recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Richard Gere (aastal 2007)

**Richard Tiffany Gere** (sündinud 31. augustil 1949 Philadelphias Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja.

Ta alustas näitlemist 1970. aastatel. Esimese tunnustust leidnud rolli tegi ta filmis "Ameerika gigolo", mille põhjal hakati teda pidama seksisümboliks. Ta mängis veel mitmes hittfilmis, näiteks "Kaunis naine" ja "Chicago", millega võitis parima näitleja Kuldgloobuse.

Richard Gere on Mayflower Pilgrims Francis Eatoni, John Billingtoni, George Soule'i, Richard Warreni, Degory Priesti, William Brewsteri ja Francis Cooke'i järeltulija. Tema isapoolne vanavanaisa on muutnud nende perekonnanime Geer nimeks Gere. Tema ema Doris Ann oli koduperenaine. Tema isa Homer George Gere oli kindlustusagent ja pidi olema tulevane minister. Gere oli nende vanim poeg ja teine laps. 1967. aastal lõpetas Gere Põhja-Syracuse'i keskkooli, kus ta oli parim võimlemises ja muusikas ning mängis trompetit. Ta võeti Massachusettsi Amhersti ülikooli võimlemise stipendiumiga, kuid pärast teist kursust ta lahkust ülikoolist.

Tunnustus
---------

* 2004 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks
**Hubert Van Innis** [hüübert fan innis] (24. veebruar 1866 Belgia – 25. november 1961) oli Belgia vibulaskja, kes võitis olümpiamängudel kokku 6 esikohta ja 4 teist kohta. Ta oli Belgia esimene olümpiavõitja ning oma aja parim vibulaskja.

1900. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis ta 28. mail harjutuses *Championnat du Monde* teise koha, harjutuses *Au Cordon Doré* ( 50 m) teise koha, harjutuses *Au Cordon Doré* (33 m) esikoha, harjutuses *Au Chapelet* (50 m) neljanda koha ja harjutuses *Au Chapelet* (33 m) esikoha.

1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis võitis ta 5. augustil liikuva lindmärklaua pihta lastes lauadistantsil 28 m individuaalse esikoha (144 silma) ja võistkondliku teise koha, distantsil 33 m individuaalse (139 silma) ja meeskondliku esikoha ning distantsil 50 m individuaalse teise koha (106 silma) ja võistkondliku esikoha. 

1920. aasta mängudel lasti kullatud metallist lindude ("kukkede", "kanade" ja "tibude") pihta. Need olid kinnitatud kõrge ridva otsa või püramiidi otsa mitmel põikridval läbisegi. Meeskondlikul võistlusel asetuti ploki- või kiilukujuliselt üksteise kõrvale ja taha.

Van Innis on Belgia edukaim olümpiavõistleja, kuigi ta osales ainult kahtedel olümpiamängudel. Antwerpeni võistlustel oli meelega kavasse pandud palju vibulaskmisvõistlusi, et Belgia sportlastel oleks võimalik rohkem medaleid võita. Van Innis on olümpiamängudelt kõige rohkem medaleid saanud vibulaskja. Seda rekordit tõenäoliselt enam ei ületatagi. Tähelepanuväärne on ka tema olümpiastaaž. 

Peale selle tuli Van Innis 1933 olümpiavibuga individuaalseks ja võistkondlikuks maailmameistriks (olümpiamängudel pärast 1920. aastat kuni 1972. aasta suveolümpiamängudeni vibusport enam kavas ei olnud). 

Belgias Zemsti lähedal Elewijtis on Hubert Van Innise monument. 1995. aastal tõsteti see ajutiselt maha ning viidi Antwerpenisse sealsete olümpiamängude 75. aastapäeva pidustustele.

Välislingid
-----------

* Foto retrolympics lehel
Convy raudteesild üle samanimelise jõe Conwys Walesis (foto 2011)
 Conwy raudteesild (litograafia, 19. sajandi keskpaik)
**Conwy raudteesild**, ka **Tubular Railway Bridge**, on raudteesild üle Conwy jõe Conwys Walesis. Sild ühendab Conwy jõe vastaskallastel asuvaid väikelinnu Conwyt ja Llandudno Junctionit. 

Conwy sild arvati 1950. aastal 1. järgu arhitektuurimälestiseks. Pärast Britannia silla põlemist 1970. aastal on see ainus sild, mis tänaseni on säilinud insener Robert Stephensoni 19. sajandil projekteeritud täisnurkse toru kujulistest talasildadest.

Silla rajamine
--------------

Kaheteeline raudteesild ehitati aastatel 1846–1849 Stephensoni projekti järgi. Ehitustöid korraldasid Stephenson koos William Fairbairni ja Eaton Hodgkinsoniga. Püloonid projekteeris arhitekt Francis Thompson.

Tarinduselt on Conwy raudteesild talasild, talakanduriks valiti kaks kõrvu asetatud täisnurkset toru. Torud on kokku needitud sepisterasest valmistatud raudlehtedest. Silla raudkonstruktsioonid valmistas firma Easton & Amos.

Silla sildeava pikkus on 125 m.

Rekonstrueerimine
-----------------

1899. aastal lisati sillale vahetoed malmpostide näol, et vähendada sisejõude silla torukanduris.

Vaata ka
--------

* Conwy rippsild

Viited
------

1. 1 2  Tubular Railway Bridge, Conwy. britishlistedbuildings.co.uk
2. 1 2  Conwy Bridge. structurae.net

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Conwy rusdteesild** |
**Richard Kivit** (**Richard Martin Karl Kivit**; 12. märts (27. veebruar vkj) 1888 Tartu – 11. märts 1981 Ludwigsburg, Saksamaa) oli eesti karikaturist, raamatuillustraator ja kunstnik.

Richard Kivit omandas alghariduse Tartu õpetajate seminari algkoolis, hiljem õppis edasi Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Kunsti õppis 1904–1905 Tartu Saksa Käsitööliste Seltsis R. J. von zur Mühleni juhendusel. 

Tema esimesed graafilised tööd illustratsioonidena venekeelsele õpikule ilmusid juba 1910. aastal. Hiljem avaldati tema karikatuure ajalehtedes Meie Aastasada ja Postimees. Esimese maailmasõja ajal töötas ta sõjatööstuse komitees vanemjoonistaja ja instruktorina. 

Pärast sõda töötas Tartu kolmes koolis joonistusõpetajana. 1921.–1922. aastal täiendas end Hans Hermanni juures Berliinis akvarelli ja graafika alal. 

1935. aastast töötas kirjastuses Ilutrükk graafikuna. Kuulus Tartu Kirjanduse ja Kunsti Klubi juhatusse.

Richard Kivit emigreerus 1944. aastal Eestist ning töötas Lääne-Saksamaal Herba & Schneideri kirjastuses illustraatorina ning Stuttgardi ja Karlsruhe loodusmuuseumis kunstnikuna.

Looming
-------

Richard Kivit oli väga viljakas lasteraamatute illustraator. Tema illustreeritud on näiteks järgmised lasteraamatud: "Piibelehe neitsi", "Viisk, põis ja õlekõrs", "Muna", "Pereema Aino", "Kuidas jõuluvana leidis endale ameti", "Rahvavanema lapsed", "Rohelise päikese maa", "Kaval Ants ja vanapagan", "Albikära Ants", "Loomade pidu", "Kodulinnud", "Koduõuel", Johannes Käisi aabits ja 1933. aastal Luige trükikojas välja antud aabits. Samuti on ta valmistanud palju eksliibriseid.

Richard Kivit on Mõisaküla Maarja-Magdaleena kiriku altarimaali "Kristus Peetrusega merel" (1936) autor.

Viited
------

1. ↑  Richard Kivit 50-aastane. Postimees, 11. märts 1938, lk 7.
2. ↑  19935, Altarimaal "Kristus Peetrusega merel", R. Kivit, 1936 (õli, lõuend). Kultuurimälestiste riiklik register.
Hufflepuffi värvid.
**Hufflepuff** on üks Sigatüüka kooli majadest J. K. Rowlingu fantaasiaromaanide sarjas noorest võlurist Harry Potterist.

Hufflepuffi õpilased on raamatutes tuntud õiglustunde, lojaalsuse ja töökuse poolest. Maja rajas Helga Hufflepuff, keskaegne nõid, kelle kohta on raamatute autor J. K. Rowling oma veebilehel öelnud, et ta oli osav toiduga seotud nõidustes. Paljud Sigatüüka peolaual traditsioonilised toidud pärinevat tema retseptidest. Raamatu lugejatele on teada üks kindlalt Hufflepuffile kuulunud ese: väike, kahe peenelt töödeldud sangaga kuldne karikas, millele on graveeritud mäger. Mäger on Hufflepuffi vapiloom, mida võib näha ka Sigatüüka vapil. Dumbledore ja Harry Potter kahtlustavad, et Lord Voldemort on teinud sellest oma varikätki, eseme, milles ta hoiab tükikest oma hingest. 

Hufflepuffi maja vaimu nimi on Paks Kloostrivend, keda on kirjeldatud kui lõbusa iseloomuga kummitust.

Hufflepuffi majavanem on professor Pomona Sprout, taimeteaduse õpetaja.

Hufflepuffi kuulus ka Cedric Diggory.

Vaata ka
--------

* Gryffindor
* Ravenclaw
* Slytherin
**Richard Franz Joseph Heuberger** (18. juuni 1850 Graz – 28. oktoober 1914 Viin) oli Austria helilooja, dirigent, muusikaõpetaja ja muusikakriitik. 

Richard Heuberger

Elukäik
-------

Sidemevabrikandi poeg. Õppis esialgu Grazis inseneriks, kuid loobus ja alustas muusikaõpinguid Grazi konservatooriumis Robert Fuchsi juhendamisel. Võttis ka helilooja Wilhelm Mayerilt (teoseid avaldas W. A. Rémy nime all) komponeerimise eratunde. 1876. aastal sai Viini Academischer Gesangvereini koormeistri ja 1878 Singakademie dirigendi koha. 1902. aastast oli Viini konservatooriumi õpetaja. Tema õpilaste hulgas olid ka hilisem mainekas dirigent ja ooperi impressaario Clemens Krauss ning gruusia-prantsuse päritolu pianist ja helilooja Héraclius Djabadary. 1902–1909 juhatas Viinis meeskoori Wiener Männergesang-Verein. 

Kirjutas muusikaartikleid Müncheni ajalehtedele Allgemeine Zeitung ja Neue Wiener Tagblatt ning toimetas 1896–1901 mõjukat ajalehte Neue Freie Presse. Andis 1904–1906 välja teose "Musikbuch aus Österreich". 1902. aastal ilmus tema kirjutatud Schuberti biograafia. 

Komponeeris muusika kahele balletile, kirjutas neli ooperit (edukaim "Manuel Venegas"), kuus operetti ning koori- ja orkestrimuusikat. Operetiloomingust on konkurentsitult parim ja suurima rahvusvahelise tunnustusega "Der Opernball" ("Ooperiball"), mis toodi Estonias lavale 1959. aastal. Ülejäänud lavateoste edu on olnud tagasihoidlik. Rohkem tuntakse teda muusikakriitiku ja dirigendina. 

Talle pakuti ka "Die lustige Witwe" ("Lõbus lesk") libretot, kuid ei suutnud Viini teatri (Theater an der Wien) juhtide soove rahuldada ning libreto anti teostamiseks noorele Ferenc Lehárile. Oli vabamüürlane.

Teosed (esmaesitus Viinis, kui pole teisiti märgitud)
-----------------------------------------------------

* "Die Abenteuer einer Neujahrsnacht" (koomiline ooper, Leipzig, 1886)
* "Manuel Venegas" (ooper, Leipzig, 1889)
* "Mirjam oder Manifest" (ooper, 1894)
* "Der Opernball" (1898)
* "Ihr Excellenz" (1899)
* "Der Sechs-Uhr-Zug" (1900)
* "Das Baby" (1902)
* "Barfüssele" (ooper, 1904)
* "Die drei Grazien" (1906)
* "Durchlaucht Seitensprung oder Der Fürst von Düsterstein" (1909)
* "Don Quixote" (1910)
**Loreida Raudsep** (7. mai 1922 Narva – 13. november 2004 Tallinn) oli eesti folklorist.

Elulugu
-------

Loreida Raudsep oli mööbelsepa tütar.

Lõpetas 1941 Tallinna 4. Keskkooli ja 1952 TÜ eesti filoloogina, õppis 1943–44 Moskva Ülikoolis. Oli 1941 Tallinna transporditööliste ametiühingu sekretär, 1941–43 Tšeljabinski oblastis Uvelka rajoonis põllutööline, 1943 Moskva oblasti Jegorjevski kooli eesti grupi õpetaja, 1946–48 Eesti NSV Sotsiaalkindlustuse Ministeeriumi inspektor ja 1952–83 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudi rahvaluulesektori nooremteadur.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: rahvanaljand, rahvaluule ajalugu, rahvalaulikud, folkloristid. Eesti kirjanduse ajaloo õpikute rahvaluule osade autor. Üle 100 teadustrükise ja aimeartikli, sh 1 monograafia.

Teoseid
-------

* Eesti rahvaluule ülevaade (kaasautor). Tallinn 1959
* Antiklerikale estnische Schwänke. Typen- und Variantenverzeichnis. Tallinn 1969
* Rahvanaljandite kogumine, publitseerimine ja uurimine Eestis. // Kui ma pääsen mõisast. Tallinn 1983
* Miks tuli kirikhärrat seljas kanda. Naljanditüüp AT 1791. // Saaksin ma saksa sundijaks. Tallinn 1976
* Эстонский фолклор (kaasautor). Tallinn 1980
* Kalevipoeg. // Enzyklopädie des Märchens 7, 4/5. Berlin 1993

Viited
------

1. 1 2 3  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Eesti kirjanduse biograafiline leksikon. Tallinn 1975, 451
* Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995, 454
* Laugaste, E. Eesti rahvaluuleteaduse ajalugu II. Tallinn 1980, 399
* ESA 28–1982. Tallinn 1984, 100–102

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Joelinton 2019. aastal TSG 1899 Hoffenheimi särgis
**Joelinton Cássio Apolinário de Lira** (sündinud 14. augustil 1996 Alianças) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Newcastle United.

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Sport Recife, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2014. aastal.

2015. aasta juunis liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga TSG 1899 Hoffenheim. Esimesel hooajal mängis ta Saksamaa kõrgliigas vaid 18. detsembril mängus FC Schalke 04 vastu. Aastatel 2016–2018 mängis ta laenul Austria kõrgliiga klubis Viini Rapid. Seejärel naasis ta Hoffenheimi ning lõi hooajal 2018–19 Saksamaa kõrgliigas seitse väravat.

2019. aasta juulis siirdus ta Newcastle Unitedi, kellega sõlmis ta nelja-aastase lepingu. Üleminekusumma oli 40 miljonit naelsterlingit, millega oli ta Newcastle Unitedi ajaloo suurim ost. Inglismaa kõrgliigas lõi Joelinton esimese värava mängus Tottenham Hotspuri vastu.

2012. aastal mängis Joelinton neljal korral Brasiilia kuni 17-aastaste koondises ja lõi kaks väravat.

Saavutused
----------

Sport Recife
* Campeonato Pernambucano: 2014
* Copa do Nordeste: 2014

Viited
------

1. ↑  "Magpies confirm club record signing". Newcastle United. 23.7.2019. Vaadatud 30.12.2020

Välislingid
-----------

 Joelinton – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Hubert de Givenchy (1972)
**Hubert de Givenchy** (sünninimi **Hubert James Marcel Taffin de Givenchy**; 21. veebruar 1927 Beauvais – 10. märts 2018 Pariisi lähedal) oli prantsuse moelooja, 1952. aastal asutatud Givenchy moemaja rajaja.

Krahv Hubert James Marcel Taffin de Givenchy sündis 21. veebruaril 1927 Givenchy markii Lucien Taffin de Givenchy noorema pojana. Tema vanem vend Jean-Claude de Givenchy oli hilisem firma Parfums Givenchy juht. 

Givenchy õppis Pariisi kuulsas kunstikoolis École des Beaux-Arts'is.

Tema muusaks peetakse Audrey Hepburni, keda Givenchy riietas sellistes filmides nagu "Sabrina", "Funny Face" ja "Hommikueine Tiffany juures". Viimases neist kandis Hepburni kehastatud Holly Golightly 'väikest musta kleiti', kokteilikleiti, mis on tõusnud ikooni staatusesse. Audrey Hepburnile pühendas ta ka parfüümi "l'Interdit".

Lisaks Audrey Hepburnile kandsid tema loomingut sellised moeikoonid nagu Grace Kelly, Jacqueline Kennedy Onassis, Wallis Simpson, Jane Fonda ja paljud teised.

Hubert de Givenchy suri 91-aastaselt Pariisi lähedal asuvas lossis une pealt.

Viited
------

1. ↑  "Hubert de Givenchy, maker of style icons, dies aged 91". *The Guardian*. 12. märts 2018. Vaadatud 13. märts 2018.

Välislingid
-----------

* Givenchy koduleht
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saksa majandusteadlasest; Šveitsi poliitiku kohta vaata artiklit Alfred Weber (Šveitsi poliitik).* |

---

**Alfred Weber** (30. juuli 1868 Erfurt – 2. mai 1958 Heidelberg) oli Saksa majandusteadlane, sotsioloog ja kultuuriteoreetik, kelle tööd mõjutasid tänapäeva majandusgeograafia arengut.

Ta alustas, nagu ka ta vanem vend Max Weber, oma akadeemilist karjääri Saksamaal majandusteadlasena ja hakkas siis sotsioloogiks. Õppides ajal, mil Euroopa majandusteaduses rõhutati ajaloolist analüüsi, oli Weber nende hulgas, kes tõid valdkonda tagasi teooria ja kausaalsuse mudelid. Teda meenutatakse kõige enam – eriti majandusteaduses, regionaalteaduses ja tööprotsesside uurimises – tööstusettevõtete asukoha varajaste mudelite pärast. Kui ta tööd pöördusid sotsioloogia valdkonda, säilitas Weber siiski "filosoofia ajaloo" traditsioonidele pühendumise, töötades välja teooriaid analüüsimaks sotsiaalseid muutusi Lääne tsivilisatsioonis kui tsivilisatsiooni (intellektuaalse ja tehnoloogilise), sotsiaalsete protsesside (organisatsioonid) ja kultuuri (kunst, religioon ja filosoofia) kokkupuutekohta. Samuti avaldas ta empiirilisi ja ajaloolisi analüüse linnade ja kapitalismi kasvust ja geograafilisest levikust.

Weber jäi sõja ajaks natsistlikule Saksamaale ja oli intellektuaalse vastupanu liider. Pärast sõda oli tema kirjutistel ja õpetustel suur mõjujõud nii akadeemilistes ringkondades kui väljaspool, edendades Saksamaa inimeste jaoks filosoofilist ja poliitilist taastumist. Tema põhiline teooria on tööstusettevõtete asukoha teooria.

Viited
------

1. ↑  ""Alfred Weber: Theory of the Location of Industries"". *csiss.org* (inglise). Vaadatud 23.02.2012.
**Urnesi püstpalkkirik** on kirik Ornesi talu maadel Lusteri vallas Vestlandi maakonnas Norras. 

1979. aastal kanti kirik UNESCO maailmapärandi nimekirja.

Kirikut valdab Norra muinasmälestiste säilitamise ühing Foreningen til norske Fortidsminnesmerkers Bevaring or Fortidsminneforeninga.

Ajalugu
-------

Urnesi püstpalkkirik rajati 1130. aasta paiku ja selles on säilinud suur osa tollasest kujundusest. Dendrokronoloogiliste uuringute kohaselt langetati kiriku ehituseks kasutatud puud 1129. ja 1130. aastal. Seda peetakse vanimaks säilinud omataoliseks kirikuks. Urnesi kiriku arhitektuuris on ühendatud kristlik arhitektuur ja viikingiajale omane loomornament (Urnesi stiil).

Arheoloogiliste uurinugte kohaselt on praeguse kiriku kohal asunud varem vähemalt kaks pühakoda. Kaevamistööde käigus leiti augud, mille olid jätnud kunagise postkiriku nurgapostid. Oletatakse, et postkirik rajati varemalt 11. sajandi alguses.

17. sajandil laiendati kiriku pikkhoonet lõuna poole ning kiriku kooriruumi ida poole (koor taastati hiljem endisel kujul). Samast aastasajast pärineb ka hulk esemeid kiriku sisustusest: ristimisvaagen (1640), altari kohal asetsev räästas (1665), kantsel (1693–1695) ning ristil olevat Jeesust koos neitsi Maarja ja Ristija Johannesega kujutav altarimaal (1699).

18. sajandi alguses ehitati kirikule aknad.

20. sajandil kirik restaureeriti.

Põhjaportaal
------------

Urnesi kiriku põhjaportaal ja mitmed muud põhjakülje detailid on kaunistatud rikkaliku loomornamendiga. On oletatud, et portaal pärineb varasema kiriku küljest ja oli algselt selle läände suunatud peaportaal.

Portaalil on kujutatud neljajalgset looma, kes hammustab madu. Traditsiooniliselt on seda tõlgendatud hea ja kurja võitlusena. Neljajalgne loom kujutab lõvi (kristlikus ikonograafias Kristuse sümbol), kes võitleb saatanat kehastava maoga.

On oletatud ka, et motiiv pärineb Skandinaavia mütoloogiast. Tol juhul oleks neljajalgne loom Níðhöggr, kes sööb Yggdrasili juuri. Juurtega põimunud maod ja lohed sümboliseerivad maailma lõppu Ragnarökki.

Viited
------

1. ↑   Hilda Roderick, Ellis Davidson. 1988. "Myths and Symbols in Pagan Europe". Tallinn. "Manchester University Press ND". Lk. 170–171

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Urnesi püstpalkkirik** |

* Urnesi püstpalkkirikust veebilehel Stavkirke.org (norra k.)
* Urnesi püstpalkkirikust Fortidsminneforeningeni kodulehel (norra k.)


UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluvad objektid Norras

Bryggen (1979) | Urnesi püstpalkkirik | Røros (1980) | Alta kaljujoonised (1985) | Vega saared (2004) | Struve meridiaankaar (asub veel üheksas riigis; 2005) | Geirangerfjorden ja Nærøyfjorden (2005)
Morgenshtern (2019)
**Ališer Tagirovitš Morgenštern**, esinejanimi **Morgenshtern** (vene keeles *Алишер Тагирович Моргенштерн*; sünninimi *Алишер Валеев*; sündinud 17. veebruaril 1998 Ufas Baškortostanis) on Venemaa räppar, poplaulja, muusik ja meelelahutaja (sõumees).

Morgenshternil on ilmunud 2021. aasta novembri seisuga 8 stuudioalbumit, kaks minialbumit ja 63 singlit. YouTube'is on tema kanalil 2023. aasta seisuga 11,8 miljonit jälgijat. Seal avaldatud muusikavideodest on vähemalt kolme neist vaadatud üle 100 miljoni korra. 

Ajakirja Forbes venekeelse versiooni kohaselt kuulus Ališer Morgenštern 2020. aastal Venemaa 40 edukama kuni 40-aastase tähe hulka (aastatulu 1,5 miljonit USA dollarit paigutas ta edetabelis 21. kohale).

Oktoobris 2020 avati Moskvas ühe ärihoone viimasel korrusel restoran Kaif Provenance, mille pearahastaja ja üks kolmest kaasomanikust on Morgenshtern.

Novembris 2021 teatas Venemaa Föderatsiooni Juurdluskomitee esimees Aleksandr Bastrõkin meediale, et räppar Morgenštern "sisuliselt müüb sotsiaalmeedias narkootikume". Varsti pärast seda lahkus Morgenštern Venemaalt.

Viited
------

1. ↑  40 самых успешных звезд России до 40 лет. Рейтинг Forbes. forbes.ru, 2020
2. ↑  Бастрыкин обвинил Моргенштерна в торговле наркотиками в соцсетях. rbc.ru, 23. november 2021

Välislingid
-----------

* Morgenshtern – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Morgensterni muusikavideo "Pablo". YouTube, 27. mai 2021
**Mari Jüssi** (sündinud 28. mail 1971) on eesti keskkonnakaitse spetsialist. 

Ta on põhjendanud ja aidanud arendada tervislikumat liikuvuse ja transpordi korraldust Eestis.

Elukäik
-------

Ta on õppinud Helsingi Ülikoolis keskkonnakaitset. 

Töötab alates 1998. aastast keskkonnakaitse ja säästva transpordi eksperdina Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuses (SEI Tallinn) ning on olnud tegev ka Eesti Rohelises Liikumises. Mari Jüssi on Facebooki gruppide "Linnad ja liikuvus" ning "Eesti rattarikkaks" algataja.

Kirjutisi
---------

* Annist, Aet; Jüssi, Mari 2004. Tööajal reohunt, vabal ajal ökolammas? *Eesti Päevaleht* 13. august. vt
* Jüssi, Mari 2005. Pealinna "edu" ja elutus. *Eesti Loodus* 6. vt
* Annist, Aet; Jüssi, Mari; Post, Ruuben; Oja, Ahto (koost.) 2000. *Säästva arengu sõnaseletusi*. Tallinn: SEI.

Tunnustus
---------

* 2005 ajakirja Eesti Loodus aasta autor

Isiklikku
---------

Tema ema on Helju Jüssi ja isa Fred Jüssi ning vennad Mart Jüssi ja Ivar Jüssi. Ta osales talulast mängides mängufilmis "Nukitsamees".

Välislingid
-----------

* Profiil Stockholm Environment Institute'i (SEI) kodulehel
* Profiil Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuse (SEI Tallinn) kodulehel
* Mari Jüssi ETIS-es
* Intervjuu Mari Jüssiga
**Urmo Kööbi** (14. august 1939 Tartu – 7. aprill 2016) oli eesti arst ja tervishoiujuht. 

Urmo Kööbi lõpetas 1957. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.

Ta töötas Rõuge jaoskonnahaiglas juhatajana kuni 1967. aastani, seejärel Võru rajoonihaigla anestesioloogina. 

1975. aastal siirdus ta Tartusse, kus asus tööle Maarjamõisa haigla reanimatsiooniosakonna juhatajana. Aastatel 1988–2000 oli ta Maarjamõisa haigla peaarst. Aastatel 2000–2003 oli ta Tartu Ülikooli Kliinikumis kirurgiadivisjoni juht.

Teoseid
-------

* 1991 "Reanimatoloogia". Kaasautor // *Scripta Medicorum*

Poliitiline tegevus
-------------------

* 1989–2000 Tartu Linnavolikogu liige (sealhulgas fraktsiooni Tartu 2000 esimees)
* 2003–2007 kuulus erakonna Res Publica esindajana Riigikogu X koosseisu

Liikmesus
---------

* Eesti Anestesioloogide Selts
* Eesti-Soome-Ungari Arstide Selts
* 2007 Eesti Punase Risti kongressi president

Tunnustus
---------

* 2010 – Tartu Ülikooli Kliinikumi elutööpreemia
**Timiși maakond** on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Banaadis. Piirneb läänes Serbia ja loodes Ungariga.

Maakonna idaosa on mägine. Suuremad jõed on Timiș ja Bega.

Linnad
------

* Buziaș
* Ciacova
* Deta
* Făget
* Gătaia
* Jimbolia
* Lugoj
* Recaș
* Sânnicolau Mare
* Timișoara

Välislingid
-----------

* Timiși maakonnavalitsuse koduleht

  



Rumeenia maakonnad ja keskalluvusega linn

Alba **·**  Arad **·**  Argeș **·**  Bacău **·**  Bihor **·**  Bistrița-Năsăud **·**  Botoșani **·**  Brașov **·**  Brăila **·**  Bukarest **·**  Buzău **·**  Caraș-Severin **·**  Călărași **·**  Cluj **·**  Constanța **·**  Covasna **·**  Dâmbovița **·**  Dolj **·**  Galați **·**  Giurgiu **·**  Gorj **·**  Harghita **·**  Hunedoara **·**  Ialomița **·**  Iași **·**  Ilfov **·**  Maramureș **·**  Mehedinți **·**  Mureș **·**  Neamț **·**  Olt **·**  Prahova **·**  Satu Mare **·**  Sălaj **·**  Sibiu **·**  Suceava **·**  Teleorman **·**  Timiș **·**  Tulcea **·**  Vaslui **·**  Vâlcea **·**  Vrancea
Sir **Tim Rice** (sündinud 10. novembril 1944 Inglismaal Buckinghamshire'is Amershamis) on menukate muusikalide libretist ja laulusõnade autor. 

Tim Rice oli popansambli Aardvarks laulja (1961–1963) ning on hiljem laulnud ka teistes rokkansamblites.

1965 ilmus tema esimene avaldatud laul "That's My Story". Samal aastal sai ta tuttavaks Andrew Lloyd Webberiga. Nad kirjutasid koos muusikale ning ka eraldi laule, sealhulgas "It's Easy for You", mille 1976 plaadistas Elvis Presley.

1980. aastate alguses hakkas Rice tegema koostööd ABBA liikmete Björn Ulvaeuse ja Benny Anderssoniga muusikali "Chess" kallal. "Chess" ilmus kõigepealt plaadina 1984 ja sai rahvusvaheliselt populaarseks. Kaks singlit sellelt plaadilt, "One Night in Bangkok", mida laulis Murray Head, ja "I Know Him So Well", mida laulsid Elaine Paige ja Barbara Dickson, olid edetabelite tipus nii Ameerikas, Euroopas kui ka Aasias. 1985 oli "Chessi" esietendus Londoni West Endis ning sellest sai menukas lavalugu paljudes teisteski maades.

Rice on teinud koostööd paljude silmapaistvate heliloojatega. Nende seas on Marvin Hamlisch (laulud Lauren Bacallile, Bing Crosbyle, Jack Lemmonile ja George Burnsle), John Barry (tiitellaul "All-Time High", mille esitas Rita Coolidge James Bondi filmis "Octopussy"), Mike Batt (sealhulgas David Essexi "A Winter's Tale"), Paul McCartney, Paul Jones, Francis Lai, Vangelis, Rick Wakeman ja Freddie Mercury (laulud tema ühisplaadile Montserrat Caballéga).

1981 asutasid Rice ja laulja Elaine Paige plaadifirma EP Records, mis on välja andnud mitmeid menukaid plaate. Nad olid ka koos Robert Foxiga Cole Porteri muusikalise komöödia "Anything Goes" 1989. aasta West Endi uuslavastuse produtsendid.

Rice teeb regulaarselt raadiosaateid BBC-le. Tal on oma kirjastus Pavilion Books, mis asutamisest (1981) saadik on välja andnud üle 300 nimetuse raamatuid, sealhulgas Kingskey Amise, Michael Palini ja Sebastian Cie raamatuid.

Rice on kirjutanud raamatu "The Treasures of Lords" (1989) muuseumist kriketiväljakul Lord's Cricket Ground. Ta on Briti hittsinglite Guinnessi raamatu kaasautor. Samuti on ta ajalehe The London Daily Telegraph kriketikolumnist.

Rice sai kolm Grammy auhinda koos Alan Menkeniga kirjutatud Walt Disney filmi "Aladdin" laulude eest.

Kõige tuntumad on tema libretod Andrew Lloyd Webberi muusikalidele ja koostöö Walt Disney Companyga.

2002. aasta suvel vaatas Rice Tartu Raekoja platsil "Evita" etendust. 2003. aastal tuli Rice vaatama "muusikali Aida" esietendust Tartu lauluväljakul 6. juunil.

Tim Rice on kirjutanud laulusõnad järgmistele muusikalidele ja filmidele:

* "1984"
* "Aida"
* "Aladdin"
* "Kaunitar ja koletis" ("Beauty and the Beast")
* "Blondel"
* "Chess"
* "Cricket"
* "Evita"
* "Heathcliff"
* "Jeesus Kristus Superstaar" ("Jesus Christ Superstar")
* "Joseph and the Amazing Technicolor Dreamcoat"
* "King David"
* "The Likes of Us"
* "Lõvikuningas" ("The Lion King")
* "Tycoon"

Välislingid
-----------

* Foto
* Foto
**Agence France-Presse** ehk **AFP** on rahvusvaheline uudisteagentur, mille peakorter on Pariisis. 

AFP edastab lepingupõhiselt poliitilisi, majanduslikke ja muid telegrammuudiseid umbes 1500 alaliselt korrespondendilt kogu maailmas.

Prantsusmaa rahvusliku teadeteagentuurina saadab AFP väljavõtteid neist uudistest ning siseuudiseid Prantsusmaa ajalehtedele ja nuudle tellijatele. 

Agentuur on tunnustatud eriti Aafrika ja endiste Prantsusmaa asumaade uudiste vahendajana. Ka nende maade ja Ladina-Ameerika teavitajana on agentuuril tugev positsioon. 

Agentuuril on ka ulatuslik fototeenistus.

Ajalugu
-------

Agence France-Presse asutati 1944 Prantsusmaa vabastamisel ajutise valitsusdekreediga, mis sidus selle otseselt valitsusega; siiski peab ta end 1832 asutatud Bureau Havasi (1835. aastast Agence Havas; töötas okupatsiooni ajal sakslaste kontrolli all) otseseks jätkuks ning kasutas ka algusest peale endisi tolle agentuuri kaastöölisi.

AFP moodustati Londonis töötanud agentuuri Agence Française Indépendante ja Prantsusmaal põranda all töötanud agentuuri Agence d'Information et de Documentation ühendamisel. 

Toetus riigieelarvest oli rahvusvahelisele teadeteagentuurile tollal hädavajalik. Agentuuri õiguslik staatus jäi ebamääraseks. Aastal 1957 muudeti AFP avalik-õiguslikuks ning selle juhtimine anti üle nõukogule. Pärast seda on agentuuri laiendatud, et teha sellest üks maailma suuremaid teadeteagentuure. 

| * v
* r
Uudisteagentuurid |
| --- |
| Rahvusvahelised uudisteagentuurid | 
*Agence Havas*  • Agence France-Presse  • Associated Press  • Bloomberg News  • Reuters  • United Press International |
| Piirkondlikud uudisteagentuurid | 
Agence Europe  • Agencia EFE  • Baltic News Service  • Caribbean News Agency  • Interfax  • *TASS* |
| Ühe riigi kesksed uudisteagentuurid | 
Agenzia Nazionale Stampa Associata  • *Agenzia Stefani*  • *Allgemeiner Deutscher Nachrichtendienst*  • Anadolu Ajansı  • Australian Associated Press  • Česká tisková kancelář  • *Deutsches Nachrichtenbüro*  • Deutsche Presse-Agentur  • *Eesti Teadeteagentuur*  • ELTA  • ITAR-TASS  • KCNA  • Kyōdō  • LETA  • Magyar Távirati Iroda  • Polska Agencja Prasowa  • Press Association  • Press Trust of India  • RIA Novosti  • Ritzau  • SITA  • STT-Lehtikuva  • *Telegraphen Korrespondantz Bureau*  • Tidningarnas Telegrambyrå  • Tlačová agentúra Slovenskej republiky  • *Wolffs Telegraphisches Bureau*  • Xinhua  • Yonhap |
**Kõrgharidus** on keskhariduse baasil omandatav teaduslikul käsitlusel rajanev haridus, mille omandamist tõendab vastav lõpudokument.

Kolmeastmeline kõrgharidussüsteem
---------------------------------

Alates 2002/2003. õppeaastast on kõrgharidussüsteem kolmeastmeline ja järgib Euroopa kõrgharidusruumi *bachelor-master-PhD* mudelit.

Kõrgharidustaseme õpped nendel kolmel astmel on järgmised:
1) kõrghariduse esimesel astmel bakalaureuseõpe ja rakenduskõrgharidusõpe,
2) kõrghariduse teisel astmel magistriõpe ja integreeritud bakalaureuse- ja magistriõpe ning
3) kõrghariduse kolmandal astmel doktoriõpe.

Kõrgharidusõppesse vastuvõtu üldtingimused
------------------------------------------

Kõrgharidusõppesse vastuvõtu üldtingimuseks on keskharidus, kuid õppeasutused võivad kehtestada täiendavaid vastuvõtutingimusi, näiteks sisseastumiseksamid, riigieksamite tulemused või vestlus.

Kõrgharidust andvad õppeasutused
--------------------------------

Kõrgharidust andvad õppeasutused jagunevad:  

a) avalik-õiguslikeks ülikoolideks ja eraülikoolideks, mis viivad läbi õpet kõigil kõrgharidustaseme õpetel   

b) riigirakenduskõrgkoolideks ja erarakenduskõrgkoolideks, mis viivad läbi õpet rakenduskõrgharidusõppes, kuid võivad seda teha ka magistritasemel.

Lisaks võivad rakenduskõrgharidusõpet läbi viia ka kutseõppeasutused, kellel on õppe läbiviimise õigus.

Kõrghariduse õppekavad
----------------------

Kõrghariduses kehtivad erialased õppekavad. 

Näiteks elektroonika ja (tele)kommunikatsiooni erialal kehtib praegu ühine elektroonika ja kommunikatsiooni õppekava õppetöö käigus toimuva spetsialiseerumisega ehk eriala (elektroonika või kommunikatsioon) valimisega.[*viide?*]

Varem kehtisid mitmete erialade, näiteks automaatika ja telemehaanika, süsteemitehnika/arvutisüsteemide, elektroonika, telekommunikatsiooni jm jaoks eraldi õppekavad.[*viide?*]

Kõrgharidussüsteemi reguleerivad seadused
-----------------------------------------

Kõrgharidussüsteemi reguleerivad Eestis ülikooliseadus, rakenduskõrgkooli seadus ja erakooliseadus.

Vaata ka
--------

* Kõrgharidussüsteem alates 1. september 2013
* Kõrgharidussüsteem alates 1. september 2011
* Kõrgharidussüsteem alates 1. jaanuar 2010
* Kõrgharidussüsteem alates 2003 kuni 31. detsember 2009
* Eesti kõrgkoolide loend
* Eesti Kõrg- ja Kutsehariduse Kvaliteediagentuur

Viited
------

1. ↑  Ülikooliseadus[*alaline kõdulink*]
Tim Stützle 2020. aastal Mannheimi Adleris mängimas
**Tim Stützle** (sündinud 15. jaanuaril 2002 Viersenis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-klubis Ottawa Senators.

Hooajal 2019–20 debüteeris Stützle Saksamaa kõrgliigas Mannheimi Adleri meeskonnas. Ta pääses kohe Adleri põhikoosseisu ning tegi silmapaistva hooaja, kui lõi seitse väravat ja andis 27 väravasöötu. Hooaja lõpus valiti ta Saksamaa kõrgliiga hooaja parimaks uustulnukaks.

2020. aastal valis Senators ta NHL-i *draft* '​is kolmanda valikuna. 2020. aasta detsembris sõlmis ta Senatorsiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 15. jaanuaril 2021 mängus Toronto Maple Leafsi vastu ja lõi esimese värava, kui kohtuti taas sama vastasega. 8. mail 2021 tegi ta mängus Winnipeg Jetsi vastu oma esimese kübaratriki NHL-is. Debüüthooajal sai Stützle NHL-is kirja 12+17.

Saksamaa kuni 20-aastaste koondises osales Stützle 2020. ja 2021. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel. 2021. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel lõi ta viis väravat ja andis viis väravasöötu ning valiti turniiri parimaks ründajaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 3.2.2022)

Välislingid
-----------

* Tim Stützle NHL.com lehel
* Tim Stützle hockeydb.com lehel

| * v
* r
Ottawa Senators |
| --- |
| 
**Väravavahid**: Anton Forsberg **·** Magnus Hellberg **·** Cam Talbot |
| 
**Kaitsjad**: Erik Brännström **·** Thomas Chabot **·** Travis Hamonic **·** Nick Holden **·** Jake Sanderson **·** Nikita Zaitsev **·** Artjom Zub |
| 
**Ründajad**: Drake Batherson **·** Derick Brassard **·** Alex DeBrincat **·** Tyler Ennis **·** Alex Formenton **·** Dylan Gambrell **·** Claude Giroux **·** Mathieu Joseph **·** Parker Kelly **·** Tyler Motte **·** Josh Norris **·** Shane Pinto **·** Tim Stützle **·** Brady Tkachuk **·** Austin Watson |
**Johannes Storbeke** (ka *Johann Storbeke*; surnud 1543) oli Vana-Liivimaa vaimulik, Riia toomhärra ning 1524–1539 toomdekaan ja 1539–1543 toompraost.

Storbeke tegutses 16. sajandi alguses Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi sekretärina ning 1503. aastal, kui ta oli teel Preisimaale, langes ta teel olles röövlite küüsi. Sellest hoolimata jätkas ta oma tegevust sekretärina ka järgnevatel aastatel, vähemalt 1506. aastani.

1515. aasta paiku võis Storbekest saada Riia toomhärra ja Riia Jakobi kiriku jutlustaja, tema esimene kindel mainimine Riia toomhärrana on 1520. aastast. 1522. aastaks oli ta saanud kapiitli keldriülemaks (ladina *cellerarius*) ning 1524. aasta lõpuks toomdekaaniks. 1528. aastal täitis ta ühtlasi Riia kiriku ökonoomi ülesandeid, kui uus peapiiskop Thomas Schöning maalt eemal viibis. 1529. aasta järel toetas Storbeke peapiiskop Schöningit, kui too tõi enda koadjuutorina Liivimaale Brandenburg-Ansbachi markkrahvi Wilhelm von Hohenzollerni, ent 1530. aastatel olid Storbeke suhted koadjuutoriga pigem jahedad, sest ta jäi toetama katoliiklust, samas kui markkrahv toetas luterlust.

Kui Storbeke aatekaaslane Heinemann Rode 1539. aasta suvel toompraostina suri, valis toomkapiitel oma järgmiseks juhiks Storbeke. Selleks ajaks oli ta juba vana mees, nii et 1542. aastal räägiti tema vanadusnõtrusest. Järgmise aasta kevadel, enne 14. maid, Storbeke suri.

Viited
------

1. ↑  Leonid Arbusow vanem, *Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert*: osa 4, lk 206.
2. ↑  Herzog Albrecht von Preussen und Livland (1540-1551): Regesten aus dem Herzoglichen Briefarchiv und den ostpreussischen Folianten. Bearbeitet von Stefan Hartmann. Köln [etc.]: Böhlau, 2002. Veröffentlichungen aus den Archiven Preussischer Kulturbesitz; Bd. 54, nr 1189/3.

Kirjandus
---------

* Leonid Arbusow vanem, *Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert*: osa 2, lk 117–118; osa 3, lk 70; osa 4, lk 206.
**Johannes Tammets** (27. veebruar 1900 Kuusalu vald – 23. märts 1978 Uuri) oli eesti vaimulik.

Kui Johannes Tammets oli 12–13-aastane poisike, nägi ta karjas olles taeva vaadates seal kuldse ristiga raamatut. Selle tähe valgusel püüdiski ta käia. Pärast gümnaasiumi lõpetamist püüdis ta Eesti Misjoni Seltsi kaudu õppima asuda Helsingi misjonikooli. Ta osutuski valituks tänu teatavale ettevalmistusele, mis andis lootust kool ennetähtaegselt (enne kuut aastat) ära lõpetada. Ent ta sai misjonikoolis õppida vaid 1921–1923. Ühelt poolt jäid õpingud lühikeseks misjoniseltsi alarahastuse tõttu, samuti jäi ebaselgeks, kuhu pärast kooli lõpetamist tööle saab ning teiselt poolt vajas kodutalu töökäsi. Ent ta püüdis ikka soome keelt õppida, samuti oli ta tegev jutlustajana ning vajaduse korral ristis ja mattis. Ta oli ka Kuusalu Laurentsiuse koguduse nõukogu liige ja 1950. aastatel ka juhatuse esimees. Ka õppis ta Usuteaduse Instituudis ja 26. detsembril 1958 ordineeriti ta pastoriks.

Johannes Tammetsist sai Leesi Katariina koguduse pastor. Selles ametis oli ta aastatel 1958–1972. Teda mäletatakse Uuri külast Aia talust jalgrattaga Leesi sõitmas. Johannes Tammets suri vaikselt ja märkamatult, kui ta 23. märtsil 1978 (Suurel neljapäeval) istus ühe naise reele, et sõita kirikusse jumalateenistust kuulama.

Viited
------

1. ↑  Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988

Välislingid
-----------

* Rita Puidet. Olnud ustavad töötegijad, Eesti Kirik, 30. märts 2010
**Standardhälve** on ruutjuur dispersioonist. Mõõdetava suuruse standardhälbe ühikuks on selle sama mõõdetava suuruse ühik.

Arvutamise näide
----------------

On kasutada järgmised väärtused:

{\displaystyle 2,\;4,\;4,\;4,\;5,\;5,\;7,\;9}
Nende kaheksa väärtuse aritmeetiline keskmine on 5:

{\displaystyle {\frac {2+4+4+4+5+5+7+9}{8}}=5.}
Et arvutada standardhälvet, tuleb esmalt arvutada iga väärtuse hälve kõigi väärtuste aritmeetilisest keskmisest ja võtta saadud tulemused ruutu:

{\displaystyle {\begin{array}{ll}(2-5)^{2}=(-3)^{2}=9\\(4-5)^{2}=(-1)^{2}=1\\(4-5)^{2}=(-1)^{2}=1\\(4-5)^{2}=(-1)^{2}=1\\(5-5)^{2}=0^{2}=0\\(5-5)^{2}=0^{2}=0\\(7-5)^{2}=2^{2}=4\\(9-5)^{2}=4^{2}=16\end{array}}}
Järgmiseks tuleb jagada hälvete ruutude summa väärtuste arvuga ning võtta tulemusest ruutjuur:

{\displaystyle {\sqrt {\frac {9+1+1+1+0+0+4+16}{8}}}=2.}
Nende arvude standardhälve on 2.

**NB!** Antud valem kehtib vaid siis, kui kasutatud arvud moodustavad kogu üldkogumi (nt kogu õpilaste hulga koolis). Kui üldkogumist on võetud valim suurusega *n*, siis standardhälbe arvutamisel tuleb ruutjuure all olevat summat jagada suurusega *n*−1, ehk antud näite korral arvuga 7.
**Genfi autonäitus** (**Geneva International Motor Show**) on igal aastal märtsis Šveitsi linnas Genfis toimuv autonäitus. See peeti esimest korda 1905. aastal ja sellest on kujunenud väga oluline rahvusvahelise autonäitus, kus autotootjad tutvustavad oma uudismudeleid ning uusi tehnoloogilisi lahendusi. 

Autonäitus toimub Palexpo keskuses, mis asub Genfi Cointrini lennujaama läheduses. 

89. Genfi autonäitus toimus 7.–17. märtsini 2019.

2020. aasta 5.–15. märtsil toimuma pidanud 90. Genfi autonäitus jäeti ära seoses ülemaailmse koroonapandeemiaga pärast seda, kui Šveitsi valitsus keelustas üle 1000 inimesega rahvakogunemised. Samal põhjusel jäetakse ära ka 2021. aasta autonäitus ning tühistati ka algselt planeeritud 2022. aasta autonäitus.

2023. aasta Genfi autonäitus on planeeritud toimuma 5.–14. oktoobrini Katari pealinnas Dohas samal ajal seal toimuva Vormel 1 etapiga,

Viited
------

1. ↑  "Geneva International Motor Show postpones". 8. oktoober 2021. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. detsember 2022. Vaadatud 10. detsembril 2022.
2. ↑  "THE GENEVA INTERNATIONAL MOTOR SHOW QATAR IS SET TO TAKE PLACE FROM 5 TO 14 OCTOBER 2023". *gims.swiss*. 11. oktoober 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. detsember 2022. Vaadatud 10. detsembril 2022.

Välislingid
-----------

* Koduleht
**Prostitutsioon** on **Eestis** legaalne, küll aga on organiseeritud prostitutsioon ebaseaduslik. 

Kuna prostitutsioon on tundlik indikaator, mis muutub koos sotsiaalse keskkonnaga ning selle seisundiga, on mõttekas jagada selle nähtuse ajalugu eri etappide kaupa osadeks.
Esiteks Eesti iseseisvusperiood 1918-1940, mil prostitutsioon oli Eestis seaduslik. 
Teiseks Nõukogude okupatsioon, mil prostitutsioon oli kriminaalkorras karistatav. 
Kolmandaks taasiseseisvunud Eesti, kui prostitutsioon pole ei legaliseeritud ega kriminaliseeritud (st seksuaalteenuse ostmine ja müümine ei ole kuritegu, samas ei peeta prostitutsiooni ka ametiks).

Lapsprostitutsioon Eestis
-------------------------

Tallinnas politseinike tehtud uuringu kohaselt on tuhandest prostituudist 28% alla 18-aastased ning organisatsioon ECPATi (End Child Prostitution, Child Pornography and Trafficking of Children for Sexual Purposes) on hinnanud, et ligikaudu sama protsent kehtib üle kogu riigi.

Viited
------

1. ↑  "Prostitution in Estonia" (PDF). *EQUAL*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 30. september 2011.
2. ↑  "Global Monitoring on Child Exploitation" (PDF). *ECPAT*. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 11. juuni 2013.

Välislingid
-----------

* Linnamuuseum toob tuuridega päevavalgele tallinlaste patuelu läbi aja. ERR Kultuur, 21. juuli 2020
* Eesti külarahva seksiostud kadusid kalevi alla. ERR Novaator, 15. märts 2021
**Ōsaka prefektuur** on Jaapani prefektuur Honshū saarel Ōsaka lahe kaldal.

Ōsaka lahte on ehitatud tehissaari, millest ühel asub Kansai lennuväli. Looduslikke saari prefektuuris ei ole. Sisemaal asuvatest mägedest on kõrgeim Kongō (1125 m).

Ajalugu
-------

Prefektuur loodi 1868. aastal.
2008. aastast on prefektuuri kuberner Tōru Hashimoto.

Sümbolid
--------

Ōsaka prefektuuri tunnuslind on väluõgija (*Lanius bucephalus*), tunnuspuu on hõlmikpuu (*Ginkgo biloba*) ja tunnuslill Sieboldi priimula (*Primula sieboldii*).

Haldusjaotus
------------

Ōsaka prefektuur on jaotatud 43 omavalitsusüksuseks, millest 33 on linnad (市 *shi*).

Umeda Sky pilvelõhkuja Ōsakas
### Linnad

* Daitō
* Fujiidera
* Habikino
* Hannan
* Higashiōsaka
* Hirakata
* Ibaraki
* Ikeda
* Izumi
* Izumiōtsu
* Izumisano
* Kadoma
* Kaizuka
* Kashiwara
* Katano
* Kawachi-Nagano
* Kishiwada
* Matsubara
* Minō
* Moriguchi
* Neyagawa
* Ōsaka
* Ōsakasayama
* Sakai
* Sennan
* Settsu
* Shijōnawate
* Suita
* Takaishi
* Takatsuki
* Tondabayashi
* Toyonaka
* Yao

Vaatamisväärsused
-----------------

* Ōsaka loss

Viited
------

1. ↑  大阪府 > 推計人口 > 月報

Välislingid
-----------

* Ōsaka prefektuuri koduleht

Jaapani prefektuurid

Aichi **·**  Akita **·**  Aomori **·**  Chiba **·**  Ehime **·**  Fukui **·**  Fukuoka **·**  Fukushima **·**  Gifu **·**  Gumma **·**  Hiroshima **·**  Hokkaidō **·**  Hyōgo **·**  Ibaraki **·**  Ishikawa **·**  Iwate **·**  Kanagawa **·**  Kagawa **·**  Kagoshima **·**  Kōchi **·**  Kumamoto **·**  Kyōto **·**  Mie **·**  Miyagi **·**  Miyazaki **·**  Nagano **·**  Nagasaki **·**  Nara **·**  Niigata **·**  Ōita **·**  Okayama **·**  Okinawa **·**  Ōsaka **·**  Saga **·**  Saitama **·**  Shiga **·**  Shimane **·**  Shizuoka **·**  Tochigi **·**  Tokushima **·**  Tōkyō **·**  Tottori **·**  Toyama **·**  Wakayama **·**  Yamagata **·**  Yamaguchi **·**  Yamanashi
**Dobruška** (saksa keeles *Gutenfeld*) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Rychnov nad Kněžnou ringkonnas. Dobruška asub Poola piirist 12 km kaugusel, Rychnov nad Kněžnoust 16 km põhjaloodes ja Hradec Královést ligikaudu 25 km idakirdes.

Asulat on esmamainitud 1320. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai Dobruška 1364. aastal. Linn majanduslik tähtsus hakkas suurenema alates 15. sajandi teisest poolest. Kolmekümneaastases sõjas sai Dobruška tugevasti kannatada. 18. ja 19. sajandi vahetusel sai Dobruškast üks rahvusliku taassünni piirkondlikke keskusi. 1806. ja 1866. aastal laastasid linna suured tulekahjud. 19. sajandi teisel poolel hakkas linnas arenema tööstus, eelkõige tekstiilitööstus. Raudteeühenduse sai Dobruška 1908. aastal.

Dobruška vanalinn on alates 2003. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.

Viited
------

1. ↑  Malý lexikon obcí České republiky - 2017, vaadatud 28.08.2018.
2. ↑  Population in municipalities - 1 January 2022, vaadatud 2.05.2022.
3. ↑  Historie a současnost Oficiální stránka města Dobruška
4. ↑  Dobruška : právní ochrana Národní památkový ústav
Stanislav Galijev 2016. aastal Washington Capitalsis mängimas
**Stanislav Sergejevitš Galijev** (vene keeles Станислав Сергеевич Галиев; sündinud 17. jaanuaril 1992 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Moskva Dinamo mängijad ründajana paremäärel.

Hooajal 2008–09 mängis ta United States Hockey League'i klubis Indiana Ice, kellega ta võitis 2009. aastal Clark Cup'i. Aastatel 2009–2012 mängis ta kolm hooaega Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Saint John Sea Dogs. 2011. aastal võitis ta klubiga Memorial Cup.

2010. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i *draft* '​is 96. valikuna. NHL-is debüteeris ta Capitalsi meeskonnas 8. aprillil 2015 mängus Boston Bruinsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is kolm päeva hiljem põhihooaja viimases mängus New York Rangersi vastu. Aastatel 2012–2017 mängis ta põhiliselt Capitalsi noorteklubides Hershey Bears American Hockey League'is ja Reading Royals ECHL-is. 2013. aastal võitis ta Royalsiga Kelly Cup'i.

Kuna Galijev ei suutnud Põhja-Ameerikas läbimurret teha, siirdus ta 2017. aasta juulis KHL-i, liitudes Kaasani AK Barsiga. 2018. aastal võitis ta klubiga Gagarini karika. Hooaja 2017–18 väljalangemismängudes oli ta 10 väravaga suurim väravakütt. 2021. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Moskva Dinamoga.

Välislingid
-----------

* Stanislav Galijev KHL.ru lehel
* Stanislav Galijev NHL.com lehel
* Stanislav Galijev hockeydb.com lehel
Pāpiņase mõis 1904. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Walkschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1904). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 74
**Pāpiņase mõis** (saksa keeles *Papenhof*) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Smiltene kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Smiltene piirkonnas Bilska vallas.

Ajalugu
-------

Smiltene staarost Alexander Schwab andis aadlik Adam Grochowskyle kasutamiseks ja elupaigaks viis linnusele kuulunud valdust: Raude, Gowal, Spretz, Mirin, Papin ja Bahnhusin. Sigismund III kinkis need alad aastal 1618 talle ka pärisvalduseks. Sellest alast kujunesidki Rauda, Pāpiņase ja Bānūži mõis.

Pāpiņas eraldati Rauda mõisast, kui valdus jagati kahe venna vahel. See kuulus aastal 1682 Peter Grochowskyle. Aastal 1837 pärandas Voldemar von Grochovsky mõisa oma pojale Friedrich Grochowskyle. Aastal 1049 ostis selle 6000 rubla eest Julius von Bogdziewicz. Aastal 1856 pantis too mõisa 8000 rubla eest Jacob Libbertile, ent sai selle aastal 1858 tagasi ja pantis siis sellelsamal aastal selle Võnnu kodanikule Peter Sucedsile. Aastal 1869 lõppes panditähtaeg ja mõis müüdi enampakkumisel 11 000 rubla eest Carl Sakkitile. Aastal 1864 omandas mõisa 60 737 rubla eest Smiltene mõis.

Mõisa suurus
------------

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3/4 adramaad, sellele allus 18 mees- ja 20 naishinge.

Aastal 1688 oli mõisa suurus 1/2 adramaad, sama palju maad kuulus mõisale aastal 1734. Aastal 1758 kuulus mõisale 3/4 adramaad, aastal 1823 oli adramaid 17/20. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 13/20, aastal 1881 oli neid aga 66/80, lisaks allus mõisale 11/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Agraarreformi ajal oli mõisa pindala 175 hektarit.

Viited
------

1. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 405-406.
2. ↑  Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 275.
3. ↑  Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 274.
4. ↑  Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 401.
5. ↑   Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 2402. sleja.

Smiltene kirik
Smiltene kihelkond

**Kirik**: Smiltene Maarja kirik  

**Mõisad**: Bānūži mõis | Biksēja mõis | Blome mõis | Cērtene mõis | Ikšele mõis | Jaunbilska mõis | Pāpiņase mõis | Rauda mõis | Smiltene kirikumõis | Smiltene mõis | Zeltiņi mõis | Vecbilska mõis