recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karl Prinkman** (25. november 1903, Paasvere vald Virumaa – 13. jaanuar 1992 Tallinn) oli eesti keemik ja pedagoogikateadlane.

Elulugu
-------

Karl Prinkman oli mõisatöölise poeg.

Lõpetas 1918 Ljubani linnakooli (Peterburi lähedal), 1927 Petrogradis Eesti Pedagoogika Tehnikumi, 1932 Leningradi Herzeni-nimelise Pedagoogika Instituudi loodusteaduse osakonna keemia-bioloogia õpetajana, 1951 aspirantuuri Leningradi ülikoolis, keemiakandidaat (1953, Moskva Riiklik Pedagoogikainstituut), väitekiri "М. И. Ломоносов – основатель научной химии". Oli 1918–21 Petrogradi Kõrgemas Ratsaväekoolis kirjutaja, 1927–28 Siberis Novosibirski ringkonnas Kantsihha eesti algkooli õpetaja, 1932–35 Berezniki Keemia Instituudi keemiaõpetaja, 1935–40 assistent, 1940–41 Eestis Tööjõureservide Nõukogu kutsehariduse osakonna vaneminspektor, 1941–1945 Nõukogude armees, 1945–46 Vabariiklikus Tööjõureservide Valitsuses, 1946–47 VÕTI direktor, 1947–49 TÕI asedirektor, 1951–60 TPedI direktor, 1960–65 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi teadussekretär.

Teadustöö
---------

Uuris keemia õpetamise pedagoogilis-didaktilisi küsimusi, koostas VII–XI klassile keemiaõpikuid (aastani 1962 ainuautorina, siis koos Hergi Kariku ja Väino Ratassepaga). Tema tegevuse tulemusena oli Eesti ainus liiduvabariik, kus käibisid kohalike autorite keemiaõpikud. Neid ilmus koos kordustrükkidega 1949.–69. a 66 korral. Avaldanud 12 teadustrükist.

Teoseid
-------

* Keemia VIII–X klassile. Tallinn, 1949–1962
* Keemia XI klassile. Tallinn, 1958
* Keemia VII–XI klassile (kaasautorid H. Karik, V. Ratassepp). Tallinn, 1963–1969.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti kooli biograafiline leksikon. Tallinn, 1996, 185
* Virkus, R. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn, 1998, 13, 17, 35, 68, 103
* Õnne juubilarile. // Nõukogude Õpetaja (1983) 26. XI
* Õpetajate Leht (1992) 18. I (nekroloog).
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Karl Nesselrode
Krahv **Karl Robert Nesselrode** (14. detsember 1780 Lissabon – 11. märts/23. märts 1862 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi riigitegelane ja diplomaat, pikaajaline välisminister.

Nesselrode oli üks Püha Liidu rajajatest, revolutsiooniliste liikumiste ja liberaalsete reformide vastane.

Tema isa oli Püha Rooma Keisririigi krahv, Venemaa keisririigi saadik Portugalis.

Karl Nesselrode osales Viini kongressil (1814–1815), kus andis Venemaa keisrile, Aleksander I-le nõu toetada Bourbonide restauratsiooni.

1825. aastal troonile astunud Venemaa keiser Nikolai I päevil keskendus Venemaa keisririigi välispoliitika Ottomani impeeriumi üle kontrolli saavutamisele. 1848. aastal soovitas Nesselrode Venemaa keisril aidata Austria keisririigil Ungari ülestõusu mahasurumisel.

1853. aastal põhjustasid Venemaa keisririigi ambitsioonid Ottomani impeeriumi suhtes rahvusvahelise kriisi. Nesselrode püüdis vaenutegevust ära hoida, kuid sellest hoolimata puhkes Krimmi sõda, mis lõppes Venemaa keisririigi jaoks halvasti. Pärast Pariisi rahulepingu allakirjutamisest 1856. aastal loobus Nesselrode Venemaa keisririigi välisministri positsioonist. 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Nikolai Rumjantsev** | **Venemaa keisririigi välisminister**1816–1856 | Järgnev**Aleksandr Gortšakov** |
Vaxholmi kindlus
**Vaxholmi kindlus** ehk **Vaxholmi kastell** on kindlus Rootsis Stockholmi läänis Stockholmi saarestikus Vaxholmi saarel Vaxholmi linna territooriumil.

Västeråsi riigipäeval 1544 otsustati, et Vaxholmi saar tuleb kindlustada, et kaitsta Stockholmi idast tulevate mereröövlite eest ning mööduvate laevade maksustamiseks ja neilt tolli nõudmiseks. Aastal 1549 ehitati seetõttu esimene kindlustus, milleks oli lihtne rõhtpalkmaja kohal, mille kuningas Gustav Vasa ise välja valis. Kindlust ümbritsev vesi oli algselt otsene ühendustee Stockholmiga. 

Johan III ajal asendati rõhtpalkmaja ümmarguse kivitorniga. Aastal 1604 lisandus veel kindlustusi ning 1612, samal aastal, mil kindlust ründasid taanlased, tugevdati kindlust, mis kandis nime *Vaxholms hus*, vallidega ja muude kaitserajatistega ümber torni. 

Aastal 1719 ründasid kindlust venelased. 

Praegune kindlus pärineb suures osas 1863. aastast ja seal asub Rootsi Rannakaitse Rahvusmuuseum. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Vaxholmi kindlus** |
**"Po tebe"** (По тебе) on Põhja-Makedoonia laulja Toše Proeski viies album. Album avaldati Makedoonias ning hiljem ka Serbias, Montenegros, Bosnias ja Hertsegoviinas, Horvaatias ja Sloveenias. Albumi serbohorvaadikeelne pealkiri on "**Pratim Te**".

Laulud
------

1. "Po Tebe" (Pärast sind)
2. "Zhao mi je" (Ma tunnen end kurvalt)
3. "Rani na usnite" (Haavad mu huultel)
4. "Slushas li" (Kas sa kuuled)
5. "Malechka" (Väikseke)
6. "Gromovi na dusha" (Tormid tunnetel)
7. "Losho ti stoi" (See paistab halb sinul)
8. "Koj li ti grize obrazi" (Kes puureb su põskedesse)
9. "Polsko cvekje" (Aasa lilled)
10. "Naj naj" (Kõige,kõige)
11. "Za ovoj svet" (Sellele maailmale)

### Boonuslood

1. "Lagala nas mala ft" Toni Cetinski (Väikseke valetas meile)
2. "This world" (See Maailm)
3. "Krajnje vrijeme ft" Anja Rupel (Aeg mis on tulnud)

Albumi edu
----------

CD-l oli suur menu. Albumit on müüdud üle 170 000 eksemplari ning see on laialt levinud sellistes riikides nagu Makedoonia, Bosnia ja Hertsegoviina, Serbia ja Montenegro ja Bulgaaria, kus laulud "Koj li ti grize obrazi" ja "Lagala nas mala" said suurteks hittideks. Albumilt pärit lugudele "Po tebe", "Koj li ti grize obrazi", "Lagala nas mala", Krajnje vrijeme" ja "Za ovoj svet" on tehtud videod.

Välislingid
-----------

* 
*
*Arion vulgaris* avab oma pneumostoomi.
 An individual *Arion rufus* avatud pneumostoomiga.
Joonistusel on kujutatud nälkja välisanatoomia põhijooned.
*Triboniophorus graeffei* pneumostoom paikneb selle seljapinnal.
**Pneumostoom** on kopstigude hingamisava, osa tigude hingamissüsteemist.

See on ava teo mantlikilbis, tavaliselt kilbi paremal poolel. Õhk siseneb pneumostoomi kaudu looma ainsasse kopsu, õhuga täidetud õõnsusse.

Sageli on pneumostoomi kergem näha nälkjatel kui tigudel, kuna nälkjatel puudub koda. Tavaliselt on avatud pneumostoom looma paremal küljel selgelt nähtav. Suletud pneumostoomi pole aga sugugi kerge märgata.

Pneumostoom avaneb ja sulgub tsükliliselt, piisava niiskuse korral tavaliselt aeglasemalt kui pool korda minutis. Avanemine ja sulgumine kiireneb, kui tigu kaotab niiskust.

Pneumostoomi asend kui määramisvahend
-------------------------------------

Piltidel võib näha pneumostoomi asendit kolme perekonna tigudel:

* Arionidae, (*Arion ater*), pneumostoom on veidi eespool mantlikilbi keskpaika just anterior to the mid-point of the mantle
* Limacidae, (*Bielzia coerulans*), pneumostoom on mantlikilbi keskpaigast veidi tagapool
* Milacidae, (*Tandonia budapestensis*), pneumostoom on samuti mantlikilbi keskpaigast tagapool

Viited
------

Välislingid
-----------

* Pneumostoomi reaktsioon dehüdratsioonile
**Ülevenemaaline Ühiskondlik Organisatsioon "Venemaa Loodusteaduste Akadeemia"** (lühemalt *Venemaa loodusteaduste akadeemia*, akronüüm RAEN; vene keeles Общероссийская общественная организация "Российская академия естественных наук") on Venemaa mitteriiklik organisatsioon, ühiskondlik teadusakadeemia, mis ühendab loodus- humanitaar- ja tehnikateadlasi. Akadeemia ülesandeks on teaduse, hariduse ja kultuuri edendamine.

Akadeemia asutati 31. augustil 1990 Moskvas teadlaste grupi poolt. Asutajate hulgas oli nimekaid teadlasi: Dmitri Lihhatšov, Vitali Goldanski, Georgi Fljorov, Aleksandr Janšin ja nobelist Aleksandr Prohhorov. Akadeemia koosseisu kuuluvad tänapäeval regionaalsed osakonnad, teaduskeskused, assotsiatsioonid ja väikeinstituudid. Akadeemiat juhib 1993. aastast Moskva Riikliku Ülikooli geofüüsikaliste meetodite ja maakoore uuringute kateedri professor Oleg Kuznetsov.

Liikmeskond
-----------

Akadeemia valib liikmeteks nii üksikisikuid (sealhulgas välisliikmeid) kui ka juriidilisi isikuid. Noorteadlaste kaasamiseks akadeemiasse on kehtestatud adjunktliikme staatus.

Liikmete nimekirja ega liikmete arvu RAEN-i koduleht ei avalda.

Kriitika
--------

Venemaa loodusteaduste akadeemia tegevust on kritiseeritud. Peamine etteheide seisneb selles, et RAEN-i liikmeskonda kuulub üksikuid liikmeid, kellel ei ole teadusega mingit pistmist (Ramzan Kadõrov) või kes on pseudoteaduslike uurimissuundade esindajad. Tuuakse näiteks Anatoli Akimovit ja Gennadi Šipovit (torsioonvälja teooria arendajad), Anri Ruhadzet (Uue kronoloogia ajalookäsitluse ja torsioonvälja teooria toetaja), kelmuse eest vangis istunud Viktor Petrikut (mitme pseudoteadusliku idee autor) ja Grigori Grabovoid (uususundi looja, kes väidab, et suudab teleporteeruda, ravida AIDS-i ja vähki ning elustada inimesi).

Ühiskondlikud akadeemiad
------------------------

RAEN-i loomine osutus katalüsaatoriks enam kui 70 ühiskondliku akadeemia tekkimisele Venemaal (Mäeakadeemia, Mineraalse tooraine ressursside akadeemia, Infotehnoloogia akadeemia, kõrgkooli rahvusvaheline teaduskadeemia, Teadusavastuste- ja leiutiste rahvusvaheline akadeemia, Venemaa Inseneriakadeemia, Elektrotehnika akadeemia ja paljud teised).

RAEN-i eestvedamisel asutati 2002. aastal Hannoveris Euroopa Loodusteaduste Akadeemia, kelle koduleht on ükskeelne (venekeelne).

Viited
------

1. 1 2 3  Академия. СТАТУС. raen.info
2. ↑  Академия. ИСТОРИЯ. raen.info
3. ↑  Президент. raen.info
4. ↑  Академия. ЧЛЕНСТВО. raen.info
5. ↑  Академия. АДЪЮНКТЫ. raen.info
6. ↑  "Виталий Гинзбург: Существует большое количество невежд и жуликов". ras.ru
7. ↑  Ю. Н. Ефремов. "Лженаука и гипотеза".
8. ↑  ПРОБЛЕМЫ БОРЬБЫ С ЛЖЕНАУКОЙ. vivovoco.astronet.ru
9. ↑  Европейская Академия Естественных Наук. eanw.org

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Grigori Jantševetski** (vn. **Янчевецкий, Григорий Андреевич**; 20. veebruar 1846 – 14. aprill 1903 Peterburi) oli ukraina päritolu vene pedagoog, Eesti koolijuht, ajakirjandus- ja kultuuritegelane.

Jantševetski on Volõõnia vaimulike järeltulija. Ta lõpetas aastal 1871 klassikalise filoloogina Kiievi Ülikooli. Ta oli aastatel 1876–1886 Riias vene gümnaasiumi õpetaja ja inspektor.

Aastatel 1886–1891 oli ta Tallinna Aleksandri gümnaasiumi ja aastatel 1891–1902 Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi direktor. Ta andis aastatel 1888–1900 Tallinnas välja filoloogia- ja pedagoogikaajakirja *"Гимназия"* (üle 300 autori kogu Venemaalt) ning aastatel 1893–1896 ja 1899–1900 selle nädalalisa *"Педагогический еженедельник"*, mis käsitlesid Venemaal esimestena gümnaasiumihariduse probleeme, eriti humanitaarainete õpetamist.

Ta on avaldanud kirjutisi pedagoogika ning Vana-Kreeka ajaloo ja kirjanduse alalt. Ta on tõlkinud vene keelde antiikkirjandust (Xenophon, Pausanias, Homeros).

Koos abikaasaga toimetasid aastatel 1893–1907 Tallinna vene päevalehte *Ревельские известия*.

Isiklikku
---------

Tema abikaasa Varvara Jantševetskaja oli esimesi vene naisajakirjanikke. Tema poeg Vassili Jantševetski oli kirjanik (pseudonüümiga **Vassili Jan**), paljude ajalooliste romaanide autor.

Viited
------

1. ↑  EE 14. köide lk. 109

Välislingid
-----------
|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Magnetilise momendi **m**tekitab magnetpoolustepaar N-S | Magnetilise momendi **m**tekitab elektrivool *I* poolis |

**Magnetiline moment** ehk **magnetmoment** ehk **magnetiline dipoolmoment** on füüsikaline suurus, millega iseloomustatakse mitmesuguste objektide ja süsteemide (elektron, molekul, magnet, planeet) ning ka elektrivoolusüsteemi magnetilisi omadusi. 

Magnetmomendi SI-süsteemi mõõtühik on amper korda meeter ruudus (A∙m2).

Parema käe reegel: pöial näitab voolu suunda ja sõrmed momendi suunda
 Vool *I* pinda *a* ümbritsevas juhtmekeerus tekitab magnetmomendi {\displaystyle {\vec {m}}} 
Magnetmomendiga {\displaystyle {\vec {m}}} kaasneb magnetväljas {\displaystyle {\vec {B}}} pöördemoment

{\displaystyle {\vec {T}}\_{\vec {m}}={\vec {m}}\times {\vec {B}}\,.}
See pöördemoment pöörab kompassi magnetnõela ja paneb pöörlema elektrimootori rootori.

Magnetmomendi arvutus
---------------------

Lihtsaimal juhul, kui elektrivool läbib tasapinnalist juhtmesilmust (voolukontuuri), on magnetmoment

{\displaystyle {\vec {m}}=I\cdot A,}
kus {\displaystyle A} on vooluga I kontuurist ümbritsetud pindala (joonisel a).

Kui voolukontuur pole tasapinnaline, siis

{\displaystyle {\vec {m}}=I\cdot \int {\text{d}}{\vec {A}},}
kus {\displaystyle {\text{d}}{\vec {A}}} on kontuurist ümbritsetud pindala element.
Vanaaegne saksa õllekann
**Õllekann** (lühemalt ka *kann*), ka **õllekapp** on algselt puidust jooginõu, millega on joodud õlut.

Õllekannu on jooginõuna kasutatud kogu Kesk- ja Põhja-Euroopas.

Õllekannude ja -kappadeta ei toimunud ükski talurahvapidustus. Eesti rahvapärased õllekannud on puulaudadest, pealt kitsenevad ning kõrva ja kaanega. Kõige uhkemate hulka kuuluvad pruutkannud. Pinnaornamendiks on kasutatud põletuskirju. Tähtis osa on puulõigetel, eriti käepideme kunstilisel kujundusel, sagedased motiivid siin olid hobuse pea ja erinevad rattad. Küütkannud olid tehtud erinevat värvi lauakestest. Lapilised ehk vikilised kannud, valmistatud intarsiatehnikas, olid levinud saartel, samas kui küütkannud peamiselt mandri lääneosas.

Viited
------

1. ↑
2. 1 2  Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 371
3. ↑  Eesti talupoja käsitööd. Eesti Rahva Muuseumi näituse kataloog. Teaduslik kirjandus, Tartu, 1945, lk 6

Välislingid
-----------

* Töötuba: Õllekapa tegemine. - ERR arhiiv
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib vaimulikust; näitleja kohta vaata artiklit Martin Nurm (näitleja).* |

---

**Martin Nurm** (28. jaanuar / 9. veebruar 1870 Puhja – 27. november 1943 Człuchów) oli eesti vaimulik.

Tema isa oli maamees Christoph Nurm.

Õppis 1889–1893 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1893–1898, grad. stud. Korporatsioon Neobaltia liige.

Oli prooviaastal Palamuse Püha Bartholomeuse koguduses. Ordineeriti õpetajaks 15. juulil 1900 Palamusel.

Oli 1900–1903 Tartu praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1903–1915 oli ta Avinurme koguduse õpetaja. Aastatel 1915–1939 teenis ta Haljala Püha Mauritiuse kogudust, olles aastatel 1933–1935 Viru praostkonna abipraost.

Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli 1940–1943 pastor Pr. Friedlandis Pommeris (praegu Debrzno Człuchówi maakonnas Pomorze vojevoodkonnas), suri aastal 1943 Schlochaus (praegu Człuchów).

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem, Eesti Vaba Rahvakirik: Dokumentatsioon ja leksikon, Stockholm: EVR, 1988
2. ↑  Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann

Kirjandus
---------

* Album der Landsleute der Neobaltia 1879-1904. Jurjew 1908. Nr. 202 (15592), lk. 136.
Nikolai Triik, "Soome maastik", 1914, õli, lõuend, Tartu Kunstimuuseumi maalikogu
**Õlimaal** on õlivärvidega peamiselt krunditud alusele (nt puittahvlile, lõuendile, vaskplaadile, vineerile, papile vms) maalitud kunstiteos. Traditsiooniliselt kaetakse kuivanud õlimaalitöö lakiga.

Tahvelmaalis õlivärvidega maalimise tehnika töötasid välja Madalmaade kunstnikud Jan ja Hubert van Eyck (u 1390–1441). Renessansi kõrgajaks oli õlimaal välja tõrjunud temperamaali peaaegu kõikjal Euroopas. Kui varased õlimaaliteosed olid ikka veel tahvelmaalid puul, siis umbes 15. sajandi lõpus muutus lõuend populaarsemaks maali aluseks, sest see oli odavam, seda oli kergem transportida ja see võimaldas suuremate teoste maalimist. Üks järjekindlamaid õlimaali viljelejaid lõuendil oli Veneetsia koolkond, kuhu kuulusid ka näiteks Tizian ja Paolo Veronese. Veneetsia, kus purjeriie oli kergesti kättesaadav, oli juhtival kohal lõuendile üleminekul. Saksamaal hakkasid õlimaalitehnikat viljelema Albrecht Dürer ning Hans Holbein. Alates 18. sajandist on õlimaal valitsev maalikunstitehnika.

Allikad
-------

* Kunstileksikon, Tallinn, 2001, lk 479
Martin McDonagh (2012)
**Martin McDonagh** (sündinud 26. märtsil 1970 Londonis Suurbritannias) on iiri näitekirjanik ja filmirežissöör.

Ta on tuntuks saanud eelkõige oma kahe näidenditriloogiaga ("The Leenane Trilogy" ja "The Aran Islands Trilogy") ja kuuldemängudega. Tema näidendeid on ette kantud ka Broawayl ja need on pälvinud auhindu.

2004. aastal tegi McDonagh oma filmirežissööridebüüdi, kui ilmus lühifilm "Six Shooter". Film pälvis 2006. aastal parima lühifilmi Oscari.

Teoseid
-------

* näidend "The Leenane Trilogy"
	+ "The Beauty Queen of Leenane", 1996
	+ "A Skull in Connemara" ,1997
	+ "The Lonesome West", 1997
* näidend "The Aran Islands Trilogy"
	+ "Inishmaani igerik" (originaalpealkirjaga "The Cripple of Inishmaan"), 1996
	+ "Inishmore'i leitnant" (originaalpealkirjaga "The Lieutenant of Inishmore"), 2001
	+ ""The Banshees of Inisheer" (avaldamata)
* film "Six Shooters" (2004)
* film "Palgamõrvarid Brügges" (2008)

Välislingid
-----------

* Martin McDonagh andmekogus IMDb (inglise)
Venemaa kosmosevägede embleem
Venemaa kosmosevägede lipp
**Venemaa kosmoseväed** (vene keeles *Космические войска России*) on osa Venemaa relvajõudududest.

Kosmoseväed eraldati omaette väeliigina õhuvägedest 1992. aastal. 1997 liideti kosmoseväed Venemaa strateegiliste raketivägedega ning 2001. aastal loodi taas eraldi väeliigina. 2015. aastal eraldati Venemaa kosmoseväed taas iseseisvaks väeliigiks ja loodi kosmosevägede asemele Venemaa õhu-kosmosekaitseväed. 

Kosmosevägede peamisteks asukohtadeks on olnud Baikonuri kosmodroom Kasahstanis, Plessetski kosmodroom Arhangelski oblastis ja Svobodnõi kosmodroom Amuuri oblastis. Kosmosevägede alluvuses on ka Qəbələ radarijaam Aserbaidžaanis ja jälituskompleks Okno Tadžikistanis Nureki lähedal.

Kosmosevägede ülesandeks on koguda infot võimaliku raketirünnaku kohta Venemaa vastu ja edastada see riigi juhtkonnale, rakettide tõrje ja satelliitide haldamine. Venemaa satelliitide arv ületas 2007. aasta lõpuks saja piiri, neist 40 on puhtalt kaitseotstarbelised. Kosmoseväed arendasid GLONASSi positsioneerimissüsteemi, mis pidi hakkama konkureerima GPS-süsteemiga.

Kosmosevägede ohvitsere õpetati välja Peterburis asuvas Možaiski nimelises sõjalises kosmoseakadeemias.

Kosmosevägede juhatajad
-----------------------

* 2004–2008 oli kosmosevägede juhataja kindralpolkovnik Vladimir Popovkin.
* 2008–2011 oli kosmosevägede juhataja kindralmajor Oleg Ostapenko.
* Alates kosmosevägede taasloomisest 2015. aastal on neid juhtinud Aleksandr Golovko.

Viited
------

1. ↑  Численность российской орбитальной группировки превысит сто спутников

Välislingid
-----------

*
Kreeka õigeusu preester kamilavkaga
**Kamilavka** (kreeka *καλυμμαύχιον*; vene *камилавка*) on õigeusu vaimulike silindrikujuline peakate. Kreeka ja vene traditsioonis on selle kuju veidi erinev, samuti on erinevad reeglid, kes võivad kamilavkat kanda.

Algselt tähendas sõna "kamelaukion" Bütsantsis, aga ka mujal Lähis-Idas levinud kaamelivillast mütsi. *Kamelaukion* oli keskajal ka Bütsantsi-pärane kroon, mis polnud mitte pärjakujuline, vaid meenutas kuppelja põhjaga mütsi.

Kreeka traditsioonis on kamilavka preestrite tavapärane peakate, alates 15. sajandist said selle kandmise õiguse ka ülemdiakonid. Kamilavka kandmise õigus omandatakse koos pühitsusega. Nii must vaimulikkond (mungad) kui ka valge vaimulikkond (abielus või tsölibaadis elavad vaimulikud, kes ei ole mungad) kannavad kreeka traditsioonis musta kamilavkat, mis kujutab endast ühtse läbimõõduga silindrit, mille tipus on silindrist laiem ketas (vaata fotot).

Vene traditsioonis võeti kamilavka diakonite ja preestrite peakattena kasutusele kreeka mõjutuste tulemusel 17. sajandi teisel poolel. Alates 1798. aastast kuulub see Vene Õigeusu Kirikus vaimulike autasude hulka, mida võib kanda vaid selleks eriõiguse saanud isik. Erandiks on munkdiakonid, kellel kamilavka kuulub alalise vaimuliku riietuse juurde.

Vene kamilavka on pisut ülespoole laienev silinder. Valge vaimulikkonna liikmed kannavad lillat või vaarikapunast, munkdiakonid musta kamilavkat.

Eestis on ajalooliselt kamilavka kandmisel järgitud vene traditsiooni ning see kehtib siiani Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirikus. Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik on tänapäeval omaks võtnud kreeka traditsiooni ja stiili.

Vaata ka
--------

* Klobuk
* Skufia
Magnetiline ümberühendamine: vaade nelja magnetdomeeni ühenduskoha läbilõikest, kus toimub eraldusjoone ümberühendus. See protsessi ei mõisteta veel piisavalt hästi füüsikateoreetiliselt. See toimub reaalses plasmas palju kiiremini kui ennustavad füüsikalised mudelid.
**Magnetiline ümberühendumine** (inglise *magnetic reconnection*) on füüsikaline nähtus plasmas, kus magnetvälja topoloogia muutub (magnetvälja jõujooned ühenduvad ümber nii, et nende topoloogilised omadused muutuvad). Magnetvälja energiatihedus väheneb protsessi käigus ja vabanev energia läheb üle plasma laetud osakestele. Selle tulemusena tõuseb järsult plasma temperatuur (tiheda plasma korral) ja/või kiirendatakse plasma osakesi (hõreda plasma korral). Sageli kiirendatakse osakesi ülisuurte energiateni, näiteks päiksetuul, virmalisi tekitavad osakesed, protsessid gaasi neelavate mustade aukude ümber.

Magnetiline ümberühendumine toimub plasmas ajaskaalas, mis on aeglase takistusliku difusiooni ja kiire Alfvéni ajaskaala vahel. Probleem on selles, et reaalses plasmas on magnetiliste ümberühenduste toimumise sagedus miljardeid ja triljoneid kordi kiirem, kui ennustab lihtne magnethüdrodünaamika. Kui lisada juurde ka teadaolevad efektid (turbulents, kineetilised efektid jms), siis vastuolu küll väheneb, aga siiski jääb sagedus mitmeid suurusjärke sagedamaks teooria poolt ennustatust.

Magnetiline ümberühendumise mõistmine on oluline Päikse pursete füüsika, Maa magnetväljade ja päiksetuule vastasmõju modelleerimisel, ülienergeetiliste protsesside mõistmisel neutrontähtede ja gaasi (plasmat) neelavate mustade aukude ümber. Kuna magnetiline ümberühendus on peamine põhjus, miks kuum plasma lekib plasmalõksudest (näiteks tokamaki tüüpi fusioonireaktorid), siis on selle mõistmine oluline ka praktilistes rakendustes.

Ajalooliselt esimene mudel nähtuse kirjeldamiseks oli Sweeti–Parkeri mudel (1956). Mudel töötab hästi kahes ruumidimensioonis, aga ei ole heas kooskõlas vaatlus- ja katseandmetega kolmedimensionaalsel juhul.

Vaata ka
--------

* Plasma
* Magnetiline sulustamine
* Termotuumareaktsioon
* Virmalised
* Magnettorm
* Astrofüüsika

Välislingid
-----------

* Magnetic Reconnection Experiment (MRX) at Princeton Plasma Physics Laboratory (PPPL) (*inglise keeles*)
* International Thermonuclear Experimental Reactor (ITER) (*inglise keeles*)
? Venemaa riigi- ja rahvuslipp. Proportsioonid 2:3.
Venemaa sõjamereväelipp alates aastast 2001.

  

**Venemaa lipp** on Venemaa Föderatsiooni riigi- ja Venemaa rahvuslipp.

Venemaa Föderatsiooni lipp on praegusel kujul kasutusel 11. detsembrist 1993. aastast.

Ajalugu
-------

Trikoloori, valge-sinine-punane võttis Hollandi lipu eeskujul kasutusele Venemaa tsaar Peeter I, kes käis seal laevaehitust õppimas. Sama lippu kasutasid 1709. aastast Venemaa kaubalaevad. 

Venemaa keisri Aleksander II ajal, 1858. aastal kinnitati "Keisririigi vapivärvide ja asetsemise kirjeldus lahingulippudel, lippudel ja muudel esemetel, mida kasutatakse kaunistamiseks pidulikel juhtudel", milles määratleti uued *riiklikud* lipuvärvid: must-oranž-valge. Valge-sinine-punast lippu kasutati edaspidi Venemaa keisririigi kaubalaevadel, sõjalaevadel kasutati Püha Andrease lippu.

Enne Venemaa keiser Aleksander III kroonimist, 1883. aasta 7. mail taastati Aleksandri korraldusega rahvus- ja kommertslipuna, endine valge-sinine-punane lipp.

  

Valge-sini-punane trikoloor oli Venemaa Keisririigi *rahvuslipp* ja Venemaa Vabariigi *riigilipp*.

Varasemad lipud
---------------

* 1858. aastal kinnitatud Venemaa keisririigi ametlik (1858–1883) lipp1858. aastal kinnitatud Venemaa keisririigi ametlik (1858–1883) lipp
* Venemaa riigilipp 1991–1993. Proportsioonid 1:2.Venemaa riigilipp 1991–1993. Proportsioonid 1:2.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Venemaa lipp** |

Vaata ka
--------

* Venemaa lippude loend
* Venemaa vapp
* Vene NFSV lipp
* valge-sini-valge lipp

Välislingid
-----------

* Venemaa lipp andmebaasis *Flags of the World* (*inglise keeles*)
**Ahab** oli Iisraeli kuningas, Vana Testamendi Esimese Kuningate raamatu järgi Omri poeg ja troonijärglane. Tema valitsusajaks on pakutud aastaid 869–850, 874–853, 876–854 või 871–852 eKr. Piibli järgi valitses Ahab "Samaarias Iisraeli üle kakskümmend kaks aastat".

Iisraeli kuningriik on sinine, Juuda kuningriik kollane, aastal 830 eKr
Piiblis kirjeldatakse Ahabit pahelisena, ta olevat teinud "kurja Issanda silmis, rohkem kui kõik need, kes enne teda olid olnud". Abielu järel Foiniikia printsessi, Tüürose kuninga tütre Iisebeliga, kummardanud ta ebajumal Baali ja valmistanud Ašera kuju. 

Ahab ei öelnud siiski Jahvest lahti ja nimetas tema auks oma lapsed. Selleks, et Iisebel saaks oma jumalat teenida, rajati Samaariasse aga Baali tempel.

Abielu Iisebeliga sõlmiti selleks, et kindlustada liitlassuhteid Foiniikiaga. Hiljem korraldas Ahab oma tütre Atalja abielu Juuda kroonprintsi, kuningas Joosafati poja Jooramiga.

Piibli järgi hoiatas prohvet Eelija Ahabit, et Baali kultuse eest karistatakse maad põuaga. Pärast kolme põua-aastat esitas Eelija Ahabile ja paganlikele preestritele väljakutse ning võitis rahva poolehoiu, kui Eelija Jumalale toodud ohvri neelas tuli, kuid Baali preestrite toodud ohvrit vastu ei võetud. Eelija tappis Baali preestrid ja põud lõppes. Hiljem süüdistas Eelija Ahabit Iisebeli korraldatud Naaboti surmamises ja Naaboti viinamäe omastamises ning ennustas tema soole õnnetust. Ahab küsinud vastu tahtmist prohvet Miikalt nõu koos sõjakäigu osas, mis ta koos Juuda kuninga Joosafatiga kavatses ette võtta Gileadi Raamoti vallutamiseks. Miika ennustanud talle surma, kuid Ahab läinud sellegipoolest lahingusse.

Kuningate raamatu järgi pidas Ahab kuningas Ben-Hadad II juhitud Damaskuse aramealastega kolm sõda. Esimesed kaks olid kaitsesõjad, milles Ahab saavutas võidu ja ulatuslikke järeleandmisi Ben-Hadadi poolt. Tanahi järgi saavutas Ahabi 7000-meheline vägi võidu Samaariat piirama tulnud Ben-Hadadi vägede üle. Ahab vabastas vangivõetud Ben-Hadadi, too aga tagastas Iisraelile linnad, mille tema isa Ahabi isalt oli vallutanud ning andis Samaariale kauplemisõigusi Damaskuses.

Assüüria raidkirjade andmetel saavutas kuningas Salmanassar III 853. aastal hiilgava võidu suures Karkari lahingus Damaskuse kogutud ühisväe vastu, millesse Ahab olevat saatnud 2000 sõjavankrit ja 10 000 sõjameest. Ajaloolased kahtlevad, kas nii suur arv on tõepärane.
Mingil põhjusel, võimalik, et suure langenute arvu tõttu, Salmanassar edasi ei tunginud.

9. sajandist pärineval "Moabi kivil" ülestähendatu järgi lõi nähtavasti veel Ahabi valitsusajal vasallisõltuvusest Iisraelist edukalt lahku Moabi kuningriik.

Ahab hukkus lahingus Gileadi-Raamoti pärast. Troonil järgnesid talle pojad Ahasja ja Jooram. Tütar Ataljast sai Juuda valitsejanna.

Viited
------

1. 1 2 3  1Ku 16:28-34
2. ↑  1Ku 18:17-40
3. ↑  1Ku 21
4. ↑  1Ku 22
Isobuteeni molekuli mudel
**Isobuteen** ehk **isobutüleen** ehk **2-metüülpropeen** (CH3)2C=CH2 on küllastamata süsivesinik (isoolefiin), mis omab suurt tähtsust keemiatööstuses. Standardtingimustel on isobuteen värvitu kergesti põlev gaas: tema keemistemperatuur on −6,9 ºC, vees ei lahustu. Tavaliselt säilitatakse seda balloonides. Suure lenduvuse tõttu võib kergesti põlema plahvatada.

Tööstuslikult toodetakse isobuteeni isobutaanist selle katalüütilisel dehüdrogeenimisel 500–600 ºC juures. Naftatöötlemise gaasilistest produktidest saab isobuteeni eraldada reaktsioonil väävelhappega. Seda võib saada ka isobutanooli dehüdrateerimisel.

Happeliste katalüsaatorite juuresolekul astub isobuteen kergesti elektrofiilse liitumise reaktsioonidesse, millest tööstuslikult on olulisemad polümerisatsioon (ka kopolümerisatsioon) ja alküülimine (aromaatsete ühenditega, alkaanidega, alkeenidega, alkoholidega ja teiste ühenditega).

Kasutamine
----------

Keemiatööstuses kasutatakse isobuteeni mitmesuguste produktide saamiseks. Näiteks reaktsioonil metanooli või etanooliga saadakse bensiini lisanditena kasutatavad metüültertsiaalbutüüleeter (MTBE) või etüültertsiaalbutüüleeter (ETBE) vastavalt. Bensiini lisandina kasutatakse ka isooktaani, mis saadakse isobuteeni alküülimisel isobutaaniga või isobuteeni dimerisatsioonil. Isobuteeni polümerisatsioonil saadakse polüisobutüleen, mis on tuntud butüülkummina.

Vaata ka
--------

* Alkeenid
* Isoalkeen
Agustin Delgado (2015)
**Agustin Delgado** (sündinud 23. detsembril 1974 Ambuquí) on endine Ecuadori jalgpallur, ründaja.

Ecuadori jalgpallikoondisse kuulus Delgado aastatel 1994–2006. Ecuadori rahvuskoondises mängis ta esimest korda 14. augustil 1994, kui kohtuti Peruuga. Ta on 31 väravaga Ecuadori läbi aegade suurim väravakütt. 2002. aasta maailmameistrivõistluste alagrupimängus lõi ta värava Mehhiko vastu ning 2006. aasta maailmameistrivõistluste alagrupimängus värava Poola ja Costa Rica vastu.

Pärast jalgpallurikarjääri lõppu astus Delgado poliitikasse. 2013. aastal valiti ta Ecuadori parlamenti.

Klubid
------

* 1991–1993 Espoli
* 1994 Barcelona SC
* 1995–1996 Club Deportivo El Nacional
* 1997 Independiente Medellín
* 1997–1998 Barcelona SC (34 mängu, 15 väravat)
* 1998 Club Deportivo Cruz Azul (8 mängu, 2 väravat)
* 1999–2001 Necaxa (91 mängu, 40 väravat)
* 2001–200 Southampton FC (11 mängu)
* 2004 Sociedad Deportiva Aucas (12 mängu, 6 väravat)
* 2005 Club Universidad Nacional (11 mängu, 1 värav)
* 2005 Barcelona SC (10 väravat)
* 2006–2009 Liga Deportiva Universitaria de Quito (24 väravat)
* 2009 Club Sport Emelec (8 mängu)
* 2010 Valle del Chota (7 mängu)

Isiklikku
---------

Agustín Delgado on 187 cm pikk ja kaalub 83 kg.
**Celtic Woman** on 2004. aastal iiri helilooja David Downesi loodud ja tema juhtimisel tegutsev iiri naisvokaalansambel, mille praegusse koosseisu kuuluvad lauljad Chloë Agnew, Máiréad Carlin, Lisa Lambe ja Susan McFadden ning viiuldaja Máiréad Nesbitt.

Ansambli endised liikmed on Órla Fallon, Lynn Hilary, Méav Ní Mhaolchatha, Deirdre Shannon, Lisa Kelly, Alex Sharpe ja Hayley Westenra. 

Ansambel viljeleb muusikat traditsioonilistest keldi meloodiatest poplaulude ja klassikani. 

Ansamblilt ilmunud albumid: "Celtic Woman", "Celtic Woman:A Christmas Celebration", "Celtic Woman:A New Journey", "Celtic Woman: The Greatest Journey", "Celtic Woman: A Celtic Family Christmas", "Celtic Woman: Songs from the Heart", "Celtic Woman: Lullaby", "Celtic Woman: Believe", "Celtic Woman: An Irish Journey", "Celtic Woman: A Celtic Christmas" ja "Celtic Woman: Home for Christmas"

Ansambel on korraldanud arvukalt ringreise.

Välislingid
-----------

### Ansambli ja liikmete veebilehed

* Celtic Woman
	+ Chloë Agnew
	+ David Downes
	+ Órla Fallon
	+ Lisa Kelly
	+ Méav Ní Mhaolchatha
	+ Máiréad Nesbitt
	+ Hayley Westenra
	+ Deirdre Shannon
Ismaël Koné 2022. aasta MM-il
**Ismaël Kenneth Jordan Koné** (sündinud 16. juunil 2002 Abidjanis) on Kanada jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Watford ja Kanada jalgpallikoondises.

Ta sündis Elevandiluurannikul. Kanadasse kolis ta seitsmeaastaselt ja kasvas üles Montréalis. 2012. aastal asus ta mängima klubiga AS Notre-Dame-de-Grâce.

2020. aastal liitus ta sealse jalgpalliklubiga CF Montréal, kellega sõlmis aasta hiljem ametliku kaheaastase lepingu. Montréali põhimeeskonnas debüteeris ta 23. veebruaril 2022 CONCAF-i Meistrite Liiga mängus Mehhiko klubi Santos Laguna vastu ja lõi selles mängus ka värava.

2022. aasta detsembris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Watfordiga.

Kanada jalgpallikoondises debüteeris Koné 24. märtsil 2022 MM-i valikmängus Costa Rica vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 11. novembril sõprusmängus Bahreini vastu. Lisaks kuulus ta samal aastal Kanada koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

2022. aastal valiti Koné Kanada jalgpalli aasta noormängijaks.

Viited
------

1. ↑  Lévesque, Dave (7. september 2021). "Ismaël Koné: La Carte Cachée". *TVA Sports* (prantsuse).
2. ↑  Téotonio, Jean-François (17. oktoober 2022). "Ismaël Koné, un joueur « spécial »". *La Presse* (prantsuse).
3. ↑  "Official: Hornets Sign Koné". *Watford Football Club*. 5. detsember 2022.

| * v
* r
Kanada koondis  –  2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused |
| --- |
| 

* 1 St. Clair
* 2 Johnston
* 3 Adekugbe
* 4 Miller
* 5 Vitória
* 6 Piette
* 7 Eustáquio
* 8 Fraser
* 9 Cavallini
* 10 Hoilett
* 11 Buchanan
* 12 Ugbo
* 13 Hutchinson (c)
* 14 Kaye
* 15 Koné
* 16 Pantemis
* 17 Larin
* 18 Borjan
* 19 Davies
* 20 David
* 21 Osorio
* 22 Laryea
* 23 Millar
* 24 Wotherspoon
* 25 Cornelius
* 26 Waterman
* Treener: Herdman

 | Kanada |
Sause kalmistu üldvaade.  
Foto: Robert Treufeldt, 30. mai 2015
Ernst ja Jüri Tevani mälestusmärk.  
Foto: Robert Treufeldt, 30. mai 2015
Tevanite mälestusmärgi pühendus.  
Foto: Robert Treufeldt, 30. mai 2015
**Sause kalmistu** on kalmistu Lihula kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vagivere külas Lääneranna vallas Pärnu maakonnas.

Sause talu (enne maareformi Sause mõis) omanikuks sai 1915. aastal Jüri Tevan (perekonnanimi ka Dewan, Devan, Tewan, Teevan jms; 1858–1928). Kalmistu rajas ta talu maadele arvatavasti millalgi 1919. aastal, kui Vabadussõjas sai 1. mail 1919 Ruhja all surma tema poeg Ernst Tevan.

Kalmistu toimis hariliku erakalmistuna (talukalmistuna), sinna oli 1940. aastaks maetud 7 lahkunut, nende hulgas 1928. aastal ka Jüri Tevan ise. Arvatavasti pärast 1940. aastat, kui erakalmistud riigistati, toimis see edasi avaliku kalmistuna. 

Kalmistu pindala on praegu umbes 0,15 ha, seda ümbritseb lihtne traataed. Kalmistule on teadaolevalt maetud umbes 100 lahkunut, tänapäeval hooldab seda Lääneranna vald.

Kalmistule maetuid
------------------

* 1919 – Ernst Tevan (2. juuni 1895 – 1. mai 1919)
* 1928 – Jüri Tevan (31. mai 1858 – 22. detsember 1928)

Viited
------

1. ↑  Sause kalmistu Eesti kalmistute andmekogus
2. ↑  Lihula Vallavolikogu määrus nr 16, 29. juuni 2010

Kirjandus
---------

* Lembitu Tarang. "Sause surnuaed". // Lihula vald. Läänemaa pärandkultuurist. Kullamaa 2007. Lk 74-75
* Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 32
* Robert Treufeldt. "Ühest vähetuntud nähtusest eesti kalmistukultuuris". Maaleht nr 43, 27. oktoober 2022. Lk 36–37

Välislingid
-----------

* Pärandkultuuri objekt: "Sause surnuaed" (411:HAU:002) Eesti looduse infosüsteemis
* Lihula valla kalmistute eeskiri
* Sause kalmistu Eesti kalmistute andmekogus
"**Karmavõlad**" on Inga Raitari romaan, mis ilmus Eesti raamatukirjastuses Legend aastal 2013. 

Romaan räägib kolmes eri ajastus kolme inimese vahel kulgevatest elumuutvatest sündmustest, mis mingil moel kõik üksteist mõjutavad. Esitades küsimuse, mis ikka toob tegelikult meie ellu suhted ja miks need on just sellised nagu nad on.

Raamatu lühikokkuvõtteliseks motoks võib pidada mõtet *"Kolm inimest. Kolm ajastut. Kolm elu."*

Raamatu taustalugu
------------------

Pealtnäha on need kolm erinevat lugu. Üks toimub Tiibeti kloostris. Teine suure näljahäda aegsel Iirimaal. Kolmas kuskil siinsamas, mitte eriti ammu. Igas loos on kolm osalist, kes otsivad vastust küsimusele, mis siis tegelikult on armastus ning kust ja mis eesmärgil ta meie ellu tuleb. Miks vahel on tunne, et oled inimest, kellega just lähedaseks said, tundnud juba terve igaviku?

Raamat ilmus esmatrükis järjejutuna ajakirjas Naised 2011. aastal, kuid jäi seal lõpetamata.
"Karmavõlad" on ühtaegu nii romantiline armastuslugu ja samas ka põnevust täis fantaasiaromaan, kulgedes inimsuhete taha jäävates salapärastes saatuseniitides.

Lugu
----

Raamat räägib algselt noorest ja edukast Irisest, kes kohtab lennukis meest. Mees ei sarnane üldse tema tüübiga, kuid siiski tekib kogu neil naise senist elu pea peale pöörav armulugu. Teine paralleelselt käiv lugu räägib imekaunist mõisahärra sohilapsest Ireen, kes armub vaesesse perepoega. See suvi saab saatuslikuks tervele külale ning hukatuslikuks talle endale. Kolmas lugu rändab ajas veel kaugemale – Tiibetisse, kus noor munk Ikaro on tunnistajaks parima sõbra räpasele saladusele. Tal on vaja teha valik, kas reeta kõik, mida ta pühaks peab või tunnistada endale, mida ta tegelikult ihaldab. 

Raamatu põhiküsimuseks on "Miks sekkub meie ellu saatuslik karma ja kaugele selle lõimed ulatuda võivad?"

Viited
------

1. ↑  "ajakirjas Naised". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. jaanuar 2014. Vaadatud 7. jaanuaril 2014.
2. ↑

Välislingid
-----------

* Stalker 2012 nominendid "Parim eesti autori lühiromaan või jutustus"
* Apollo "Karmavõlad"
* Rahva Raamat "Karmavõlad"
* Põltsamaa Raamatukogu
**Saunja** on küla Harju maakonna Kuusalu vallas. 

Posti sihtnumber on 74636.

Saunja külas on sündinud tarbekunstnik Leesi Erm. Külas on ka mälestuskivi Gustav Vilbaste lapsepõlvekodu asukohal.

Vaata ka
--------

* Kangrukivi

Viited
------

1. ↑  Maa-amet, vaadatud 21.11.2020.
2. ↑  Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020.
3. ↑  Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.

Välislingid
-----------

* Küla andmed Kuusalu valla kodulehel

Kuusalu valla vapp
Kuusalu valla asulad

**Alevikud:** Kiiu | Kolga | Kuusalu  

**Külad:** Allika | Andineeme | Aru | Haavakannu | Hara | Hirvli | Ilmastalu | Joaveski | Juminda | Kaberla | Kahala | Kalme | Kasispea | Kemba | Kiiu-Aabla | Kodasoo | Koitjärve | Kolga-Aabla | Kolgaküla | Kolgu | Kosu | Kotka | Kupu | Kursi | Kuusalu | Kõnnu | Külmaallika | Leesi | Liiapeksi | Loksa | Murksi | Mustametsa | Muuksi | Mäepea | Nõmmeveski | Pala | Parksi | Pedaspea | Pudisoo | Põhja | Pärispea | Rehatse | Rummu | Salmistu | Saunja | Sigula | Soorinna | Suru | Suurpea | Sõitme | Tammispea | Tammistu | Tapurla | Tsitre | Turbuneeme | Tõreska | Uuri | Vahastu | Valgejõe | Valkla | Vanaküla | Vihasoo | Viinistu | Virve
**Pärnu Koidula Gümnaasium** on riigigümnaasium Pärnus aadressil Metsa tänav 21.

Kooli asutas 1918. aastal Pärnumaa Rahvahariduse Selts eestikeelse tütarlaste koolina. Kooli eelkäijaks peetakse Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi, mille ajalugu ulatub aastasse 1733. Koidula nimi on koolile antud aastatel 1854–1861 Pärnu Linna Kõrgemas Tütarlastekoolis õppinud Lydia Koidula mälestuseks.

Kooli ümbernimetamised
----------------------

* 1918 Pärnu Eesti Kõrgem Tütarlaste Kool
* 1919 Pärnu Linna Tütarlaste Keskkool
* 1920 Pärnu Linna Tütarlaste Reaalgümnaasium
* 1923 Pärnu Linna Tütarlaste Gümnaasium
* 1937 Pärnu II Gümnaasium
* 1940 Pärnu II Keskkool
* 1941 Pärnu II Gümnaasium
* 1944 Pärnu Lydia Koidula nimeline II Keskkool
* 1961 Lydia Koidula nimeline Pärnu 2. Keskkool
* 1995 Pärnu Koidula Gümnaasium

Ajalugu
-------

Aastatel 1918–1979 asus kool Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi hoones Nikolai tänav 26.
Pärnu Tütarlaste Gümnaasium evakueeriti sügisel 1916 Venemaale Tveri linna ja aastatel 1916–1917 koolitöö Pärnus seisis. Aastatel 1917–1918 töötas venekeelne tütarlaste gümnaasium linnavalitsuse eraalgatusel. Saksa okupatsiooni ajal 1918. aastal töötas Pärnus saksakeelne tütarlaste lütseum.

Eestikeelse tütarlastekooli asutas 9. novembril 1918 Pärnumaa Rahvahariduse Seltsi, esimene koolipäev oli 11. novembril 1918. Algul töötas kool Rüütli tänaval kohalikus Kooliseltsi majas. Detsembris 1918 koliti Aadressil Nikolai tänav 26 asunud Pärnu tütarlaste gümnaasiumi hoonesse. Juunis 1919 andis Pärnumaa Rahvahariduse Selts kooli Pärnu linna omavalitsusele üle.

1940. aastal nimetati Pärnu II Gümnaasium Pärnu II Keskkooliks. 19. augustist 1940 vabastati  Pärnu I Gümnaasiumi direktori ametikohalt Georg Köösel. Esimene ettepanek anda koolile Lydia Koidula nimi tehti 1943. aastal. Koidula nimi anti koolile 26. detsembril 1944 ENSV Rahvakomissaride Nõukogu määrusega.

1951. aastal alustas koolis tööd üks esimene klass ja 1. septembril 1952 muudeti kool segakooliks.

1966. aastal avati koolis matemaatikakallakuga klass, 1969. aastal asendati see matemaatika-füüsika eriklassiga.

1979. aastal valmis uus koolihoone Pärnu äärelinnas Metsa tänaval. Kooliga liideti Pärnu VIII 8-klassiline kool, mille tõttu suurenes õpilaste ja õpetajate arv oluliselt.

Esimene bioloogia-keemia klass moodustati 1989. aastal ja 2005. aastal alustas tööd esimene reaalklass.

2014. aastal korraldati Pärnu linna koolivõrk ümber. Muu hulgas eraldati põhikoolid gümnaasiumiastmest. Seetõttu jätkas kool ilma põhikooliastmeta. 2015. aastal sai koolist riigigümnaasium ja sellega seoses renoveeriti täielikult Metsa tänava koolimaja.

Direktorid
----------

* Johann Eschstamm (1918–1922)
* Georg Köösel (1922–1940)
* Johannes Tavast (1940–1941)
* Mihkel Linnolt (1941–1944)
* Jüri Erm (1944–1953)
* Linda Soovik (1953–1969)
* Armas Kuldsepp (1969–1980)
* Rein Eglon (1980–2011)
* Indrek Kaldo (2011– )

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  "Kooli ajalugu".
2. 1 2 3  "Koidula kooli II sajandi ajalugu". *Koidula Press*. 29. märts 2019. Vaadatud 05.07.2021.
3. ↑  1103. Vabariigi Presidendi käskkiri nr. 261. Riigi Teataja, nr. 108, 23 august 1940

Välislingid
-----------

* Kooli koduleht
**"Kamikadze"** oli omakirjastuslik luulealmanahh, mida ilmus aastatel 1969-1971 kolm numbrit.

Sisu
----

### ÕITSEV TUUL. Kamikaze

Autorid: Illus ( = Peeter Ilus), Kalle I. Eller, Kirsti Anat ( = Jaanus Paal), Leelo Tungal, Peep Ilmet, Raja Teele, Mednie Pilve, Johannes Humal ( = Juhan Paju).

Koostasid: Kalle I. Eller, Endel Soonsein, Tamara Ilus. Ilustas: Endel Soonsein.

44 lk.

### KAMIKAZE. Kamikadze

Autorid: Kalle Istvan Eller, Enn Merinurk ( = Enn Uibo), Peep Ilmet.

Koostas Jaanus Paal. Pildid joonistas Eduard Molok, kaane Endel Soonsein.

43 lk.

### JUMALA TUUL. Kamikaze

*Vastupaniliikumisis langenuile – Che Guevarale ja teistele...*

Autorid: Rudyard Kipling (tõlk. Peep Ilmet), Pavel Šubin (tõlk. Ellar Mootse), Peeter Ilus, Kalle Istvan Eller, Peep Ilmet, S. Rein ( = Rein Sander), Kaarina ( = Jaanus Paal). Järelsõna: Kalle Istvan Eller.

Koostand: Jaanus Paal. Loonnud: Endel Soonsein ning Juuljus Parist.

57 lk.

Järellugu
---------

1972. aasta sügisel hakati Tartu Riikliku Ülikooli rektori Arnold Koobi algatusel uurima luulealmanahhi "Jumala Tuul. Kamikadze". Selle toimetaja, bioloogia osakonna üliõpilane Jaanus Paal, heideti ülikoolist välja.

Viited
------

1. ↑  Käsikirjad ei põle. Omakirjastuslikud väljaanded diskursiivsete muutuste kandjana nõukogude eesti kirjanduses. - Kersti Undi magistritöö, lk 55-61.

Kirjandus
---------

* Kersti Unt ja Marja Unt. Seilates sadamata : omakirjastus okupeeritud Eestis. Kujundanud Mari Kaljuste. Tallinn, Varrak, 2012, 397 lk. ISBN 9789985325308.

Arhiivimaterjalid
-----------------

* KM EKLA f 321 m 21:1-3.
* "Jumala Tuul" E-kataloogis ESTER.
Røyksund
**Karmøy vald** on vald Norras Rogalandi maakonnas. See asub Haugesundi vallast lõunas ja edelas. Ta hõlmab Karmøy saare ja mõned väikesaared sellest mere pool (sealhulgas Føyno ehk Feøy), Karmsundeti ja Førdesfjordeni vahel asetseva poolsaare mandril ning Foseni ja mõned väiksemad saared poolsaarest lõuna pool.

Nimi
----

Vanapõhjakeelne kuju oli *Körmt*. Arvatavasti on see tuletatud sõnast *karmr*, mis selles seoses võib tähendada 'kaitse mere eest'. Nime lõpuosa tähendab 'saar' ja oli lisatud hiljem.

Haldusajalugu
-------------

Karmøy vald loodi 1. jaanuaril 1965, kui liideti Koperviki ja Skudeneshavni alev, Skudenesi, Stangalandi ja Åkra vald ning suurem osa Torvastadi ja Avaldsnesi vallast.

Sümboolika
----------

Valla vapp kinnitati 18. aprillil 1975. Punasel kilbil on kujutatud hõbedane romb ja rist. Romb sümboliseerib Karmøy nime, sest saar kaitseb maismaad. Rist sümboliseerib Avaldsnesi kirikut, mis oli keskajal kuninglik kabel.

Karmsundi sild ühendab Karmøy saart mandriga

Sõpruslinnad
------------

* Mjölby, Rootsi
* Vinderup, Taani

Viited
------

1. ↑  Area statistics for Norway 2020
2. ↑  Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2022
3. ↑  Store Norske Leksikon

Allikad
-------

* Store Norske Leksikon


Rogalandi maakonna vallad

* Bjerkreim
* Bokn
* Eigersund
* Gjesdal
* Hå
* Haugesund
* Hjelmeland
* Karmøy
* Klepp
* Kvitsøy
* Lund
* Randaberg
* Sandnes
* Sauda
* Sokndal
* Sola
* Stavanger
* Strand
* Suldal
* Time
* Tysvær
* Utsira
* Vindafjord
**Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia** (ladina keeles *Academia Scientiarum et Artium Europaea*) 
on sõltumatu Euroopa teadlaste ja kunstnike assotsiatsioon.

Akadeemia asutati 1990. aastal Austrias Salzburgis. Rajajateks loetakse Austria kardiokirurg Felix Ungerit, kardinal Franz Königit ja Saksa politoloog Nikolaus Lobkowiczit. Asutajaliikmeid oli kokku 69, põhiliselt Austriast ja Lõuna-Saksamaalt; üksikud ka mujalt, näiteks Poola ühiskonnategelane Jacek Woźniakowski ja Belgia ooperilavastaja Gerard Mortier.

Akadeemia president on Felix Unger. Nikolaus Lobkowicz on aupresident. Üks kolmest asepresidendist on Slovakkia Teaduste Akadeemia endine president Štefan Luby.

Struktuur ja liikmeskond
------------------------

Akadeemia liikmeskond on jaotatud seitsmesse klassi:

* I – Humanitaarteadused
* II – Meditsiin
* III – Kunst
* IV – Loodusteadused
* V – Sotsiaalteadused, õigusteadus ja majandusteadus
* VI – Tehnika- ja keskkonnateadused
* VII – Maailma religioonid

Akadeemia põhikirja järgi on kolm liikmestaatust: tegevliige (*ordentliche Mitglieder*), auliige ja assotsieerunud liige (sealhulgas juriidilised isikud).

### Eestiga seotud akadeemia liikmed

* Humanitaarteaduste klassis: Andrus Park, Arvo Krikmann, Peeter Tulviste ja Jaan Undusk.
* Arstiteaduste klassis: Ain-Elmar Kaasik ja Toomas-Andres Sulling.
* Klassis "Kunst": Jüri Arrak (2003).
* Loodusteaduste klassis: Jüri Engelbrecht, Kristjan Haller, Nikolai Kristoffel, Urve Miller, Eve Oja, Karl Rebane ja Toomas Tiivel.
* Tehnika- ja keskkonnateaduste klassis: Hillar Aben ja Jaan Kalda.
* Klassis "Maailma religioonid": Toomas Paul.

Alma Mater Europaea
-------------------

AMEU – Alma Mater Europaea – on 2010. aastal Salzburgis Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia egiidi all rajatud rahvusvaheline ülikool.

Vaata ka
--------

* Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liikmete loend

Viited
------

1. ↑  History. www.euro-acad.eu
2. ↑  Presidency / Senate / Deans. www.euro-acad.eu
3. ↑  Classes. www.euro-acad.eu
4. ↑  STATUTEN der Academia Scientiarum et Artium Europaea. www.euro-acad.eu
5. ↑  Alma Mater Europaea. www.euro-acad.eu

Välislingid
-----------

* European Academy of Sciences and Arts  (inglise keeles)
Važa-Phšavela
Važa-Phšavela
**Luka Razikašvili** (gruusia keeles ლუკა რაზიკაშვილი; pseudonüüm **Važa-Phšavela**, gruusia keeles: ვაჟა-ფშაველა; 26. juuli 1861 Tšargali, Ida-Gruusia – 10. juuli 1915 Tiflis) oli gruusia kirjanik.

Elukäik
-------

Ta sündis preestri perekonnas. Ta õppis Thelavi vaimulikus seminaris, hiljem Gori õpetajate seminaris ja vabakuulajana Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas.

Ta on töötanud koduõpetajana ja külakooli õpetajana Gruusias.

Looming
-------

Ta on kirjutanud 36 poeemi (sealhulgas "Külaline ja tema meister", "Dändi pulmad"), umbes 400 luuletust, 3 jutustustekogu ning mitu näidendit ja olukirjeldust.

Tema loomingus on kesksel kohal mägilaste elu kujutamine.

Isiklikku
---------

Tema vennad Nikoloz Razikašvili ja Thedo Razikašvili olid kirjanikud.

Mälestuse jäädvustamine
-----------------------

Tema järgi nimetati Džengiši läänetipp Važa-Phšavela.

Viited
------

1. ↑  Kultuur ja kunst: Borjomi KODUMAA. borjomi.com/ee
2. 1 2  "Eesti nõukogude entsüklopeedia". Köide 8. Kirjastus Valgus: Tallinn, 1976. Lk 329

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Važa-Phšavela** |