recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib teatri- ja filminäitlejast; samanimelise kirjaniku kohta vaata artiklit Juri Jakovlev (kirjanik); teiste samanimeliste isikute kohta vaata Juri Jakovlev (täpsustus)* |

---

Juri Jakovlev
**Juri Vassiljevitš Jakovlev** (vene keeles Юрий Васильевич Яковлев; 25. aprill 1928 Moskva – 30. november 2013 Moskva) oli vene näitleja.

Suure isamaasõja ajal evakueerus Jakovlevide pere Ufaasse. Seal töötas tollal 13-aastane Juri koos emaga haiglas. 1943 naasis perekond Moskvasse. Juri õppis õhtukoolis ja töötas mehaaniku abilisena garaažis.

1948 püüdis ta astuda Üleliidulisse Riiklikku Kinematograafia Instituuti, kuid ei saanud sisse. Vastuvõtukomisjoni otsus oli, et poiss "ei ole kinogeeniline". Kuid seejärel võeti ta vastu Boriss Štšukini nimelisse Teatriinstituuti. Algus kulges viletsalt ja Jakovlev lõpetas esimese kursuse kahega peamises õppeaines, näitlejameisterlikkuses. Kuid kursuse juhendaja Tsetsilia Mansurova ei lubanud teda välja visata, sest teatas: "Ma vean ta läbi, sest ta on minu jaoks huvitav. Hakkan temaga töötama."

1952 lõpetas Jakovlev Štšukini-nimelise instituudi ja hakkas tööle Jevgeni Vahtangovi nimelises teatris. Filmides mängis ta alates 1955. aastast.

Üks tema tuntumaid rolle on vürst Mõškini osa Ivan Põrjevi filmis "Idioot" (1958). Pärast seda pakuti talle Hollywoodis Jeesuse osa, mida ta Nõukogude olude tõttu ei saanud vastu võtta.

Tuntud on ka osatäitmised filmides "Husaariballaad" (1962) , "Ivan Vassiljevitš vahetab elukutset" (1973), "Saatuse iroonia" (1975) ja "Kin-dza-dza!" (1986).

Jakovlev nimetati algul VNFSV teeneliseks kunstnikuks, 1968 VNFSV rahvakunstnikuks ja 1976 NSV Liidu rahvakunstnikuks.

Jakovlev pälvis 1970 VNFSV Stanislavski-nimelise preemia. 1978 anti talle Tööpunalipu orden ja 1979 NSV Liidu riiklik preemia. 1988 pälvis ta Lenini ordeni, 29. mail 1995 Venemaa Föderatsiooni riikliku preemia, 17. oktoobril 1996 ordeni "Teenete eest Isamaa ees" III järgu ja 10. juunil 2008 II järgu. 13. veebruaril 2004 sai ta Venemaa Föderatsiooni presidendi preemia kirjanduse ja kunsti valdkonnas "väljapaistva loomingulise ja teadusliku panuse eest Venemaa kunstilisse kultuuri".

Välislingid
-----------

* Hüvasti, Juri Jakovlev: Ippolit, Ivan Vassiljevitš ja vürst Mõškin!, Ohtuleht.ee, 3. detsember 2013
**Autoriteet** on vaimne mõjuvõim ning lugupeetavus, mille inimene või mõni muu elusolend on saavutanud teiste omasuguste üle, kuna ta on pälvinud nende üldise tunnustuse tänu oma oskustele, võimetele, teadmistele, ametikohale. Inimene on teistele autoriteet, kui ta on oma ala spetsialist, oskab oma tööd teistest paremini ja on teistele eeskujuks. Inimene võib olla autoriteet ka tänu oma ametikohale, ilma et tal oleks vastaval alal paremaid oskusi, kuid ta oskab oma autoriteeti tagada autoritaarsete vahenditega, mis mõjutavad teisi inimesi hirmu kaudu. Seda saab nimetada ka isikukultuseks. Autoriteeti teatud ametikohal asuva inimese vastu saab tagada ka vastavate seadustega, mis panevad paika ametikoha õigused ja kohustused teisi inimesi juhtida.

Ladina keeles on *auctoritas* väärikus, mõjuvõim.

Inimeste kohta kasutatakse ka väljendit **lugupeetud**, mis on eesti keeles laiema tähendusega kui autoriteet.

**Autoriteet** võib olla ka mõiste või nähtus, mis asetseb paljude inimeste arvates teistest samalaadsetest kõrgemal tasemel ning seeläbi mõjutab ka teisi nähtusi või mõisteid.

Max Weberi käsitlus autoriteedist
---------------------------------

Max Weber on oma töödes käsitlenud poliitilise ametikohaga seotud autoriteeti, kus teatud grupp inimesi omab legitiimset õigust teiste üle valitseda. Ta jagas selle kolmeks tüübiks:

1. Legaal-ratsionaalne autoriteet. Legaal-ratsionaalse autoriteedi korral sõltub autoriteet riigi seadustest, mis on tihtipeale väga keerulised. Legaal-ratsionaalse autoriteedi võim on kirjeldatud põhiseaduses. Tänapäevane ühiskond ongi nii üles ehitatud ning valitsuse liikmed ja ametnikud on selle parim näide; see süsteem toimib kogu maailmas.
2. Traditsiooniline autoriteet rajaneb pikaajalistel kommetel, harjumustel ja ühiskondlikel struktuuridel, kus võim läheb üle ühelt generatsioonilt teisele. Kõige tüüpilisem sünnijärgne võimu üleminek toimub monarhias, kus kuningaks saadakse sünniõiguse järgi. Näiteks Tudorid Inglismaal.
3. Karismaatiline autoriteet. Selles autoriteedi tüübis on oluline koht juhil. Juht on saanud oma positsiooni, kuna teda toetavad paljud teised inimesed. Ajaloos on olnud mitmeid ühiskondlikke liikumisi ja revolutsioone traditsiooniliste ja legaal-ratsionaalsete autoriteetide vastu, mis on alguse saanud karismaatilistest autoriteetidest.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Autoriteet** |

* Autoritaarne režiim
* Autoritarism
* *Noblesse oblige*
* Mõjuvõim
* Prestiiž
**XMLHttpRequest (XHR)** on rakendusliides, mida kasutatakse veebibrauseri ja veebiserveri vahel andmete vahendamiseks. 

Tegu on objektiga ning suhtlus brauseri ja serveri vahel toimub objekti meetodite kaudu. Objekti loob brauseri JavaScripti keskkond. Andmete saamine XHR-i kaudu eesmärgiga muuta juba laaditud veebilehte on Ajaxi aluspõhimõte. Nimest hoolimata võib XHR-i kasutada ka teiste protokollidega peale HTTP ning andmed ei pea olema XML-i kujul, vaid võivad olla ka JSON-i, HTML-i või puhta teksti kujul.

Meetodid
--------

### *open* meetod

HTTP ja HTTPS XMLHttpRequest päringud peavad olema loodud open meetodi kaudu. Seda meetodit peab kutsuma enne andmete saatmist, et valideerida päring. Open meetod võtab vastu kuni viis parameetrit, kohustuslikud on neist kaks.

```
open( Meetod, URL, Asünkroonne, Kasutajanimi, Parool )
```

### setRequestHeader meetod

Seda meetodid kasutatakse, et lisada päringusse HTTP *headerid*.

```
setRequestHeader( Nimi, Väärtus )
```

### send meetod

See meetod saadab HTTP päringu serverisse.

```
send( Data )
```

Viited
------

1. ↑  "The responseXML attribute of the XMLHttpRequest object explained by the W3C Working Draft". W3.org. vaadatud 14.07.2009.
2. ↑  "Response entity body of XMLHttpRequest, W3C Editor's Draft". W3.org. 06.02.2012. vaadatud 05.02.2012.
3. ↑  "The responseText attribute of the XMLHttpRequest object explained by the W3C Working Draft". W3.org. vaadatud 14.07.2009.
**Idanemine** on protsess, kus sobivasse keskkonda sattunud seemnes algavad biokeemilised reaktsioonid: toitekoest liiguvad varuained idusse, see hakkab kasvama, lükkab seemnekesta laiali ning tõuseb tõusmena mullapinnale.

Seeme vajab idanemiseks: 

* **vett** – vee imendumine seemnesse võimaldab sellel paisuda ja alustada kasvamist;
* **soojust** – soojust nõuavad seemned liigispetsiifiliselt, harilikult plusskraadiseid temperatuure;
* **valgust** – mõned seemned nn valgusidanejad, idanevad vaid koostöös valgusega;
* **pimedust** – enamik seemneid idaneb pimedas;
* **õhku** – idanemise alguseks ja hingamisprotsessi toimumiseks on vaja hapnikku.

Sageli on seemned idanemisvõimelised kohe pärast täisküpsuse saavutamist. Teatavatel juhtudel aga vajavad seemned nn **idanemispuhkust** – nad on võimelised idanema alles kindla aja möödudes. Seemnes asuvad inhibiitorid, mis lagunevad alles teatud aja möödudes, tagades sellega, et sügisel varisenud seeme hakkab idanema alles kevadel.
Üldiselt idanemispuhkus katkeb, kui seeme on sattunud piisavalt niiskesse ja pimedasse keskkonda, kuid on ka erandeid.

Eukalüptiseemned idanevad looduslikult pärast metsatulekahjusid, seega vajavad nad enne idanemist kuumust. Paljude parasvöötmetaimede seemned ei idane enne, kui on tunda saanud talve. Talve kunstlikku stimuleerimist nimetatakse stratifitseerimiseks. Mõnede seemnete (tavaliselt looduses loomleviste) kestad on veele ja gaasile läbimatud. Kunstlikes tingimustes kasutatakse selliste seemnete idanemise alustamiseks skarifitseerimist ehk mehaanilist vigastamist.
**Martinique** [martin'ik] on Prantsusmaa ülemerepiirkond ja ülemeredepartemang.

Kolumbus avastas saare 1502. aastal. Saarest sai Prantsusmaa asumaa 1635. Martinique'i majandus tugines kaua orjandusele, mis keelati alles 1848. aastal.

8. mail 1902 purskas Mont Pelée vulkaan ja hävitas Saint-Pierre'i linna. Hukkus üle 30 000 inimese.

Martinique sai Prantsusmaa meretaguseks departemanguks 19. märtsil 1946.

Tähtsamad ekspordiartiklid on rumm, suhkur, banaanid ja ananassid.

Ülemeredepartemang jaguneb poliitiliselt:

| Ringkond | Elanike arv(2009) | Pindala(km²) | Kantoneid | Valdu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Fort-de-France | 165 494 | 170,99 | 16 | 4 |
| Le Marin | 121 698 | 409,14 | 13 | 12 |
| Saint-Pierre | 23 683 | 210,26 | 5 | 8 |
| La Trinité | 85 529 | 337,61 | 11 | 10 |

Vaata ka
--------

* Martinique'i ülemere departemangu haldusüksuste loend

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Välislingid
-----------

 Martinique – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

| * v
* r
Prantsusmaa piirkonnad |
| --- |
| Emamaa piirkonnad (*région métropolitaine*) | 
Auvergne-Rhône-Alpes **·** Bourgogne-Franche-Comté **·** Bretagne **·** Centre-Val de Loire **·** Grand Est **·** Hauts-de-France **·** Île-de-France **·** Korsika **·** Normandia **·** Nouvelle-Aquitaine **·** Oksitaania **·** Pays de la Loire **·** Provence-Alpes-Côte d'Azur | Prantsusmaa lipp |
| Ülemerepiirkonnad (*région d'outre-mer*) | 
Guadeloupe **·** Martinique **·** Mayotte **·** Prantsuse Guajaana **·**  Réunion |


Ameerika maad

**Iseseisvad riigid:** Ameerika Ühendriigid | Antigua ja Barbuda | Argentina | Bahama | Barbados | Belize | Boliivia | Brasiilia | Colombia | Costa Rica | Dominica | Dominikaani Vabariik (Quisqueya) | Ecuador | El Salvador | Grenada | Guatemala | Guyana | Haiti | Honduras | Jamaica | Kanada | Kuuba | Mehhiko | Nicaragua | Panama | Paraguay | Peruu | Saint Kitts ja Nevis | Saint Lucia | Saint Vincent ja Grenadiinid | Suriname | Trinidad ja Tobago | Tšiili | Uruguay | Venezuela  

 **Sõltuvad alad:** Anguilla | Aruba | Bermuda | Bonaire | Briti Neitsisaared | Curaçao | Falklandi saared | Gröönimaa | Guadeloupe | Kaimanisaared | Lõuna-Georgia ja Lõuna-Sandwichi saared | Martinique | Montserrat | Navassa | Prantsuse Guajaana | Puerto Rico | Saba | Saint-Barthélemy | Saint-Martin | Saint-Pierre ja Miquelon | Sint-Eustatius | Sint Maarten | Turks ja Caicos | USA Neitsisaared

 Aafrika maad | Aasia maad | Austraalia ja Okeaania maad | **Ameerika maad** | Euroopa maad
Ultrahelipilt polütsüstneerust 1,5-aastasel kassil
**Autosomaalne dominantne polütsüstneer** ehk **polütsüstiline neeruhaigus** (inglise keeles *autosomal dominant polycystic kidney disease*, lühend ADPKD) on peamiselt Pärsia ja lühikarvalist eksootilist tõugu kassidel ning nende ristanditel esinev pärilik haigus, mille korral tekivad tsüstjad moodustised neerudes, maksas, pankreases ja emakas.

Tsüstide suurus varieerub, olles mõnest millimeetrist kuni mitmesentimeetrise läbimõõduga. Ka tsüstide arv võib ulatuda mõnest tsüstist paarisajani.

Keskmiselt kujuneb haigestunud kassidel neerupuudulikkus välja seitsmendal eluaastal.

Haiguse esinemissagedus Pärsia tõugu kassidel ultraheliuuringute põhjal on 35–57% ja lühikarvalistel kodukassidel 4,2%. Haigusel ei ole täheldatud soolist soodumust.

Pärsia kassidel esinev ADPKD sarnaneb inimestel esineva ADPKD haigusega.

Vaata ka
--------

* Autosomaalne dominantne polütsüstneer‎ – ADPKD inimesel

Viited
------

1. ↑  DiBartola, S. Familial Renal Disease in Dog and Cats. In: Ettinger, S. Feldman, E. eds. Textbook of Small Animal Internal Medicine 6th. Ed. Elsevier. 2005
2. ↑  Domanjko-Petrič A et al. Polycystic kidney disease: a review and occurrence in Slovenia with comparison between ultrasound and genetic testing, J Feline Med Surg. 2007. Article in press
3. ↑  Eaton, K. Biller, S. DiBartola, S. Radin, M. Wellman, M. Autosomal dominant Polycystic Kidney Disease in Persian and Persian-cross Cats. Vet Pathol 34:117-126. 1997
**Chalépa pakt** oli 1878. aastal Osmanite riigi (mida sel ajal valitses sultan Abdülhamit II) ja mitme Euroopa riigi esindajate vahel sõlmitud kokkulepe. Pakt allkirjastati Chalépas (mis tänapäeval on Chaniá linna osa), kus asusid välisriikide konsulaadid.

Paktiga sai Kreetast Osmanite riigi osaks olev pooleldi iseseisev parlamentaarne riik, mille kuberner pidi samuti tulema Osmanite riigist, kuid pidi usutunnistuselt olema kristlane. Kristlikud pašad valitsesid saart kuni 1880. aastate lõpuni, juhatades parlamenti, kus liberaalid ja konservatiivid võimu pärast võitlesid. Mitmed Kreetat 1890. aastatel pärast lepingu tühistamist valitsenud kubernerid olid samuti kristlased.

Paktiga lepiti ka kokku, et tulevikus valvavad Kreetal avalikku korda Kreetal sündinud isikud, nii kristlased kui ka moslemid; moodustatama pidi ka uus sandarmeeriaorganisatsioon (vaata Kreeta Sandarmeeria), kuhu värvatakse ainult kreetalasi.

Kuigi vastusena 1889. aastal toimunud mässule tunnistas paša Ahmed Cevad pakti samal aastal kehtetuks, kehtisid mõned selle sätted siiski ka veel hiljem. 1890. aastatel toimus Kreetal veel üks mäss ning seejärel võttis Kreeka saare oma kontrolli alla. Pärast seda kui Osmanite riigi väed vastusena Kreekasse tungisid, suudeti suurriikide vahendusel vaenutegevus peatada ning sõlmitud Konstantinoopoli lepinguga kohustus Osmanite riik taas pakti rakendama asuda.

Vaata ka
--------

* Kreeta Riik
**Gasherbrum III** (hiina keeles *Jiāshūěrbùlǔmù III Fēng*) on mäetipp Gasherbrumi mäemassiivis Baltoro Muztaghi mäeahelikus Karakoramis.

Asukoht ja kõrgus
-----------------

Gasherbrum III (foto 2005)
Tipp jääb Gilgit-Baltistani (Pakistan) ja Xinjiangi (Hiina) territooriumile.

Mäetipp Gasherbrum III asub Gasherbrum IV ja Gasherbrum II vahel. See jääb Gasherbrum II peatipust (8034 m) 1010 m loodesse. Gasherbrum IV (7932 m) jääb 2,6 km läände.

Tipust 760 m kirde suunas jääb Gasherbrum III North (7702 m).

Tipu kõrgus on **7946 m** Tipu topograafiline prominents on alla 500 m (461 m)), mistõttu seda tippu tavaliselt eraldi mäena ei käsitleta. Sel juhul vaadeldakse seda tippu Gasherbrum II alamtipuna (*subpeak*). Kuna tipu prominents on siiski märkimisväärne, siis lülitatakse ta vahel maailma mägede ja peatippude kõrgusjärjestuse tabelitesse võrdluseks, kuid jäetakse sel juhul järjestuse koht täitmata.

Esmatõus
--------

Esmatõusu tippu tegid 11. augustil 1975 Poola ekspeditsiooni mägironijad Wanda Rutkiewicz, Alison Chadwick-Onyszkiewicz, Janusz Onyszkiewicz (hilisem Euroopa Parlamendi liige) ja Krzysztof Zdzitowiecki.

Kuni esmatõusuni oli see tipp sel ajal (1975) üks kõrgemaid vallutamata mäetippe.

Viited
------

1. 1 2 3  High Asia - All mountains and main peaks above 6650 m. 8000ers.com (download)
2. 1 2 3  Gasherbrum III, China/Pakistan. peakbagger.com
3. ↑  Gasherbrum III. summitpost.org
|  |
| --- |
|  |
| Medalikohad |
| Maailmameistrivõistlused |
| **Pronks** | 2018 | jäähoki |

**Neal Robert Pionk** (sündinud 29. juulil 1995 Omahas, Nebraskas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Winnipeg Jets

Aastatel 2013–2015 mängis ta United States Hockey League'i (USHL) klubis Sioux City Musketeers ja 2015–2017 Minnesota Duluthi Ülikooli jäähokimeeskonnas. Pionk paistis silma juba noorteliigades, kui ta valiti hooajal 2014/15 USHL-i hooaja parimaks kaitsemängijaks.

2017. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga New York Rangers. Hooaja 2017/18 alguses asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Rangersi tütarklubis Hartford Wolf Pack. 2018. aasta veebruaris kutsuti ta Rangersi meeskonda ning NHL-is debüteeris ta 9. veebruaril mängus Calgary Flamesi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 24. märtsil Buffalo Sabresi vastu. 28 mänguga sai ta sel hooajal NHL-is kirja ühe värava kõrvale 13 väravasöötu.

2019. aasta juunis kaubeldi Pionk Rangersist Winnipeg Jetsi. Hooaeg 2019/20 on olnud tema senise NHL-i karjääri resultatiivseim (6+39). 2021. aasta augustis pikendas ta Jetsiga lepingut nelja aasta võrra.

2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Pionk USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 20.4.2023)
2. ↑  Stephenson, Colin (24. september 2018). "Rangers' Neal Pionk and Tony DeAngelo are the same, but different". *Newsday*. Vaadatud 29. mail 2022.
3. ↑  "Jets acquire Neal Pionk and a first-round draft pick". Winnipeg Jets. 17. juuni 2019. Vaadatud 17. juunil 2019.
4. ↑  "Pionk signs four-year contact with Jets, avoids arbitration hearing". *National Hockey League*. Vaadatud 12. augustil 2021.

Välislingid
-----------

* Neal Pionk NHL.com lehel
* Neal Pionk hockeydb.com lehel

| * v
* r
Winnipeg Jets |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Connor Hellebuyck **·** David Rittich |
| 
**Kaitsjad**: Kyle Capobianco **·** Dylan DeMelo **·** Brenden Dillon **·** Josh Morrissey **·** Neal Pionk **·** Dylan Samberg **·** Nate Schmidt **·** Logan Stanley |
| 
**Ründajad**: Mason Appleton **·** Morgan Barron **·** Kyle Connor **·** Pierre-Luc Dubois **·** Nikolaj Ehlers **·** Sam Gagner **·** David Gustafsson **·** Axel Jonsson Fjällby **·** Karson Kuhlman **·** Adam Lowry **·** Saku Mäenalanen **·** Vladislav Namestnikov **·** Nino Niederreiter **·** Cole Perfetti **·** Mark Scheifele **·** Kevin Stenlund **·** Blake Wheeler |
Jean-Charles Castelletto (2018)
**Jean-Charles Castelletto** (sündinud 26. jaanuaril 1995 Clamartis) on Prantsusmaal sündinud Kameruni jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Nantes ja Kameruni jalgpallikoondises.

Hooajal 2012–13 debüteeris ta Prantsusmaa esiliigas AJ Auxerre'i meeskonnas.

2015. aastal liitus ta Belgia kõrgliiga klubiga Club Brugge. Hooaja 2015–16 teises pooles oli ta Bruggest laenul Belgia kõrgliiga klubis Royal Excel Mouscron ja hooajal 2016–17 Prantsusmaa esiliiga klubis Red Star.

Aastatel 2017–2020 mängis ta kolm hooaega Prantsusmaa klubis Brest. Viimasel hooajal sai ta Brestiga esmakordselt mängida Prantsusmaa kõrgliigas.

2020. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Nantesiga.

Aastatel 2010–2014 mängis Castelletto Prantsusmaa noortekoondistes. Kameruni jalgpallikoondises debüteeris ta 11. novembril 2017 MM-i valikmängus Sambia vastu. Ta kuulub Kameruni koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Tema isa on itaallane ja ema pärit Kamerunist.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 14.1.2022)
2. ↑   (vaadatud 14.1.2022)
Ned Block (2008)
**Ned Joel Block** (sündinud 1942) on juudi päritolu USA filosoof, kes töötab vaimufilosoofia alal. Tema tähtsamad tööd puudutavad teadvust ja tunnetusteadust. 

Ta sai doktorikraadi Harvardi Ülikoolist Hilary Putnami juhendamisel. Ta oli pikka aega Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi filosoofiaprofessor. Praegu õpetab ta New Yorgi Ülikoolis.

Looming
-------

### Blockheadi argument

 *Pikemalt artiklis Blockheadi argument*
Artiklis "Psychologism and Behaviourism" (1981) esitas Block Blockheadi argumendi Turingi testi kui arukuse testi vastu. Ta on olnud Turingi testiga seotud Loebneri auhinna žüriis.

### Funktsionalismi kriitika

Block on kritiseerinud funktsionalismi, väites, et süsteem, millel on samad funktsionaalsed seisundid nagu inimesel, ei pruugi olla teadvusega.

### Fenomeniline teadvus ja ligipääsuteadvus

Block tegi eristuse fenomenilise teadvuse ja ligipääsuteadvuse vahel: fenomeniline teadvus koosneb subjektiivsest kogemusest ja tunnetest; ligipääsuteadvus koosneb tunnetussüsteemis globaalselt saadaolevas informatsioonis arutlemise, kõne ja kõrgetasandilise tegevusejuhtimise tarbeks. Ta on väitnud, et inimesel ei pruugi fenomeniline teadvus alati ligipääsuteadvusega kokku langeda.

Publikatsioone
--------------

* Are Absent Qualia Impossible? – *The Philosophical Review*, 89, 1980, lk 257–274.
* Psychologism and Behaviorism. – *The Philosophical Review*, 90, 1981, lk 5–43.

Isiklikku
---------

Ned Block on abielus arengupsühholoog Susan Careyga.

Välislingid
-----------

* Ned Blocki koduleht
* Sissekanne teadvuse vikiõpikus
* Minds and Machines course by Ned Block
**Läti laenud** on eesti keelde läti keelest tulnud laentüved. Laenamine algas 8. sajandil ja hoogustus 13. sajandil keelekontaktide tihenemisel.

Läti laenud esinevad ennekõike eesti keele murretes, peamiselt lõunaeesti murretes ja saarte murdes (üle 250 sõna), eriti palju aga Lätis asunud Lutsi ja Leivu keelesaartel (u 900). Eestlaste ja lätlaste ajalugu ja kultuur on väga sarnased, seetõttu erilisi mõjuvaldkondi ei ole ja laiemalt levinud laene on vähe. Mõned läti laenud on siiski jõudnud ka eesti kirjakeelde. 2020. aasta uurimisseisuga hindas Sven-Erik Soosaar nende hulgaks 34–47.

Laenud näitavad kahe naaberrahva pikaajalist vastastikust, nii-öelda perekondlikku iseloomuga suhtlemist, laenatud on joogi- ja toidunimetusi, rõivanimetusi ning muid koduse majapidamisega seotud sõnu. Sven-Erik Soosaare järgi on kindlad läti laenud näiteks *kanep*, *kauss*, *kuut*, *kiin* (terariist), *kõuts*, *labus*, *lest* (kala), *lääts*, *magun*, *mait*, *nuum*, *pakal*, *palakas*, *pastel*, *rauts*, *rääts* (korv), *sõkal*, *tuust*, *täkk*, *vanik*, *viisk*.

Vaata ka
--------

* germaani laenud eesti keeles
* alamsaksa laenud eesti keeles
* saksa laenud eesti keeles
* baltisaksa laenud eesti keeles
* vanarootsi laenud eesti keeles
* rootsi laenud eesti keeles
* balti laenud eesti keeles
* slaavi laenud eesti keeles
* vanavene laenud eesti keeles
* vene laenud eesti keeles
* soome laenud eesti keeles

Viited
------

1. 1 2 3  Iris Metsmägi; Meeli Sedrik; Sven-Erik Soosaar (2012). Eesti etümoloogiasõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 14–15
2. ↑  Lembit Vaba (1977). Läti laensõnad eesti keeles. Tallinn : Valgus; ENSV TA, Keele ja kirjanduse instituut.
3. 1 2  Sven-Erik Soosaar (2020). "Eesti tüvevara ajalugu", peatükk raamatus "Eesti keele ajalugu" (autorid Külli Prillop, Karl Pajusalu, Eva Saar, Sven-Erik Soosaar, Tiit-Rein Viitso). Lk 362
Edna St. Vincent Millay, Carl van Vechteni foto aastast 1933
**Edna St. Vincent Millay** (22. veebruar 1892 – 19. oktoober 1950) oli Ameerika luuletaja ja näitekirjanik, esimene Pulitzeri preemia saanud naine. 

Ta elas boheemlaslikku elu ning tal oli armusuhteid nii meeste kui ka naistega. Proosateoseid avaldas ta **Nancy Boydi** pseudonüümi all.

Elukäik
-------

Millay sündis põetaja Cora Lounella (neiupõlvenimega Buzzelle) ja kooliõpetaja Henry Tollman Millay peres. Edna teine eesnimi tuleneb New Yorgi St. Vincenti haiglast, kus Edna onu elu päästeti vahetult enne Edna sündi.

1904. aastal lahutas Cora end Edna isast ning kaotas sellega kogu oma raha. Cora ja tema kolm tütart – Edna, Norma ja Kathleen – rändasid linnast linna ning said abi sõpradelt ja sugulastelt. Ehkki Cora oli vaene, oli tal mitmeid kirjandusklassikasse kuuluvaid teoseid, muu hulgas William Shakespeare'i ja John Miltoni teosed. Cora luges neid teoseid sageli lastele ette. 

Lõpuks jäädi pidama USA Maine'i osariigis Camdeni linnas. Väike maja, kuhu elama asuti, kuulus Cora asisele tädile. Seal kirjutas Edna oma esimesed luuletused, mis hiljem tõid talle ka kuulsuse.

Tunnustus
---------

* 1929 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Edna St. Vincent Millay** |
**Läti filosoofia** on filosoofia, mis on loodud või viljeldud Lätis ja/või lätlaste poolt. Läti filosoofiaks võib pidada ka filosoofiat, mis on loodud lähtuvalt läti keele ja kultuuri iseärasustest ning sisaldab globaalse filosoofiamaastiku ja muude rahvaste filosoofiate kõrval spetsiifilist lätilikku komponenti või maailmavaadet.

Kuna Eestis loodi esimene kõrgkool pikka aega enne Lätit, kujunes ka Läti filosoofiatraditsioon algselt välja just Tartu Ülikoolis õppinud ja töötanud filosoofide tööna.

Läti esimeseks erialase haridusega filosoofiks peetakse Jēkabs Osist (1860–1919), kes õppis 1877–1882 Tartu Ülikoolis teoloogiat ja filosoofiat Gustav Teichmülleri juures ning töötas Tartus filosoofia eradotsendina 1888–1889 ja professorina 1889–1918. Teichmülleri mõjutusel arendas Osis välja kriitilise personalismi teooria. Osise tuntumate tööde seas on magistriväitekiri "Uurimusi substantsi mõistest Leibnizi filosoofias" ja doktoriväitekiri "Personalism ja projektivism Lotze filosoofias" (1896).

Läti meditsiinifilosoofiale pani aluse Martin Sihle (ka Mārtiņš Zīle, 1863–1945), kes õppis samuti Tartu Ülikoolis ning oli 1926–1927 Läti Ülikooli rektor. Theodors Celms (1893–1989) rajas Läti fenomenoloogiakoolkonna, saavutades Euroopas tuntuse monograafiaga "Der Phänomenologische Idealismus Husserls" ning olles pärast Teist maailmasõda tuntuim välisläti filosoof.

Tänapäeval on filosoofilise uurimistöö Lätis koondunud eelkõige Läti Ülikooli filosoofia ja sotsioloogia instituuti, mida 2016. aasta alguse seisuga juhtis Maija Kūle. Lätis tegutseb ka Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Balti Assotsiatsiooni kohalik haruorganisatsioon.

Läti filosoofe
--------------

* Janis Broks
* Ella Buceniece
* Ausma Cimdina
* Pauls Dāle
* Elga Freiberga
* Zaiga Ikere
* Pauls Jurevičs
* Svetlana Kovaltšuk
* Solveiga Krumina-Konkova
* Rihards Kūlis
* Iveta Leitane
* Valerijs Markovs
* Zenta Mauriņa
* August Milts
* Milda Paleviča
* Arnolds Podmazovs
* Alfreds Polis
* Aija Priedite
* Konstantīns Raudive
* Otto Rolavs
* Mara Rubene
* Vija Sile
* Igors Suvajevs
* Ilmārs Šlāpins
* Valentīns Šteinbergs
* Vilnis Zariņš

Kirjandus
---------

* Hiršs, Andris "THE FIRST LATVIAN PHILOSOPHER JĒKABS OSIS AND THE SEARCH FOR SUBSTANCE" TRAMES: A Journal of the Humanities & Social Sciences, 2015, Vol. 19, Issue 2, pp. 95–108
* Kūle, Maija "Philosophy in the Baltic States" Philosophy Worldwide. FSI: FISP, 2006, pp. 91 –106

Välislingid
-----------

* Läti Ülikooli filosoofia ja sotsioloogia instituut
* Läti filosoofid Läti Teaduste Akadeemia kodulehel
* Latvian AHPS – Baltic Association of the History and Philosophy of Science
* Bens Latkovskis Latviešu filozofija nra-lv, 10. juuli 2012
* Tim Ochser Getting to the root of Latvian philosophy The Baltic Times, 2005-12-07
Edmund Niziurski (1965-68)
**Edmund Niziurski** (10. juuli 1925 Kielce – 9. oktoober 2013 Varssavi) oli poola kirjanik.

Edmund Niziurski sündis Kielces keskklassi perekonnas, ta isa oli teenistuja. 1939. aasta septembris evakueerus nende perekond alanud Teise maailmasõja tõttu Ungarisse, kuid 1940. aastal pöördusid nad Kielcesse tagasi. Saksa okupatsiooni ajal lõpetas ta 1943. aastal põrandaaluse keskkooli.

Pärast sõda õppis ta Lublini Katoliku Ülikoolis ja Jagiello Ülikoolis õigusteadust, sotsioloogiat ja ajakirjandust. 1952. aastal kolis Niziurski Varssavisse, kus ta töötas ajakirja Wiez toimetuses ja tegeles kirjandusliku loominguga.

Niziurski hakkas oma loomingut ajakirjanduses avaldama alates 1944. aastast. Ta tegi kaastööd paljudele ajakirjadele ning kirjutas kuuldemänge raadiole. Eriti populaarseks said tema lasteraamatud. Kõige tuntum nendest on "Marek Pieguse uskumatud seiklused" ("Niewiarygodne przygody Marka Piegusa", 1959, eesti keeles 1963, 2. tr. 2001). Niziurski täiskasvanutele kirjutatud raamatud on vähem tuntud.

Viited
------

1. ↑
2. ↑
Läti Vabariigis antavat kooliharidust jaotatakse peamiselt põhi-, kesk- ja kõrghariduseks.

Esimesse klassi astuvad lapsed 6- või 7-aastaselt. Põhiharidus kestab üheksa aastat ja selle omandamine on kohustuslik kõigile kuni 15-aastastele inimestele või kuni põhikooli lõpetamiseni. Soovi korral saab jätkata õppimist 12. klassini. Õpilastel on võimalus valida üldkeskhariduse (kestab kolm aastat ja valmistab õpilast ette kõrghariduse saamiseks) või kutsekeskhariduse (on suunatud kutse saamisele) vahel. Põhi- ja keskharidus on tasuta. Lätis on nagu ka Eestis korraldatud riigieksamite süsteem.

1996. aastal oli põhihariduse omandanud 95,8% kogu rahvastikust. Alates 2001. aastast on kasvanud põhikoolis käimisest loobunud õpilaste arv, eriti maapiirkondades, kus on osa koolidest suletud.

Lätis on probleemiks vähemusrahvuste keelte kasutamine keskharidusasustustes, mis põhjustas aastatel 2003–2004 proteste. Läti välisministeeriumi andmetel on Lätis võimalik põhiharidust saada kaheksas vähemusrahvuse keeles: vene, valgevene, poola, ukraina, leedu, eesti, juudi ja mustlaskeeles. Tegelikult on aga ainult vene ja poola koolides õppekeel kõigis ainetes vastavalt vene või poola keel; vähemusrahvuste põhikoolides õpetatakse kas läti või vene keeles ning selle rahvuse keelt ja kultuuri õpetatakse õppeainetena.

UNESCO andmetel omandas 2010. aasta seisuga välismaal kõrgharidust 4720 Läti üliõpilast (peamiselt Suurbritannias, Taanis, Venemaal ja Saksamaal); 2012. aastal oli neid 6284. Läti kõrgkoolides õppis 2010. aastal 1760 mõnest muust riigist pärit üliõpilast (peamiselt Venemaalt, Ukrainast ja Leedust); 2012. aastal oli neid 3505. Läti haridus- ja teadusministeeriumi andmetel 2014/2015. õppeaastal Lätis 2844 üliõpilast välismaalt.
**Kadri Pulk** (sündinud 25. novembril 1965) on eesti ajakirjanik ja õpetaja.

Haridus
-------

Ta õppis aastail 1984–1987 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimise ja klassikalise laulu erialal. Aastail 1988–1994 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis pedagoogika ja algõpetuse metoodika erialal, mille lõpetas klassiõpetaja ja koolijuhi kutsega. 

Aastail 2001–2007 õppis ta EELK Usuteaduse Instituudis teoloogiat ja 2008–2010 Tartu Ülikoolis bioloogiaõpetajaks.

Töökäik
-------

Kadri Pulk on töötanud Lauka põhikooli õpetajana. Hiljem on ta töötanud Hiiumaal Kõrgesaare vallavalitsuses ja isegi Jõgeva vallavalitsuses haridus- ja kultuurispetsialistina.

Ta on Reigi koguduse organist.

Kadri Pulk oli aastail 2003–2006 ajalehe Hiiu Leht reporter ja toimetaja (Saarte Suvenädal, Nädalalõpp) ning alates 2006. aastast Eesti Päevalehe esindaja Hiiumaal. Jaanuarist 2007 on ta Eesti Raadio korrespondent Hiiumaal. 

Ta on teinud kaastööd ajalehtedele Hiiu Nädal, Eesti Kirik, Roheline Värav, Meie Maa, Maaleht, Postimees, Pärnu Postimees, Lääne Elu, Oma Saar, Eesti Elu, Sakala, Eesti Ekspress, Õpetajate Leht, Peterburi Teataja, Vooremaa, Valgamaalane jne.

Välislingid
-----------

* Merike Pitk, Ühe eesti naise värviline elu, ainus ja imeline, Hiiumaa.ee /Saarlane.ee, 18. mai 2007
Hundikangrud 2009. aasta suvel
Hundikangrud 2009. aasta suvel
**Hundikangrud** (ka: **Muuksi Hundikangrud**) on kivikirstkalmed Harjumaal Kuusalu vallas Muuksi külas Kahala järve ääres. See on Eesti suurim kalmerühm[*viide?*]. Hundikangrud on Muuksi kivikirstkalmete suurim rühm.

Hundikangrutest varaseimad on rajatud ilmselt juba nooremal pronksiajal (9.-8. sajandil eKr). Hiliseimad kuuluvad eelrooma rauaaja lõppu ning rooma rauaaja algusse.

Hundikangrud koosnevad umbes 250 (teistel andmetel 85 kalmest) kivikirstkalmest[*viide?*]. Kõik need asetsevad õhukese huumusekihiga loopealsetel aladel ja enamik neist on orienteeritud järvele (järv on neilt praegu nähtav või on seda olnud minevikus)[*viide?*].

Läbiuuritud Hundikangrute kalmetesse oli maetud 11 surnut, kellest paljude luudest oli kalmes vaid osa[*viide?*]. Kuna kaevamisel leiti ühe inimese luid mitmest kalme piirkonnast, siis viitab see kahekordsele matmisele. Ümbermatmise põhjus võis olla rituaalne ja/või religioosne.

Hundikangrud nagu kivikirstkalmed üldiselt on väga panustevaesed. Paljud kalmed on siin üldse panusteta, mõnedest on saadud savinõude kilde ja loomaluid. Lisaks on leitud veel üksikuid luust ja rauast ehtenõelu, harva ka mõni pronksehe[*viide?*].

Arvatakse, et savinõude killud ja loomaluud võisid pärineda kalmel läbi viidud rituaalidest[*viide?*].

Pilte
-----

* Hundikangrud 2009. aasta suvelHundikangrud 2009. aasta suvel
* Hundikangrud 2009. aasta suvelHundikangrud 2009. aasta suvel

Vaata ka
--------

* Kabelikangrud

Viited
------

1. ↑  *Eesti entsüklopeedia.* 12. köide: *Eesti A–Ü.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 347.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Horisont: Esiisade nekropol - Hundikangrud
3. ↑   (vaadatud 1.08.2013)

Välislingid
-----------

* Artikkel ajakirjas Horisont
**Vasilis Kostakis** (sündinud 23. veebruaril 1985) on Kreeka päritolu majandusteadlane.

Ta on Tallinna Tehnikaülikooli professor, kes uurib tulevikutöö teemasid.

Haridus
-------

Bakalaureusekraadi omandas ta Makedoonia Ülikoolis Kreekas 2002–2006 ning magistrikraadid Amsterdami Ülikoolis 2007–2009 ja Tallinna Tehnikaülikoolis 2008–2009. 2009. aastal TTÜs kaitstud magistritöö teemaks oli "Towards Open Source Democracy: The Emergence of Wikipolitics" ning selle juhendajad olid Wolfgang Drechsler ja Rainer Kattel. Doktorantuuri läbis Kostakis aastatel 2009–2011 Tallinna Tehnikaülikoolis, kus kaitses Drechsleri juhendamisel doktoriväitekirja teemal "The Political Economy of Information Production in the Social Web: Towards a 'Partner State Approach'".

Teenistuskäik
-------------

2011. aastal asus ta tööle Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituudis. Algul grandi täitjana (2011), siis teadurina (2012–2014) ja vanemteadurina (2015–2018). Aastast 2018 on ta Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituudi sihtrahastusega professor.

2017. aasta sügisest töötab ta ka õppejõuna USAs Harvardi Ülikooli Berkman Kleini interneti ja ühiskonna uurimiskeskuses ning 2018. aasta sügisest on külalisteadur ETH Zürichis ja külalisprofessor Barcelona Autonoomses Ülikoolis.

2018. aastal sai Kostakis Euroopa Teadusnõukogust 1,1 miljoni euro suuruse uurimistoetuse nelja-aastaseks teadusprojektiks "Cosmolocalism", mille käigus uuritakse tuleviku tööd automatiseerimise ajastul ja pärast seda.

Viited
------

1. 1 2 3  Vasilis Kostakis ETIS
2. ↑  "TTÜ noorteadlane asub maineka grandi toel uurima tulevikutööd" ERR Novaator, 27. juuli 2018
3. ↑  "TTÜ teadur sai miljoni tuleviku töö uurimiseks" ituudised.ee, 30. juuli 2018

Välislingid
-----------

* Koduleht
* Vasilis Kostakis ETIS
* "Vasilis Kostakise tulevikutöö valem: disaini globaalselt, tooda lokaalselt" Tallinna Tehnikaülikooli veebileht, 31. oktoober 2018
* "Professor: maailm vajab kapitalismi kõrvale uut sorti majandusmudelit" ERR Novaator, 11. detsember 2018
**Gert Helbemäe** (kuni 1935. aastani **Gert-Joachim Einborn**; 10. november 1913 Tallinn – 15. juuli 1974 London) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik.

Elukäik
-------

Gert Helbemäe lõpetas Tallinna Prantsuse Lütseumi 1933. aastal. Seejärel töötas Vaba Maa reporterina, kus kirjutas ka ilukirjanduslikke palu. Tegi kaastööd ka ajalehtedele Roheline Post ja Uudisleht. Uudislehte kirjutas palju artikleid Tallinna ajaloost. Ajateenistuses viibides kirjutas kuuldemängu "Lumikellukeste sünd", mille saatis Eesti Ringhäälingule. Kuuldemäng võeti rõõmuga vastu ja paluti lisa. 

Helbemäe on kirjutanud umbes 30 kuuldemängu. Riigi Ringhäälingu kuuldemängude võistluselt 1939. aastal noppis Helbemäe kaks auhinda: "Maria viiul" sai esimese koha ja "Augusta Carolina" kolmanda. Helbemäe hakkas Riigi Ringhäälingu juures vabakutselisena tööle. Raadiotöö kõrvalt kirjutamiseks eriti aega ei jää. 

1941. aastal abiellus Gert Helbemäe Are Vanaveskiga.

Nõukogude okupatsiooni ajal oli ta ringhäälingus heliplaadikontsertide koostaja. Kuuldemänge rohkem ei kirjutanud. Saksa okupatsiooni ajal töötas raadio kirjandusosakonnas. 1944. aastal põgenes perekonnaga Saksamaale, kust siirdus 1947. aastal Inglismaale. Oli 1947. aastast ajalehe Eesti Hääl toimetaja.

Looming
-------

Gert Helbemäe romaanide tegevuskoht on enamasti Eesti ja Tallinn, ajaline perspektiiv ulatub keskajast kaasajani. Kirjutusviisis domineerib psühholoogiline realism.

Gert Helbemäe kirjutas 1943. aastal Eesti Leegionäride laulu sõnad (viis Priit Veebel).

Teosed
------

* "Lumikellukeste sünd" (1940)
* "Augusta Carolina" (1942)
* "Vana Toomas" (1944)
* "Elamata elu" (romaan, 1952)
* "Kägu odraokkaga" (romaan, 1953)
* "Sellest mustast mungast" (1957–1958; 1998)
* "Õekesed" (1955 ja 1994)
* "Ohvrilaev" (1960)
* "Ainult ajutiseks" (1964)
* "Pagejad" (1971)
* "Vaikija" (novellikogu, 1947)
* "Üleliigne inimene" (näidend, 1972)
* "Öö nõiapoes" (2002)

Viited
------

1. ↑  Vaino, Maarja (2013). "Gert Helbemäe kirjutatud elu". Looming. Nr 10, lk 1410−1421. Vaadatud 30.12.2017.[*alaline kõdulink*]

Kirjandus
---------

* Arvo Mägi, "Gert Helbemäe" (lühimonograafia). Lund 1968
* Maire Liivamets, "Gert Helbemäe" – ettekannete kogumikus "Välismaise eesti kirjanduse konverents Tallinnas 28. ja 29. nov. 1988", II osa, Tallinn 1989, lk. 52–70
* Maarja Vaino, "Gert Helbemäe kirjutatud elu" artikkel ajakirjas Looming nr 112013

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Gert Helbemäe** |

* Gert Helbemäe Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Necmettin Erbakan
**Necmettin Erbakan** (29. oktoober 1926 Sinop – 27. veebruar 2011 Ankara) oli Türgi poliitik.

Erbakan sündis Türgi kõige põhjapoolsemas linnas Sinopis, kus tema isa oli mõjukast suguvõsast pärit kohtunik Mehmet Sabri ja tema ema oli Sabri teine naine Kamer.

Ta lõpetas Istanbuli Keskkooli ja seejärel 1948 Istanbuli Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonna *cum laude*. Seejärel sai ta Aacheni ülikoolist filosoofiadoktori kraadi. Siis hakkas ta tööle Istanbuli Tehnikaülikoolis lektorina ja määrati 1965 professoriks.

1969 hakkas ta poliitikuks ja valiti Lõuna-Türgis asuva Konya rahvasaadikuks. Ta asutas islamistliku organisatsiooni Rahvuslik Vaade ja sai üheks selle juhtidest. Tänapäeval kinnitab see organisatsioon, et sõna "rahvuslik" tuleb mõista oikumeenilise monoteismina.

Sellest ajast peale oli Erbakan aastakümneid Türgi poliitikas oluline tegelane. Ta on olnud paljude islamistlike erakondade asutaja või juht. Vastavalt põhiseadusele on Türgi ilmalik riik ning seetõttu on paljud Erbakani erakonnad tunnistatud kohtus religioosseteks ja seetõttu keelustatud. Nendest erakondadest Rahvusliku Päästmise Partei oli koalitsioonivalitsuses 1974 Küprose kriisi ajal. Pärast 1980. aasta Türgi riigipööret keelati tal poliitikas osaleda ja tema erakond keelustati. 1987. aasta referendumi põhjal see keeld tühistati ja Erbakan moodustas Heaolupartei. Pärast seda, kui see erakond kohtu poolt islamiäärmuslikuna keelustati, moodustas ta 1997 Voorusepartei. See keelustati 2001, misjärel Erbakan asutas Õnnepartei, mida juhtis 2003–04 ja seejärel alates 2010 kuni oma surmani.

Ta oli 28. juunist 1996 kuni 30. juunini 1997 Türgi peaminister.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Mesut Yılmaz** | **Türgi peaminister**28. juuni 1996 – 30. juuni 1997 | Järgnev**Mesut Yılmaz** |
**Hundipea sadam** (sadamakood EE HUN) on sadam Kopli poolsaarel Tallinna lahe ääres. Sadam kuulub Transpordiametile.

Tallinn Miinisadam ja Karavanisadam (1923)
Sadamas on üheksa kaid. Sadama juures asub Hundipea sadamakai tulepaak.

Ajalugu
-------

Hundipea poolsaare loodeotsa kavandati algselt Peeter Suure Sadamana tuntud mereväebaasi hooldelaevastiku sadam. Kui tööd läksid 1912. aastal lahti, kasvas nõudlus süvendite järele. Neid toodi juurde Peterburist Liibavini, kokku oli sadamas töötamas umbes 20 süvendit. Nendest moodustatud karavanid andsid sadamale ka rahva seas tuntud nime **Karavanisadam**. 

Karavanisadamas sai mereväebaasi aegu valmis üks silinderja betoonkatusega mehaanikakoda ja sellega kokku ehitatud sepikoda (tänapäeval Lume tänav 7 alal). Need on praegu osaliselt kasutusel ladudena. 

Hiljem nimetati sadamat Hüdrograafia- ja ka Kabotaažisadamaks, samuti oli sadam kasutusel talvitussadamana. Enne Eesti iseseisvuse taastamist allus Hundipea sadam Nõukogude Liidu sõjaväestatud hüdrograafiateenistusele ja sadamat nimetati Hüdrograafiasadamaks.

Viited
------

1. 1 2  Hundipea sadam Sadamaregistris (vaadatud 30.10.2022)

Välislingid
-----------

* Hundipea sadam Sadamaregistris

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Hundipea sadam** |
Vasko Simoniti 2004. aastal
**Vasko Simoniti** (sündinud 23. märtsil 1951 Ljubljanas) on Sloveenia ajaloolane ja poliitik, erakonna Sloveenia Demokraatliku Partei liige. Ta oli aastatel 2004–2008 Sloveenia kultuuriminister. Ta sai 13. märtsil 2020 uuesti Sloveenia kultuuriministriks ja oli selles ametis kuni 1. juunini 2022.

Ta lõpetas 1988. aastal Ljubljana ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloolasena, aastal 1989 kaitses ta samas doktorikraadi. Ta asus ülikoolis õpetama Kagu-Euroopa varajase moodsa perioodi ajalugu. Ajaloolasena pühendus ta peamiselt Sloveenia maade ajaloole varases uusaja perioodil, eriti Sloveenia maade ja Ottomani impeeriumi suhetele. Ta on kirjutanud ka ajalooteaduste metoodika ja epistemoloogia probleemidest.

2000. aasta Sloveenia parlamendivalimistel kandideeris ta, kuid edutult. 3. detsembrist 2004 kuni 21. novembrini 2008 oli ta Sloveenia kultuuriminister Janez Janša esimeses valitsuses. 13. märtsist 2020 kuni 1. juunini 2022 oli ta Sloveenia kultuuriminister Janez Janša kolmandas valitsuses.

Isiklikku
---------

Ta on abielus teleajakirjanik Alenka Zor Simonitiga. Tema isa oli sloveenia helilooja ja dirigent Rado Simoniti (1941–1981), vend on diplomaat Iztok Simoniti.
**Palivere servamoodustiste vöönd** on umbes 11 200 14C-aastat tagasi viimase mandrijää taandumise ajal liustiku pealetungil tekkinud pinnavormide vöönd. Jää tungis vööndi moodustumise ajal edasi vähemalt 35 kilomeetrit, mida näitavad vööndist 35 kilomeetri kauguselt Kõpu poolsaarelt leitud pealetungieelsed setted.

Vöönd ulatub Lahemaalt kuni Sõrve poolsaareni, kulgedes läbi Tallinna, Palivere ja Hiiumaa. Vööndi moodustavad glatsiofluviaalsed setted Hiiumaal ja Tallinna ning Kunda vahel, otsamoreenid Lääne-Saaremaa kõrgendikul, Sõrve poolsaarel ja Hiiumaa ning Haapsalu vahel, samuti ka oosid Loode-Eestis.

Vööndi tähelepanuväärsemaid avaldumisi pinnamoes on Läänemaa kõrgeim paik Risti-Palivere oos, mille järgi vöönd on nime saanud.

Palivere servamoodustiste vöönd on jälgitav vaid Eesti aladel. See lõpeb mõlemas otsas Läänemeres, kus see pole enam jälgitav. Seetõttu on selle edasine kulg hüpoteetiline ja nii on seda seostatud nii 11 200 aastat tagasi toimunud Vimmerby kui ka 12 000 aastat tagasi toimunud Levene jääpealetungiga. Erinevate võimaluste põhjuseks on see, et muudatused jääkattes ei ole Läänemere eri kallastel üksüheses vastavuses ja jää taganes liustiku idaosas aeglasemalt, kui selle lääneosas.

Vaata ka
--------

* Haanja servamoodustiste vöönd
* Otepää servamoodustiste vöönd
* Sakala servamoodustiste vöönd
* Pandivere servamoodustiste vöönd

Viited
------

1. 1 2 3  EE 12. köide, 2003: 398.
2. ↑  Kalm, V. Raukas, A. Rattas, M. Lasberg, K. 2011. Pleistocene Glaciations in Estonia. Kogumikus: Ehlers, J. Gibbard, P.L. Hughes, P.D. (toim.). Developments in Quaternary Sciences 15, Elsevier, Amsterdam, lk 95–104.
3. ↑  Karukäpp, R. Raukas, A. 1997. Deglaciation history. Kogumikus: Raukas, A. Teedumäe, A. (toim.). Geology and Mineral Resources of Estonia. Estonian Acadamy Publishers, Tallinn, 436 lk
4. ↑  Saarse, L. Heinsalu, A. Veski, S. 2012. Deglaciation chronology of the Pandivere and Palivere ice-marginal zones in Estonia. Geological Quarterly, Vol 56. Elsevier, lk 353-362.
5. ↑  Raukas, A. 1992. Ice marginal formations of the Palivere zone in the eastern Baltic. SverigesGeologiska Undersökning 81, lk 277–284.

Välislingid
-----------

* Eesti mandrijääst vabanemine. Eesti Geoloogiakeskuse lehel(lk. 25)
**Gertrud Üppis** (1945–1946 **Kalme**, 1947–1959 **Laidoner**; 7. august 1926 Narva – 11. detsember 2019) oli eesti laulja (sopran).

Lõpetas 1945. aastal Tallinna 10. Keskkooli, 1950. aastal Tallinna Muusikakooli ja 1954. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Jenny Siimoni klassi. 

Oli 1946–1975 Eesti NSV Riikliku Filharmoonia ja 1960–1967 ühtlasi ka Estonia teatri solist. Juhendas aastatel 1950–1981 taidlusringe, oli 1971–1976 Tallinna Õpetajate Maja kunstiline juht ja 1976–1981 Tallinna Pedagoogilise Kooli õpetaja. On esinenud ka kammer- ja estraadilauljana.

Looming
-------

### Osi

* 1961 Brigitte (Pjotr Tšaikovski, "Jolanthe")
* 1962 Musette (Giacomo Puccini, "Boheem")
* 1962 Miia (Arne Oit, "Muhulaste imelikud juhtumised")
* 1963 Frasquita (Georges Bizet, "Carmen")
* 1966 Crimlette (Florimond Hervé, "Mamzelle Nitouche")

### CD

* 2006 "Rahvusooper Estonia 100"

Välislingid
-----------

* "Muusikaline tund. Õhtujuttu Gertrud Üppisega". Eesti Raadio, 31. juuli 1986
* "Odüsseuse etendused läksid Kuusalus täissaalidele". Sõnumitooja, 2. mai 2012
* Haud Tallinna Metsakalmistul
**Aivo Reinart** (15. september 1960 Kuressaare – 24. jaanuar 2018 Tartu) oli eesti füüsik.

Elulugu
-------

Lõpetas 1979 Kuressaare 1. Keskkooli ja 1984 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal. Oli 1984–1991 Tartu Riikliku Ülikooli aeroelektrilabori nooremteadur ja 1991–1996 keskkonnafüüsika instituudi teadur, 1996–2002 vaneminsener ja arvutispetsialist, 1999–... Radiant Dyes Laser Acc GmbH füüsik-elektroonik (Saksamaal). 2002–2003 oli stipendiaat Uppsala Ülikoolis. Alates 2009. aastast töötas Tartu Observatooriumis erakorralise teaduri, teaduri ja arvutispetsialistina.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: atmosfääriaerosool, aerosooli optilised omadused, aerosooli mõju UV-kiirgusele, atmosfääri aerosooli modelleerimine, teadusliku aparatuuri väljatöötlus. Osalenud mitmes kõrgtehnoloogilises arendusprojektis Saksamaal. Ligi 20 teadustrükist.

Isiklikku
---------

Aivo Reinart on töölise ja õpetaja poeg. Tema abikaasa oli füüsik Anu Reinart.

Viited
------

1. 1 2  ETISe id puudub lisa see artiklisse või Vikiandmete lehele
2. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* A case study of the impact of boundary layer aerosol size distribution on the surface UV irradiance (kaasautor).// Atmospheric Environment, 35 (2001) 30
* Investigation of aerosol components influencing atmospheric transfer of UV radiation in Baltic Sea region (kaasautor).// J. Geophys. Res. Athmospheres 111 (2006) D2.

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 148.
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Palivere Laste- ja Noortekodu** oli aastatel 1994-2013 Lääne maakonnas Taebla vallas Vidruka külas endisaegse Palivere mõisas tegutsenud laste- ja noortekodu. 

Aastatel 1923-1960 tegutses Palivere mõisas Eesti Lastekaitse Ühingu Palivere lastekodu. Seejärel tegutses sealsamas Palivere Eriinternaatkool.

1990. aastal jäid esimesed internaatkooli lõpetanud, kes muidu oleksid pidanud minema vanadekodusse, kooli juurde edasi. Nad hakkasid tegema majapidamistöid, hoides korras territooriumi ja hoolitsedes koduloomade eest. 1992. aastal tekkis küsimus, kuhu rajada Läänemaa lastekodu. Otsustati taastada õigusjärgne lastekodu Paliveres. Samal aastal toodi esimesed neli last lastekodurühma. Elamine ja toitlustamine toimus internaatkooli kuludega. Töötegijaid noori, st neid, kes olid pärast internaatkooli lõpetamist otsustanud paigale jääda, oli Paliveres sel ajal juba kümmekond. 1993. aastal võeti päevakorda Palivere Laste- ja Noortekodu loomine. Remonditi korterid, kus kasvandikud said perena elada, ja osteti põllumajandustehnikat. 1994. aastal kinnitatigi Palivere Laste- ja Noortekodu põhimäärus.

2012. aastal otsustati Haapsalu Väikelastekodu ning Palivere Laste- ja Noortekodu tegevus eraldi asutustena lõpetada. Nende haldamiseks loodi SA Haapsalu Hoolekandekeskus.

Viited
------

1. 1 2  Arro, Meri. Palivere - paljude laste ainus kodu. Õpetajate Leht, 28. august 1998.
2. ↑  Koppel, Karin. Haapsalu peremajad saavad koduks 40 lastekodulapsele. ERR, 23. mai 2012.

Välislingid
-----------

*
**Objektiiv** on Sihtasutuse Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks loodud konservatiivne uudiste- ja arvamusportaal, mis alustas tegevust 19. oktoobril 2015.

13. veebruaril 2017 alustas tööd Objektiivi videostuudio.

Objektiivi eelkäija oli aastatel 2010–2015 tegutsenud portaal De Civitate ('ühiskonnast'), seetõttu on portaalis kättesaadavaks tehtud ka De Civitates ilmunud artiklid.

Objektiiv ei taotle oma tegevuses kasumit, toimetuse sõnul on tegemist "aatelise, missioonilise ja mittetulundusliku ettevõtmisega, mis tugineb, nagu SA Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks tegevus üldiselt, eraisikute annetustele".

Objektiivi endine peatoimetaja oli Veiko Vihuri. Nüüd on peatoimetaja Markus Järvi ja toimetaja Rene Allik. Kolumnistid-kaastöölised on Varro Vooglaid, Veiko Vihuri, Malle Pärn, Ivan Makarov ja teised.

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Portaal Objektiiv avas videostuudio Objektiiv, 15. veebruar 2017 (vaadatud 18.02.2017)
3. ↑  Juhtkiri: Objektiiv.ee alustab Objektiiv, 18. oktoober 2015
4. ↑  Portaalist
5. ↑  Toimetuse kontaktandmed

Välislingid
-----------

* Objektiivi veebisait
* Objektiiv impordib annetajate raha eest orbanismi. Postimees, 28. detsember 2018