recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Betty Friedan
**Betty Friedan** (4. veebruar 1921 Illinoisi osariik, Peoria – 4. veebruar 2006 Washington) oli ameerika feminist, ühiskondlik aktivist ja kirjanik.

Friedan sündis Illinoisi osariigis **Bettye Naomi Goldsteinina** ning lõpetas 1942 kiitusega Massachusettsi juhtiva Smithi naistekolledži, kus ta toimetas ülikoolilehte. Seejärel õppis ta aasta aega Californias Berkeley ülikoolis ning asus siis tööle ajakirjanikuna. 1947. aastal abiellus ta Carl Friedaniga, kellega ta sai kolm last.

Tema peateos "Naiselikkuse müstika" ("*The Feminine Mystique*", 1963) kasvas välja artiklist, mille ta kirjutas uuringust oma kaastudengite seas Smithi kolledžis ning mis tegeles naiste kängitsemisega vaid kodusesse sfääri. Kuigi raamat ilmus enne kui naisaktivistid alustasid laiaulatuslikku valgustustegevust, ei ole ajakirjanduslik kangelanna, keda ta kirjeldab, teinud läbi olulisi muutusi. See ei tähenda, et töötavatest naistest ei kirjutataks, ent keskmises naisteajakirjas kujutatakse töötamist mitte kutsumuse, vaid rahateenimisvahendi või lüngatäitjana kõrgkooli või kolledži lõpetamise ja abiellumise vahel. Raamatust sai bestseller ja see innustas ameerika feministlikku liikumist. 

Friedan asutas ka Riikliku Naisteorganisatsiooni koos Pauli Murrayga, kes oli esimene neegrinaisest episkopaalne preester. Friedan oli organisatsiooni esimene president aastatel 1966–1970.

Ta aitas ka asutada NARALi (*National Association for the Repeal of Abortion Laws* – riiklik abordiseaduste tühistamise assotsiatsioon). 

Tema teiste raamatute seas olid näiteks "*The Second Stage*" ("Teine staadium"), "*It Changed My Life: Writings on the Women's Movement*" ("See muutis mu elu: kirjutisi naisliikumisest") ja "*The Fountain of Age*" ("Vanuse allikas"). 

Friedan suri oma 85. sünnipäeval südamepuudulikkusse.

Tsitaadid
---------

"Traditsioonilises patriarhaalses ühiskonnas välja arendatud ja traditsiooniliste väärtuste keskel tekkinud naise elustsenaarium ei ole emantsipatsioonivõitluse mõjul muutunud üleöö. Kuigi tänapäeva tehnoloogiline ühiskond pakub rohkem võimalusi, on säilinud alistuva ja sõnakuuleliku õnnelikust koduperenaisest kangelanna mudel." (Friedan 1963).

"Ameerika naise maailm on koondunud tema enda keha ja ilu, meeste võlumise, laste kandmise ning mehe, laste ja kodu eest füüsiliselt hoolitsemise ja nende teenimise ümber." (Friedan 1963: 31).

"Betty jaoks oli feminism üks humanismi aspekte," ütles tema nõbu Emily Bazelon Reutersile.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib olevikust kui praegusest ajast ja selles toimuvast; ajavormi kohta vaata artiklit Olevik (keeleteadus); ajalehe kohta vaata artiklit Olevik (ajaleht); teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Olevik (täpsustus).* |

---

**Olevik** on "nüüd" mineviku ja tuleviku vahel või kõik selles toimuv. See on aeg, mida vahetult läbi elatakse ja milles toimuvat tajutakse vahetult. 

Olevik eeldab subjekti, kes selle määratleb. Psühholoogilise "näiva oleviku" kestus on umbes 3 sekundit. Mitterelativistlikus füüsikas käsitatakse olevikku teatud ajahetkena (ajatelje punktina). 

Ka mitterelativistlikus füüsikas muutub oleviku mõiste ebaselgeks, kui võrreldakse aega üksteisest kaugel asuvates kohtades. Näiteks võtab valguse jõudmine tähtedelt meieni aastaid, mistõttu me tajume olevikuna ammuseid sündmusi.

Vaata ka
--------

* hetk
* nüüd
* praegu
* siin
* siin ja praegu
* presentism
* aja nool
* minevik
* tulevik

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikisõnastiku artikkel: **olevik** |
**Albert Danquah Adomah** (sündinud 13. detsembril 1987 Londonis) on Ghana jalgpallur, kes mängib parema äärepoolkaitsja või ründava poolkaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Queens Park Rangers.

Ta on veetnud kogu klubikarjääri Inglismaal. Ta alustas klubikarjääri 2006. aastal poolprofessionaalse liiga Isthmian League'i klubis Harrow Borough. 2008. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubiga Barnet, kus mängis kokku kaks ja pool hooaega.

Alates hooajast 2010–11 on ta mänginud Inglismaa esiliiga klubides. Aastatel 2010–2013 mängis ta Bristol Citys ja 2013–2016 Middlesbrough's. 2010–11 valiti ta Bristol City hooaja parimaks mängijaks. Hooaja 2016–17 alguses pidas ta Middlesbrough' meeskonnas kaks mängu Inglismaa kõrgliigas, kuid sõlmis 2016. aasta augustis lepingu Aston Villaga. Hooajal 2017–18 tegi ta individuaalselt oma edukaima hooaja, kui lõi Inglismaa esiliigas 14 väravat.

2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Nottingham Forestiga. Hooaja 2019–20 teises pooles mängis ta laenul Cardiff Citys. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Queens Park Rangersiga.

Ghana jalgpallikoondises tegi Adomah debüüdi 5. septembril 2011 sõprusmängus Brasiilia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 13. oktoobril 2015 sõprusmängus Kanada vastu. Ta on kuulunud Ghana koondisse 2013. aasta Aafrika karikavõistlustel ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.

| * v
* r
Ghana koondis  –  2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 Adams
* 2 Inkoom
* 3 Gyan (c)
* 4 Opare
* 5 Essien
* 6 Acquah
* 7 Atsu
* 8 Badu
* 9 Prince
* 10 A. Ayew
* 11 Muntari
* 12 Kwarasey
* 13 J. Ayew
* 14 Adomah
* 15 Sumaila
* 16 Dauda
* 17 Rabiu
* 18 Waris
* 19 Jonathan
* 20 Asamoah
* 21 Boye
* 22 Wakaso
* 23 Afful
* Treener: Appiah

 | Ghana |
**Karl Allikas** (vene Карл Адамович Алликас) (8. veebruar 1905 Luuga lähedal – 20. märts 1976 Tallinn) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, 7. Eesti Laskurdiviisi ülem.

Elulugu
-------

1942. aastal määrati Allikas formeeritava 7. Eesti laskurdiviisi staabiülemaks. Aasta hiljem sai Allikust sama diviisi ülem; aastal 1944 ülendati ta kindralmajoriks.

Karl Allikas juhatas 7. Eesti Laskurdiviisi (6. jaanuar 1943 – 9. mai 1945); aastatel 1946–1947 õppis ta Moskvas Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias ja saadeti Eestisse tagasi. 

Aastatel 1947–1951 juhatas ta 22. üksikut Eesti kaardiväe-laskurbrigaadi ja seejärel 1956. aastani eelnimetatu järeltulijat 118. kaardiväe laskurdiviisi. Seejärel oli Allikas kuni 1961. aastani mingi salapärase seni nimetamata väekoondise komandöri asetäitja.

Aastatel 1951–1961 oli Karl Allikas EKP Keskkomitee liige, seejärel pidas temagi pensionipõlve ja kirjutas koos kaasteenija Harri Lesseliga oma sõjaaegsest diviisist raamatu "Meie seitsmes", mis ilmus 1974. aastal.

1931. aastast oli ta NLKP liige, Eesti NSV Ülemnõukogu saadik (1951–1963)..

Tunnustus
---------

* 1950 – Lenini orden

Teosed
------

* Allikas, Karl; Harri Lessel (1974). *"Meie seitsmes" - 7. eesti laskurdiviisi sünniloost ja võitlusteest*. Tallinn: Eesti Raamat. Lk-d 176 lk. Raamatukoi otsing

Viited
------

1. ↑  "Korpusepoisid" : Eesti sõjamehed 22. Eesti territoriaalkorpuses ja 8. Eesti laskurkorpuses Teises maailmasõjas aastatel 1940-45 / Tiit Noormets, Toe Nõmm, Hanno Ojalo ... jt. ; [koostas Hanno Ojalo ; kujundas Märt Kullo] Ilmunud Tallinn : Eesti Akadeemiline Sõjaajaloo Selts : Sentinel, 2007 lk 233

Välislingid
-----------

* Generals.dk
Aleksandri sild üle Wisła jõe Varssavis (foto 1890. aastatest)
Kierbedźi sild (endine Aleksandri sild) Varssavis (foto 1930. aastatest)
**Kierbedźi sild**, kuni 1918 **Aleksandri sild**, (poola *Most Kierbedźia*) oli esimene alaline sild üle Wisła jõe Varssavis. 

Alaline sild ehitati üle Wisła jõe ujuvsilla asemele aastatel 1858–1864 insener Stanisław Kierbedźi projekti järgi. Algselt oli see tehnorajatis mõeldud raudteesillana Varssavi–Peterburi ja Varssavi–Viini raudteede ühendamiseks. Plaanid aga muutusid, raudteesild otsustati teha teise asukohta Wisłal (Tsitadelli raudteesild rajati 1875).

22. novembril 1864 tavaliikluseks avatud linnasild sai nime keiser Aleksander II järgi. Taasiseseisvunud (1918) Poola riigis nimetati sild ümber Kierbedźi sillaks.

Silla rajamine
--------------

Tarinduselt oli see kuueavaline metallsõrestiksild all asuva sõiduteega. Sillete skeem: 6×74,7 m.

Silla üldpikkus oli üle 460 m ja laius 10,5 m.

Selle silla ehitamisel kasutati esmakordselt Tsaari-Venemaa territooriumil vundeerimisel kessoone.

Taastamine ja hävimine
----------------------

Esimeses maailmasõjas purustati silla kaks keskmist ava Vene vägede taganemisel Varssavist 5. augustil 1915. Sild taastati muudetud kujul 1916. aastal.

Teises maailmasõjas sild õhiti Wehrmachti vägede taganemisel 13. septembril 1944. Seda enam ei taastatud.

Aastatel 1948–1949 rajati hävinud silla tugedele uus sild – Most Śląsko-Dąbrowski.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Петербурго-Варшавская железная дорога. rzd-expo.ru

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kierbedźi sild** |
Kärestikud Betsiboka jõel
**Betsiboka** on 525 km pikkune jõgi Põhja-Madagaskari keskosas. See voolab loodesse ning suubub Bombetoka lahte, moodustades ulatusliku delta. Betsiboka saab alguse riigi pealinnast Antananarivost idas. Jõge ümbritsevad mangroovimetsad.

Jõe värvus on silmatorkavalt punane; see tuleneb jõesetetest, mida Betsiboka tohutuis kogustes merre kannab. Suurem osa setteist koguneb jõesuudmesse. Betsiboka on drastiline näide Loode-Madagaskaril katastroofi mõõtmed võtnud erosioonist.. Metsaraie põllu- ja karjamaade laiendamiseks on viimase 50 aasta jooksul viinud tohutu mullakihi kaotuseni, mis ulatub saare mõnes piirkonnas igal aastal 250 tonnini hektarilt - maailma suurim erosioonimäär.

Jõebasseinis on mitmeid endeemseid kalaliike. Nende seas on kolm tsikliidi: *Paretroplus petiti*, *P. tsimoly* ja *P. maculatus*.

Betsiboka suurim lisajõgi Ikopa voolab läbi pealinna Antananarivo.

* Betsiboka jõesuue, vaade kosmosestBetsiboka jõesuue, vaade kosmosest
* Betsiboka tavalisel tasemelBetsiboka tavalisel tasemel
* Betsiboka üleujutuse ajalBetsiboka üleujutuse ajal

Viited
------

1. ↑  Bradt, Hilary (17. mai 2011). *Madagascar: The Bradt Travel Guide*. Bradt Travel Guides. Lk 82. ISBN 978-1-84162-341-2. Vaadatud 8. jaanuar 2013.
2. ↑  Tsilavo Raharimahefa and Timothy M. Kusky (2010). "Environmental monitoring of bombetoka bay and the Betsiboka estuary, Madagascar, using multi-temporal satellite data". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. detsember 2012. Vaadatud 16. veebruaril 2014.

Välislingid
-----------

* Floods in Madagascar, NASA Earth Observatory
* Sediment Laden Drainages, Lunar and Planetary Institute, USRA
* NASA: Earth from Space
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kabetajast ja kodanikuaktivistist; füüsiku kohta vaata artiklit Olev Sild (füüsik)* |

---

**Olev Sild** (11. märts 1953 Tallinn – 15. oktoober 2002 Tohvri hooldekodu, Hiiumaa) oli eesti kabetaja ja kodanikuaktivist. 

Olev Sild oli lapsest saati lihaste kärbumise tõttu liikumisvõimetu ja pidi kasutama ratastooli. 1973. aastal lõpetas ta Haapsalu Sanatoorse Internaatkooli.

Aastatel 1978, 1979, 1982 ja 1983 tuli ta kirikabes (vene kabe) Eesti meistriks, lisaks võitis kirikabe Eesti meistrivõistlustel 3 hõbedat (1981, 1985 ja 1987).

1982. aastal võitis ta NSV Liidu kirikabe (vene kabe) võistkondlikel meistrivõistlustel Eesti võistkonnas pronksmedali.

Ta oli Eesti Kodanike Peakomitee liige ja Eesti Komitee infosekretär. Töötades kodust oma kodutelefoniga, vahendas ta kodanike registreerimisega seotud infot ja pidas sidet kõigi kodanike komiteedega, samuti jagas välja kodanike registreerimislehti.

Ta komponeeris ka arvutil muusikat ja lõi arvutigraafika pilte Photoshopi ja Terrageniga..

2000. aastast elu lõpuni viibis ta Hiiumaal Tohvri hooldekodus.

Tunnustus
---------

* 1990 Eesti Kodanike Komiteede mälestusmärk registreerijaile tehtud töö eest
* 2001 Riigivapi V klassi teenetemärk

Viited
------

1. 1 2 3  Kalle Muuli. Olev Silla kangelastegu. Postimees, 14. november 2014
2. 1 2  Eesti spordi biograafiline leksikon. Sild, Olev
3. ↑  "ESBL sporditulemused. Olev Sild". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2016. Vaadatud 9. veebruaril 2016.
4. ↑  Anneli Ammas. Eesti Kongressini viis ajaloo suurim kodanikuliikumine. Eesti Päevaleht, 10. märts 2000
5. ↑  Eesti Vabariigi teenetemärgid. Olev Sild
**Gustav Seen** (30. märts 1871 – 11. aprill 1943) oli eesti jurist ja ühiskonnategelane.

Seen oli Urvaste kihelkonna Mälle taluperemehe Kusta (Gustav) Seene ja Ann Seene poeg. Lõpetas Tartu Aleksandri Gümnaasiumi 1890. aastal ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonna cand.jur. astmega 1894. aastal. Oli Riia Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat aastatel 1895–96. Notar Viljandis kuni 1918. aastani. Viljandi-Pärnu Rahukogu esimene esimees, Petseri ja Narvataguste maade kinnistuskomisjoni esimees 1927.-28.a. Vandeadvokaat Viljandis alates 1928. aastast kuni surmani. Ta oli Asutava Kogu liige.

Üliõpilaspõlves agar vanavara ja rahvaluule koguja Jakob Hurdale. Viljandis elades aktiivne ja juhtiv liige haridus-kultuurilistes ühingutes ja ettevõtteis. Oli Viljandi Tuletõrje Seltsi esimees ja kauaaegne linnavolinik. Viljandi Haridusseltsi asutaja ja juhatuse liige. Eriliseks huviks oli aiandus, kus ta aretas võõramaa taimesorte. 

Gustav Seene vend Arthur Albert Seen oli raudteeinsener, kes rändas 1917. aasta segastel aegadel Galapagose saarele San Cristobal ja elas seal üksiku eestlasena oma elu lõpuni.

Viited
------

1. ↑  "Artur Seen — eestlasest erak Galápagose saartel" Sakala, 17. jaanuar 2004

Kirjandus
---------

* "Vandeadvokaat Gustav Seen. Mees süsteemiga ja raudse loogikaga" Esmaspäev: piltidega nädalleht, nr. 36, 3. september 1938
**Oleviku kesksõna** ehk **oleviku partitsiip** on tegusõna käändeline vorm. See väljendab tegevust, mis iseloomustab suhtelises olevikus tegevussubjekti või tegevusobjekti.

Eesti keel
----------

Oleviku kesksõna tunnus on *v*, mis liitub tüvele (*põle/**v***) või umbisikulise tegumoe tunnusele: *põle/ta/**v***. Kaashäälikuga lõppeva tüve järel tekib oleviku kesksõna tunnuse ja tüve vahele *e* (*laul/ma : laul/**ev***).

Oleviku kesksõnad on

* isikulise tegumoe kesksõna ehk *v*-kesksõna, mis iseloomustab tegijat: ***lamav** koer*, ***uinuv** kaunitar*,
* umbisikulise tegumoe kesksõna ehk *tav*- kesksõna, mis iseloomustab tegevusobjekti: ***vaadatav** saade*, ***värvitav** sein*.

Umbisikulises tegumoes saab esineda ainult sihilise tegusõna oleviku kesksõna: *põlev: põletav*, *jooksev: joostav*, aga ainult *lehkav*, *hõljuv*.

Oleviku kesksõna süntaktilised funktsioonid kattuvad täiesti omadussõna süntaktiliste funktsioonidega. See võib esineda lauses

* täiendina: *Lavalt kostis **meeldiv** muusika*.
* öeldistäitena: *See uudis on küll **rõõmustav***.
* seisundimäärusena: *Supp toodi **auravana** lauale*.

Oleviku kesksõna seostub nagu ka omadussõna käände- ja arvukategooriaga: ***tilkuv** kraan* : ***tilkuvast** kraanist* : ***tilkuvaid** kraane*. Võrdluskategooriaga seostuvad vaid need oleviku kesksõnad, mille tähendus on algsest protsessi tähendusest eemale nihkunud: ***helisev** hääl* : ***helisevam** hääl*.

Vaata ka
--------

* Mineviku kesksõna

Kirjandus
---------

* Erelt, Mati, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare. Eesti keele grammatika I. Morfoloogia, sõnamoodustus. Tallinn: Eesti TA Keele ja Kirjanduse Instituut, 1995, lk 66–67.
* Eesti Keele Instituut. Eesti keele käsiraamat. Morfoloogia.
**Albert**, Eestimaa vasall 13. sajandil. 

Taani hindamisraamatu andmeil kuulus talle kokku 34 adramaad Haljala kihelkonnas (par. Halelæ) Virumaal.

Tema kohta käiv originaalsissekanne Taani hindamisraamatus (leht 49r) on järgmine:

|  |  |
| --- | --- |
| Albt | Tataraiſ xxii x ibidem Reimaruſ ñ a rege |
|  | Ulkænpet xii |

Tataraiſ on hilisem Tatruse (Tatters) rüütlimõis ja küla. Alates 1390. aastast kuulus see Wrangelitele (Vicke van Wrangel). 

Samas Tatruse külas kuulus Reimarusele 10 adramaad, mida ta polnud saanud kuningalt (non a rege). Reimarus võib olla ka 1254. aastal mainitud Riia kodanik Reymarus (Livl. U.B. VI 3015).

Ulkænpet võib olla hilisem Vanamõisa mõisa (Altenhof) Võle (Wolljel) küla, vana Lodede valdus.

Asekuningas Saxo 28. aprillil 1257 Tallinnas (in Revalia, anno Domini MCCLVII, in die b. Vitalis martiris) antud ürikus määratakse Padise kloostri piir Henricus de Kivele ja *Atteni* küla elanike vahel (Livl. U.B. III 1857, CCXCIX, regest 336). Üriku tunnistaja Albertus Rubekinus võib olla samane Tatruse Albertiga.

Kirjandus
---------

* Paul Johansen. Die Estlandliste des Liber Census Daniae, 1933, lk. 618, 630‒631, 765.
Oslo Vabamüürlaste pealooži hoone

**Loož** (inglise keeles *lodge*) on vabamüürluse struktuuriüksus. 

Enamikus maailma piirkondades kogunevad vabamüürlased loožidesse, kus toimub vabamüürluse kolme esimese astme töö. Need astmed on: 

* 1° *Entered Apprentice*
* 2° *Fellow Craft*
* 3° *Master Mason*

*Blue Lodge* ('sinine loož') on loož, mis annab kolm esimest astet. See on kõnekeelne termin, millele algul vaadati viltu, kuid nüüd on muutunud väga kasutatavaks. Suurbritannias on levinum termin *Craft Lodge*. 

Vabamüürlased, kes on kuulunud mitmesse looži, nimetavad **emaloožiks** (*Mother Lodge*) looži, kus nad said esimese astme. **Emaloožiks** võidakse nimetada ka looži, mis volitab või spondeerib uue looži loomist. 

Suurloož hõlmab teatud riiki või muud piirkonda. Sellele allub rida loože, mis jagunevad kas riikide, rahvuste või muude tunnuste alusel ning kokku moodustavad suurlooži. 

Loože on kolm gruppi, millest kõige suuremate õigustega on esimese astme suurloož, mis tavaliselt juhib loože mingis riikide rühmas. Sellele allub grupp teisi suurloože, mis tavaliselt tegutsevad konkreetse riigi ulatuses. Neile alluvad väiksemad "harukontorid" – loožid. Ainult suurloožil on õigus moodustada uusi loože ja anda neile tegevusluba. Kui riigis suurloož puudub, siis küsib tekkiv vabamüürlaste rakuke looži asutamiseks luba mõne teise riigi suurloožilt, mis jääb tema patrooniks.

Vaata ka
--------

* Suurloož

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Loož (vabamüürlus)** |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib odaviskajast; laeva kohta vaata artiklit Gustav Sule (laev)* |

---

|  |
| --- |
|  **Kergejõustik** |
| Riik |  | Eesti |
|  |
| 11. koht | 1936 | Meesteodavise |
|  |
| Pronks | 1934 | Odavise |
| 4. koht | 1938 | Meesteodavise |

**Gustav Sule** (28. august (vkj)/ 10. september 1910 Tartu – 3. aprill 1942 Lavrovoje, Kotlase rajoon, Arhangelski oblast, Vene NFSV) oli Eesti kergejõustiklane (odaviskaja).

Aastatel 1928–1940 tuli ta Eesti meistriks 9 korral odaviskes ja ühe korra kõrgushüppes. Ta parandas 1931–1938 kuuel korral Eesti odaviskerekordit (69.54 – 75.93,5). 

Ta sai 1. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1934) pronksmedali ning 2. Euroopa meistrivõistlustel (Pariis, 1938) neljanda koha. 1936. aasta Berliini olümpiamängudel oli ta 11. 

Mobiliseeriti 1941 Punaarmeesse. Oli tööpataljonis, seal olnud alatoitlusest tekkis tal kurnatus, mistõttu suri hiljem kopsupõletikku.

Tunnustus
---------

* 1934 Eesti parim sportlane

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Alates 1958. aastast peetakse Tartus Gustav Sule mälestusvõistlusi.

Aastatel 1992–2001 kandis üks Eesti puistlastilaev nime Gustav Sule ja sõitis Eesti lipu all.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
**Olev Soans** (29. mai 1925 Tallinn – 28. aprill 1995 Keila) oli eesti graafik ja pedagoog.

Olev Soans lõpetas 1941. aastal Pärnu kaubanduskeskkooli. Aastatel 1943–1944 oli ta mobiliseeritud Saksa sõjaväkke, seejärel töötas Järvakandis joonistusõpetajana. 1951. aastal lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi. 

Aastatel 1961–1989 töötas ta Kunstiinstituudis õppejõuna.

Olev Soansi loomingu hulgas on vabagraafikat, raamatugraafikat, plakateid, ning alates 1975. aastast infograafilised, sealhulgas ajaloolised ja kultuuriloolised maakaardid (piltkaardid). Ta viljeles oforti, kuivnõela, litograafiat, linoollõiget, puulõiget, serigraafiat ning võttis kasutusele uudse elektrograafilise sõeltrüki.[*viide?*]

27. aprillil 2000 asutasid Eesti Rahvuskultuuri Fond, Keila Linnavalitsus ja Harjumaa Muuseum Olev Soansi mälestusfondi Keilast pärit kunstnike ja Keilaga seotud kunstiprojektide toetamiseks.

Isiklikku
---------

Olev Soans oli abielus Therese Limbergiga. Alo Soans, Villu Soans ja Priidu Soans olid nende pojad ja Siiri Soans on nende tütar.

Olev Soans oli abielus Helvi Jürissoniga. Kerttu Soans on nende tütar. 

Tema onu oli arhitekt Anton Lembit Soans, onupojapoeg on skulptor Jaak Soans.

Tunnustus
---------

* 1978 Eesti NSV teeneline kunstnik
* 1985 Kristjan Raua preemia (Eesti kultuuriloolised kaardid)

Teosed
------

* "Eesti kultuuriloolised kaardid", Ilo 2009, ISBN 9789949171002
**Faustin-Archange Touadéra** (sündinud 21. aprillil 1957 Banguis) on Kesk-Aafrika Vabariigi poliitik, alates 30. märtsist 2016 Kesk-Aafrika Vabariigi president.

22. jaanuarist 2008 kuni 17. jaanuarini 2013 oli ta Kesk-Aafrika Vabariigi peaminister.

Touadéra on hariduselt matemaatik. Ta õppis kodumaal Bangui ülikoolis ja Elevandiluurannikul Abidjani ülikoolis. Tal on doktorikraad Lille'i teadus- ja tehnikaülikoolist ning Kamerunist Yaoundé ülikoolist.

Touadéra sai 1987 Bangui ülikooli matemaatikaassistendiks. 1989–1992 oli ta ülikooli teadusosakonna asedekaan. 1992 sai ta pedagoogilise instituudi direktoriks. 1999 sai ta CIEHPM-i (Riikidevahelise Prantsuskeelsete Maade ja India Ookeani Matemaatika Õppekavade Ühtlustamise Komitee) liikmeks ning 2001–2003 oli ta selle komitee president. 2004. aasta mais sai ta Bangui ülikooli asekantsleriks. 2005–2008 oli ta ülikooli rektor. Sel ajal pani ta aluse mitmele algatusele, näiteks ettevõtluse koolitusprogrammile ning Eukleidese programmile ehk veebipõhise ja kaugõppe programmile.

Pärast Élie Doté tagasiastumist 22. jaanuaril 2008 nimetas president François Bozizé Faustin-Archange Touadéra peaministriks. Tema valitsus koosnes 29 liikmest: temast enesest, 4 riigiministrist, 17 ministrist ja 7 abiministrist. Valitsus astus ametisse 28. jaanuaril 2008.

18. jaanuaril 2009 vabastas president Touadéra valitsuse ametist, et moodustada uus rahvusliku ühtsuse valitsus. 19. jaanuaril kinnitas president Touadéra uuesti peaministriks. Juba samal päeval nimetas ta ametisse uue valitsuse, kus üksnes 10 liiget säilitas oma koha, kui eelmise valitsusega võrrelda. Valitsuses on 31 ministrit ning sellesse kaasati paljud endised mässulised. See valitsus korraldas 2009. aasta kohalikud valimised ning 2010. aasta parlamendi- ja presidendivalimised.

Faustin-Archange Touadéra ei kuulu ühtegi parteisse.
**Kidur** on eesti pseudomütoloogias Kiru-nimelisele jumalale pühendatud noor kits (die Ziege).

Kidura ja Kiru tõi teaduskäibesse Friedrich Reinhold Kreutzwald oma saksakeelses kirjas Friedrich Robert Faehlmannile 6/18. aprillist 1845. 

See pärinevat Kreutzwaldi järgi ühest Simuna kihelkonnas üleskirjutatud eesti rahva niinimetatud lugulaulust, mida olevat 19. sajandi algul laulnud ringirändaja laulikust vanarauk, keda tervel Virumaal *vana lauliku* või *rootsi rüütli* nime all tunti. See vana rahvalaul läheb oma iseloomu poolest teistest meile seni [1845] tuntud lauludest lahku. Sel on oma histooriline tagapõhi, kuid see laul on ainult katkend, nimelt puuduvat laulust pikem lahingukirjeldus. Üsna ilmsesti kuulub see laul niisuguste hulka, mida rahvas iga võõra eest hoolega varjab.[*viide?*]

Tegelikult on see laul põhiliselt Kreutzwaldi enda loodud.

Viited
------

1. ↑  Fr. R. Kreutzwaldi kirjavahetus. I. Kirjad Fr. R. Faehlmannile, D. H. Jürgensonile ja teistele. Tallinn, 1976, lk 103.
2. ↑  Fr. R. Kreutzwaldi kirjavahetus (1976), lk 106.
**Lembit Kriisa** (5. aprill 1919 Tartu – 12. detsember 2004 Stockholm) oli Eesti päritolu kirjastaja ja raamatukaupmees Stockholmis.

Lembit Kriisa õppis Tartu Ülikoolis metsandust ja oli ka Eesti Üliõpilaste Seltsi liige, kuid jättis ülikooli pooleli ja lõpetas Tondi sõjakooli. Jätkas õpinguid Tartu Ülikoolis Saksa okupatsiooni ajal, kuid õigusteaduskonnas.

Ta arreteeriti Eesti rahvuslasena aprillis 1944 ja viidi enne teise Nõukogude okupatsiooni algust Saksamaale Stutthofi koonduslaagrisse. Sealt õnnestus tal pääseda Taani kaudu Rootsi.

Elu Rootsis
-----------

Rootsis alustas Lembit Kriisa äri. 1948. aastal asutas ta ettevõtte Eesti Majandusühing Produkt (EMP), millel oli mitu Eesti tooteid müüvat poodi, ning andis välja üle 100 heliplaadi eesti muusikaga. 

1954. aastal asutas Lembit Kriisa kirjastuse EMP, kus hakkas välja andma eestikeelset kirjandust, ning ostis 1956. aastal ajalehe Välis-Eesti, mida ta ka ise toimetas. 1972. aastal sai ühendatud kirjastus nimeks Välis-Eesti & EMP ning sellel oli lai profiil ilukirjandusest kalendrite ja postkaartideni.

Lembit Kriisa raamatukaupluses Välis-Eesti Stockholmi vanalinnas Lilla Nygatanil müüdi väliseesti kirjanduse kõrval ka Nõukogude Eestis ilmunud raamatuid ja sealt sai tellida näiteks ENE köiteid.

Tunnustus
---------

* 1997 Riigivapi III klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Lembit Kriisa abiellus 1947. aastal arst Gunhild Oksenbergiga (1919–2005), nende tütar Mall Kriisa (sündinud 1948) on samuti arst.

Viited
------

1. ↑  Tiit Made. Nõukogude saatkonnas Rootsis. Tallinn, 2016.
2. ↑  Teenetemärkide kavaleride andmekogu – 897

Välislingid
-----------

*
**Magnus Minnesköld** (ka **Minnisköld** või **Miniskjöld**; suri tõenäoliselt 31. jaanuaril 1208 või 17. juulil 1210) oli Rootsi seadusekuulutaja. 

Magnus oli Bengt Snivili poeg ning Birger jarli ja Karl Kurdi vend.

Magnust on mainitud kahes säilinud dokumendis (DS 70 ja 116) jarli (Birger Brosa) vennana. Samuti on teda mainitud kuningas Magnus Aidaluku kirjutatud kirjas (1280), kus ta nimetab Magnus Minnesköldi oma vanaisaks. Teostes "Västgötalagens lagmanslängd" ja "Hakonarsagan" nimetatakse Magnust Eskil Magnussoni isana. Selles viimases allikas viidatakse Magnusele kui Birger jarli isale. 

Magnus Minnesköld elas suguvõsa valdustes Bjälbos. 

Tema surma kohta käivad andmed on vastuolulised. Mõnes allikas väidetakse, et Magnus Minnesköld hukkus Lena lahingus 31. jaanuaril 1208. Teiste andmete kohaselt langes ta aga Gestilreni lahingus 17. juulil 1210. Varnhemi kloostrikirikus asuvate oletatavate Birger jarli säilmete uurimisel tehti kindlaks, et Birger jarl oli surres 50–55-aastane, mistõttu pidi jarli isa Magnus Minnesköld olema elus veel 1210. aastal.

Abielu ja lapsed
----------------

Magnuse esimese naise nimi pole teada. Esimesest abielust sündisid:

* tütar, kelle nimi pole teada, abiellus Sigtrygg Bengtssoniga
* Eskil Magnusson, kohtunik Västergötlandis
* Karl Magnusson, Linköpingi piiskop, langes 8. augustil 1220 Lihula lahingus

Magnuse teine abikaasa oli Ingrid Ylva. Abielust sündisid

* Bengt Magnusson, Linköpingi piiskop, suri 1237
* Birger jarl, Rootsi jarl

Kujutamine ilukirjanduses
-------------------------

Magnus Månesköld esineb tegelasena Jan Guillou romaanides Arn Magnussonist, kus ta on väljamõeldud tegelaste Arn Magnussoni ja Cecilia Algotsdotteri poeg ning Birger jarli ja Eskil Magnussoni isa. Birger Brosast tehakse romaanis Arni onu ehk Magnuse vanaonu.

Allikad
-------

1. ↑  Lars O. Lagerqvist ja Nils Åberg "*Öknamn och tillnamn på nordiska stormän och kungligheter*" ISBN 91-87064-21-9 s. 19
Kiensi valla paiknemine Lõuna-Tiroolis
**Kiens** (itaalia: *Chienes*) on vald *(comune)* Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 50km Bolzanost kirdes.

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 2726 inimest.

Geograafia
----------

Valla pindala on 33,9 km².

Kiens külgneb järgmiste valdadega: Pfalzen, Rodeneck, St. Lorenzen, Mühlwald, Terenten ja Vintl.

### Frazioni

Kiensi vallas asuvad Ehrenburg (Casteldarne), Getzenberg (Monghezzo), Hofern (Corti) ja St. Sigmund (San Sigismondo) *frazione*d (alljaotused, peamiselt külad ja asundused).

Kogukond
--------

### Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 96,73% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 2,32% itaalia keelt ja 0,95% ladiini keelt.

St. Sigmund
-----------

St. Sigmundi kihelkonnakirik
St. Sigmund on Kiensi valla *frazione*, selle juured lähevad tagasi aastasse 1050, kui seda esmakordselt Buriniks kutsuti, ja aastasse 1317, kui seda kutsuti Peureniks.

Linn paikneb kohas, kus org laieneb suureks tasaseks alaks, sel põhjusel on seal aastaringselt suurepärased ilmatingimused.

Arhitektuursest vaatepunktist põhinesid piirkonna hooned originaalsel Lõuna-Tirooli talustiilil. Eriti märkimisväärne on kihelkonnakirik (1449–89), kus asub vanim ja paremini säilinud altar Tiroolis, pärinedes 1430. aastatest. Teine huvipakkuv koht on Jumalaema kirik (saksa: *Stöcklkapelle*), mis pärineb 1621. aastast ja on ehitatud barokkstiilis. Raudteejaama taga, Rienzi jõe ääres on Ilistra termid (saksa: *Ilstern*), kus varem oli ravivõimalusi. Piirkonnas on ka Püha Ulrichi kirik, mis pärineb aastast 1491 ja on hästi säilinud.

Välislingid
-----------

* Valla ametlik koduleht (saksa ja itaalia keeles)
* *Frazione* St. Sigmundi ametlik koduleht.
**Hans Wühner** (sünninimi **Hans Vanakubja**; 13. november (30. oktoober) 1836 Aidu vald (Paistu kihelkond) – 13. august (30. juuli) 1911 Karula vald) oli kihelkonnakooliõpetaja ja eesti rahvusliku liikumise tegelane.

Wühner õppis Aidu vallakoolis ja aastail 1849–1854 Viljandi elementaarkoolis ja Viljandi kreiskoolis. Sooritas 1854. aastal kihelkonnakooliõpetaja kutseeksami ja töötas seejärel Paistu kihelkonnakoolis (1854–1858), Tarvastu kihelkonnakoolis (1858–1880) ja Tarvastu köstrina. Koolmeistrina kasvatas Wühner õpilastes rahvustunnet ja isamaalisust. Tema käe all on haridust omandanud Mihkel Veske, Ado Grenzstein, Martin Lipp.

Oli aktiivne rahvusliku liikumise tegelane, edendades Tarvastu kultuuri- ja hariduselu ning korraldades ühiskondlikke üritusi. Asutas kohaliku laulukoori ning 1860. aastal ühe esimestest eesti rahvaraamatukogudest. Wühner oli koos Jaan Adamsoniga Eesti Aleksandrikooli mõtte algatajaid ning Eesti Aleksandrikooli peakomitee liige. Oli Eesti Kirjameeste Seltsi praktiline asutaja ning liige aastail 1972–1881 ja Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi esimees (1895–1897). Tegi kaastööd kõikidele rahvuslikele ajalehtedele. Wühner oli üks väheseid rahvuslasi, kes osales kõigis olulisemates ärkamisaja ettevõtmistes.

Ostis 1880. aastal Keeri mõisa Nõo kihelkonnas ning oli Nõo kiriku eestseisja.

Isiklikku
---------

Tema pojad olid Karula koguduse pastor Theodor Hans Wühner ja Valga Peetri koguduse märterpastor Richard Alexander Georg Wühner.

Tema vend oli Martin Wühner.

Välislingid
-----------

* Hans Wühner Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Magnus Paljasjalg** (vanapõhja *Magnús berfœttr*, norra *Magnus Berrføtt*, ka **Magnus Olavsson** või **Magnus III**; 1073 Norra – august 1103 Ulster) oli Norra kuningas aastail 1093–1103 ja Manni ja Saarte kuningas aastail 1099–1102.

Valitsusaeg
-----------

Magnus sündis Norra kuninga Olav Kyrre vallaspojana. Isa surma järel sai ta troonile, kuid kuningaks kuulutas end ka tema onupoeg Håkon Magnusson Torefostre. Magnust pooldasid Vikeni piirkonna elanikud ning Håkonit Trøndelagi Trondheimi rahvas. Kodusõda Norras paistis olevat vältimatu, kuid Håkon suri ootamatult 1094. aastal, ning Magnus võis end pidada Norra ainuvalitsejaks.

Kuningaks saanuna lõpetas Magnus Olav Kyrre võimuloleku ajal valitsenud rahu, alustades sõda Rootsi ja Taaniga ning üritades Iiri mere äärseid alasid Norra võimule allutada.

1093. aastal juhatas ta laevastiku sõjakäigule Gwyneddi kuningriigi aladele. Anglesey väina lahingus lõid norralased parasjagu Gwyneddis sõjakäigul viibinud normanne. Magnus isiklikult lasi lahingus vibuga surnuks Shrewsbury krahvi. Norralaste ootamatu ja tõhus rünnak nõrgestas ja demoraliseeris normannide armeed.

1098. aastal vallutas Magnus Orkney saared, Hebriidid ja Mani saare.

Ulsteri sõjakäik ja Magnuse surm
--------------------------------

1099. aastal läks ta Norrasse tagasi. 1102. aastal asus Magnus uuesti sõjakäigule, et hõivata Iirimaa. Ta suutis vallutada Dublini ja seda ümbritsevad alad.

Dublini alistamise järel pööras Magnus oma tähelepanu põhjapoolsematele aladele. 1103. aastal asus ta teele Ulsteri poole koos oma uue liitlase, Iirimaa kuninga Muirchertach Ua Briainiga.

Magnuse ja Iirimaa kuninga väge saatis edu, ning vastaseid võideti mitmes lahingus. Muirchertach Ua Briain aga otsustas, et siirdub oma vägedega Connaughti ning Magnus otsustas, et ta naaseb Norrasse, jättes osa oma mehi Dublinit ja selle ümberkaudseid alasid kaitsma. Enne ärasõitu, oodates Iirimaa kuningalt reisiks vajalikku moona, ründasid Magnust ja tema väesalka varitsuses olnud iirlased. Lahingus läbistas oda Magnus mõlemad reied ning surma sai ta kirvelöögist kaela. Ellujäänud norralased asusid kohe Norra poole teele. Magnuse surmakoht ei ole täpselt teada, kuid on oletatud mitut kohta Põhja-Iirimaal.

Perekond
--------

Magnus abiellus 1101. aastal Kunghällas Rootsi kuninga Inge Stenkilssoni tütre Margaretaga. Varasemast abielust oli Magnusel juba kolm poega:

* Olav Magnusson
* Øystein Magnusson
* Sigurd Magnusson

Magnuse surma järel väitsid Harald Gille ja Sigurd Slembedjakn end olevat tema vallaspojad (ja ühtlasi troonipärijad).

Vaata ka
--------

* Norra kuningate loend

Kirjandus
---------

* Snorri Sturluson "Heimskringla"
* Joseph George Cumming "A guide to the Isle of Man" 1861. Lk. 178–179
* Thomas Carlyle "Early Kings of Norway" BiblioBazaar. 2008. Lk. 96–100
* Benjamin T. Hudson "Viking pirates and Christian princes" Oxford University Press US. 2005. Lk. 189–200
Sternstrahli suguvõsa aadlivapp
**Magnus Stiernstråle** (ka **Sternstrahl**) (suri 18. detsembril 1734) oli Rootsi sõjaväelane.

Elulugu
-------

Ta sündis Tartu Ülikooli professori Johan Stiernstråle (1607−1686) ja tema abikaasa Elisabeth von Wieckedeni (maeti 1704) noorema pojana. Astus Rootsi sõjaväeteenistusse. 1678. aastal oli ta ooberst Taube rügemendis musketär. Seejärel viidi üle Cronmani jalaväerügementi, kus ülendati 1679. aastal ohvitseriks. Leitnandi aukraadi sai samal aastal. Astus 1680. aastal Madalmaade teenistusse ja oli Oranje printsi kaardiväerügemendi vabatahtlik. Läks 1684. aastal Madalmaade teenistusest erru ja temast sai Narva garnisonirügemendi kapten. Järgevalt ülendati majoriks ja 1704. aastal ooberstleitnandiks. Ühtlasi määrati ta Ivangorodi komandandiks. 1708. aastal viidi üle samale ametikohale Kexholmis. 1710. aastal anti talle oobersti auaste ja ta nimetati Viiburi komandandiks, kuid juba mõne kuu pärast langes ta vene sõjavangi. Viidi koos poeg Rembert Johanniga (1702−1762) Venemaale, kust ta naasis alles kas enne 1721. aastat või pärast rahulepingu sõlmimist. Tollase kombe kohaselt tõsteti tema auastet ja temast sai jalaväe kindralmajor. 1724. aastal nimetati Savolaksi ja Nyslotti jalaväerügemendi komandöriks.

Vaata ka
--------

* Sternstrahl

Viited
------

1. ↑  Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. VII kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1932, lk 692 .

Kirjandus
---------

* Elgenstierna, Gustaf. *Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser*. VII kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1932. Lk 692 .
**Hans Vissor** (6. september 1946 Tartu – 14. märts 2006 Tartu) oli Eesti veemotosportlane.

Lõpetas 1965. aastal Tartu 8. Keskkooli ja õppis aastatel 1966–1968 Tartu Riiklikus Ülikoolis majandust. 

Hakkas 1956. aastal harrastama suusatamist (treener Mai Luik) ja 1960. aastal moodsat viievõistlust. Harrastas ka poksi ja mootorrattasporti ning võistles aastatel 1973–1975 autorallis.

Veemotospordiga tegeles aastatel 1976–1995 Karl Kivastiku ja Nikolai Põvvati juhendamisel.

Tuli aastatel 1977–1989 14 korda Eesti NSV meistriks ja aastatel 1982–1989 9 korda NSV Liidu meistriks. 

Püstitas aastatel 1984. aastal 1000 cm3 sisemootoriga vabapaatide võistlusklassis (R-1000 või R-1) maailmarekordi.

Tunnustus
---------

* NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane

Viited
------

1. ↑  Biograafia ESBL-is

Kirjandus
---------

* "Hans Vissor". // Veemoto Eestis 1954 – 2003. Koostanud Vahur Joala. Varrak. Tallinn 2003. Lk 16–17 ja 318–321

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
* Hans Vissori sporditulemused
**Lembelind** (*Agapornis*) on lindude perekond papagoilaste sugukonnast.

Lembelinnud on Aafrika kesk- ja lõunaosas (sealhulgas Madagaskaril) levinud papagoid. Nad on ka populaarsed lemmiklinnud. Linnud on väga seltsivad. Nimetuse on lembelinnud saanud selle järgi, et istuvad oma kaaslastega tihedalt kõrvuti oksal, n-ö musitavad ja sügavad teineteist. 

Lembelinnud elavad väikeste rühmadena koos ning söövad puuvilju, juurvilju, seemneid ja heintaimi. Kadaka-lembelinnud söövad ka putukaid. Kaelus-lembelinnud vajavad aga viigimarju, mistõttu pole nad puurilindudena levinud. 

Lembelindude keskmine eluiga on 10–15 aastat.

Kirjeldus
---------

Lembelinnud on 13–17 cm pikkused ning kaaluvad 40–60 g. Võrreldes teiste papagoilastega on nad üpris väikesed. Neid iseloomustab väike saba ning kehaga võrreldes suhteliselt massiivne ja terav nokk. Metsikud lembelinnud on tavaliselt alakehast kaelani rohelised, ülakeha katavad sõltuvalt liigist mustad, kollased, rohelised, punased, oranžid vms tooni suled. Serengeti lembelinnul, mustpõsk-lembelinnul ja akaatsia-lembelinnul on silma ümber silmatorkavam valge ring kui teistel liikidel. Kadaka-lembelinnud, hallpea-lembelinnud ja mask-lembelinnud on sooliselt dimorfsed.

Liike
-----

* roosapõsk-lembelind
* akaatsia-lembelind
* serengeti lembelind
* mustpõsk-lembelind
* mopaani-lembelind
* kaelus-lembelind
* kadaka-lembelind
* punapea-lembelind
* hallpea-lembelind

Välislingid
-----------

* Lembelinnu munade läbivalgustamine
* Vajalik meelespea lembelinnupidajale
* Mõned nõuanded lembelinnu toitmisel
* Lembelinnud – üldinfo
|  |
| --- |
|  **Kergejõustik** |
| Riik |  | Saksamaa |
|  |
| Kuld | 1936 | Kuulitõuge |
|  |
| 8. koht | 1934 | Kuulitõuge |
| Pronks | 1938 | Kuulitõuge |
|

**Hans Otto Woellke** (18. veebruar 1911 Bischofsberg (praegu Biskupiec, Olsztyni maakond, Warmia-Masuuria vojevoodkond, Poola) – 22. märts 1943 Kazyry küla lähedal, praegu Hajna külanõukogu, Łahojski rajoon, Minski oblast, Valgevene) oli Saksamaa kergejõustiklane (kuulitõukaja) ja sõjaväelane (kapten, postuumselt major).

Woellke sai 1936. aasta Berliini olümpiamängude kergejõustikuvõistlustel kuulitõukes kuldmedali (tulemusega 16.20) ja tuli olümpiavõitjaks.

Ta sai kuulitõukes 8. koha 1. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1934) ning pronksmedali 2. Euroopa meistrivõistlustel (Pariis, 1938).

Politseinikuna
--------------

Woellke teenis Berliini politseis ning võistles Berliini politsei spordiühingus (*Polizei-Sport-Verein, PSV*). 

Teise maailmasõja ajal teenis ta muuhulgas ka endistest Nõukogude sõjavangidest moodustatud 118. politseipataljoni ülemana okupeeritud Valgevene NSV aladel. 

Kazyry küla lähedal rünnati 22. märtsil 1943 Saksa väesalka. Surma sai viis sakslast, sealhulgas ka Woellke ise. Kuna ta oli Adolf Hitleri isiklik tuttav, oli see arvatavasti üks põhjuseid, miks karistusena hävitati lähedalasuv Chatyńi küla.

Välislingid
-----------

* Hans Woellke veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes

| * v
* r
Meeste kuulitõuke olümpiavõitjad |
| --- |
| 
1896: Robert Garrett • 1900: Richard Sheldon • 1904: Ralph Rose • 1906: Martin Sheridan • 1908: Ralph Rose • 1912: Patrick McDonald • 1920: Ville Pörhölä • 1924: Clarence Houser • 1928: John Kuck • 1932: Leo Sexton • 1936: Hans Woellke • 1948: Wilbur Thompson • 1952: Parry O'Brien • 1956: Parry O'Brien • 1960: Bill Nieder • 1964: Dallas Long • 1968: Randy Matson • 1972: Władysław Komar • 1976: Udo Beyer • 1980: Vladimir Kisseljov • 1984: Alessandro Andrei • 1988: Ulf Timmermann • 1992: Mike Stulce • 1996: Randy Barnes • 2000: Arsi Harju • 2004: Adam Nelson • 2008: Tomasz Majewski • 2012: Tomasz Majewski • 2016: Ryan Crouser • 2020: Ryan Crouser |
**Kimberly Noel Kardashian** (sündinud 21. oktoobril 1980 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide tõsielustaar, modell ja ettevõtja. 

Tema isa on kolmanda põlve Ameerika armeenlane ning tema ema juured viivad Hollandisse, Inglismaale ja Šotimaale. 

Oma Armeenia päritolu tõttu on Kardashian korduvalt toetanud armeenlaste genotsiidi tunnistamist ning julgustanud ka Ameerika Ühendriikide presidenti Barack Obamat ja valitsust genotsiidi ametlikult tunnistama. 2011. aasta 21. aprillil, vaid mõni päev enne genotsiidi 96. aastapäeva, kirjutas ta sel teemal ka oma blogis ja Twitteri kontol.

Perekond
--------

Kim Kardashiani isa on Robert Kardashian, ema Kristen Jenner (tuntud kui Kris Jenner), õed Kourtney Kardashian ja Khloé Kardashian, vend Robert Kardashian ning poolõed Kendall Jenner ja Kylie Jenner.

Isiklikku
---------

Aastal 2000, olles 19-aastane, abiellus Kardashian muusikaprodutsent Damon Thomasega. Thomas algatas abielulahutuse 2003. aastal. 

2011. aasta mais kihlus Kardashian NBA korvpalluri Kris Humpherisega, kellega ta oli suhtes alates 2010. aasta oktoobrist. Nad abiellusid 20. augustil 2011 Californias. 72 päeva pärast abiellumist algatas Kardashian lahutuse. 

2012. aasta aprillis alustas suhet räppar Kanye Westiga. Nad kihlusid 21. oktoobril 2013, Kimi 33. sünnipäeval. Abielu sõlmiti 24. mail 2014 Itaalias. 15. juunil 2013 sündis neil tütar North West. 5. detsembril 2015 sündis tal Westiga poeg Saint West.
15. jaanuaril 2018 sündis surrogaadi abil tütar Chicago West ning 9. mail 2019 sündis poeg Psalm West.

Vaata ka
--------

* Armeenia diasporaa

Viited
------

1. ↑  "Kim Kardashian's anger as Turkish Cosmo puts her on the cover as Armenia marks Genocide Remembrance Day". *Daily Mail*. Daily Mail and General Trust. 12.04.2011. Vaadatud 17.08.2013.
2. ↑  Kim Kardashian (11.06.2008). "Monuments And Momentous Times In Monte Carlo". KimKardashian.Celebuzz.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 8.07.2011. Vaadatud 17.08.2013.
3. ↑  "'Time to Recognize the Armenian Genocide,' Says Kim Kardashian". Asbarez. 21.04.2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.07.2011. Vaadatud 11.05.2011.
4. ↑  PALJU ÕNNE! Kim Kardashianil sündis tütar, Delfi, 15. juuni 2013

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Gifu prefektuur** on Jaapani prefektuur Honshū saare keskosas, sisemaal. Piirneb põhjas Toyama, idas Nagano, lõunas Aichi ning läänes Mie, Shiga, Fukui ja Ishikawa prefektuuriga. Suurem osa rahvastikust elab prefektuuri lõunaosas.

Loodus
------

Prefektuuri on mägine, lääneosas asub Ryōhaku mäestik, idaosas Hida ahelik.
Suuremad jõed on Hida, Kiso, Ibi ja Nagara jõgi.

Sümbolid
--------

Gifu prefektuuri tunnuslind on lumepüü (*Lagopus mutus*), tunnuspuu on ida-jugapuu (*Taxus cuspidata*) ja tunnuslill hundihammas (*Astragalus sinicus*).

Haldusjaotus
------------

Gifu prefektuur on jaotatud 42 omavalitsusüksuseks, millest 21 on linnad (市 *shi*).

### Linnad

* Ena
* Gero
* Gifu
* Gujō
* Hashima
* Hida
* Kakamigahara
* Kani
* Kaizu
* Mino
* Minokamo
* Mizuho
* Mizunami
* Motosu
* Nakatsugawa
* Ōgaki
* Seki
* Tajimi
* Takayama
* Toki
* Yamagata

Viited
------

1. ↑  人口・世帯数 - 岐阜県公式ホームページ（統計課）, vaadatud 10.11.2020.

Välislingid
-----------

* Gifu prefektuuri koduleht (*jaapani ja inglise keeles*)

Jaapani prefektuurid

Aichi **·**  Akita **·**  Aomori **·**  Chiba **·**  Ehime **·**  Fukui **·**  Fukuoka **·**  Fukushima **·**  Gifu **·**  Gumma **·**  Hiroshima **·**  Hokkaidō **·**  Hyōgo **·**  Ibaraki **·**  Ishikawa **·**  Iwate **·**  Kanagawa **·**  Kagawa **·**  Kagoshima **·**  Kōchi **·**  Kumamoto **·**  Kyōto **·**  Mie **·**  Miyagi **·**  Miyazaki **·**  Nagano **·**  Nagasaki **·**  Nara **·**  Niigata **·**  Ōita **·**  Okayama **·**  Okinawa **·**  Ōsaka **·**  Saga **·**  Saitama **·**  Shiga **·**  Shimane **·**  Shizuoka **·**  Tochigi **·**  Tokushima **·**  Tōkyō **·**  Tottori **·**  Toyama **·**  Wakayama **·**  Yamagata **·**  Yamaguchi **·**  Yamanashi
**Endel Tünder** (5. mai 1929 Luha talu, Polli vald – 28. märts 2015) oli eesti arstiteadlane, südame-ja veresoontekirurg, Tartu Ülikooli professor.

Ta õppis Peraküla algkoolis ja Abja Keskkoolis, mille lõpetas aastal 1949. Aastal 1955 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna arstina, tegutsedes õppeajal ÜTÜ kirurgiaringis.

Pärast ülikooli lõpetamist suunati ta tööle Tartu Kliinilisse Haiglasse kirurgina ja kirurgia osakonna ordinaatorina, kellena ta töötas aastani 1961. Selle aja vältel valmis tal kandidaadi väitekiri teemal "Ostsillograafia, arteriograafia ja pletüsmograafia kasutamisest alajäsemete tuiksoonte tromboblitereeruva haiguse diagnoosimisel", mille ta kaitses aastal 1960, omandades meditsiinikandidaadi kraadi. Aastatel 1961–1964 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kirurgia kateedris assistendina, aastatel 1964–1966 samas kateedris noorema teadusliku kaastöötajana ja aastatel 1966–1968 dotsendina. Aastal 1967 kaitses ta doktoriväitekirja teemal "Показания к восстановительным операциям на артериях нижних конечностей при облитерирующем атеросклерозе", omandades meditsiinidoktori kraadi. Aastal 1970 sai ta professori kutse ja asus tööle teaduskonna kirurgia kateedri juhatajana. Sellel ametikohal töötas ta aastani 1992, seejärel oli ta Tartu Ülikooli Kirurgiakliiniku erakorraline professor ja aastast 1994 emeriitprofessor.<re>*In memoriam professor emeritus* Endel Tünder. Eesti Arst 2015, 94(4):253.</ref>

Endel Tünder osales Tartu Kliinilise Haigla kudede ja elundite konserveerimise labori rajamisel, oli selle juhataja. Ta on laia profiiliga õpetaja ja kirurg, kes on teinud keerulisi operatsioone uroloogias, veresoonte-, laste- ja üldkirurgias. Ta tegi esimesed veresoonte rekonstruktiivsed operatsioonid, neerude siirdamised ja jäsemete transplantatsioonid. Tema käe all on valminud seitse doktoritööd ja 12 kandidaaditööd. Tal on kuus autoritunnistust.

Praktiseeriva arstina jätkas ta tööd aastani 2007.

Isiklikku
---------

Ta oli aastast 1954 abielus kursusekaaslase, sisearst Ingrid Tünderiga (neiuna Sontak), neil on poeg ja tütar; tütar Riina töötab laboriarstina.

Tunnustus
---------

* 1970 – Eesti NSV teeneline arst
* 1982 – Eesti NSV riiklik preemia
* 1999 – Tartu Ülikooli Kliinikumi preemia
* 2004 – Tartu Tähe kavaler
* 2007 – Uno Sibula fondi tänupreemia

Viited
------

1. ↑  Kuulsad mulgid. Karksi khk. Koostanud Mati Laane.
2. ↑  Endel Tünder. Tartu linna veebisait.
3. ↑  Tartu Ülikooli Kliinikumi preemia laureaadid.

Kirjandus
---------

* Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 1081–1082.
**Endel Ulp** (22. juuli 1923 Kirna, Türi vald – 17. juuli 2008 Toronto) oli eesti vaimulik.

Alustas kooliteed Kirna algkoolis. Seejärel õppis ta Türi Reaalgümnaasiumis, mille lõpetas 1942. aastal. Samal aastal sai ta ka Türi Püha Martini koguduse õpetajalt Peet Nõmmikult leeriõnnistuse. Jõudes põgenikuna Torontosse, jätkas ta õpinguid Toronto Ülikooli juures eksternina ning astus siis Toronto Teachers College'isse, mille lõpetas kooliõpetaja kutsetunnistusega. 

Peale kooliõpetajaameti töötas ta hiljem ka joonestajana. Aastal 1985 astus ta E.E.L.K. Usuteaduslikku Instituuti ja lõpetas selle juunis 1991. aastal. Prooviaastal oli ta Toronto Vana-Andrese koguduses. Ordineeriti õpetajaks peapiiskop Udo Petersoo poolt (assisteerisid praost Edgar Heinsoo ja õpetaja Albert Roost) 2. augustil 1992. 

Endel Ulp valiti (seoses Paul Maidre erruminekuga) San Francisco koguduse õpetajaks. 

Korporatsiooni Fraternitas Estica vilistlane, *coetus* 1986/1987.

Viited
------

1. ↑  Eesti Kirik nr. 4, 1992
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ajaloolisest maakonnast; praeguse haldusüksuse kohta vaata artiklit Östergötlandi lään.* |

---

**Östergötland** ("Östergötland" tähendab Ida-Götalandi) on Rootsi ajalooline maakond (*landskap*), mis asub Rootsi lõunaosas. See piirneb Smålandi, Västergötlandi, Närke, Södermanlandi ja Läänemerega.

Götaland koosnes väikekuningriikidest, mille asukaid kutsuti muinaspõhja keeles *Gautar*'iteks. Neid samastatakse anglosaksi eeposes "Beowulf" mainitud *Geatas*tega. Götalandilt on pärit ka goodid. Ajalooliselt oli see üks maakondadest, mis sai Rootsi osaks keskajal.

* Tüüpiline Östergötlandi tasandikTüüpiline Östergötlandi tasandik
* ██ Götaland██ Gotland██ Wielbarki kultuur 3. sajandi alguses██ Tšernjahovi kultuur 4. sajandi alguses██ Rooma riik██ Götaland██ Gotland██ Wielbarki kultuur 3. sajandi alguses██ Tšernjahovi kultuur 4. sajandi alguses██ Rooma riik

Vaata ka
--------

* Götaland, Västergötland (Lääne-Götaland)
* Idagoodid

Viited
------

1. ↑  Folkmängd i landskapen den 31 december 2020

Välislingid
-----------

 Östergötland – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Rootsi ajaloolised piirkonnad ja maakonnad

**Götaland - Norrland - Svealand**   
 Ångermanland - Blekinge - Bohuslän - Dalarna - Dalsland - Gästrikland - Halland - Hälsingland - Härjedalen - Jämtland - Lapimaa - Medelpad - Norrbotten - Närke - Ojamaa - Skåne - Småland - Sörmland - Uppland - Värmland - Västerbotten - Västergötland - Västmanland - Öland - Östergötland