recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eestimaa Üldkasulik Ühing** (saksa keeles *Estländischer Gemeinnütziger Verband*) oli Eestimaa rüütelkonna järglasorganisatsioon, mis tegutses Eestis aastail 1919–1939.

Ühing asutati 21. märtsil 1919 ja registreeriti Tallinna-Haapsalu rahukogu poolt sama aasta 15. aprillil. Rüütelkond kinkis talle oma varandused ja kinnisvarad, sealhulgas Tallinna toomkooli hoone. Eestimaa rüütelkond aga likvideeriti Eesti Asutava Kogu poolt 09.06.1920 vastu võetud „Seisuste kaotamise seaduse" alusel. EÜÜ oli Tallinna toomkooli (ametliku nimega *Eestimaa Üldkasulise Seltsi poolt ülalpeetav Tallinna Doomkooli Eragümnaasium*) ülalpidaja.

Ühingu väljaantud tunnistused kehtisid Saksamaal ametlike dokumentidena.

Eestimaa Üldkasulik Ühing registreeris suurvürst Kirill Vladimirovitši poolt antud aadlitiitleid. Eestimaa Üldkasuliku Ühingu juures asunud Eestimaa Üldkasuliku Ühingu matriklikomisjoni (saksa k. *Matrikelkommision des Estländischen Gemeinnützigen Verbandes*), tegeles Eestimaa aadliperekondade genealoogiliste materjalide ja fotode kogumise, nende läbitöötamise ja perekondade kohta genealoogiliste tabelite ning toimikute koostamisega. Eestimaa rüütelkonna praktiline tegevus jätkus sisuliselt suures osas Eestimaa Üldkasuliku Ühingu nime all

Ühingu juures tegutsenud matriklikomisjoni juhtis endise Eestimaa rüütelkonna genealoog Georg von Wrangell, aadliperekondade toimikute koostamisega tegeles Nikolai von Essen, komisjoni liikmed olid Georg von Krusenstern ning parun Ernst von Stackelberg. Komisjon lõpetas tegevuse 1940. aastal.

Ühingusse kuulus vähesel arvul ka endise Liivimaa rüütelkonna liikmeid, kuna selle järglasorganisatsioon Liivimaa Üldkasulik Ühing asus Lätis.

Viited
------

1. ↑  Kes saadab Eestist "aariatunnistusi". Uus Sõna, 22. detsember 1934, nr. 2, lk. 1.
2. ↑  Eestis sigineb uusi aadlikke. Rahvaleht, 14. oktoober 1935, nr. 121, lk. 1.
3. ↑  Eestimaa Üldkasuliku Ühingu matriklikomisjon (EAA.1674), VAU, Suguvõsauurimine
4. ↑  Eestimaa Üldkasuliku Ühingu matriklikomisjon - EAA.1674, Eesti Ajalooarhiiv
**NSV Liidu Põllumajanduspanga Eesti Vabariiklik Kontor** oli Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu 26. oktoobri 1940. aasta määrusega nr 34 loodud pank, mille ülesandeks oli riiklike põllumajandusettevõtete ja -organisatsioonide finantseerimine ning põllumajanduslike krediidiühingute pika- ja lühiajalaine krediteerimine.

Kontoril oli õigus vastavalt vajadusele avada osakondi (Tartu, Pärnu, Rakvere, Viljandi, alates 1944. aastast ka Haapsalu, Kuressaare, Paide, Valga ja Võru). Põllumajanduspanga struktuur muutus 1950. aastal, mil moodustati 24 rajooniosakonda, sh Harju osakond, kelle ülesandeks oli Harjumaa klientide teenindamine. Põllumajanduspank, sh tema vabariiklikud kontorid ja rajoonide osakonnad, likvideeriti NSV Liidu Ministrite Nõukogu 7. aprilli 1959. aasta määrusega nr 369. Vabariikliku kontori ülesanded läksid üle NSV Liidu Riigipanga kontorile ja NSV Liidu Ehituspanga Eesti Vabariiklikule Kontorile.

Vaata ka
--------

* NSV Liidu Riigipanga Eesti Vabariiklik kontor

Viited
------

1. ↑  "Rahvusarhiivi kiri "Dokumentide hindamine" Eesti Pangale 30.10.2017 nr 5-1/17/47" (pdf). 30.10.2017. Vaadatud 01.11.2017.
Joseph Walterile omistataud settee, u 1770
Settee Metropolitani muuseumis
**Settee** on umbes kahe tooli laiune seljatoega ja madalate käetugedega prantsuse pink; võib olla nii polsterdamata kui ka polsterdatud. Mõnes keeles on settee sohva või kanapee sünonüüm; võrreldes diivaniga on ta kergema ja vähema polstriga. 

Vanimad säilinud eksemplarid pärinevad 17. sajandist ja neid võis külgede allalaskmisega muuta voodiks. Mööblieseme seljatoe- ja käetoelahendused on olnud kaunis varieeruvad ja settee kujundamine toolidega ühe komplektina sai kombeks, mida järgitakse veel ka 21. sajandil. 

Kujunesid erinevad settee tüübid, millele anti erinevaid nimetusi sõltuvalt nende funktsioonist, omadustest, stiilist või mõne isiku järgi. Tuntumad neist on *chaise longue*, *chesterfield*, saalisohva (inglise keeles *hall settee*, 18. sajandi versioon, kus settee on kujundatud saalitoolidega sarnaselt), *daybed* ja markiis.

Vaata ka
--------

* Diivan
* Otoman
* Kušett

Viited
------

1. ↑  Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001
2. ↑  Settee. - britannica.com
3. ↑  Settee. - britannica.com

Välislingid
-----------

* Polsterdamata seljatoega settee, 1730
* Polsterdamata settee, 1725–1790
* Carlo Bugatti settee, 1900
* Finn Juhli settee, 1948
Vaade Moritzkirchele idast
Kiriku lääneosa, vaade edelast
Peaaltar
**Halle Püha Mauritiuse kirik** ehk **Moritzkirche** on pühale Mauritiusele pühitsetud kirik Halles, Saksi-Anhaltis Saksamaal. Tüübilt on see hilisgooti kodakirik ja ehitati 1388. aastal augustiinlaste kloostri kirikuks.

Ajaloost
--------

Kirik ehitati 14. sajandi lõpul varasema romaani kiriku asemele. Ehitus algas hoone idaosast nii, et endine kirik veel seisis. Teada on ehitusmeistrite nimed: Conrad Einbeckist, kellele järgnesid Hans Brochstete, Nickel Hoffmann jt. Kirik pühitseti 1411. aastal. Algselt plaanitud kirikutorn jäi ehitamata. Sisustus sai paika alles 1557. aastal.

Hoone esmalt ehitatud idaosa on märgatavalt rikkalikuma skulptuurdekooriga kui lääneosa, mille põhjuseks võis olla rahanappus. Augustiinlaste klooster saadeti 1519. aastal laiali ja kirikut kasutasid dominiiklased, 1542. aastal sai sellest reformatsiooni käigus luterlik kirik. 1970. aastal anti kirik taas katoliku koguduse käsutusse. Kirikut taastati mitmel korral, aastail 1838–1841, 1910–1916, 1956–1958 ja 1972–1978.

Sisustus
--------

Kirikus leidub rida väärtuslikke kunstiteoseid, näiteks Conrad von Einbecki kiviskulptuurid: kaitsepühaku Mauritiuse kuju (*Schellenmoritz*) 1411. aastast, 1416. aastal loodud Valumees, 1419. aastal tehtud leinava Maarja ja Kristuse peksusambas kujud ning portreebüst, mis võib olla kas kunstniku autoportree või donaatori kujutis. Hilisgooti tiibaltar kõrge ažuurse altaripealmikuga on aastast 1511. 1592. aastast pärit renessansskantsli autor on Zacharias Bogenkrantz, Valentin Silbermann lisas kõlaräästa 1604.

Orel pärineb Sauer Orgelbau töökojast 1925. aastast.

Pildid
------

* Püha Mauritiuse kujuPüha Mauritiuse kuju
* Kristus ValumehenaKristus Valumehena
* Einbecki või donaatori portreebüstEinbecki või donaatori portreebüst
* Kantsel ja kõlaräästasKantsel ja kõlaräästas
* Ripp-päisega võrkvõlviga kesklöövRipp-päisega võrkvõlviga kesklööv
* Orel ja oreliprospektOrel ja oreliprospekt

Viited
------
**Anneli Soo** (sündinud 9. aprillil 1984) on eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli karistusõiguse dotsent. 

Tema peamised uurimisvaldkonnad on karistusõigus, sealhulgas Euroopa Liidu karistusõigus, ja kriminaalmenetlus, sealhulgas inim- ja põhiõigused kriminaalmenetluses.

Haridustee
----------

Soo kaitses 2012. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas doktorikraadi teemal "Abinõud ebaefektiivse kaitse vastu. Kohtulik järelevalve kaitsja tegevuse üle Eesti kriminaalmenetluses" (juhendaja Jaan Ginter). Doktoriõpingute käigus viibis lühiajaliselt Göttingeni Ülikoolis (2009) ning California osariigi Fullertoni Ülikoolis (2010). Eelnevalt lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna bakalaureuseõppe (2005) ja magistriõppe (2007).

Töökäik
-------

Soo on alates 2018. aastast karistusõiguse dotsent Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Karistusõigusteadlasena viibis ta 2012. aastal Fulbright Schumani stipendiumi raames USAs California osariigi Fullertoni Ülikoolis, 2016.–2017. aastal Marie Skłodowska-Curie stipendiumi raames Hollandis Maastrichti ülikoolis (projekt "Towards Guaranteeing the Right to Effective Assistance of Defence Counsel in Member States in Trans-border Criminal Cases" ja 2018.–2019. aastal Humboldti stipendiumi raames Saksamaal Kölni ülikoolis (projekt "The Right to Access to Case File to Challenge the Detention of a Person: Does Directive 2012/13/EU Raise the Standard Provided by the Strasbourg System?").  

Enne karistusõiguse dotsendiks saamist töötas Soo advokaadibüroos Sirje Must OÜ juristina (2005–2007), Eesti Õiguskeskus SA kriminaalkoolituse spetsialistina (2007), Eesti Vabariigi Riigikohtu kriminaalkolleegiumi nõunikuna (2007–2011), Euroopa Kolledži asedirektorina õppetöö alal (2011–2014) ning Tartu Ülikooli õigusteaduskonna karistusõiguse lektorina 2014–2018).

Tunnustus
---------

2007 - Arno Mägi stipendium

2009 - Eesti Advokatuuri üliõpilastööde konkurss, stipendium (magistritöö "Ebaefektiivse kaitse mõiste ja probleemistik kriminaalmenetluses" eest)

2012 - Fulbright Schuman stipendium

2013 - võõrkeelse väitekirja eestikeelse resümee stipendium

2015 - Marie Skłodowska-Curie IEF Grant

2018 - auhind teadusajakirja European Journal of Crime, Criminal Law and Criminal Justice ajakirja 2016.-2017. aasta väljapaistvaima artikli "Article 12 of the Directive 2013/48/EU: A Starting Point for Discussion on a Common Understanding of the Criteria for Effective Remedies of Violation of the Right to Counsel" eest

2018 - Humboldt-Forschungsstipendium für erfahrene Wissenschaftler

2020 - Alexander von Humboldt Foundation Return Fellowship

Teadusorganisatsiooniline tegevus
---------------------------------

Alates 2015. aastast on Soo Eesti Akadeemiline Õigusteaduse Seltsi liige ning 2016. aastast ECLANi ja Fair Trials Internationali juristide nõuandekogu liige.

Viited
------

1. 1 2 3  "Eesti Teadusinfosüsteem. Anneli Soo".

Välislingid
-----------

Anneli Soo Google Scholar lehekülg
Trakai saarelinnus
Trakai linnus
Trakai saarelinnuse varemed. Wojciech Gersoni (1831–1901) maal, 1855
Linnus Leedu 2 litisel rahatähel.
**Trakai saarelinnus** on Galvė järvesaarele ehitatud linnus Leedus Trakais. Linnust on kutsutud Malborki linnuse (saksa *Marienburg*) järgi ka "väikeseks Marienburgiks".

Linnuse ehitustöid alustati Leedu suurvürsti Kęstutise käsul 14. sajandi teisel poolel ja lõpetati tema poja Vytautase valitsemise ajal 15. sajandi alguses. Pärast Grünwaldi lahingut kaotas linnus oma sõjalise tähtsuse ja seda kasutati hiljem vanglana. Suurvürst Vytautas suri linnuses 27. oktoobril 1430. Sõjas moskoviitide vastu aastatel 1654–1657 linnus purustati. Linnuse restaureerimist alustati 1951. aastal, 1962. aastast asub seal Trakai Ajaloo Muuseum (leedu keeles Trakų istorijos muziejus).

Tänapäeval on linnus rahvuslike ürituste, festivalide ja kontsertide toimumispaik.

2004. aastast toimub Trakais üks Baltimaade nn Kolme lossi turniiri (leedu keeles *"Trijų pilių taurė"*, läti keeles *"Trīs piļu kauss"*) etappidest maastikuvibulaskmises. Seda ajaloolistes kostüümides vibuküttide turniiri on korraldatud ka Rakvere ja Turaida linnustes.

Vaata ka
--------

* Trakai poolsaare linnus
* Senieji Trakai linnus

Viited
------

1. ↑  Городския поселения в Российской империи: Том первый

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Trakai linnus** |
**Kadi Haamer** (aastani 1998 Koni, 1998–2011 Tudre; 13. XII 1976 Tartu), on lavastaja, teatriõppejõud ja ‑uurija. 

Eesti Teatriliidu ja Lavastajate Liidu liige (2005–13).

Lõpetas 1995 Tartu 7. Keskkooli, õppis 1995–96 Viljandi Kultuurikolledžis näitlemist ja 1997–2000 Tartu Ülikoolis teatriteadust. 

Lõpetas 2004 lavastaja erialal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli ja omandas 2007 EMTA lavakunstikoolis lavakõne magistrikraadi. ʖʖ

Õppinud 2007 - 2020 Tartu Ülikooli kirjanduse ja kultuuriteaduste doktoriõppes (ekstern), teatriteadus. 

Täiendanud end 2005 Taanis Odini Teatris Odin Week Festivalil ja Poolas Rahvusvahelises Teatriantropoloogia Koolis. 

Osalenud 2005 ja 2006 Thomas Leabharti kehamiimi õpikodades Prantsusmaal, töötanud 2006–10 Leabharti assistendina Californias Pomona Kolledžis.

  

Õpetanud 2006 ja 2010–11 EMTA lavakunstikoolis, korraldanud 2010 Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias kehamiimi ja Suzuki tehnika õpikoda. Tegutsenud kehamiimi ja Suzuki tehnika treenerina. Töötanud Tartu Ülikooli Kliinikumis kriisi-kogemusnõustajana. Töötanud aastatel 2017-2024 Eesti Rahva Muuseumis programmijuhina. 

  

Avaldanud uurimusartikleid teatri ja näitleja kehatehnika kohta:

Lavastused
----------

Gershe, Liblikad on vabad (2003, diplomilavastus Nukuteater)

Cartwright, 1+1 (2004, diplomilavastus, Draamateater)

Grumberg, Õmblejannad (2005, Draamateater)

Beyeler, Kick & Rush (2005, VAT Teater)

Mastrosimone ja Kroetz, Unistaja soovikontsert (2006 Rakvere Teater)

Muuseumi Gala 2016 (2017, Eesti Rahva Muuseum)

ERMi ÖÖ (2018 - 2020, Eesti Rahva Muuseum)

Haamer, Kuidas Prõmm ja Nehh jõulud tegid (2020, ERMi Teater)

EMYA Gala, (2022, Eesti Rahva Muuseum)

Haamer, Metsikud jõulud (2022, ERMi Teater)

Kirjandus
---------

O. Karulin. Neli noort lavastajat stardirajal. – Sirp, 31. jaanuar 2003

A.-L. Sova, A. Keil. XXI sajandi teatri poole! – Teater. Muusika. Kino 2004, 6

T. Laanem. Tudeng „inimsuhete instituudis". – Anne 2005, 4

K. Tudre. Unistaja karm soovikontsert. Intervjueerinud I. Grünfeldt. – Virumaa Teataja, 18. jaanuar 2006

Kadi Tudre: Eesti sõnateatris peaks olema rohkem keha. Intervjueerinud K. Eberhart. – Eesti Päevaleht, 28. jaanuar 2006

A. Lass. Teatrilava piinav pinge: [Unistaja soovikontsert]. – Sirp, 3. märts 2006

Välislingid
-----------

Kadi Haamer Eesti Teadusinfosüsteemis 

ETBL, 2014 (T. Truuvert); täiendatud 2021
**Rahvus**, ka **natsioon** (ladina keeles *natio*, sõnast *nasci*, ’sündima’) on etnose arengustaadium, mida iseloomustab keelel, kultuuril, usul või muudel teguritel põhinev identiteet. 

Rahvust eristab etnosest tavaliselt rahvuslik eneseteadvus: rahvus nimetab ja piiritleb ennast ise, etnos ei pruugi seda teha.

Mõiste
------

Ladinakeelne sõna *natio* tähendas Vana-Roomas välismaalast, inimest, kes ei olnud sünni­pärane roomlane. 

Keskajal oli *natio* inimrühm, keda sidus ühine piirkondlik päritolu ja ühine keel või murrak. Erinevate rahvaste keeltesse ilmus see sõna keskaja lõpul.

17. sajandil omandas rahvus poliitilise sisu, viidates inimestele, keda valitses sama valitseja ja kes olid allutatud ühistele seadustele. 

Uusaegsel Saksamaal omandas sõna 'rahvus' (saksa keeles *Nation*) mõneti teise sisu. Seda hakati seostama pigem ühise keele ja kultuuri ning vähem seaduste ja territooriumiga (Kemiläinen 2001).

Rahvusluseuurija Anthony D. Smith (2005) on nimetanud rahvuseks inimeste kooslust, mis 

* kannab sama nime;
* elab ajaloolisel territooriumil;
* määratleb ennast ise rahvusena;
* jagab samu müüte, mälestusi, sümboleid, väärtusi ja traditsioone

Smithi meelest on rahvuse eelduseks teatava etnilise identiteedi olemasolu, sest rahvus ei teki tühjale kohale. Samas etniliste rühmade ja tänapäevaste rahvuste vahel tihtipeale seos puudub.

Vaata ka
--------

* etnos
* hõim
* multikultuursus
* natsionalism
* rahvas
* rahvuskultuur
* rahvuslus
* rahvussuhted
* rahvussümbol

Kirjandus
---------

* Marek Tamm. Rahvuste tegemine, ERR, 14. veebruar 2018
* Lauri Vahtre. Kust eestlased tulevad, Postimees, 22. märts 2016
* Lauri Vahtre (2016). Suur pettumus ehk humanismi kriis. SE&JS

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Rahvus** |

* Jaak Jõerüüt: diplomaatia ja rahvuslus postimees.ee, 8. detsember 2017
**Riho Kuld** (sündinud 10. mail 1936 Tallinnas) on eesti sõudja ja skulptor.

Ta lõpetas 1956. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1962. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi. 

Aastatel 1962–1967 töötas ta sealsamas õppejõuna.

Sõudjakarjäär
-------------

Sportima hakkas 1950. aastal keskkoolis, tema sõudmistreenerid olid Erich Seiler ja Jüri Kurul. Võitis 1958. aastal Nõukogude Liidu meistrivõistlustel paarisaerulisel kahepaadil pronksmedali ja spordiühingu Spartak üleliidulistel meistrivõistlustel hõbemedali. 

Tulnud seitse korda Eesti meistriks: 

* 1957 roolijata kahepaadil,
* 1956–1959 paarisaerulisel kahepaadil,
* 1958–1959 kaheksapaadil.

Olnud Spordipropaganda Föderatsiooni presiidiumi liige.

Skulptorikarjäär
----------------

1967. aastast on ta vabakunstnik. 

### Teoseid

* Tehumardi mälestussammas ‎(1967)
* Energia (1980)

Tunnustus
---------

* 1973 Kristjan Raua preemia ("Raju" (pronks))
* 1981 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996. Lk 216.
2. ↑

Kirjandus
---------

* Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1996. Lk 216.

Välislingid
-----------

* Biograafia ESBL-is
Keskpartei logo
**Rootsi Keskpartei** (rootsi *Centerpartiet*, rootsi lühend *C*) on Rootsi maapartei, kuid Euroopa kontekstis võib erakonda pidada sotsiaalliberaalse mõtteviisi kandjaks, mis keskendub põllumajandus-, keskkonna- ja maaküsimustele. Pikaajalised teemad on vastasseis tuumaenergia kasutamisele ja ettepanekud detsentraliseerida poliitiline võim.

Partei asend Rootsi poliitikas
------------------------------

Partei kuulub Rootsis aastast 1957 parem- ja keskparteide blokki, mille eesmärk on võtta Rootsis sotsialistlike parteide ja roheliste blokilt võim, kuigi partei oli enne seda Rootsi sotsiaaldemokraatide lähim liitlaspartei tervelt 25 aastat ning moodustas nendega valitsuse 1936–1945 ja 1951–1957. Samas lahkus partei paremparteide valitsusest 1994. aastal ja moodustas liidu sotsidega aastani 1998. Partei kuulus parem- ja keskparteide bloki valitsustesse 1976–1982 ja 1991–1994. Rootsi peaminister Thorbjörn Fälldin kuulus samuti Keskparteisse. Kunagi Rootsi poliitikas suurt rolli mänginud Keskpartei on langenud tänaseks Riksdagi (Rootsi parlament) esindatuse järgi suuruselt viiendale kohale. Parteisse kuulub üle 51 000 inimese. Keskpartei sõlmis 2006. aasta Rootsi parlamendivalimiste eel koostööleppe Kristlike Demokraatide, Mõõduka Koalitsiooniparteiga ja Liberaalse Rahvaparteiga. Kuna nendel valimistel võitsid vastava koostöölepingu sõlminud parteid enamuse, tuli Keskpartei võimule.

Asutamislugu
------------

Partei asutati 1913.a astal Põllumeeste Liidu nime all (*Bondeförbundet*), mis liitus 1922. aastal Rahvusliku Farmerite Liiduga (*Jordbrukarnas Riksförbund*). 1957. aastal võttis partei endale praeguse nime.

Valijaskond
-----------

Partei valijaskond on maaelanikud. Küllaltki vähe on farmereid ja ärimehi.

Liidrid
-------

* Gunnar Hedlund (1949–1971)
* Thorbjörn Fälldin (1971–1985)
* Karin Söder (1985–1987)
* Olof Johansson (1987–1998)
* Lennart Daléus (1998–2001)
* Maud Olofsson (2001–2011)
* Annie Lööf (2011–)

Viimased valimised
------------------

2018. aasta Rootsi parlamendivalimistel kogus Keskpartei 8,6% häältest ja 31 kohta 349-st. 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kogus partei 10,78% häältest ja 2 koha 20-st Rootsile eraldatud Euroopa Parlamendi kohast. Kummalgi valimisel kehtis 4% üleriigiline valimiskünnis.

Liikmesus
---------

* Euroopa Liberaaldemokraatlik Partei (ELDRP)
* Allianss Liberaalid ja Demokraadid Euroopa Eest (ALDE)

Välislingid
-----------

* Centerpartieti koduleht (*rootsi keeles*)
* Rootsi parlament: Keskpartei (*rootsi keeles*)
Suure Rannavärava vapitahvel (1529). Foto: Eero Kangor, 2024
**Ger(d)t Koningk** **(Konynk)** (enne 1515 Münster? – 1531 Tallinn) oli saksa päritolu Münsteri ja Tallinna (tollal Revali) kiviraidur ja ehitusmeister. 

Gert Koningki sünniaeg ja koht pole täpselt teada. 1514. aastal oli Tallinna Oleviste koguduse eestseisja Hans Pawels kiriku Maarja ehk Breemeni kabeli ehitustööde juhtimiseks sõlminud lepingu Münsterist pärit kiviraidur Bernt Woltiga. Wolt palus Münsterist Tallinna kutsuda kiviraidur Gerti, kes töötas tõenäoliselt tema töökojas. Gert saabus Tallinna 1515. aastal. 1516. aastal lahkus Wolt Tallinnast ja andis kabeli ehitustööde juhtimise üle Gertile. Kabel valmis 1521. aastal ning seejärel sai Gert Tallinna kodanikuks ja kinnisvaraomanikuks. 1522.–1523. aastal oli Gert rae kiviraidur. Ta suri Tallinnas 1531. aastal.

Gert esindab Vestfaali raidkivitraditsioone. Lisaks Maarja kabelile valmistas Gert Suure Rannavärava eesvärava portaali kohale vapitahvli, mis on kujundatud hilisgooti stiilis tabernaaklina ja kannab tekstilindil aastaarvu 1529. Vapitahvli alumises osas on baldahhiini kandvate sambakeste ja nende kohal kerkivate kõrgete fiaalide vahele paigutatud Tallinna nn väike vapp. Vapitahvli kohal oleva arhivoldi tümpanonile ja selle tagant jätkuvale tahvlile on raiutud hilisgooti klassikaline leekestiili ornament. Teose on üldkompositsioon ja üksikmotiivide teostus on väga meisterlik.

Suurem osa Gerti töödest on tõenäoliselt hävinud. Talle on stiilianalüüsi põhjal omistatud veel kaht stiliseeritud roosidega reljeefi (Olevimägi tn 14 hoovis) ning krabide ja fiaalidega kaunistatud siseportaali silluskivi (Tallinna Linnamuuseumis), mis mõlemad pärinevad 1520. aastatest.

Kirjandus
---------

Sten Karling. Die Marienkapelle an der Olaikirche in Tallinn und ihr Bildwerk. Ein Beitrag zur Brabenderfrage. – Õpetatud Eesti Seltsi Aastaraamat 1935. Tartu: Tartu Ülikool, 1937.

Galerii
-------

* Olevimägi 14 hoovis Tallinna vanalinnasOlevimägi 14 hoovis Tallinna vanalinnas
* Olevimägi 14 hoovis Tallinna vanalinnasOlevimägi 14 hoovis Tallinna vanalinnas
* Tallinna Oleviste kiriku Maarja kabeli raiddekoorTallinna Oleviste kiriku Maarja kabeli raiddekoor

Viited
------


1. ↑  Loit, Mari. "Hans Pawelsi kenotaaf (1513–1516) hiliskeskaegse macabre'i maastikul". *Kunstiteaduslikke Uurimusi*. **11**: 48.
2. ↑  Üprus, Helmi (1987). *Raidkivikunst Eestis XIII–XVII sajandini*. Tallinn: "Kunst". Lk 86.
3. ↑  Kangropool, Rasmus (1996). Eller, Mart-Ivo (toim). *Eesti Kunsti ja Arhitektuuri Biograafiline Leksikon*. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 199-200.
Kirbla Püha Nikolause kirik
**Kirbla kihelkond** (lühend **Kir**; saksa keeles *Kirchspiel Kirrefer*) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.

Piirkonna ajalugu
-----------------

Haapsalu kreis, Eestimaa kubermangus. Liivimaa atlas (1798)
Kirbla kihelkond eraldati Lihula kihelkonna idapoolsetest aladest arvatavasti 14.–15. sajandil. 1728. aastal liideti Kirbla kihelkond taas Lihula kihelkonnaga, kuigi säilis kaks kirikumõisa ja kihelkonnakeskust kirikutega. Enamik allikaid vaatleb kihelkondi siiski eraldiseisvatena.

Kihelkonnakirikuks oli Kirbla kirik.

Kirbla kihelkonna mõisad
------------------------

Kihelkonnas paiknes 8 mõisat – 1 kirikumõis, 5 rüütlimõisast peamõisat koos 1 kõrvalmõisaga ning 1 poolmõis. Eelnevale lisaks oli seal üks karjamõis.

* Kirbla kirikumõis (*Pastorat Kirrefer*)
* Kasari mõis/Väike-Keskküla (*Kasargen*) rüütlimõis
* Suur-Keskküla mõis (*Kesküll*) rüütlimõis
* Kloostri mõis (*Klosterhof*) rüütlimõis
* Lautna mõis (*Lautel*) rüütlimõis
* Rumba mõis (*Rumba*) poolmõis
* Seira mõis (*Seyer*), Vanamõisa kõrvalmõis
* Vanamõisa mõis (*Wannamois*) rüütlimõis

Kirbla kihelkonna vallad
------------------------

* Kasari vald (1866–1917)
* Keskküla vald (1866–1891)
* Kirbla vald (1917–1939)
* Kloostri vald (1866–1917)
* Lautna vald (1866–1892)
* Seira vald (1866–1891)
* Vanamõisa vald (1866–1917)

Kihelkonna alad tänapäeval
--------------------------

Pindalalt väga väike Kirbla kihelkond jääb tänapäeval Lääne maakonna ja Pärnu maakonna aladele. Enamik kihelkonna aladest kuulub Lääneranna valda, väike põhjapoolne ala kuulub Lääne-Nigula valda.

Viited
------

1. 1 2 3  Kirbla kihelkond Eesti mõisaportaal (vaadatud 29. veebruar 2012)
2. ↑  Bienenstamm, H. von (1826). *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: Deubner. Lk lk 99–100.
3. ↑  Kirbla kihelkond, Eesti Ajalooarhiiv

Välislingid
-----------

* Vigala ja Kirbla rahvarõivad (joonis)
* Hupel, August Wilhelm (1782). *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band*. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch. Lk 537–538.
* Bienenstamm, H. von (1826). *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga: Deubner. Lk lk 99–100.

Läänemaa kihelkonnad 20. sajandi algul

Emmaste – Hanila – Karuse – Kirbla – Kullamaa – Käina – Lihula – Lääne-Nigula – Martna – Mihkli – Märjamaa – Noarootsi – Pühalepa – Reigi – Ridala – Varbla – Vigala – Vormsi


Haapsalu-Lääne kreis

**Kreisilinn**: Haapsalu  

**Kihelkonnad**:Märjamaa kihelkond  | Kullamaa kihelkond  | Vigala kihelkond  | Kirbla kihelkond  | Mihkli kihelkond  | Haapsalu kihelkond  | Ridala kihelkond  | Martna kihelkond  | Lihula kihelkond  | Karuse kihelkond  | Hanila kihelkond  | Varbla kihelkond  | Lääne-Nigula kihelkond  | Noarootsi kihelkond  | Vormsi kihelkond  | Pühalepa kihelkond  | Käina kihelkond  | Reigi kihelkond  | Emmaste kihelkond
Acheni järv sügisel
**Acheni järv** (saksa: *Achensee*) on järv Jenbachist põhjas Austrias Tiroolis. See on suurim järv liidumaal ja selle suurim sügavus on 133 m. Järv asub 929 m kõrgusel merepinnast, selle pindala on 6,8 km² ja mahutavus 0,481 km³. Järv on 9,4 km pikk ja 1 km lai, sellesse voolavad Buchauerbach, Dalfazerbach ja Wankratzbach ning sealt voolab välja Achenbach. Üheskoos Achentaliga eraldab see Karwendeli mäestikku läänes Brandenbergi Alpidest idas.

Vesi on peaaegu joomiskõlbulik, läbipaistvus kuni 10 m. Alpijärvena on vee temperatuur vastavalt madal, harva üle 20 °C. Järve suurus ja tuuletingimused teevad sellest sobiva purjelauduritele.

Eben am Achensee ja Achenkirch on vallad järve ääres.

Ajalugu
-------

Innsbrucki linn ostis järve 1919. aastal St. Georgenberg-Fiechti kloostrilt, kes oli saanud selle Schlittersi valitsejatelt 1120. aasta paiku.

Jõujaam
-------

Alates 1924. aastast haldab järve Tiroler Wasserkraft AG, mis asutati sel eesmärgil.

Algselt oli ainsaks väljavooluks Achenbach, mis jõudis Isarisse. 1927. aastast alates, kui jõujaam Jenbachis valmis sai, voolas see peamiselt Inni, kus veetase oli 380 m allpool. 8 peltoni turbiini (500 p/min) toodavad kokku 96 MW.

Talviti alandatakse järve taset kuni 6 m; vastavalt muutub ka järve suurus. Veehoidla võib hoida maksimaalselt 66 miljonit m³ vett.

Turism
------

St. Josef (1887)
St. Benedikt, umbes 1900
Kui Alam-Inntali raudtee 1859. aastal valmis sai, hakkas turism õitsema. Kloostrile tulu toomiseks soetati 1887. aastal esimene aurik St. Josef. Edasi algatati 7 km pika Achensee kitsarööpmelise ratasajamiga raudtee ehitamine Jenbachi ja Seespitzi vahele, mis võeti kasutusele 1889. aastal. 21. juulil samal aastal võeti kasutusele teine aurik, St. Benedikt. 1890. aastal vedasid kaks laeva võimsusega 320 kohta umbes 30 000 reisijat.

1911. aastal võeti kasutusele kolmas plaanitud laev, Stella Maris. See oli esimene reisilaev järvel Austria-Ungaris, mis oli kohe varustatud diiselmootoriga. Laev oli mõeldud 400 reisijale ja varustatud eriti vaikse mootoriga madalatel pööretel, mis oli sarnane nendega, mida hiljem kasutati Esimese maailmasõja allveelaevades.

Kuid Stella Marist oli raske manööverdada. Kui järve ostis 1919. aastal Innsbrucki linn, sai laeva uueks nimeks Stadt Innsbruck. 1925. aastal soetati mootorlaev Tirol ja 1927. aastal veeti esimest korda üle 100 000 reisija.

1959. aastal asendati St. Benedikt moodsama alusega, millel oli sama nimi ja diiselmootor. 1971. aastal asendati Tirol suurema laevaga Tirol II 40 reisijale. 1994. aastal võeti teenistusse MS Tirol, see asendas Stadt Innsbrucki, ja augustis 2007 asendas MS Stadt Innsbruck St. Benedikti.

Galerii
-------

* Seespitz umbes 1900Seespitz umbes 1900
* Achensee talvelAchensee talvel
* Vaade Unnütze mäetipult Pertisau suunasVaade Unnütze mäetipult Pertisau suunas
* Achenseekraftwerk InntalisAchenseekraftwerk Inntalis
* Achensee raudtee ja aurik St. Benedikt (II)Achensee raudtee ja aurik St. Benedikt (II)

Välislingid
-----------

* Achensee - reisiinfo Wikivoyage lehel
* Achensee jõujaam, arhitektuuriarhiiv
Mäed Beaver Creekis Colorados veebruaris 2014. aastal
**Beaver Creek** on inkorporeerimata piirkond Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis Eagle'i maakonnas. Beaver Creek asub Avoni linnast otse lõuna pool ja hõlmab Beaver Creeki kuurorti ja sellega külgnevaid äri-, majutushooneid, golfiväljakuid ja elamurajoone. USA postkontor Avonis (postiindeks 81620) teenindab Beaver Creeki postiaadresse.

Beaver Creeki piirkond asustati umbes 1865. aastal.

Beaver Creek Resort asub Colorado Rocky Mountainsis, kuna sellel on rikas ajalugu alates selle avamisest 1980. aastal. Eagle'i maakonnas asuv Beaver Creek on suur suusakuurort, mille omanik ja haldaja on Vail Resorts.

Beaver Creekis suusakuurordi avamise plaan tekkis 1956. aastal, kui Earl Eaton ja John Burke otsisid võimalusi suusakuurortide ärisse sisenemiseks. Kui Denver võitnuks pakkumise 1976. aasta taliolümpiamängudeks, oleks Beaver Creek mäesuusatamise võistlusi korraldanud.

Kui Colorado püüdis korraldada 1976. aasta taliolümpiamänge, oli Beaver Creeki arendus osa selle edukast pakkumisest 1970. aasta mais. Maineka mäesuusatamise, taliolümpiamängude esindusvõistluse, kavandas Beaver Creekis Denveri olümpia korralduskomitee. Pärast seda, kui osariigi valijad 1972. aastal edukalt läbisid referendumi olümpiamängude riikliku rahastamise peatamiseks, määrati 1976. aasta mängud Austriasse Innsbrucki, kus toimusid ka 1964. aasta taliolümpiamängud.
Umbes 1500. aastast pärit joonis Leonardo da Vinci käsiammust

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on relvast; Amb on ka Ambla kihelkonna nime lühend.* |

---

**Amb** ehk **vibupüss** ehk **arbalett** ehk **pandpüss** on laskerelv, millega saab lasta ammunooli. Ammu põhiosad on vibu, laad ja vinnastusmehhanism. Amb hoiab vibunööri vinnastatuna kindlalt paigal; päästikust kangi abil saab selle vabaks lasta. 

Ajalooliselt mängisid ammud Ida-Aasia ja Euroopa sõjapidamises olulist rolli. Teadaolevalt leiutati ammud esimesel aastatuhandel e.m.a, mitte hiljem kui 7. sajandil e.m.a Vana-Hiinas, ning hiljemalt 1. sajandil m.a.j Kreekas (*gastraphetes*).

Võrreldes tavalise vibuga on ammud täpsemad ja võimsamad, kuid aeglasemad – sõltuvalt amburi osavusest saab ammuga lasta 1–2 noolt minutis. 

Ambude erinevused seisnevad peamiselt vinnastamis- ja päästikumehhanismides, korraga laetava või lastava laskemoona koguses ning laadimiskiiruses. 

Ammud (*gastraphetes*) või nende eelkäijad Euroopas olid Vana-Kreekas kasutusel juba 5. sajandil eKr. Euroopas kujunes ammu klassikaline vorm välja keskajal.

Mitmelasuline Vana-Hiina automaatamb
------------------------------------

Rohkem kui 2000 aastat tagasi leiutasid hiinlased ka mitmelasulise ammu – säilinud on mitmed eksemplarid sellistest ambudest. Hilisemast ajast on ka säilinud ürikud, kus kujutatakse eritüübilisi ambe alates lihtsatest kuni 2–8-lasulisteni. 

Mitmelasuline Vana-Hiina automaatamb
Kaheksalasulise Vana-Hiina ammuga sai tulistada kaheksa lasku 8 sekundiga ning oli lihtsa ülesehitusega – koosnedes ainult neljast osast. Laskmiseks oli vaja toetada amb enda kere vastu ja tõmmata vinnastamiskangi, mis ammu vinnastudes lasi noole automaatselt lendu ning võimaldas suure kiiruse noolte laskmisel. Kaheksa noolega puust salv asus kelgu sees (vt kõrvalolevat joonist). Tänu käsitsemislihtsusele sai seda kasutada ka spetsiaalse väljaõppeta talumees. Mitmelasulist ambu võib pidada tõenäoliselt ajaloo esimeseks (pool)automaatrelvaks.

3. sajandil e.m.a. alistasid Qin Shi Huangdi väed rivaalitsevad ja omavahel võitlevad hõimujuhid, kasutades mitmelasulist ambu, mille tõttu Qin Shi Huangdi ühendas Hiina esimest korda ühtseks riigiks ning tõusis Hiina esimeseks keisriks.

Viited
------

1. 1 2  *Eesti nõukogude entsüklopeedia.* 1. köide: *A–CENT.* Tallinn: Valgus, 1985, lk 172.
2. ↑  "Ancient Top 10 Series 1 1of9 Most Lethal Weapons", History Channel.
3. ↑  "Ancient Top 10 Series 1 1of9 Most Lethal Weapons", History Channel.
4. 1 2  "Ancient Top 10 Series 1 1of9 Most Lethal Weapons", History Channel.
Auferstanden aus Ruinen
**"Auferstanden aus Ruinen"** ('Rusudest üles tõusnuna') oli Saksa Demokraatliku Vabariigi riigihümn 1949–1990. 

Hümni sõnade autor on luuletaja Johannes Becher, kellest hiljem sai Saksa DV haridusminister. Sõnad on kirjutatud nii, et need sobivad ka "Deutschlandliedi" muusikasse, mis kirjutati 1841 ja mille meloodia aluseks oli "Gott erhalte Franz den Kaiser", mille kirjutas 1797. aastal Joseph Haydn. Sama hümn oli Saksamaa hümn pärast 1919. aastat (hiljem koos "Horst-Wessel-Liediga"). Saksamaa (Lääne-Saksamaa) muutis kolmanda salmi "Deutschlandliedist" oma hümniks.

Becheri sõnadele tegid meloodia kaks heliloojat ning välja valiti neist Hanns Eisleri versioon. Eisler oli 1930. aastatel eksiilis, ja on võimalik, et ei märgatud, kui sarnane oli tema tehtud meloodia 1930. aastate Hans Albersi hitile "Goodbye, Johnny" .

Hümn, mis kirjutati 1949, peegeldab Saksamaa elanike negatiivset suhtumist Saksamaa kaheks okupatsioonitsooniks jaotamise üle. Hümni sõnades on nii "ühinemine" kui ka "isamaa".

Sõnad
-----

### Saksa keeles

**Auferstanden aus Ruinen**  

und der Zukunft zugewandt,  

lasst uns Dir zum Guten dienen,  

Deutschland, einig Vaterland.  

Alte Not gilt es zu zwingen,  

und wir zwingen sie vereint,  

denn es muss uns doch gelingen,  

dass die Sonne schön wie nie  

über Deutschland scheint,  

über Deutschland scheint.  

  

Glück und Friede sei beschieden  

Deutschland, unserm Vaterland.  

Alle Welt sehnt sich nach Frieden,  

reicht den Völkern eure Hand.  

Wenn wir brüderlich uns einen,  

schlagen wir des Volkes Feind.  

Lasst das Licht des Friedens scheinen,  

dass nie eine Mutter mehr  

ihren Sohn beweint,  

ihren Sohn beweint.  

  

Lasst uns pflügen, lasst uns bauen,  

lernt und schafft wie nie zuvor,  

und der eignen Kraft vertrauend  

steigt ein frei Geschlecht empor.  

Deutsche Jugend, bestes Streben  

unsres Volks in dir vereint,  

wirst du Deutschlands neues Leben.  

Und die Sonne schön wie nie  

über Deutschland scheint,  

über Deutschland scheint.

### Eesti keeles

Ülesse tõusnuna rusudest   

tulevikule vastu astudes,  

luba meid teenida sind kõige heaks,  

Saksamaa, ühtne isamaa.  

Vanad mured on ümberlükatavad,  

ümber lükkame kõik nad ühiselt,  

see meil õnnestuma peab,  

kuigi päike on kaunim kui kunagi  

üle Saksamaa päike särab,  

üle Saksamaa päike särab.

Välislingid
-----------

* laaditav MP3 "Auferstanden aus Ruinen"
* Meloodia \*.gif formaadis
* Video "Auferstanden aus Ruinen"
**Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuv Riiklik Kehakultuuri- ja Spordikomitee** (lühemalt ka: **Eesti NSV Spordikomitee**) oli Eesti NSV ajal kehakultuuri ja sporti riiklikul tasemel juhtinud asutus. Komitee allus üheaegselt kolmele asutusele: EKP Keskkomiteele, Eesti NSV Ministrite Nõukogule ja Üleliidulisele Kehakultuuri- ja Spordikomiteele.

Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juurde asutati Kehakultuuri- ja Spordikomitee 1940. aastal, Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu
määrusega 24. detsembril 1940. aastal.

Kehakultuuri- ja Spordikomitee ülesanded olid:
1. olla Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures, kehakultuuri ja spordi alal tööd kontrollivaks ja juhtivaks organiks Eesti
Nõukogude Sotsialistlikus Vabariigis.
2. teostada Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi territooriumil:
a) kõigi kehakultuuri-organisatsioonide tegevuse juhtimist;
b) kogu töö juhtimist spordi alal;
d) laste, õpilaste ja eelsõjaväe-ealise noorsoo kehalise kasvatuse üldist juhtimist;
e) osavõttu töö juhtimisest spordi sõjastatud erialadel (laske-, lennu-, purilennu-, langevarju- j. t.), mida teostavad massilised kaitseorganisatsioonid;
f) kesk- ja kursusteharidusega kehakultuuri- ja spordikaadrite ettevalmistamise, täiendamise ja paigutamise juhtimist;
g) kehakultuuri-õppeasutiste tegevuse üldist juhtimist;
h) kehakultuuri ja spordi õppelise programmilis-metoodilise materjali läbitöötamise ja kirjastamise organiseerimist riiklikkude programmide ja õppevahendite alusel, mida kinnitanud Üleliiduline Kehakultuuri- ja Spordikomitee NSVL Rahvakomissaride Nõukogu juures;
i) kehakultuuri-ehituste ja seadete ehitamise ja spordiinventari tootmise plaanimist ja juhtimist;
j) kogu kehakultuuri- ja sporditöö plaanimist ja aruannete saamist.

Aastatel 1959–1968 täitis komitee ülesandeid Eesti NSV Spordiühingute ja Organisatsioonide Liit.

Komitee juhid
-------------

* 1949–1953 Aleksei Šiskin, ENSV Kehakultuuri- ja Spordikomitee esimees
* 1953–1955 Juhan Mandre Eesti NSV tervishoiuministri asetäitja ja ENSV Spordikomitee esimees
* 1974–1984 Juhan Unger, ENSV Kehakultuuri- ja Spordikomitee esimees
* 1984–1996 Mati Mark, Eesti NSV Kehakultuuri- ja Spordikomitee esimees

Viited
------

1. 1 2 3   (vaadatud 18.04.2014)
2. ↑  991. Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu määrus Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juurde Kehakultuuri- ja Spordikomitee asutamise kohta. Art. 991 ENSV TEATAJA, 30. detsembril NR. 72 1940
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib jumalannast, linna kohta vaata artiklit Ateena, teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Athena (täpsustus).* |

---

Pallas Athena (Parmigianino)
**Athena**, **Pallas Athena**, (kreeka *Αθηνη*; rooma vaste Minerva) on vanakreeka mütoloogias tarkuse-, julguse-, õiguse- ja õiglusejumalanna. Ta on ka sõdalane ja kangelaslikkuse kaitsja.

Athenat kujutav reljeef
Athena on tuntud kui linnamüüride valvur. Talle on pühendatud Ateena linn ja ta on selle kaitsejumalanna. Athenat kujutatakse kunstis sageli aigise (rinnakilbi) ja harjaga kiivriga.

Pallas Athena (Rembrandt)
Suur junn 🤷‍♂️😼🤍 

räägib, et iidsetel aegadel, kui Ateena linna alles rajati, võistlesid kaks jumalat selle üle, kumb neist uut linna valvama hakkab. Need jumalad olid Athena ja merejumal Poseidon (Ateena linn asub teatavasti mere ääres). Otsustati, et linn antakse sellele jumalale, kes teeb linnarahvale kasulikuma kingituse. Poseidon lõi Ateena jaoks ilusa allika, aga selle vesi oli soolane ja ei kõlvanud juua. Athena aga kinkis linnale maailma esimese oliivipuu. See kingitus meeldis linnarahvale palju rohkem. Athena oli võistluse võitnud ja linn usaldati tarkusejumalanna hoole alla.

Oliivipuu Ateena Akropolis
Athena on ka kudumise patroon. Tema oli see, kes maailma esimesele naisele, Pandorale, kudumiskunsti õpetas. Ta kaitseb ka haridust, kunsti ja teadusi. Zeus hüüdis Athenat "öökullisilmseks" ning suhtus temasse kui lemmiklapsesse. Athena on isale eriti lähedane seetõttu, et ta sündis Zeusi peast: ühel päeval tundis Zeus kohutavat peavalu, ta kutsus sepp-jumal Hephaistose ja lasi tal oma pea lõhki lüüa. Sellest hüppas välja täisrelvis Athena. Athenal on ka prohvetlikud võimed, mida ta saab kinkida inimestele, kes talle meeldivad. Öökull on üks Athena sümbolitest ja seda lindu seostatakse tänapäevalgi tarkusega.

Öökull Minerva peopesal. Minerva kuju Louvre'i muuseumis.
Athena oli koos Artemise ja Hestiaga üks kolmest Olümpose jumalannast, keda peeti neitsiks.

Jumalanna Athena austamine (Hector Leroux)

Vaata ka
--------

* Athena Lemnia

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Athena** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Athena** |


1. ↑  "ATHENA - Greek Goddess of Wisdom, War & Crafts". *Theoi Greek Mythology* (inglise). Vaadatud 1. augustil 2023.
2. ↑  *Ancient Greek Olives - Gifts from A Goddess*, vaadatud 31. juulil 2023
3. ↑  "Athena | Goddess, Myths, Symbols, Facts, & Roman Name | Britannica". *www.britannica.com* (inglise). 3. juuli 2023. Vaadatud 31. juulil 2023.
Üheseinaline süsiniknanotoru (pildistatud rastertunnelmikroskoobiga)
**Nanotoru** on piklik õõneskeha läbimõõduga mõnest nanomeetrist kuni 100 nanomeetrini. Eriti suure tähtsusega ja hästi uuritud on süsiniknanotorud (lühend CNT, inglise keele sõnadest *carbon nanotube*), kuid on ka nanotorusid boornitriidist, titaandioksiidist, molübdeen- ja volframsulfiidist, samuti halogeniididest (nikkelkloriid, kaadmiumkloriid, kaadmiumjodiid).

Nanotorude tootmist ja võimalikku kasutamist uuritakse intensiivselt nanotehnoloogia raamides; juba aastaks2002 oli ilmunud umbes 3000 sellealast uurimust.

Omadused
--------

Nanotorud võivad olla ühe- või mitmeseinalised. Seina võivad moodustada suletud ringidekujuline või spiraalitaoline struktuur. Torude otsad võivad olla avatud või suletud. Torud võivad olla tühjad või täidetud, näiteks süsiniktorud vedela pliiga. Vastavalt tootmistingimustele võivad nanotorud moodustada niite ja nende kimpe.

Nanotorude läbimõõt on enamasti mõni nanomeeter. Mitmeseinaliste torude siseläbimõõt võib olla isegi 0,3 nm, seega vaid üks kümnetuhandik juuksekarva jämedusest. Nanotorude pikkus on tüüpiliselt mõned mikromeetrid, süsiniknanotorude pikkus aga võib ulatuda 20 sentimeetrini.

Kasutamine
----------

Nanotorustruktuuri suurepinnalisus ja väike eritakistus loob eeldused selle kasutamiseks elektrokeemias, näiteks superkondensaatorite, vesinikusalvestite ja päikeseelementide väljatöötamisel.

Nanotorude perspektiivne rakendusvaldkond on mikroelektroonika. Nimelt osutub võimalikuks valmistada elektroonikakomponente molekulaarsel tasemel, milleks ränil põhinev pooljuhtstruktuur pole kasutatav. Niisugused süsiniknanotorudest väljatransistorid teevad võimalikuks elektroonikalülituste (näiteks arvutite mäluseadmete) edasise miniaturiseerimise.
**Krotoszyni maakond** (poola *powiat krotoszyński*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna lõunaosas. Maakonna keskus asub Krotoszyni linnas.

Krotoszyni maakond moodustati 1815. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid see taastati 1999. aastal haldusreformi käigus.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on viis linna: Kobylin, Koźmin Wielkopolski, Krotoszyn, Sulmierzyce ja Zduny.

Krotoszyni maakonnas on viis valda:

* Kobylini vald
* Koźmin Wielkopolski vald
* Krotoszyni vald
* Rozdrażewi vald
* Zduny vald

Viited
------

1. ↑  Krotoszyn Encyklopedia PWN. Vaadatud 23. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Ostrów Wielkopolski maakond** (poola *powiat ostrowski*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna lõunaosas. Maakonna keskus asub Ostrów Wielkopolski linnas.

Ostrów Wielkopolski maakond moodustati 1887. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid taasloodi 1999. aastal.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on neli linna: Odolanów, Ostrów Wielkopolski, Raszków ja Nowe Skalmierzyce.

Ostrów Wielkopolski maakonnas on seitse valda:

* Nowe Skalmierzyce vald
* Odolanówi vald
* Ostrów Wielkopolski vald
* Przygodzice vald
* Raszkówi vald
* Sieroszewice vald
* Sośnie vald

Viited
------

1. ↑  Historia Starostwo Powiatowe w Ostrowie Wielkopolskim. Vaadatud 25. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września
**Andreapol** on linn Venemaa Tveri oblastis, Andreapoli rajooni keskus. Asub Tverist 286 km läänes Daugava ülemjooksul, mis jagab tänapäevase linna kaheks.

Esimesed teated Andreapoli alalt on 18. sajandist, kui kindralleitnant Andrei Kušeljov rajas 1783. aastal jõe vasakule kaldale, Tveri kubermangu Ostaškovi maakonna Matšihhino kirikuküla maadele, mõisa ja see sai tema järgi nime *Andrejano Pole*, hiljem *Andrianopol*. Tema poeg Sergei Kušeljov asutas 1810. aastal sealt umbes 1 km ida poole Venemaa ühe esimese tervisveekuurordi (*Mineralnõje Vodõ*), mis tegutses kuni 1843. aastani.

1860–1870. aastatel tuli peamisel Tartu- ja Võrumaalt eestlastest asunikke, keda Pihkva kubermangu Toropetsi maakonnas oli 1918. aastaks 2850 inimest.

1906. aastal jõe paremal kaldal Toropetsi maakonna alal Bologoje–Velikije Luki raudteel avatud jaama juurde tekkinud asula nimetati 1907. aastal *Andrejapol*iks.

Asulaga liideti 1928. aastal paremkaldal Dubna kirikuküla (esimesed teated aastast 1489).

Kui 1965. aastal moodustati Andreapoli rajoon, sai asulast selle keskus. Linnaõigused sai asula 1967. aastal.

Linna vasakalda idaservas asub 1956. aastast lennuväebaas ja sõjaväelinnak (vana linnak). Baasi laiendati 1990. aastate esimesel poolel Ida-Saksamaalt lahkuva Venemaa lennuväe üksuste jaoks. Samuti rajati linna paremkalda loodeserva lennuväelaste ja nende perekondade jaoks uus linnak, mille ehitajate hulgas olid ka Eesti ehitajad.

Viited
------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
2. ↑  August Nigol. "Eesti asundused ja asupaigad Venemaal". Tartu 1918. Lk 26

Välislingid
-----------

*
**Poznańi maakond** (poola *powiat poznański*) on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Suur-Poola vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Poznańi linnas, mis maakonda ei kuulu.

Poznańi maakond moodustati 1. jaanuaril 1999.

Haldusjaotus
------------

Maakonnas on kümme linna: Buk, Kostrzyn, Kórnik, Luboń, Mosina, Murowana Goślina, Pobiedziska, Puszczykowo, Stęszew ja Swarzędz.

Poznańi maakonnas on 14 valda:

* Buki vald
* Czerwonaki vald
* Dopiewo vald
* Kleszczewo vald
* Komorniki vald
* Kórniki vald
* Mosina vald
* Murowana Goślina vald
* Pobiedziska vald
* Rokietnica vald
* Stęszewi vald
* Suchy Lasi vald
* Swarzędzi vald
* Tarnowo Podgórne vald

Viited
------

1. ↑  Charakterystyka Powiat poznański. Vaadatud 25. septembril 2023

Suur-Poola vojevoodkonna vapp
Suur-Poola vojevoodkond

**maakonnaõigustega linnad:** Kalisz | Konin | Leszno | Poznań  
**maakonnad:** Chodzież | Czarnków | Gniezno | Gostyń | Grodzisk Wielkopolski | Jarocin | Kalisz | Kępno | Koło | Konin | Kościan | Krotoszyn | Leszno | Międzychód | Nowy Tomyśl | Oborniki | Ostrów Wielkopolski | Ostrzeszów | Piła | Pleszew | Poznań | Rawicz | Słupca | Szamotuły | Śrem | Środa Wielkopolska | Złotów | Turek | Wągrowiec | Wolsztyn | Września