keskmiselt 12,6 punkti, 11,3 lauapalli, 5,4 resultatiivset söötu, 1,2 vaheltlõiget ja 1,5 viskeblokeeringut mängus (kõik peale viimase karjääri parimad). Selle hooaja eest valiti Noah NBA parimaks kaitsemängijaks, NBA sümboolsetesse viisikutesse ja NBA tähtede mängule.

2016. aasta suvel siirdus Noah New York Knicksi, kus tõi vigastustega võideldes kahe hooaja keskmistena 4,6 punkti ja 7,9 lauapalli mängus.

Noah liitus seejärel 2018. aasta detsembris Memphis Grizzliesega, kelle eest tõi hooajal 2018/19 keskmiselt 16,5 minutiga 7,1 punkti ja 5,7 lauapalli mängus.

Viimasena esindas Noah 2020. aastal Los Angeles Clippersit, kelle eest tõi viie mänguga keskmiselt 2,8 punkti ja 3,2 lauapalli.

Saavutused
----------

* 2 korda valitud NBA tähtede mängule (2013, 2014)
* NBA sümboolne esiviisik (2014)
* NBA parim kaitsemängija (2014)
* 2 korda valitud NBA sümboolsesse 1. kaitseviisikusse (2013, 2014)
* 1 kord valitud NBA sümboolsesse 2. kaitseviisikusse (2011)
* 2-kordne NCAA meister (2006, 2007)

Rahvuskoondis
-------------

Noah on alates 2009. aastast mänginud rahvusvahelisel tasemel Prantsusmaa koondises, kuigi tal oleks olnud õigus esindada ka Rootsit või USA-d.

Noah võitis Prantsusmaa koondisega 2011. aasta korvpalli Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali.

Isiklikku
---------

Noah sündis 1985. aastal New Yorgis. Tema isa on Prantsuse laulja ja endine elukutseline tennisist Yannick Noah ja ema on 1978. aasta Rootsi miss Cécilia Rodhe.

Viited
------

1. ↑  FRA - Noah cleared to play for France, FIBA.com (10.08.2007) Vaadatud 24.02.2021.
2. ↑  Joakim Noah's Turnaround, Chicagomag.com (21.10.2010) Vaadatud 24.02.2021.

Välislingid
-----------

* Joakim Noah – NBA.com
* Joakim Noah – Basketball-Reference.com
**Alice Kask** (sündinud 13. detsembril 1976 Tallinnas) on eesti maalikunstnik.

Kask on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia bakalaureuse- (1999) ja magistrikraadiga (2002). 

Ta on esinenud näitustel alates 1997. aastast, sh Praha Biennaalil (2007) ja maalikunsti arengut uurival näitusel "Muutuv maalikunst" Kumu kunstimuuseumis (2010). Tema maale on Eesti Kunstimuuseumis, Tartu Kunstimuuseumis, Tallinna kunstikogus, Neumünsteri muuseumis ja erakogudes. 2016. aastal toimus isikunäitus Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumis, 2018. aastal Helsingi Taidehallis ja 2020. aastal Rüki galeriis.

2021. aastal maalis Kask president Kersti Kaljulaidist kolm eriilmelist portreed.

Tunnustus
---------

* 1998 Eesti Maalikunstnike Liidu aastanäituse noortepreemia
* 2003 Konrad Mäe preemia
* 2005 Vaal galerii noore kunstniku preemia
* 2022 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Neeme Külmaga; peenetundeline ning tehniliselt kõrgetasemeline näitus "Edevuses üksi" Tallinna Linnagaleriis)

Viited
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Presidendi kantseleis esitleti maali Kersti Kaljulaidist, ERR, 9. oktoober 2021

Välislingid
-----------

* Alice Kask EKM digitaalkogus
*
Joakim Nygård (2013)
**Johan Alvar Joakim Nygård** (sündinud 8. jaanuaril 1993 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib ründajana Rootsi kõrgliiga klubis Färjestad BK.

Färjestadiga liitus ta 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2012–13. Hooajal 2013–14 jõudis ta Färjestadiga Rootsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati Skellefteåle. Hooajal 2018–19 tegi Nygård Rootsi kõrgliigas oma seni parima hooaja, kui lõi 21 väravat ja andis 14 väravasöötu.

2019. aasta mais sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Edmonton Oilers. Hooajal 2019–20 sai ta NHL-is 33 liigamänguga kirja kolm väravat ja kuus väravasöötu. Enne järgmise NHL-i algust mängis ta hooaja esimeses pooles laenul Färjestadis. Hooajal 2020–21 pääses ta Oilersi meeskonnas NHL-is väljakule üheksas mängus, kuid ei kogunud neis ühtegi resultatiivsuspunkti ning naasis 2021. aasta mais Färjestadi, kellega sõlmis kuueaastase lepingu.

Rootsi jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud Euro Hockey Touril.

Viited
------

1. ↑  "RELEASE: Oilers sign Joakim Nygard to entry-level contract". nhl.com. 25.5.2019. Vaadatud 10.11.2021
2. ↑  "Edmonton Oilers forward Joakim Nygard signs six-year contract in SHL". oilersnation.com. 28.5.2021. Vaadatud 10.11.2021
3. ↑   (vaadatud 10.11.2021)

Välislingid
-----------

* Joakim Nygård NHL.com lehel
* Joakim Nygård hockeydb.com lehel
Prantsuse Vabariigi Ajutise Valitsuse embleem
Prantsuse Vabariigi Ajutine Valitsus 2. novembril 1945 Pariisis istungit pidamas
**Prantsuse Vabariigi Ajutine Valitsus** (prantsuse keeles *Gouvernement provisoire de la République française*) oli teise maailmasõja ajal vahetult enne liitlasvägede sissetungi okupeeritud Prantsusmaale Alžiiris moodustatud ajutine valitsus. 

Prantsuse Vabariigi Ajutine Valitsus loodi kolm päeva enne liitlasvägede maabumist Prantsusmaal Normandias 3. juunil 1944 Alžiiris. Ajutist valitsust asus juhtima Võitleva Prantsusmaa juht Charles de Gaulle. 

Viis päeva pärast Pariisi vabastamist (30. augustist 1944) asus Prantsuse Vabariigi Ajutine Valitsus Pariisi. 9. septembril 1944 formeerus nn "rahvusliku ühtsuse valitsus", mille koosseisus olid gollistid, kommunistid, sotsialistid, kristlikud demokraadid, natsionalistid ja anarhistid.

Kollaboratsionistliku Vichy valitsuse juhid Pierre Laval ja Philippe Pétain mõisteti pärast sõja lõppu surma (Pétaini puhul asendati see eluaegse vangistusega).

Ajutise valitsuse välispoliitiliste eesmärkide seas oli tähtsal kohal liitlastelt Prantsusmaale Prantsuse okupatsioonitsooni eraldamine ja pärast ÜRO Julgeolekunõukogu loomist sellesse alalise koha saamine. Tänu Prantsusmaa sõjalisele panusele teise maailmasõja läänerindel, need eesmärgid ka täitusid. 

Ajutine valitsus korraldas sõjajärgsed esimesed üleriigilised valimised (1945. aasta Asutav Kogu ja 1946. aasta Asutav Kogu).

Vastuolude tõttu kommunistidest ministritega astus Charles de Gaulle 20. jaanuaril 1946 valitsusjuhi kohalt tagasi. Uueks valitsusjuhiks sai esialgu sotsialist Félix Gouin, kuid juunis 1946 asus tema asemele kristlik demokraat Georges Bidault. 

Prantsuse Vabariigi Ajutine Valitsus lõpetas oma tegevuse 22. jaanuaril 1947.

Vaata ka
--------

* Prantsuse Rahvuslik Komitee
* Charles de Gaulle'i esimene valitsus

Välislingid
-----------

 Prantsuse Vabariigi Ajutine Valitsus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Aafrika rahvaste karikavõistlused |
| **Kuld** | 2017 | jalgpall |
| **Pronks** | 2022 | jalgpall |

**Michael Ngadeu-Ngadjui** (sündinud 23. novembril 1990 Bafangis) on Kameruni jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Belgia kõrgliigaklubis Gent ja Kameruni jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
------------

Aastatel 2011–2014 mängis ta Saksamaal SV Sandhauseni ja 1. FC Nürnbergi reservmeeskondades.

Aastatel 2014–2016 mängis ta Rumeenia kõrgliigaklubis FC Botoșani ja 2016–2019 Tšehhi kõrgliigaklubis Praha Slavia. Hooaegadel 2016–17 ja 2018–19 tuli ta Slaviaga Tšehhi meistriks. Hooaja 2018–19 lõpus valiti Ngadeu-Ngadjui Tšehhi kõrgliiga hooaja parimaks kaitsjaks.

2019. aasta juunis liitus ta Gentiga.

Koondisekarjäär
---------------

Kameruni jalgpallikoondises debüteeris Ngadeu-Ngadjui 2016. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 18. jaanuaril 2017 Aafrika rahvaste karikavõistluste alagrupimängus Guinea-Bissau vastu. Teise värava lõi ta 2. jaanuaril poolfinaalis Ghana vastu. Finaalis alistas Kamerun Egiptuse ja tuli Aafrika meistriks. Ngadeu-Ngadjui valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.

Ta on kuulunud Kameruni koondisse ka 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ning 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.

Saavutused
----------

Praha Slavia
* Tšehhi kõrgliiga: 2016–17, 2018–19
* Tšehhi karikas: 2017–18, 2018–19

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 10.1.2022)
2. ↑   (vaadatud 10.1.2022)
Vaade Brunatele
**Brunate** on Itaalia põhjaosas Lombardia maakonnas Como provintsis asuv vald (*comune*). Brunate asub ligikaudu 50 km kaugusel Lombardia pealinnast Milanost. 

Aasta läbi elab linnas ligikaudu 1800 elanikku (rahvastikutihedus on 880 in/km²), kuid suviti on elanike arv seal peatuvate turistide tõttu oluliselt suurem. Linnaelanikud kutsuvad end nimetusega *brunatesi*.

Asukoht ja geograafia
---------------------

Piirkond asub 715 meetrit üle merepinna ja ülalt avaneb vaade Como järve kaldal Brunatest umbes 500 meetrit allpool asuvale Como linnale. Como ja Brunate on ühendatud järsu, kitsa ja kurvilise teega ja kahe asula vahet liigub ka köisraudtee.

Brunate vald koosneb kuuest osast (*frazioni*): CAO (*Club Alpino Operaio*), Carescione, Laghetto, Nidrino, Piani di Brunate ja San Maurizio.

Ajalugu
-------

12. sajandil oli Brunate lühikest aega iseseisev linnriik, kuid 1240. aastal läks Brunate tagasi Como feodaalvõimu alla.

Linna kaitsepühak on apostel Andreas, kelle päeva tähistatakse 30. novembril.

Tuntud elanikke
---------------

* Lühikest aega elas Brunates Alessandro Volta, kelle auks on ehitatud ja nimetatud San Maurizio *frazione*'s asuv tuletorn Faro Voltiano.
* 10. juunil 1912 suri linnas Bulgaaria luuletaja Pentšo Slaveikov.

Galerii
-------

* Brunate köisraudtee jaamBrunate köisraudtee jaam
* Vaade köisraudteelt Como järve pooldeVaade köisraudteelt Como järve poolde
* Via P. e M. MontiVia P. e M. Monti
* Vaade Brunatest Cernobbio vallale ja Como järveleVaade Brunatest Cernobbio vallale ja Como järvele

Viited
------

1. ↑  Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018, vaadatud 16.03.2019.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Brunate** |

* Brunate valla ametlik koduleht
**Lesgid** on rahvas Dagestanis ja Aserbaidžaani põhjaosas. Kõnelevad lesgi keelt, mis kuulub dagestani keelte lesgi-samuri ehk kagurühma.

Lesgide ehk lesgiinide asuaalad 18. sajandil Kaspia mere ääres
2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 473 722 lesgit, neist Dagestanis 385 240 (8,1% elanikkonnast).

Kõige arvukamalt on nad esindatud Dagestani pealinnas Mahhatškalas (üle 65 000), pisut vähem Aserbaidžaani piiri ääres Magaramkenti rajoonis (60 000, moodustades 95% rajooni rahvastikust) ja Suleiman-Stali rajoonis (55 000).

Aserbaidžaanis elas 2009. aasta rahvaloenduse andmetel 180 300 lesgit.

Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 113 lesgit.

Viited
------

1. 1 2  Andrus Mölder, *Riigita rahvad: Kaukaasia* (Tallinn: Loodusajakiri, 2012), lk 18.
2. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. september 2018. Vaadatud 12. jaanuaril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
3. ↑  "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 12. jaanuaril 2013.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist
Alice Ball
*Hydnocarpus wightianus*'e pähkel
Molokai saar Hawaii saartel, kus raviti 20. sajandi algul leeprahaigeid
**Alice Augusta Ball** (24. juuli 1892 Seattle, Washingtoni osariik – 31. detsember 1916 Seattle) oli USA keemik, kelle töö põhjal loodi temanimeline meetod (ingl *Ball Method*), mis oli 20. sajandi algul kõige tõhusam pidalitõve ravimise viis. Ta oli esimene Hawaii ülikoolis magistrikraadi saanud naine ja mustanahaline, samuti selle ülikooli esimene naissoost ja mustanahaline keemia õppejõud. Ball suri 24-aastaselt, tema panust teadusesse tunnustati alles aastaid pärast surma.

Hariduskäik
-----------

Ball omandas bakalaureusekraadi Washingtoni ülikoolis farmatseutilises keemias (1912) ja farmaatsias (1914) ning avaldas toona kaasautorina ka esimese teadusartikli. Aasta hiljem sai magistrikraadi Hawaii ülikoolis.

Teadustöö
---------

Magistritööd tehes uuris Ball taimede keemilist koostist, eriti Hawaiil kasvavat kaava-piprapõõsast (*Piper methysticum*), millega kohalikus rahvameditsiinis raviti paljusid haigusi. Ball uuris, kuidas taimes leiduvaid aineid eraldada ja ravimina süstida. USA arst Harry T. Hollmann, kes uuris *Hydnocarpus wightianus* '​e pähklite õli eraldamisvõimalusi, palus ta 1915. aastal appi, et teha see õli lihtsamini kasutatavaks. Koostöös keemiaprofessor Arthur L. Deaniga suutis Ball vähem kui aastaga muu töö kõrvalt ja tasuta ka lahenduse leida. Pärast Balli surma 1916. aastal tegi Dean naise meetodis väiksemaid kohendusi ja avaldas selle enda leiuna ehk "Deani meetodina". 1922. aastal avaldas Hollmann artikli, kus kinnitas, et meetodi autor oli Alice Ball.

Isiklikku
---------

Ball sündis Seattle'is, tema isa oli mustanahaline fotograaf, toimetaja ja jurist James Presley Jr. ema valgenahaline fotograaf Laura Louise Howard Ball, tema vanaisa oli tunnustatud fotograaf James Presley Ball. Kümneaastaselt kolis Ball Honolulusse, kuna pere lootis, et sealne kliima avaldab head mõju vanaisa artriidile, kuid too suri 1904. aastal ja pere kolis tagasi Seattle'isse, kus tüdruk ka hiljem ülikooli läks. Pärast Hawaiisse kolimist ja sealses ülikoolis töötamist haigestus Ball 1916. aastal. Pole teada, kas ta hingas sisse kloori aure või nakatus tuberkuloosi, kuid samal aastal ta suri.

Postuumne tunnustus
-------------------

2000. aastal avati Hawaii ülikooli juures Balli saavutusi tunnustav mälestustahvel. Samal päeval kuulutas Hawaii kuberner Mazie Hirono 29. veebruari Alice Balli päevaks, mida tähistatakse iga nelja aasta järel.

Vaata ka
--------

* leepra mükobakter
* Matilda efekt

Viited
------

1. 1 2 3  "Meet Alice Ball, the Woman Who Made a Leprosy Drug From Chaulmoogra Oil". *Science*. 28. veebruar 2018. Vaadatud 4. detsembril 2022.
2. 1 2 3 4  Magazine, Smithsonian; Wong, Kathleen M. (23. märts 2022). "The Trailblazing Black Woman Chemist Who Discovered a Treatment for Leprosy". *Smithsonian Magazine*. Vaadatud 4. detsembril 2022.
3. ↑  Worthen, Meredith (1. märts 2018). "Alice Ball". *Biography*. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. detsember 2022. Vaadatud 4. detsembril 2022.
4. ↑  "Alice Ball, Chemist, and Researcher born". *African American Registry*. 24. juuli 2021. Vaadatud 9. jaanuaril 2023.