recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Digiteenuste määrus** (inglise keeles *Digital Services Act* ehk DSA) on õiguslik ettepanek, mille Euroopa Komisjon esitas 15. detsembril 2020 Euroopa Parlamendile ja nõukogule. See on osa digiteenuste paketi ettepanekust, kuhu kuulub ka digiturgude määrus (inglise keeles *Digital Markets Act* ehk DMA).

Paketi eesmärk on "luua turvalisem digitaalne ruum, kus kaitstakse digitaalteenuste kasutajate põhiõigusi, ning luua võrdsed tingimused innovatsiooni, majanduskasvu ja konkurentsivõime edendamiseks Euroopa ühtsel turul ja kogu maailmas".

Määrusega kehtestatakse uued üleeuroopalised nõuded, mille seas on näiteks eeskirjad ebaseaduslike kaupade, teenuste või veebisisu eemaldamiseks ning läbipaistvusmeetmed internetireklaami ja sisusoovitusalgoritmide osas. Platvormidele, mida kasutavad üle kümne protsenti Euroopa Liidu elanikkonnast, luuakse ka uus järelevalvestruktuur.

Rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon European Digital Rights on kritiseerinud eelnõu karme sisueemaldusreegleid, mille järgi tuleks kohe maha võtta mistahes materjalid, mis on märgitud potentsiaalselt ebaseaduslikuks, ning on hoiatanud, et selline lähenemine võimaldab väärkasutust ning viib arvatavasti õiguspäraselt lisatud sisu sagedase eemaldamiseni, sest ettevõtetel on palju lihtsam ja turvalisem märgendatud materjali kustutada kui kontrollida selle tegelikku seadusvastasust. Leitakse ka, et eelnõus on mitmeid häid külgi, kuid see ei tegele veebireklaami selliste probleemsete külgedega nagu internetikasutajate lausjälitamine ja mikrosihitud reklaamid.

Vaata ka
--------

* Digitaalne ühtne turg

Viited
------

1. 1 2  Kõikjale ulatuv digitaalne ühtne turg Euroopa Parlament
2. ↑  "Euroopa Komisjon esitas ettepanekud veebiplatvormide reguleerimiseks" ERR, 15. detsember 2020
3. ↑  "The EU’s attempt to regulate Big Tech: What it brings and what is missing" EDRi, 18. detsember 2020

Välislingid
-----------

* Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määrus, mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu (digiteenuste õigusakt) ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ
**Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeks** on Euroopa Nõukogu rahvusvaheline leping, mis sätestab Euroopa sotsiaalkindlustuse miinimumstandardid.
Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeks allkirjastati 16. aprillil 1964 Strasbourgis. Koodeks on sisu poolest suuresti analoogiline Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsiooniga nr 102, kuid sätestab sellest kõrgema miinimumstandardite taseme.

Koodeks sätestab miinimumstandardid üheksa sotsiaalkindlustushüvitiste liigi suhtes:

* arstiabi
* haigushüvitis
* töötushüvitis
* vanadushüvitis
* töövigastushüvitis
* perehüvitis
* emadushüvitis
* invaliidsushüvitis
* toitjakaotushüvitis.

Koodeksi miinimumstandardid puudutavad: 

* hüvitistega hõlmatavaid juhtumeid ehk kindlustatavaid sotsiaalseid riske - millistel juhtudel peavad lepinguosalised riigid hüvitisi maksma
* kaitstavate isikute kategooriaid - millised isikute rühmad peavad olema hüvitistega kaetud
* hüvitiste õiguse tekkimise kriteeriume - milliseid tingimusi on lubatud hüvitistele õiguse tekkimisel seada
* hüvitiste maksmise kriteeriume - kui kaua tuleks erinevaid hüvitisi maksta, millistel tingimustel on lubatud hüvitiste maksmine lõpetada
* hüvitiste taset - millisest tasemest hüvitise määr nn standardsetele hüvitisesaajatele ei tohiks olla väiksem.

Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeksi on ratifitseerinud 21 Euroopa Nõukogu liikmesriiki (sulgudes koodeksi jõustumise aasta antud riigi suhtes): Belgia (1970), Eesti (2005), Hispaania (2005), Holland (1968), Iirimaa (1972), Itaalia (1978), Kreeka (1982), Küpros (1993), Luksemburg (1969), Norra (1968), Portugal (1985), Prantsusmaa (1987), Rootsi (1968), Rumeenia (2010), Saksamaa (1972), Sloveenia (2005), Suurbritannia (1969), Šveits (1978), Taani (1974), Tšehhi (2001) ja Türgi (1981).

Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeksile viitab parandatud ja täiendatud Euroopa sotsiaalharta artikkel 12 paragrahv 2, mille kohaselt peab sotsiaalharta vastava sättega ühinenud riik: "*tagama sotsiaalkindlustussüsteemi toimimise vähemalt sellisel tasemel, mis on vajalik Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeksi ratifitseerimiseks*".

Eesti ühines Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeksiga 19.mail 2004. aastal. Koodeks jõustus Eesti suhtes 20. mail 2005. aastal. Ratifitseerimisel tunnistas Eesti ennast seotuks 8 sotsiaalkindlustushüvitisi puudutava osaga 9-st. Eesti ei ratifitseerinud koodeksi töövigastushüvitisi puudutavat osa. Eesti on ühinenud ka Euroopa sotsiaalharta artikliga 12 (õigus sotsiaalkindlustusele).

Allikad
-------

1. ↑  Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeks
2. ↑  Parandatud ja täiendatud Euroopa sotsiaalharta
3. ↑  Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeksi ratifitseerimise seadus
4. ↑  Välisministeeriumi teadaanne välislepingu jõustumise kohta

Välislingid
-----------

* Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeks
* BNSi uudis 4.jaanuar 2000 Eesti ühineb Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeksiga
Tori raamatukogu
**Tori raamatukogu** on Tori Valla Raamatukogu haruraamatukogu, mis asub Pärnu maakonnas Tori vallas Tori alevikus aadressil Virula 11, 86801.

Raamatukoguhoidja on Maarika Nõmm.

Ajalugu
-------

1878. aastal asutatud Tori raamatukogu on üks vanemaid raamatukogusid Pärnumaal. Otseseks ajendiks raamatukogu loomisele oli 1869. aastal toimunud Eesti esimene üldlaulupidu, kus osales ka kohalik Levi meeskoor. Lisaks laulmisele peeti seal isamaalisi kõnesid, kus rõhutati koolide, raamatukogude ning „iseäraliste seltside" tähtsust ning julgustati neid looma. Raamatukogu aruannetest saame lugeda, et üheksa aastat pärast laulupidu „„nimetatud" raamatukogu ehk Tori Laenuraamatukogu on asutatud asjast huvitatud isikute poolt". Kümne esimese tegutsemisaasta järel oli Tori raamatukogu 1000 trükisega üks Eesti suuremaid kohalikke raamatukogusid. Kümme aastat hiljem Tori raamatukogu suleti, sest „ta ei kuulu ühelegi seltsile".

19. sajandi lõpuaastail arvati raamatukogu 1883. aastal loodud kohaliku laulu- ja mänguseltsi „Salme" omandisse.

Raamatukogu esimeseks asukohaks oli Tori kihelkonnakool, siis vallamaja, vahepeal koguni Tori kõrts, sest „asjast huvitatud inimesed" arvasid, et „seal see sehvt paremini läheb" ... Järgmisel hetkel otsustati aga, et raamatud ikka sinna peab viidama, „kus iga joodik neid käperdama ei pääse...." 

Aastatel 1905–1987 töötas raamatukogu kohalikus kultuurikeskuses (esialgse nimega „Salme" seltsimaja, hilisem Tori kultuurimaja).

Neil aastail liideti Tori raamatukogu riikliku raamatukoguvõrguga. 

1970. aastatel avati Tori raamatukogus lasteosakond, koosseisu lisandus lasteraamatukoguhoidja.

Aastatel 1987–2000 asus raamatukogu Tori mõisa valitsejamajas ning alates 2000. aastast Tori Põhikooli ruumides.

2020. aastal ühendati Tori raamatukogu ja Tori Põhikooli raamatukogu. Kaasajastati ruumilahendused ning parandati raamatukoguteenuste kättesaadavust vallaelanikele.

Raamatukogu töötajad 1878–2019
------------------------------

Mihkel Haas

Evi Haas

Leili Viljapuu

Rita Raudsepp

Aita Puust

Viited
------

1. 1 2  "Tori Valla Raamatukogu koduleht".
2. 1 2  "Tori raamatukogu kuni 31.12.2017".

Välislingid
-----------

* Tori raamatukogu Facebookis
* Tori Valla Raamatukogu koduleht
Gerard Gumbau 2013. aastal Girona reservmeeskonnas mängimas
**Gerard Gumbau Garriga** (sündinud 18. detsembril 1994 Campllongis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Granada.

Aastatel 2007–2014 kuulus ta klubisse Girona, kuid klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi.

2014. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu FC Barcelonaga. Aastatel 2014–2017 mängis ta põhiliselt Barcelona reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Barcelona põhimeeskonnas debüteeris Gumbau 2015. aasta jaanuaris Hispaania karikavõistustel. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi 20. septembril 2015 mängus Levante vastu. Barcelona põhimeeskonnas sai ta kirja kokku üheksa mängu.

Aastatel 2017–2019 mängis ta Hispaania kõrgliigaklubis Leganés. Esimese värava lõi ta Hispaania kõrgliigas 15. jaanuaril 2018 mängus Real Betise vastu.

2019. aasta augustis naasis ta Gironasse, mängides kaks hooaega klubi põhimeeskonnas Hispaania esiliigas. 2021. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Elchega.

2023. aasta juulis sõlmis ta lepingu Hispaania esiliigast kõrgliigasse tagasi jõudnud Granadaga.

Viited
------

1. ↑  "Gerard Gumbau, nuevo jugador del Granada CF". *www.granadacf.es* (hispaania). 27. juuli 2023. Vaadatud 27. juulil 2023.

Välislingid
-----------

 Gerard Gumbau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
*Heterodon nasicus'*e ajukolju
**Tagamürgihambad** ehk **tagavaolised mürgihambad** (*Ophistoglypha*, inglise keeles *ophistoglyphous fangs*) on spetsiaalne mürgihammaste tüüp teatud madudel. Mõnikord aitavad tagamürgihambad madusid klassifitseerida.

Tagamürgihambad on spetsiaalsed, teistest hammastest veidi pikemad ja hammustamise ajal maomürki väljutavad hambad (vahel ka kihvad), mis asuvad harilikult ülalõualuu tagaosast ning on varustatud vaoga. Nende ülesanne on abistada madusid toitumisel – hambad surutakse saaklooma kehasse. 

Sisalikumao (*Malpolon*) ja liivamao (*Psammophis*) perekonda kuuluvatel madudel on tagamürgihammastes kõigusoojastele loomadele toksiinina mõjuvat sülge. 

Pikka aega peeti tagamürgihammastega madusid inimestele ohututeks, kuid ka nende madude hammustus võib kergema või koguni raskema astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda.

Kui tagamürgihammastega madu inimest hammustab, siis tuleks püüda hammaste suunale vastupidi madu keha küljest eemaldada (hambad on mao suus neelu poole suunatud). Kui toimida valesti, tungivad mao hambad sügavamale hammustuskohta, madu väljutab tõenäoliselt kogu süljevaru ja vigastatud veresooned toimetavad mürgise sülje vereringesse.

Viited
------

1. ↑  Loomade elu 5:109.

Välislingid
-----------

* Teadlased purustasid maohammustuse müüdi, Novaator, 18. mai 2011
**Nestor Säkki** (11. veebruar (vkj)/ 24. veebruar 1916 Kallivere, Narvusi vald, Jamburgi maakond, Petrogradi kubermang – 19. detsember 1995) oli Eesti vabatahtlik Soome poolel Talvesõjas.

Ta oli talunik Narva vallas Virumaal Eesti-Ingeris, kui ta Talvesõja ajal põgenes detsembris 1939 Soome ja astus Soome sõjaväkke. Ta määrati 5. sissipataljoni, mille koosseisus ta võitles veebruaris 1940 Kuhmo lahingutes Kainuu maakonnas, kus sai 14. veebruaril raskelt haavata. Tuli paranenuna 10. mail 1940 tagasi Eestisse ja läks koju Eesti-Ingerisse.

Ta vahistati NKVD poolt 22. juulil 1940 ehk siis veel ajal, kui Eesti oli vormiliselt iseseisev. Erinõupidamise otsusega 8. märtsil 1941 mõisteti talle 8 aastat vangistust Kaitseliidus ja Soome sõjaväes olemise eest. Oli vangis Komi ANSV-s Vorkutlagis, vabanes 18. jaanuaril 1947. Koju ta enam ei pääsenud, tuli elama Eesti NSV-sse.

Välislingid
-----------

* Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
* Valdur Raudvassar. "Nestor Säkki — võrulane Soome Talvesõjas". Võrumaa Teataja nr 139, 5. detsember 2009. Lk 9
* Valdur Raudvassar. "Talvesõjast tagasi Eestisse. Järg eelmises Võrumaa Teatajas ilmunud kirjutisele "Nestor Säkki — võrulane Soome Talvesõjas"". Võrumaa Teataja nr 142, 12. detsember 2009. Lk 6
* Haud Võru linnakalmistul
**Hele Everaus** (sündinud 5. jaanuaril 1953 Tartus) on hematoloogiale spetsialiseerunud eesti arst, arstiteadlane ja poliitik, XIV Riigikogu liige. 

Ta algatas Eestis luuüdi siirdamise.

Elulugu
-------

Hele Everaus lõpetas 1971. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna (*cum laude*). Aastatel 1977–1978 oli Tartu Maarjamõisa haiglas internatuuris. 1984. aastal kaitses meditsiinikandidaadi väitekirja ja 1993. aastal meditsiinidoktori väitekirja.

Aastatel 1977–1980 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi vanemlaborant, 1980–1987 sisekliiniku hospitaal-sisehaiguste kateedri assistent ja 1987–1993 dotsent. 1985. aastast oli ta ka arstiteaduskonna hematoloogia labori juhataja. Aastatel 1993–1999 oli ta erakorraline professor hematoloogia alal ja 1993–1999 Tartu Lastehaigla intensiivhematoloogia osakonna juhataja.

Aastatel 1998–2003 oli Hele Everaus Tartu Ülikooli arendusprorektor, 2000–2004 arstiteaduskonna hematoloogia-onkoloogia kliiniku professor, 2000–2016 juhataja ja 2004–2016 hematoloogia-onkoloogia õppetooli professor. 2017. aastast on ta emeriitprofessor ja konsultantarst.

Aastatel 2000–2016 oli ta Tartu Ülikooli Kliinikumi hematoloogia-onkoloogia kliiniku juhataja ja 2005–2013 ASi Vähiuuringute Tehnoloogia Arenduskeskus konsultant.

Poliitiline tegevus
-------------------

Hele Everaus on alates 1994. aastast Eesti Reformierakonna liige, olles ka selle asutajaliige.

Ta on olnud Tartu linnavolikogu liige aastatel 1996–2019 ja on taas alates 2021. aastast.

2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Hele Everaus Tartus valmisringkonnas nr 10 ja sai 1110 häält. Ta sai XIV Riigikokku Urmas Klaasi asendusliikmena. 2023. aasta Riigikogu valimistel samas valimisringkonnas kandideerides sai ta 712 häält ning ei osutunud valituks.

Tunnustus
---------

* 1998 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna medal
* 2001 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk
* 2003 Tartu Ülikooli aumärk
* 2009 Tartu aastate daam[*viide?*]
* 2014 Euroopa Vere ja Luuüdi Transplantatsiooni Ühingu (EBMT) elutööauhind[*viide?*]
* 2016 Tartu Ülikooli suur medal
* 2023 asetati tema jalajäljed Tartu Teerajajate alleele

Viited
------

1. ↑  15 aastat tagasi tehti Tartus esimene luuüdi siirdamine Baltikumis 11.06.2008 Äripäev
2. ↑  CV
3. ↑  Foto Reformierakonna kandidaadi CV-l
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Valimisringkond nr 10 valimised.ee (andmed seisuga 07.03.2023 19:45)
7. ↑  "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". *Tartu Ülikool*. Vaadatud 8.12.2022.
8. ↑  "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Vaadatud 3.12.2022.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Hele Everaus** |

* Kärt Anvelt. Professor Hele Everaus: Eesti meditsiin on patsiendi vastu hoolimatu. Eesti Päevaleht, 22. september 2008
* Hele Everaus: Bioeetikast biomeditsiinilise eetikani. Eesti Päevaleht, 30. oktoober 2009
**Gunnar Polma** (26. august 1960 Raasiku – 9. märts 2014) oli eesti koolijuht.

Ta lõpetas 1978. aastal Kohila Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna bioloogi ja bioloogia-keemiaõpetaja kutsega.

Ta oli aastatel 1982-1984 Annikvere kooli bioloogia- ja keemiaõpetajaks ja asus 1984. aastal teadurina tööle Matsalu looduskaitsealale, ülesandeks roostikulindude uurimine. Elas Metskülas Läänemaal, kus pidas hiljem ratsatalu. 1989. aastal taasavas ta koos abikaasa ja kohalikega Metsküla algkooli. 

Ta oli aastatel 1996-1998 Haapsalu Vene Gümnaasiumi ja aastatel 1998–2014 Tallinna Reaalkooli direktor. 

Ta oli üks Tallinna Kesklinna Põhikooli rajamise idee autoritest.[*viide?*]

Artikleid
---------

* Kas lihtsalt võitlus palga pärast? Maaleht, 2. märts 2012

Tunnustus
---------

* 2010 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Välislingid
-----------

* Anneli Ammas. Bioloogi tee kodanike komiteest küla-, vene- ja tippkooli direktoriks. Postimees, 23. juuli 2011. Lk 6
* Andrus Karnau. Õpetaja palk olgu poolteist riigi keskmist. Postimees, 26. september 2011

* Suri Reaalkooli pikaaegne direktor Gunnar Polma. Delfi, 10. märts 2014
Saulius Vilius (2003). Jaan Künnapi foto
Saulius Vilius (2009). Jaan Künnapi foto
**Saulius Vilius** (sündinud 15. detsembril 1971 Šiauliais) on leedu alpinist ja matkategelane.

Ta on viie kaheksatuhandelise vallutamisega Baltimaade edukamaid mägironijaid. 

Ta on Vladas Vitkauskase järel teine leedu alpinist, kes on tõusnud Džomolungma tippu.

Ta oli aastatel 2007–2009 Leedu Alpinismi Assotsiatsiooni president.

Alpinism
--------

Mägironimisega hakkas ta tegelema 1987. aastal. Ta ronis kahel aastal järjest Tian Shanis Han-Tengri (7010 m) tippu (1998, 1999) ja tõusis 2002. aastal Pamiiris Lenini mäetippu (7134 m).

Ta on 4-kordne Balti meister (2002, 2003, 2004 ja 2006) ja 8-kordne Leedu meister alpinismis (2001 ja 2002 kahes ning 2003, 2004, 2006 ja 2007 ühes kategoorias).

### Tõusud kaheksatuhandeliste tippu

Oma esimese kaheksatuhandelise tippu jõudis ta 2003. aastal, kui ta Eesti Himaalaja ekspeditsiooni koosseisus tõusis 22. mail koos Alar Sikuga Džomolungmale (8848 m) mäe põhjaküljelt (Tiibeti poolt).

2004. aastal ebaõnnestus tal tipputõus Xixabangmale (8027 m) Himaalajas.

2006. aastal üritas ta teha talvist soolotõusu Dhaulagirile (8167 m). Üritus luhtus.

2008. aastal viidi läbi tema juhtimisel Leedu Himaalaja ekspeditsioon Dhaulagirile (8167 m), pühendatud Dainius Makauskase mälestuseks. Seekord tippu ei jõutud.

#### Edukad tipputõusud

* 2003 – Džomolungma (8848 m)
* 2006 – Gasherbrum II (8034 m)
* 2007 – Broad Peak (8051 m)
* 2010 – Cho Oyu (8188 m), koos Allan Valge ja Tanel Tuuleveskiga
* 2012 – Gasherbrum I (8080 m)

Tunnustus
---------

* 2003 – Leedu parim alpinist
* 2006 – Leedu parim alpinist

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Vilius Saulius. lse.lt
2. ↑  Raivo Plumer, Tõivo Sarmet. "Everesti päevik". Pegasus: Tallinn, 2005. Lk 84
3. 1 2 3 4 5  SVARBIAUSI PROJEKTAI. baltuzygiai.lt

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Saulius Vilius** |

* Alar Sikk ründab koos Läti ja Leedu alpinistidega uut tippu (ettevalmistus Leedu-Eesti-Läti ühisekspeditsiooniks. epl.delfi.ee, 18. märts 2005.
* Leedu versus Läti – elukutselised mägironijad!. reisiajakiri.gomaailm.ee
* Himaalaja ekspeditsioon: Cho Oyu vallutanule oli suurim õnnestumine sõber Siku päästmine. postimees.ee, 28. mai 2010
Tarmo Jüristo 2014. aasta Arvamusfestivalil.
Tarmo Jüristo 2022. aasta Arvamusfestivalil
**Tarmo Jüristo** (sündinud 15. augustil 1971) on eesti kodanikuaktivist ja kolumnist.

Ta lõpetas 1993. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi alal ning on töötanud panganduses. 2015. aasta seisuga oli ta Tallinna Ülikooli kultuuriuuringute doktorant.[*viide?*]

2012. aasta novembris oli ta üks avaliku pöördumise "Harta 12" algatajaist.

2016. aasta augustist kuni 2020. aasta detsembrini oli ta mõttekoja Praxis juhatuse esimees. 

2020. aasta sügisel asutas ta sihtasutuse Liberaalne Kodanik (SALK) ning astus sellega seoses tagasi Praxise juhi kohalt. Ta nimetas SALK-i eesmärgina "võidelda ja seista liberaalse maailmavaate ning laiemas mõtte avatud ühiskonna eest" ja ütles, et sihtasutus "luuakse vastukaaluks väga hästi organiseeritud ja rahastatud konservatiivsetele kodanikuühendustele".

Jüristol on Jaapani võistluskunstis kendos 5. dani järk.

Kirjutisi
---------

* "Kirjandusest, mängust ja mängulisest kirjandusest". Vikerkaar 1–2, 2015
* "Jüristo: valimiskampaania kujuneb agressiivseks ja närviliseks mitmel rindel". ERR, 22. oktoober 2022

Viited
------

1. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuli 2015. Vaadatud 25. juulil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
2. ↑  Argo Ideon. "Hartakirjutajad". Postimees, 17. november 2012
3. ↑  Jüristo sõnul on uus sihtasutus vastukäik konservatiivide ühendustele. ERR, 19. november 2020
4. ↑  "Jüristo sihtasutus sai nimeks SALK". ERR uudised, 25. november 2020
5. ↑  European Kendo Federation Person Database, vaadatud 7. juuni 2023

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Tarmo Jüristo** |

* Tarmo Jüristo Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
**Karl Tallo** VR I/3 (17. veebruar 1891 Tali vald, Pärnumaa, Liivimaa – 24. aprill 1942 Sosva laager, Sverdlovski oblast, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Üldhariduse omandas Tallo Pärnu gümnaasiumis, sõjalise hariduse Peterburi Vladimiri sõjakoolis, mille lõpetas 1914. aasta sügisel. Võttis osa I maailmasõjast 1. Soome kütipolgu koosseisus. 1917. aastal ülendati ta kapteniks. Aastatel 1917–1918 õppis Tallo Petrogradis, Nikolai Kindralstaabi Akadeemias. 

Võttis osa Vabadussõjast, 6. jalaväepolgus ja oli Lõunarindel 1. mai 1919 – 17. detsember 1920 6. Jalaväepolgu ülem. 

1921. aasta septembrist oli Tallo 1. soomusrongide divisjoni ülem. Soomusrongide Brigaadi likvideerimisel augustis 1923 sai Tallost 1. soomusrongirügemendi ülema kohusetäitja, augustist 1925 1. soomusrongirügemendi rügemendiülem. Lõpetas Kõrgema Sõjakooli. 

1928. aastal ülendati Karl Tallo koloneliks. 1930. aasta oktoobrist oli Tallo 1. Diviisi staabiülema kohusetäitja. 1931–1934 teenis ta Tapal Soomusrongirügemendi ülemana.

Tallo lahkus tegevteenistusest 1934. aastal ja arvati juhtide reservi. Juunis 1934 paigutati ta ravile Seevaldi vaimuhaiglasse. 

Karl Tallo arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 ning viidi Venemaale Sevurallagi, kus ta aasta hiljem hukati. Tema abikaasa koos poja Jüriga küüditati Siberisse, viimane naasis 1956. aastal.

Viited
------

1. ↑  Kolonel Tallo haige. Hommikleht, 8. juuni 1934, nr. 127, lk. 1.

Välislingid
-----------

* Ohvitseride andmekogu
**Jorge Luis Batlle Ibáñez** (25. oktoober 1927 Montevideo – 24. oktoober 2016 Montevideo) oli Uruguay poliitik. 

Aastatel 2000–2005 oli ta Uruguay president.

Ta oli valitseva Colorado Partei liige.

Teda valiti korduvalt parlamenti (nii alamkotta kui ka senaatoriks).

Esimest korda kandideeris ta presidendiks 1966. aasta valimistel. 

1980. ja 1990. aastatel oli ta Uruguay alaline esindaja ÜRO juures. 

Novembris 1999 võitis ta presidendivalimised ning astus ametisse 1. märtsil 2000. 

Presidendina püüdis ta välja selgitada 1970. ja 1980. aastate sõjaväelise diktatuuri ajal kaduma läinud teisitimõtlejate saatust. Hiljem on ta sellest loobunud ning paljude arvates püüdis ta valitsuse huvides teisitimõtlejate kallal toime pandud kuritegusid varjata. 

Aastal 2004 valiti tema järglaseks vasakpoolne Tabaré Vázquez, kes astus ametisse 1. märtsil 2005.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Julio María Sanguinetti** | **Uruguay president**2000–2005 | Järgnev**Tabaré Vázquez** |
**Zamora provints** on provints Hispaanias Castilla-Leóni autonoomse piirkonna lääneosas.

Zamora provints piirneb Portugaliga, samuti Leóni, Ourense, Salamanca ja Valladolidi provintsiga.

Kliima
------

Zamora provintsi aasta keskmine temperatuur on +12,5 °C, jaanuaris +4,3 °C, augustis +21,3 °C.

Aastas sajab keskmiselt 388 mm, sealhulgas jaanuaris 40 mm ja augustis 10 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2625 tundi, sealhulgas jaanuaris 102 ja augustis 341 tundi.

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003
2. ↑  National Statistics Institute

Välislingid
-----------

 Zamora provints – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid


Castilla-Leóni lipp
Castilla-Leóni autonoomse piirkonna provintsid

Ávila provints | Burgose provints | Leóni provints | Palencia provints | Salamanca provints | Segovia provints | Soria provints | Zamora provints | Valladolidi provints
**"Eynne Schonne hysthorie van vunderlyken gescheffthen der heren tho lyfflanth myth den Rüssen unde tataren"** on alamsaksakeelne kirjutis, mis kajastab Vana-Liivimaa positsioonist selle suhteid Moskva suurvürstiriigiga 15. ja 16. sajandi vahetusel. 

Teos valmis 1508. aastal. Selle autoriks peetakse ordumeister Wolter von Plettenbergi sekretäri ja hilisemat Tartu piiskoppi Christian Bomhowerit. Selle trükiversioone pole säilinud, kuid käsikirjalise ümberkirjutise järgi on selle koos põhjalike kommentaaridega trükis avaldanud Carl Schirren.

Teos käsitleb ajavahemikku 1492–1508, mil Liivimaa ja Moskva vahelised suhted olid ülipingelised. Peatähelepanu on pööratud Liivimaa-Moskva sõjale, eriti Smolino lahingule. Et kirjutis oli mõeldud Liivi ordule raha ning tähelepanu kogumiseks, on see vägagi propagandistlik ning Liivimaa Vene-vastast tegutsemist igati õigustav. Siiski on tegu väga väärtusliku allikaga antud perioodist, mis peegeldab läänepoolsete naabrite hirmu Moskva suurvürstiriigi võimu toonase kasvu ees.

Teoses leidub ajastule omaselt liialdusi vägede suurusest, seda eriti vastase puhul. Näiteks on Vene vägede suuruseks 1501. ja 1502. aasta rüüsteretkede puhul arvatud ligi 100 000 meest, ehkki tõenäoliselt olid need umbes kümme korda väiksemad. Samasuguseid, kohati otse "Eynne Schonne hysthoriest" üle võetud liialdusi esineb ka näiteks Balthasar Russowil. Küllaltki õigesti on "Eynne Schonne hysthories" hinnatud aga Smolino lahingu mõju rahuläbirääkimistele, mis oli pea olematu. Hilisemad autorid, eriti Russow, väitsid aga, et ainuüksi selle lahingu võitmine päästis Liivimaa. Bomhoweri teosesse lisab pessimismi ka kirjutamise aeg, mil kuueaastane vaherahu Venega oli lõppemas ja uus oli veel sõlmimata, mistõttu Liivimaal kardeti uut sõda ja võimalikku Vene-Poola liitu nende vastu.

Publikatsioon
-------------

* „Eynne Schonne hysthorie van vunderlyken gescheffthen der heren tho lyfflanth myth den Rüssen unde tataren", hrsg. von Carl Schirren. In: Archiv für die Geschichte Liv-, Est- und Kurlands, Bd. VIII (1861), lk 113–225 (sisaldab ka Carl Schirreni järelsõna).

Käsitlusi
---------

* Friedrich Benninghoven. "Russland im Spiegel der livländischen schonnen hysthorie von 1508." *Rossica externa: Studien zum 15.-17- Jahrhundert. Festgabe für Paul Johansen zum 60. Geburtstag*. Toim. Hugo Weczerka. Marburg: Elwer, 1963, lk 11–35. (Sama artikkel on ilmunud ka: Zeitschrift für Ostforschung, 11 (1962), lk 601–625.)
* Juhan Kreem. "Crusading Traditions and Chivalric Ideals: The Mentality of the Teutonic Order in Livonia at the Beginning of the Sixteenth Century." *Crusades*, 12 (2013), lk 233–250.
* Matthias Thumser. "Antirussische Propaganda in der ‘Schönen Historie von wunderbaren Geschäften der Herren zu Livland mit den Russen und Tataren’." *Geschichtsschreibung im mittelalterlichen Livland*. Toim. Matthias Thumser. Berlin: Lit, 2011, lk 133–153. 

‎ 
‎ 
‎ 
‎
**Tšernivtsi oblast** on 1. järgu haldusüksus Ukrainas. Asub Lääne-Ukrainas ning piirneb Rumeenia ja Moldovaga.

Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli oblasti elanikest ukrainlas 75,0%, rumeenlasi 12,5%, moldaavlasi 7,3%, venelasi 4,1% ja poolakaid 0,4%.

Oblast on osa ajaloolisest Bukoviinast.

Suuremad jõed on Dnestr ja Prut.

### Rajoonid

* Gertsa rajoon
* Glõboka rajoon
* Hotõni rajoon
* Kelmentsi rajoon
* Kitsmani rajoon
* Novoselõtsja rajoon
* Putõla rajoon
* Sokõrjanõ rajoon
* Storožõnetsi rajoon
* Zastavna rajoon
* Võžnõtsja rajoon

Ukraina 1. järgu haldusüksused

Dnipropetrovski oblast **·**  Donetski oblast **·**  Harkivi oblast **·**  Hersoni oblast **·**  Hmelnõtskõi oblast **·**  Ivano-Frankivski oblast **·**  Kiiev **·**  Kiievi oblast **·**  Kirovohradi oblast **·**  Krimm **·**  Luhanski oblast **·**  Lvivi oblast **·**  Mõkolajivi oblast **·**  Odessa oblast **·**  Poltava oblast **·**  Rivne oblast **·**  Sevastopol **·**  Sumõ oblast **·**  Zaporižžja oblast **·**  Žõtomõri oblast **·**  Taga-Karpaatia **·**  Ternopili oblast **·**  Tšerkassõ oblast **·**  Tšernihivi oblast **·**  Tšernivtsi oblast **·**  Vinnõtsja oblast **·**  Volõõnia oblast
**Janapolė** on alev Leedus Telšiai rajoonis Varniai vallas. Alev asub Virvytė jõe kaldal Žemaidi kõrgustikul. Vene keeles on asula kohta kasutatud ka nimekuju *Янополь*.

Alevis on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Janapolė asub Varniai regionaalpargi territooriumil.

Ajalugu
-------

Arheoloogiliste uurimuste põhjal asustati see paik mesoliitikumis, neoliitikumis ja pronksiajal oli seal aga tihe asustus. Sealsed leiud asuvad hoiul Leedu Rahvusmuuseumis.

XIII sajandil kandis asula Vìržuvėnai nime ja kuulus kuralaste Ceklise muinasmaakonda, asudes kuralaste ja žemaitide piiri lähedal. Hermann Wartbergest nimetas asulat aastal *Verseveneks*. Žemaidid asusid sinna elama XIV sajandil. Aastal 1421 andis Vytautas asula Medininkai piiskoppidele (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija).

XVII sajandil asus külas piiskoppide lauamõis. Aastail 1708–1711 laastas seda piirkonda katk. Sealsest elanikkonnast suri katku kolm neljandikku. Et selle kandi majandust tugevdada, kaotati mõisas pärisorjus. Aastal 1748 rajati külla kirik.

Aastal 1762 sai piiskopiks Jonas Lopacinskis. Tema muutis Vìržuvėnai üheks oma residentsiks, ka lasi ta aastal 1763 ümber ehitada sealse kiriku. Tema järgi hakati asulat Janapolėks kutsuma. Aastal 1776 lasi ta ehitada uue kiriku, Janapolėst sai ühtlasi kihelkonna keskus. Aastal 1778 sai asulast alev. Pärast Jonas Lopacinskise surma kolisid piiskopid Alsėdžiaisse.

XIX sajandiks oli sealne mõis jäänud varemetesse. Praegune kirik valmis aastal 1815, selle kellatorn aastal 1842. Alevi elanikud osalesid aastal 1831 võitluses tsaaririigi võimude vastu. Selle tagajärjel konfiskeeriti Janapolė piiskoppidelt ja sealsest mõisast sai riigimõis.

Pärast Teist maailmasõda tegutsesid asula ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Janapolė kohaliku kolhoosi keskus.

Viited
------

1. ↑  Янополь. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 5 (Таарджалъ — Яя). СПб, 1885, 963 lk.

Välislingid
-----------

* Janapolė (*leedu keeles*)
* Janapolė piiskopkonna muuseumi kodulehel (*leedu keeles*)
* Alev portaalis vietoves.lt
**Märt Mitt** (kirjanduses ka **Mart Mitt**; 31. oktoober (vkj. 10. oktoober) 1833 – 25. juuli (vkj. 12. juuli) 1912) oli eesti koolmeister ja rahvusliku liikumise tegelane.

Mitt sündis Paistu kihelkonnas Holstre mõisavallas. Ta õppis isa juures kodus ning sooritas ka vallakoolmeistri eksami. Oli koolmeister ning sai hiljem mõisavalitsejaks Kanepi kihelkonnas. Seejärel oli samas ka taluperemees. 

Märt Mitt oli Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi asutajaid, Eesti Kirjameeste Seltsi liige ning osales Eesti Aleksandrikooli liikumises. Samuti oli ta mitme rahvusliku väljaande, eriti Sakala kaastööline.

Märt Mitt on üks Oskar Kruusi 1986. aastal ilmunud romaani "Aeg atra seada" peategelasi.

Ta on maetud Kambja kalmistule ja tema haud on arvatud ajaloomälestiseks.

Isiklikku
---------

Tema pojad olid sõjaväelane Juhan Mitt ning põllumajandus- ja poliitikategelane Karl Mitt.

Viited
------

1. ↑  Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn, 1995, lk. 345
2. ↑
3. ↑  Mart Miti (1833-1912) haud kultuurimälestiste riiklikus registris

Välislingid
-----------

* Märt Mitt Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Rutt Enok 28. veebruaril 2014 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastapreemia 2013 saamisel
**Rutt Enok** (aastani 1975 Traksi; sündinud 18. mail 1948 Metskülas) on eesti raamatukoguhoidja.

1955–1963 õppis ta Järva-Jaani Keskkoolis ja 1963–1966 V. Kingissepa nimelises Tallinna 20. Keskkoolis. 1970. aastal lõpetas ta Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonnas raamatukogunduse ja bibliograafia eriala.

1970–1972 töötas ta Raasikul Harju Rajooniraamatukogus. 1972. aastast alates töötab ta Harju Maakonnaraamatukogus.

Tunnustus
---------

* 2013 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastaauhind
* 2014 Keila kultuuripreemia (kauaaegse pühendunud tegevuse eest raamatukogunduse valdkonnas)

Viited
------

1. ↑  "Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2014. Vaadatud 28. veebruaril 2014.
2. ↑  Parim kooliraamatukoguhoidja töötab Keilas, Harju Elu, 28. veebruar 2014
3. ↑  "Keila Kultuuripreemia on määratud". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2015. Vaadatud 28. veebruaril 2014.
**Aadu Talts** (14. august 1932 Pärnu – 22. detsember 2009) oli eesti geodeesiaõppejõud ja ühiskonnateadlane ning kommunistliku partei tegelane. 

Aastal 1956 lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia maakorralduse insenerina. 

Aastal 1986 kaitses ta ajalooalase kandidaadiväitekirja "Деятельность Коммунистической партии Эстонии по развитию высшего образования в республике в 1966–1975 гг." (Eestimaa Kommunistliku Partei tegevus kõrghariduse arendamisel vabariigis 1966.–1975. a.).

Ta töötas MTÜs Tekkel ning oli eraülikooli Veritas prorektor. 

Oli TPI Parteikomitee sekretär. 20. juunil 1995 astus ta Eesti Keskerakonda. Ta oli erakonna Harjumaa piirkonna Harku osakonna esimees.

1996. aasta kohalikel valimistel kandideeris ta valimisliidu KVL Tallinn nimekirjas kesklinna ringkonnas Tallinna linnavolikogusse. Ta sai 17 häält.

2002. aasta kohalikel valimistel kandideeris ta Eesti Keskerakonna nimekirjas Harku valla volikogusse. Ta kogus 14 häält. Volikogusse ta ei pääsenud. 

2005. aasta kohalikel valimistel kandideeris ta Eesti Keskerakonna nimekirjas Harku valla volikogusse. Ta kogus 5 häält. Volikogusse ta ei pääsenud. 

1999. aasta Riigikogu valimiste ajal kuulus ta Harju maakonna valimiskomisjoni koosseisu.

Teosed
------

* *Aerogeodeesia: laboratoorsete tööde metoodilised juhendid* Tallinna Polütehniline Instituut 1971; parandatud ja täiendatud trükk 1987 koos Arne Randlepaga; 3. trükk 1991
* *Kõrgkooli parteiorganisatsioon : Tallinna Polütehnilise Instituudi parteiorganisatsiooni tööst*, Tallinn: Eesti Raamat 1983.
* Ааду Петрович Тальтс. *Партийная организация высшей школы: о работе партийной организации Таллиннского политехнического института*, Tallinn: Eesti Raamat 1983 (eelmise teose tõlge vene keelde).
* *Деятельность Компартии Эстонии по развитию высшего образования в Эстонской ССР 1966-1975*, Tallinn: Eesti Raamat 1989.
* Aadu Talts, Jüri Tanner. *Tehnikakõrgkooli teadus*, Tallinn: Eesti Raamat 1989.

Kasutatud allikad
-----------------

* Kandidaat Aadu Talts Vabariigi Valimiskomisjoni veebilehel
* 
* 
* Väljavõte Keskerakoona liikmete nimekirjast (katkine viide)
* [*kõdulink*]

Viited
------

1. ↑
**Las Palmase provints** on provints Hispaanias Kanaari saarte autonoomse piirkonna idaosas.

Saared
------

Provintsi kuulub kolm suuremat (Gran Canaria, Fuerteventura ja Lanzarote) ning kuus väiksemat saart (Alegranza, Graciosa, Montaña Clara, Lobos, Roque del Este ja Roque del Oeste).

Kliima
------

Las Palmase provintsi aasta keskmine temperatuur on +20,5 °C, jaanuaris +17,5 °C, augustis +21,0 °C.

Aastas sajab keskmiselt 118 mm, sealhulgas jaanuaris 17 mm ja augustis 0 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2725 tundi, sealhulgas jaanuaris 187 ja augustis 287 tundi.

Viited
------

1. 1 2 3  Guía Oficial de Campings. TURESPAÑA. Secretaría de Estado de Comercio y Turismo, Ministerio de Economía. Madrid 2003

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Las Palmase provints** |

* Las Palmase provintsi koduleht

Hispaania 2. järgu haldusüksused

A Coruña **·**  Albacete **·**  Alicante **·**  Almería **·**  Araba **·**  Astuuria **·**  Ávila **·**  Badajoz **·**  Baleaarid **·**  Barcelona **·**  Biskaia **·**  Burgos **·**  Cáceres **·**  Cádiz **·**  Castellón **·**  Ceuta **·**  Ciudad Real **·**  Córdoba **·**  Cuenca **·**  Gipuzkoa **·**  Girona **·**  Granada **·**  Guadalajara **·**  Huelva **·**  Huesca **·**  Jaén **·**  Las Palmas **·**  León **·**  Lleida **·**  Lugo **·**  Madrid **·**  Málaga **·**  Melilla **·**  Murcia **·**  Navarra **·**  Ourense **·**  Palencia **·**  Pontevedra **·**  Salamanca **·**  Santa Cruz de Tenerife **·**  Santander **·**  Segovia **·**  Sevilla **·**  Soria **·**  Zamora **·**  Zaragoza **·**  Tarragona **·**  Teruel **·**  Toledo **·**  Valencia **·**  Valladolid
**Eesti Ukrainlaste Kongress** on Eestis elavate ukrainlaste katusorganisatsioon. See ühendab 13 ühingut, mis on järgmised:

* MTÜ Kultuuride Ristmik
* MTÜ Narva Linna Ukraina Kaaslaskond
* MTÜ Smeritška
* MTÜ Ukraina Kaasmaalaskond Barvinok
* MTÜ Ukraina Podrugõ
* Noorteühing "PLAST"
* Spordiklubi "Dnipro"
* Ukraina Kaasmaalaskond Eestis (ühendustest vanim, asutatud 1988)
* Ukraina Kaasmaalaskond Veselka
* Ukraina Kultuuri Selts Promin
* Ukraina Kultuuri-Haridusühing Stožarõ
* Ukraina Kultuurikeskus
* Ukraina Naiste Liit Eestis.

EUK peamine tegevusala on kultuuritöö: kongress korraldab ukraina kultuuritegelastele pühendatud üritusi, kohtumisi Ukraina ja Eesti poliitikute ja ühiskonnategelastega, Ukraina artistide ja kohalike kollektiivide kontserte, näitusi ja kultuuripäevi, samuti tähistab Ukraina rahvuslikke tähtpäevi. EUK juures tegutsevad mitmed ukraina koorid ja ansamblid, mis osalevad Eesti ja välisriikide festivalidel ja konkurssidel. Liikmesseltside juures töötavad pühapäevakoolid.

EUK kuulub Eestimaa Rahvuste Ühendusse, Euroopa Ukrainlaste Kongressi, Ülemaailmsesse Ukrainlaste Kongressi (keskusega Torontos) ning välisukrainlastega suhete hoidmise ühingusse Ukrana-svit (keskusega Kiievis).

Eesti Ukrainlaste Kongress asub Tallinnas aadressil Laboratooriumi 22.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti Ukrainlaste Kongress Etnowebis

Välislingid
-----------

* Eesti Ukrainlaste Kongress Etnowebis
* Eesti ukrainlaste kongress mälestab näljahäda ohvreid Delfi, 27. november 2010
* Eesti Ukrainlaste Kongress: Kiiev represseerib ajaloolasi EPL, 13. september 2010
* Eesti ukrainlased protestivad lauldes Janukovitši vastu ERR, 22.05.2010
* Eesti Ukrainlaste Kongress tähistab jõule suurejoonelise kavaga
* Eesti ukrainlaste kongress kutsub kultuuripäevadele Virumaa Teataja, 17.01.2008
**Balninkai** on alev (endine linn) Leedus Molėtai rajoonis, Balninkai valla halduskeskus. Alev asub Molėtaist 20 kilomeetrit loodes Alaušai järve ääres. 

Balninkais on põhikool, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu. Ettevõtetest asub seal veski. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1910 ehitatud katoliku kirik. Alevis peetakse kolm korda aastas kihelkonnapidu.

Elanikkond
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * 237 (1863)
* 576 (1897)
* 614 (1923)
* 616 (1933)
* 195 (1959)
* 373 (1974)
 | * 571 (1979)
* 567 (1984)
* 561 (1989)
* 470 (2001)
* 319 (2011)
 |

Ajalugu
-------

Balninkaid on esmamainitud aastal 1338 Gediminase ja Liivimaa ordu maameistri vahelises lepingus. Aastail 1373 ja 1375 rüüstasid sealset piirkonda ristisõdijad.

Juba XIV sajandil asus seal Leedu suurvürstidele kuuluv mõis. Aastail 1507-1544 ehitati sinna esimene kirik. Aastal 1546 nimetati Balninkaid linnaks, kuigi ametlikult sai asula linnaõigused alles XVI sajandi teisel poolel. Linn asus Vilniusest Anykščiaisse viiva tee ääres, mis oli kuni XX sajandini praktiliselt asula ainus tänav. Aastal 1679 asutati Balninkaisse kihelkonnakool. Aastal 1777 asula põles.

Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Больники.

Aastal 1933 elas Balninkais 143 juuti. Teise maailmasõja ajal, aastal 1944, alev põles. Sõja järel tegutsesid Balninkai ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli asula kohaliku kolhoosi keskasulaks.

* KoolimajaKoolimaja
* BalninkaiBalninkai
* AlaušaiAlaušai
* Balninkai kirikBalninkai kirik

Viited
------

1. ↑  2011 m. surašymas
2. ↑   Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 4 (7) : Битбург — Босха. С.-Петербургъ, 1891. 325 lk.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Balninkai** |

* Alev Poola geograafilises sõnastikus
* Alev portaalis vietoves.Lt
**E-hepatiidi viirus** (lüh **HEV**) on viiruse liik.

E-hepatiidi viirus on ühespiraalse positiivse ahelaga, ilma väliskestata, RNA-viirus. Virioonide läbimõõt on 27 kuni 34 nm.

Klassifikatsioon
----------------

Inimestel esineb 4 E-hepatiidi viiruse genotüüpi: HEV-1, HEV-2, HEV-3 ja HEV-4. 

Lindude HEV ei ole käesoleval ajal perekonda *Hepevirus* liigitatud kuid kannab nimetust *Avian hepatitis E virus*.

Reservuaarid
------------

E-hepatiidi viiruse reservuaarideks on, olenevalt genotüübist, enamasti imetajad: kodusead, metssead ja inimesed. Kuid peremeesteks ja kandjateks on ka ahvid, hirved, kassid, koerad, lehmad, lambad, rotid, hiired ja inimesed.

Patoloogia
----------

 *Pikemalt artiklis E-hepatiidi viirusinfektsioon*
E-hepatiidi viirus levib veega, nakatunud loomade liigvähe töödeldud liha süües, oraalse kontaktina või kokkupuutel viiruse osakesi sisaldava roojaga. Viirus võib osadel loomadel ja inimestel E-hepatiidi viirusinfektsiooni põhjustada.

Välislingid
-----------

* Tiina Prükk,E-hepatiidi viirusinfektsioon, Eesti Arst 2011; 90(11):510–514, Veebiversioon (vaadatud 02.04.2014)
* Aive Mõttus, Inimesele nakkav E-hepatiit on Eestis sigade seas laialt levinud, 02. aprill 2014, Maaleht, Veebiversioon (vaadatud 02.04.2014)
* Ivanova, A. Tefanova, V. Reshetnjak, I. Kuznetsova, T. Geller, J. Lundkvist, Å. Janson, M. Neare, K. Velström, K. Jokelainen, P. Lassen, B. Hütt, P. Saar, T. Viltrop, A. & Golovljova, I. Hepatitis E Virus in Domestic Pigs, Wild Boars, Pig Farm Workers, and Hunters in Estonia. Food Environ Virol.
* [ Lassen B, Janson M, Neare K, Tallo T, Reshetnjak I, Kuznetsova T, Viltrop A, Golovljova I, Jokelainen P. Prevalence of Antibodies Against Hepatitis E Virus in

Veterinarians in Estonia. Vector Borne Zoonotic Dis.]

*Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Hepatitis E virus seisuga 02.04.2014.*
|  |
| --- |
|  **Poks** |
| Riik |  | Jugoslaavia FSV |
|  |
| Kuld | 1980 | Poolraskekaal |
|  |
| Pronks | 1978 | II keskkaal |
|  |
| Veerand-finaal | 1977 | II keskkaal |

**Slobodan Kačar** (serbia kirillitsas *Слободан Качар*; sündinud 15. septembril 1957; sünnikoht praeguse jaotuse järgi Perućica, Jezero vald, Serblaste Vabariik, Bosnia ja Hertsegoviina) on Serbia ja Jugoslaavia FSV endine poksija. Ta oli hiljem Jugoslaavia Liitvabariigi, Serbia ja Montenegro ning Serbia poksitegelane. 

Ta sündis küll tollase Jugoslaavia FSV Bosnia ja Hertsegoviina SV-s, kuid kolis 1971. aastal lapsena koos oma vanematega Novi Sadi Vojvodina SAP-i ning on kogu oma karjääri jooksul esindanud Serbia SV-d. Ta on rahvuselt serblane.

Poksijana
---------

### Jugoslaavia meistrivõistlustel

Ta oli kokku kolmekordne Jugoslaavia FSV meister – II keskkaal (kuni 75 kg) aastatel 1978 ja 1979 ning poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1980. aastal.

### Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta võitis poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

### Maailmameistrivõistlustel

Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile José Gómez Mustelierile (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

### Euroopa meistrivõistlustel

Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 22. Euroopa meistrivõistlustel (Halle, 1977), kus kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Leonid Šapošnikovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Elukutselisena
--------------

Ta poksis alates märtsist 1983 kuni maini 1987 elukutselisena. Ta pidas kokku 24 kohtumist ning võitis neist 22 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 2 (need mõlemad nokaudiga) kohtumist.

Poksitegelasena
---------------

Ta oli aastatel 2004–2006 Serbia ja Montenegro Poksiliidu ning aastatel 2006–2009 Serbia Poksiliidu juht.

Tunnustus
---------

* 1980 Jugoslaavia FSV parim sportlane

Isiklikku
---------

Tema vanem vend Tadija Kačar on samuti tuntud endine Serbia ja Jugoslaavia poksija. Tema vanema venna Sreteni poeg on tuntud Serbia jalgpallur Gojko Kačar.

Viited
------

1. ↑  Jugoslaavia meistrivõistlused poksis. Tulemused Inglise keeles
2. ↑  22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles
3. ↑  2. maailmameistrivõistlused poksis. Belgrad 1978. Tulemused inglise keeles
4. ↑  22. Euroopa meistrivõistlused poksis. Halle 1977. Tulemused inglise keeles

Välislingid
-----------

* Slobodan Kačar veebisaidil Olympedia Muuda Vikiandmetes
* Slobodan Kačar lehel *BoxRec*. Inglise keeles
**Girkalnis** on alev Leedus Raseiniai rajoonis, Girkalnise valla halduskeskus. Alevis on põhikool ja raamatukogu. Girkalnise vana venekeelne nimi on Гиртоколь.

Ajalugu
-------

Asulat mainitakse esimest korda XV sajandil, XVI sajandil mainitakse esimest korda sealset mõisa. Asula kuulus aastast 1421 kuni XIX sajandini Žemaitija piiskoppidele.

Aastal 1622 valmis sealne kirik. XIX sajandi alguses tegutses seal kihelkonnakool. Tulekahjud hävitasid Girkalnise aastail 1834, 1898 ja viimati Teise maailmasõja ajal.

Teine maailmasõda tõi hävingut ka Girkalnise juutidele. Aastal 1941 tapsid Saksa okupatsiooniväed lähedal asuvas Kurpiškesi külas 130 Girkalnise juuti. Nõukogude ajal oli alev kohaliku kolhoosi keskasula. Praegune Girkalnise kirik valmis aastal 1991.

Pilte
-----

* GirkalnisGirkalnis
* Girkalnise kirikGirkalnise kirik
* Girkalnise kalmistuGirkalnise kalmistu

Viited
------

1. ↑
2. ↑  Гиртоколь. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 1 (Аа — Гямъ-маликъ). СПб, 1862, 636 lk.

Välislingid
-----------

 Girkalnis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Alev portaalis vietoves.Lt
* Artikkel Girkalnise kohta (*leedu keeles*)
Hoone Kadriorus (2017)
**Hoone** on väliskeskkonnast katuse ja teiste välispiiretega eraldatud siseruumiga ehitis.

Hoone orientatsioon ehk asetus ilmakaarte suhtes on arhitektuurilise plaanimise võte, millega tugevdatakse või nõrgendatakse kliima mõju hoonele ja selles olevatele inimestele.

Hoonete aerodünaamika on ehitusfüüsika haru, mis käsitleb hoonete ümber ja sees tuule, välis- ja sisetemperatuuri erinevuse, ventilatsiooni ja hoone sees toimuvate protsesside mõjul tekkivaid õhuvoolusid.

Hoone sidumine on tüüpprojekti põhjal ehitatava hoone projekti kohandamine konkreetsete ehitustingimuste, ehitusmaterjalide ja muude kohalike tingimustega.

Hooned kuuluvad suurimate energiatarbijate hulka. Hiljutise ÜRO uuringu järgi on ehitiste energiasäästlikkuse suurendamine rahaliselt kõige tõhusam viis energiatarvet vähendada. 

Tüüpilisel hoone korral kulub umbes 80% energiatarbest hoone kasutamiseks ja 20% selle ehitamiseks. Suurem osa hoone kasutamisel kuluvast energiast tarbitakse hoone temperatuuri muutmiseks. Hoonetele kulub 40% Euroopa Liidus tarbitavast energiast ja nemad põhjustavad üle 40% süsihappegaasi emissioonist Euroopa Liidus.

Vaata ka
--------

* peahoone
* tiibhoone

Viited
------

1. ↑   "Ehitusseadustik". *Riigi Teataja*.
2. 1 2 3  Tehnikaleksikon, lk. 140
3. ↑

Välislingid
-----------

 Hoone – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
| Napoli laht |
| --- |
| Vaade lahele ja Vesuuvile (tagaplaanil) |
| Veekogu | Türreeni meri |
| Riik |  Itaalia |
| Maakond | Campania |
| Provints | Napoli |
| Mõõtmed |
| Pindala | 870 km² |
| Keskmine sügavus | 170 m |
| Hüdrograafia |
| Suubuvad jõed | Sarno jõgi |
| Saared | Capri, Ischia, Nisida, Procida, Vivara |
| Liigendus | Pozzuoli laht |
| AsendikaartVaade satelliidiltTopograafiline kaart |

**Napoli laht** (itaalia keeles *Golfo di Napoli*) on laht Itaalias Türreeni mere Calabria rannikul. 

Umbes 15 km laiune laht asub Edela-Itaalias Campania maakonnas Napoli provintsis. Lahe põhjakaldal asuvad Napoli ja Pozzuoli, rannikust umbes 5 km kaugusel idas asub Vesuuvi vulkaan. Lahe lõunakaldal eraldab Sorrento poolsaar Napoli lahte lõuna pool asuvast Salerno lahest.

Lahes asuvad Capri, Ischia, Nisida, Procida ja Vivara saared. 195 km pikkuse rannajoonega lahe kallastel on 28 sadamat.

Napoli lahe ääres asuvad UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud Pompei, Herculaneumi ja Torre Annunziata arheoloogilised piirkonnad.

Napoli lahel peeti 1960. aasta suveolümpiamängude purjeregatt.

Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri väitel asetas nõukogude November-klassi ründe-tuumaallveelaev 10. jaanuaril 1970 Napoli lahte 20 tuumalõhkepeaga varustatud meremiini. Lõhkepead arvatakse olevat merepõhjas tänini.

Vaata ka
--------

* Itaalia lahtede loend

Viited
------

1. ↑  Gulf of Naples islands (PDF).
2. ↑  "Difesa Suolo Regione Campania". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. mai 2014. Vaadatud 25. veebruaril 2013.
3. ↑  "Soviet Navy left 20 nuclear warheads in the Bay of Naples", *The Independent*.

Välislingid
-----------

 Napoli laht – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* 1960 Summer Olympics official report. Volume 1. p. 86.
* 1960 Summer Olympics official report. Volume 2. Part 2. pp. 963–1023.
* Purcell, N. R. Talbert, T. Elliott, S. Gillies. "Places: 433059 (Puteolanus Sinus/Crater)". Pleiades. Vaadatud 25. veebruar 2013.`{{cite web}}`: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)