recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ta lendab mesipuu poole
Ta lendab lillest lillesse  
ja lendab mesipuu poole;  
ja tõuseb kõuepilv ülesse,  
ta lendab mesipuu poole.  
  
Ja langevad teele tuhanded,  
veel koju jõuavad tuhanded  
ja viivad vaeva ja hoole  
ja lendavad mesipuu poole.  
  
Hing, oh hing, sa raskel a’al –  
kuis õhkad isamaa poole;  
kas kodu sa, kas võõral maal –  
kuis ihkad isamaa poole!  
  
Ja puhugu vastu sull’ surmatuul  
ja lennaku vastu sull’ surmakuul:  
sa unustad surma ja hoole  
ning tõttad isamaa poole!  
  
Hing, oh hing, sa raskel a’al –  
kuis õhkad isamaa poole;  
kas kodu sa, kas võõral maal –  
:,: kuis ihkad isamaa poole! :,:

"**Ta lendab mesipuu poole**" on Juhan Liivi luuletus, mida on viisistanud Miina Härma, Riho Päts, Juhan Simm ja Peep Sarapik.

Peep Sarapiku viisiga oli laul esmakordselt noortelaulupeo kavas 1993. aastal, dirigeeris Arvo Saar. Üldlaulupeo kavas oli laul esmakordselt XXIII laulupeol 1999. aastal Vaike Uibopuu dirigeerimisel. Veel on laulu laulupeol juhatanud alates 2004. aastast nii üld- kui ka noorte laulupidudel Ants Sööt (2004), Eri Klas (2007), Tiia-Ester Loitme (2009), Ants Soots (2014), Elo Üleoja (2017) ja Taavi Esko (2023). 2019. aasta juubelipeol juhatas laulu taas, 20 aastat hiljem, Vaike Uibopuu. Spontaanselt kanti laul ette 2011. aasta noorte laulupeol a'capella (lugu ei olnud ametlikult laulupeo programmis), kuid kooride skandeerimise peale läks dirigendipulti ühendkoori juhatama Raul Talmar ning "Ta lendab mesipuu poole" kõlas ka tollel laulupeol.

Luuletuse teine salm on kirjas Maarjamäe kommunismiohvrite memoriaalil (avatud 23.08.2018).

Viited
------

1. ↑  "Ta lendab mesipuu poole". *laulud.ee*. Vaadatud 27.01.2021.
2. ↑  Anete Sammler. Mesipuu esimene lend. Sirp, 05.07.2019
3. ↑  Jaanus Kulli (5. juuli 2014). "Aja puudutatud laulupeod läbi aegade: 1869–2009". *Õhtuleht*. Vaadatud 19.12.2018.
4. ↑  Laulupeo muusikaleht. Nr. 6/7, juuni/juuli 1999, peo kava lk. 18. Digar.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikitekstides on artikliga seotud alliktekste: **Ta lendab mesipuu poole** |

* Ta lendab mesipuu poole, Youtube, 18. juuli 2009
* Mesipuu - XI noorte laulupidu maa ja ilm, Youtube, 7. juuli 2011
* «Ta lendab mesipuu poole» läkitatakse kosmosesse, EV 100 koduleht, 27. mai 2017
**Bolesław I Chrobry (Vapper)** (966/967 – 17. juuni 1025) oli Poola vürst 992–1025 ja Poola kuningriigi kuningas 1000–1025 (krooniti 1025).

Bolesław I
Euroopa ja Poola alad u 1000. aastal

Elulugu
-------

Bolesław I isa oli Poola esimene kuningas Mieszko I ja ema oli Mieszko esimene naine Dobrawa, kelle isa oli Böömimaa hertsog Boleslav I Julm. Tal oli noorem õde Świętosława, kes abiellus algul Rootsi kuninga Erik VI ja pärast Taani kuninga Svend Harkhabemega. Ema suri 977, kui Bolesław oli kümneaastane. Isa abiellus pärast seda Oda von Haldenslebeniga, kelle kaudu sai Bolesław kolm poolvenda: Mieszko Mieszkowici, Świętopełk Mieskowici ja Lambert Mieszkowici.

992 Mieszko I suri. Troonipärimiskord ei olnud tollal määratletud ja tavaks oli, et vendade vahel puhkeb kodusõda. Bolesław võitis sõja kiiresti ja pagendas oma poolvennad riigist või laskis nad tappa, hiljemalt 995. aastal olid tema vennad surnud.

Tänu keiser Otto III suurejoonelistele plaanidele nimetati Bolesław 1000. aastal esimeseks Poola kuningaks analoogselt Ungari esimese kuninga Istvan Pühaga. Selle eest pidi Poola saama osaks Saksa-Rooma riigist. Plaan luhtus, sest Bolesław ei allunud edaspidi Saksa-Rooma keisrile mingil moel. Kuningaks ei kroonitud teda varem kui 1025, kui Bolesław, kasutades keisri Heinrich II surma järel tekkinud võimuvaakumit Saksamaal, kroonis end ise Poola kuningaks.

Isiklikku
---------

Bolesław abiellus kõigepealt 984 Meißeni markkrahvi Rikdagi tütrega, aga pärast Rikdagi surma 985 kaotas naine Bolesławi soosingu ja mees ajas ta ära. Sellest abielust sündis tütar, kes 996. või 997. aastal abiellus kindlaksmääramata Pommeri vürstiga.

986. aastal abiellus Bolesław Ungari vürsti Géza tütre Ungari Judithiga, aga pärast Poola ja Ungari vaheliste suhete halvenemist ajas Bolesław 987 temagi ära. Arvatavasti ei naasnud Judith kodumaale, vaid suri umbes järgmisel aastal. Sellest abielust sündis poeg Bezprym, kes sai hiljem Poola kuningaks.

987. aasta paiku abiellus Bolesław Zachodnio-Słowiański vürsti Dobromiri tütre Emnildaga (suri hiljemalt 1017). Sellest abielust sündis viis last. Vanimast tütrest (988 – pärast 1013) sai nunn. Teine tütar Regelinda (989 – pärast 1014) abiellus 1002 Meißeni markkrahvi Herman I-ga, kuid abielu jäi lastetuks. Vanem poeg Mieszko II (990–1034) sai hiljem Poola kuningaks. Noorim tütar (umbes 991 – pärast 1018) abiellus 1015 Kiievi suurvürsti Svjatopolk I-ga. Noorem poeg Otto (1000–1033) osales pärast oma isa surma kodusõjas.

3. veebruaril 1018 abiellus Bolesław Meißeni markkrahvi Eckard I tütre Odaga (suri pärast 1025). Sellest abielust sündis tütar Matilda, kes 1035 abiellus Švaabimaa hertsogi Otto III-ga.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Bolesław I Chrobry** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev' | **Poola kuningas**1000–1025 | Järgnev**Mieszko II**

 |
**Aivar Viidik** (sündinud 9. aprillil 1968  Kärdlas) on eesti ajakirjanik, suhtekorraldaja, poliitik ja omavalitsusametnik. 

Aivar Viidik on lõpetanud Kärdla Keskkooli ja seejärel 1999. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal. 

Ta on töötanud Tartu linna avalike suhete juhina, Eesti Ekspressi tegevtoimetajana ning aastatel 2009–2015 Maalehe peatoimetajana.

Alates 27. jaanuarist 2021 kuni 18. juulini 2022 oli ta XIV Riigikogu liige.
Ta oli 24. augustist 2022 kuni 10. aprillini 2024 Hiiumaa valla Kärdla osavalla vanem.

Poliitiline tegevus
-------------------

Viidik kandideeris 1993. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kärdlas valimisliidu Oma Saar nimekirjas. Ta sai 59 häält ja osutus valituks Kärdla linna volikokku. Ta kandideeris 1996. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kärdlas valimisliidu Parem Kärdla nimekirjas, sai 15 häält ega osutunud valituks. Ta kandideeris 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Kärdlas valimisliidu Ühine Hiiumaa nimekirjas ja pääses Hiiumaa valla volikokku. Ta valiti Hiiumaa valla volikogu esimeheks. 7. novembril 2018 astus ta Reformierakonda, mille nimekirjas osales 2019 Riigikogu valimistel ja sai 893 häält. Pärast Kaja Kallase esimese valitsuse ametisse asumist pääses Viidik Riigikokku Kalle Laaneti asendusliikmena. Ta sai 2021 kohalike volikogude valimistel 220 häält. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 1029 häält ning ei osutunud valituks.

Viidik on Tartu tunnuslause "Heade mõtete linn" autor.

Ühiskondlik tegevus
-------------------

Viidik on MTÜ-de Hiiu Öko, Kärdla Elektrijaam ja Hiiu Elulood juhatuse liige ning Hiiumaa Muuseumid nõukogu liige.

Viited
------

1. ↑  "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2019. Vaadatud 16. juunil 2017.
2. ↑  Aivar Viidiku profiil valimisliidu Ühine Hiiumaa kodulehel.
3. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2016. Vaadatud 7. jaanuaril 2017.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
4. ↑  "Riigikogu koosseis muutus seoses valitsuse vahetusega". *Riigikogu*. 26.01.2021. Vaadatud 27.01.2021.
5. ↑  "E-ärregistri teabesüsteem".[*alaline kõdulink*]
6. ↑  2021. aasta kohalike omavalitsuste valimiste tulemused.
7. ↑  "Päring teatmik.ee andmebaasis". Vaadatud 26.01.2024.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: url-olek (link)
**Berthold** või **Bertold** (surnud 24. juulil 1198) oli Üksküla ehk Liivimaa piiskop 1196/1197–1198. Enamik infost tema elu ja tegevuse kohta pärineb Henriku Liivimaa kroonikast.

Pärast esimese Üksküla piiskopi Meinhardi surma pühitses Bremeni peapiiskop Hartwig II 1196/1197. aasta talvel tema järglaseks Bertholdi, kes oli tollal Loccumi tsistertslaskloostri abt. On arvatud, et ta võis juba Meinhardi ajal Liivimaal misjonärina tegutseda. Algselt küll tõrkudes lasi Berthold end peapiiskopil ümber veenda ja ta läks Liivimaale.

Piiskopina Ükskülasse jõudes võttis ta kiriku varanduse oma valdusse ning püüdis joogi, toidu ja kingitustega paganate ja kristlaste poolehoidu võita, kuid Holmi kalmistu pühitsemise ajal hakkasid kohalikud liivlased vaidlema, kas ta koos kirikuga ära põletada, maha lüüa või uputada. Nad heitsid talle ette vaesust. Seda nähes põgenes ta Ojamaa kaudu Saksimaale ja kaebas paavst Coelestinus III-le, kes seepeale lubas piiskopil Liivimaa kristlaste kaitseks ja apostaatide usku tagasisundimiseks kasutada ristisõdijaid, kellele ta omalt poolt selle eest pattude kustutamise garanteeris.

Pärast sõjaväega naasmist nõudis ta liivlastelt kristlusse tagasipöördumist ja julgeolekuks pantvange, et nad enam paganlusse tagasi ei langeks, nagu nad olid mitu korda teinud. Sõlmiti vaherahu, kuid see lõppes, kui liivlased hobusemoona otsivaid sakse tapnud olid. Järgnenud lahingus tulevase Riia linna asukohal kandis hobune Bertoldi liivlaste keskele, kus Ymaut (kroonika hilisemates tekstides tekkinud ümberkirjutusvea tõttu on juurdunud ekslik nimekuju Imant, lätipäraselt Imants) torkas ta selja tagant odaga läbi ja teised rebisid ta lõhki.

Vanim Henriku kroonika tekst (Codex Zamoscianus) ei nimeta Bertholdi surmapäeva. Hilisemates käsikirjades on sellena antud üheksas päev enne augusti kalende (24. juuli). Pole teada, millal see kiilund tekkis ja kui põhjendatud ta on. See võis olla tuletatud Bertoldi hauakirjast Riias. Lübecki Arnoldi kroonika järgi toimus lahing kuumal aastaajal.

Pärast Bertholdi surma sõlmiti Üksküla ja Holmi liivlastega rahu ja nad lasksid end preestritel ristida, lubades neid ka ülal pidada. Kui ristisõdijad olid ära läinud, pesid liivlased Väina jõe veega ristimisvee maha, võtsid vaimulikelt nende varad ära ja ajasid nad minema.

Viited
------

1. ↑  Indriķa hronika. Läti keelde tõlkinud Ā. Feldhūns; eessõna ja kommentaarid Ē. Mugurēvičs. Rīga: Zinātne, 1993. Peatükk II, kommentaar 1.
2. 1 2 3 4 5  Henriku Liivimaa kroonika. Tallinn, Eesti Raamat, 1982, lk 28–33.
3. ↑  Fonnesberg-Schmidt, Iben. *The popes and the Baltic crusades, 1147-1254*. The Northern World 26. BRILL, 2007, lk 71–73

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Meinhard** | **Liivimaa piiskop**1196–1198 | Järgnev**Albert**

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel bioloogist; ulmekirjaniku kohta vaata artiklit Lew R. Berg.* |

---

**Lev Semjonovitš Berg** (ka Leo Semenovich Berg) (14. märts (2. märts vkj) 1876 Bender – 24. detsember 1950 Leningrad) oli vene geograaf, ihtüoloog ja evolutsiooniteoreetik. 

Ta oli teadlasena erakordselt viljakas ja põhjalik, avaldades üle 20 raamatu ja monograafia, nende hulgas suurülevaated Venemaa kalastikust, Venemaa maastikugeograafilisest rajoneerimisest, klimatoloogiast jm. 

Aastal 1922 ilmunud raamat "Nomogenees" kirjeldas orgaanilist evolutsiooni kui seaduspäradel põhinevat protsessi – nomogeneesi. Ta väitis, et liikide teket ei põhjusta looduslik valik, vaid mutatsioonid, ja et loodusliku valiku roll on teisejärguline. See osutus üheks kõige mõjukamaks darvinismikriitiliseks teadusteoseks 20. sajandil. Sellele toetusid oma töödes Aleksandr Ljubištšev, Sergei Meien jt.

1940–1950 oli Berg Vene Geograafiaseltsi president.

Tema järgi on nimetatud Bergi mäed (6 nunataki rivi) Antarktikas. Severnaja Zemlja Oktoobrirevolutsiooni saarel ja Franz Josephi maa suurimal saarel Georgi maal asub Bergi neem.

Eesti maastikuteadlastest on Bergi õpilane olnud Eduard Markus.

Teoseid
-------

* Berg, Leo S. 1969. *Nomogenesis or Evolution Determined by Law*. (Translated from the Russian edition (1922) by J.N. Rostovtsov.) Cambridge: MIT Press.

Viited
------

1. ↑  Shapovalov, Leo 1951. Leo Semenovich Berg, 1876–1950. *Copeia* 1951(3): 185–186.
2. ↑  Viktor Masing 1977. L. S. Berg uurijana, juurdlejana ja innustajana. Rmt.: Pravdin, I.; Tšepurnov, V. *Akadeemik L. S. Berg (1876–1950)*. Tallinn: Valgus, lk. 52–54.
**August Undusk** (25. juuli 1931 Oudova – 14. jaanuar 2012 Tallinn) oli eesti matemaatik ja õppejõud.

1948. aastal lõpetas ta Kasepää 7-klassilise Kooli. Samal aastal asus õppima Tallinna Õpetajate Instituuti. 1952. aastal, kui Tallinna Õpetajate Instituut muudeti Tallinna Pedagoogiliseks Instituudiks, valis ta matemaatika ja füüsika õpetaja eriala. Lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi 1956. aastal keskkooli matemaatika-füüsika õpetaja kutsega. Pärast instituudi lõpetamist töötas neli aastat õpetajana Otepää Keskkoolis. Seejärel astus aspirantuuri Leningradi Riiklikku Pedagoogilisse Instituuti, tema juhendajaks oli professor Jaan Depman. 1971. aastal kaitses ta samas pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Формирование понятия функции и установление ее связей с некоторыми другими понятиями курса математики средней школы: на материалах 9-х классов школ Эстонской ССР". 

1965. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsika kateedri vanemõpetajana, 1974. aastast matemaatika metoodika dotsendina. Ta õpetas peamiselt matemaatika õpetamise metoodika kursusi ja juhendas õpetajapraktikat. Dotsendi ameti kõrval oli ta periooditi ka TPedI keeleteaduskonna dekaan ja matemaatikakateedri juhataja. Jäi pensionile 2000. aastal.

Ta on olnud matemaatikaõpikute ja töövihikute kaasautor ja eraõpetaja.

Tunnustus
---------

* 1992 – Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal
* 2000 – Tallinna Pedagoogikaülikooli teenetemedal

Viited
------

1. 1 2  "Tallinna Ülikool. In memoriam - August Undusk". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. oktoober 2016. Vaadatud 13. oktoobril 2016.
2. ↑  E-kataloog ESTER. Ундуск, Аугуст. Формирование понятия функции и установление ее связей с некоторыми другими понятиями курса математики средней школы: на материалах 9-х классов школ Эстонской ССР: автореферат кандидата педагогических наук. Ленинград: Ленинградский государственный педагогический институт, 1971
Evangelist Matteuse kujutis Ada evangeliaaris. Erinevalt Viini kroonimisevangeliaari rahulikult istuvana kujutatud evangelistidest on enamikul Ada grupi illustratsioonidel figuurid rahutult pööratud poosides ja värvipinnad tihedalt ornamenteeritud
**Ada grupp** (saksa keeles *Ada-Gruppe*, inglise keeles *Ada School* või *Ada group*) on rühm illustreeritud käsikirju, mis on saanud nime 790. aastast pärineva Ada käsikirja järgi ja mis koondab 8. ja 9. sajandil Karl Suure õukonnas Aachenis asutatud koolis loodud käsikirjalisi raamatuid. Nimi viitab sellele, et Ada käsikiri on olnud suurele osale järgnevatele käsikirjadele stiilieeskujuks ja tervel rühmal on olnud tähtis osa karolingide raamatumaali stiili kujunemisel. Käsikirjarühma ühendavateks joonteks on hilisantiigi arhitektuurielemendid ja ornamendid dekooris ning bütsantsi kunstile omane figuurikujutus.

Käsikirjad
----------

Ada gruppi kuuluvaiks loetakse järgmised käsikirjad:

* Godescalci perikoopideraamat
* Ada evangeliaar
* Saint-Martin-des-Champs' evangeliaar
* Dagulfi psalter
* Saint-Riquier' evangeliaar
* Londoni evangeliaar (British Library, Harley 2788, inglise keeles ka Harley *codex aureus*)
* Londoni evangeeliumifragment (British Library, Cotton Claudius B.V, f.132v)
* Saint Médardi evangeliaar
* Lorschi evangeliaar

Vahel, toetudes sarnasele päritolukohale, loetakse Ada grupi hulka ka Viini kroonimisevangeliaar ja selle eeskuju järgivad käsikirjad.

#### Pildid

* Godescalci perikoopideraamat. Majestas DominiGodescalci perikoopideraamat. *Majestas Domini*
* Lorschi evangeliaar. Evangelist MarkusLorschi evangeliaar. Evangelist Markus
* Saint-Riquier' evangeliaar. Evangelist MatteusSaint-Riquier' evangeliaar. Evangelist Matteus
* Soissonsi Saint-Médardi evangeliaar. Elu allikasSoissonsi Saint-Médardi evangeliaar. Elu allikas
* Harley 2788. Luuka evangeeliumi algus Quoniam guidemHarley 2788. Luuka evangeeliumi algus *Quoniam guidem*
* Lorschi evangeliaar. Maiestas DominiLorschi evangeliaar. *Maiestas Domini*

Viited
------

1. ↑  V. Vaga. Üldine kunstiajalugu. 2007
2. ↑
**Kristian Martti-Mikael Kuusela** (sündinud 19. veebruaril 1983 Seinäjokis) on Soome jäähokimängija, kes mängib Soome kõrgliiga klubis Tappara ründajana paremäärel.

Ta alustas Tapparas ka jäähoki mängimist, kuid Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2002–03 Ässäte meeskonnas.

Hooaja 2006–07 teises pooles mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Modo Hockey, kellega tuli sel hooajal Rootsi meistriks. Kuusela lõi Rootsi kõrgliiga hooaja 2006–07 otsustavas finaalmängus Linköpingsi vastu Modo võiduvärava. Aastatel 2007–2010 mängis ta Soome kõrgliigas Oulun Kärpäte ja 2011–2013 Espoo Bluesi ridades.

Hooajal 2013–14 asus ta mängima Tapparas. Suurema osa 2016–17 põhihooajast mängis ta KHL-i klubis Habarovski Amur ning naasis sama hooaja lõpus Tapparasse.

Soome meistriks on Kuusela tulnud 2008. aastal Kärpätega ning 2016. ja 2017. aastal Tapparaga. Lisaks on ta Soome meistrivõistlustelt võitnud veel viis hõbemedalit ja ühe pronksmedali. Hooaja 2005–06 väljalangemismängudes oli Kuusela Petr Tenkráti kõrval kuue väravaga väljalangemismängude suurim väravakütt. Soome kõrgliigas on Kuusela kõige resultatiivsem hooaeg olnud 2015–16, mil ta lõi 20 väravat ja andis 39 väravasöötu – samal hooajal pälvis ta liiga resultatiivseimale mängijale antava Veli-Pekka Ketola auhinna ja põhihooaja parimale mängijale antava Lasse Oksaneni auhinna ning valiti liiga sümboolsesse koosseisu. Soome kõrgliigas on ta 20 või enam väravat löönud veel 2005–06 Ässätes mängides (26 väravat), 2008–09 Kärpätes mängides (23 väravat) ja 2019–20 Tapparas mängides (20 väravat).

2019. aastal tuli Kuusela Soome jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 20.12.2021)
2. ↑   (vaadatud 20.11.2021)
3. ↑   (vaadatud 20.12.2021)

Välislingid
-----------

* Kristian Kuusela hockeydb.com lehel
*Siin on loetletud iluuisutajaid.* 



---

**# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y**

---

A
-

Molly Aaron
- Yann Abback
- Jeremy Abbott
- Florent Amodio
- Miki Ando
- Shizuka Arakawa
- Mao Asada

B
-

Oksana Bajul
- Michal Březina
- Andrée Brunet
- Pierre Brunet
- Jeffrey Buttle

C
-

Alain Calmat
- Guillaume Cizeron
- Sasha Cohen 
- Samuel Contesti
- Toller Cranston

D
-

Meryl Davis
- Oksana Domnina
- Meagan Duhamel

E
-

Oleg Epštein

F
-

Aleksandr Fadejev
- Javier Fernández
- Lina Fjodorova
- Rachael Flatt
- Gilbert Fuchs

G
-

Elene Gedevanišvili
- Alain Giletti
- Ilja Glebov
- Jelena Glebova
- Gillis Grafström
- Grethe Grünberg
- Anastassija Gubanova

H
-

Yuzuru Hanyū
- Sarah Hecken
- Sonja Henie
- Margus Hernits
- Helery Hälvin

I
-

Svetlana Issakova

J
-

Aleksei Jagudin
- David Jenkins
- Jin Yang
- Brian Joubert
- Anna Jurkiewicz
- Laura Britt Järvsoo

K
-

Geido Kapp
- Juko Kavaguti
- Eva-Lotta Kiibus
- Kim Yu-Na
- Kiira Korpi
- Carolina Kostner
- Aleksei Kozlov
- Serhi Kulbatš
- Juri Kurakin

L
-

Stéphane Lambiel
- Nataly Langerbaur
- Alena Leonova
- Laura Lepistö
- Anna Levandi
- Arlet Levandi
- Gerli Liinamäe
- Stefan Lindemann
- Evan Lysacek

M
-

Tatsuki Machida
- Ksenia Makarova
- Caitlin Mallory
- Jenna McCorkell
- Sarah Meier
- Kimmie Meissner
- Maksim Miroškin
- Scott Moir
- Jutta Müller

N
-

Mirai Nagasu
- László Nagy
- Ondrej Nepela

O
-

Verner Oamer
- Renata Oganesjan
- Kurt Oppelt

P
-

Pang Qing
- Gabriella Papadakis
- Ly Piir
- Jevgeni Pljuštšenko
- Yannick Ponsero
- Alban Préaubert
- Anett Pötzsch

R
-

Eric Radford
- Susanna Rahkamo
- Lea Rand
- Kristjan Rand
- Taavi Rand
- Diana Rennik
- Ivana Reitmayerova
- Joannie Rochette
- Irina Rodnina
- Viktor Romanenkov
- Oksana Romanenkova

S
-

Ulrich Salchow
- Olena Savtšenko
- Sissy Schwarz
- Barbara Ann Scott
- Aleksandr Selevko
- Mihhail Selevko
- Maria Sergejeva 
- Henry Graham Sharp
- Shen Xue
- Irina Slutskaja
- Aleksandr Smirnov
- Robin Szolkowy

Š
-

Maksim Šabalin
- Anne Šaraškin
- Aleksandr Škirin
- Kristina Škuleta-Gromova
- Irina Štork

Z
-

Natalja Zabijako
- Zhang Dan
- Zhang Hao
- Miriam Ziegler
- Zhao Hongbo

Ž
-

T
-

Tong Jian
- Aleksei Trohlev
- Jelizaveta Tuktamõševa
- Cecilia Törn

U
-

V
-

Tiiu Valgemäe
- Deniss Vasiļjevs
- Olga Vassiljeva
- Tomáš Verner 
- Tessa Virtue

W
-

Johnny Weir
- Charlie White
- Katarina Witt

Õ
-

Ä
-

Ö
-

Ü
-

X
-

Y
-

Yu Xiaoyu
**Aleksandr Olegovitš Burmistrov** (vene keeles Александр Олегович Бурмистров; sündinud 21. oktoobril 1991) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana KHL-i klubis Kaasani AK Bars.

Ta alustas Kaasan AK Barsis ka klubikarjääri. KHL-is debüteeris ta hooajal 2008–09.

2009. aastal suundus Burmistrov mängima Põhja-Ameerikasse. Ta liitus Ontario Hockey League'i klubiga Barrie Colts. 2010. aastal valiti ta NHL-i *draft* '​is Atlanta Thrashersi poolt kaheksanda valikuna. NHL-is debüteeris ta 8. oktoobril 2010 mängus Washington Capitalsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 29. oktoobril mängus Buffalo Sabresi vastu. 2011. aastal kolis Atlanta Thrashers Kanadasse ja hakkas tegutsema nime all Winnipeg Jets.

Aastatel 2013–2015 mängis Burmistrov AK Barsis. Seejärel naasis ta Jetsi. 2017. aasta jaanuaris liitus ta Arizona Coyotesiga. 2017. aasta juulis siirdus ta Vancouver Canucksi, kuid ta sai seal minimaalselt mänguaega. 24 mänguga sai ta kirja kaks väravat ja neli väravasöötu. Sama aasta detsembris teatas tema agent, et Burmistrov on oma NHL-i karjääri lõpetanud. Tema edukamaks hooajaks NHL-is jäi 2011–12, kui ta lõi Jetsi meeskonnas liigas 13 väravat ja andis 15 väravasöötu.

Hooaja 2017–18 teises pooles liitus ta taas AK Barsiga. Samal hooajal võitis ta klubiga Gagarini karika. 2018. aasta septembris siirdus ta Ufa Salavat Julajevi. Ta mängis seal kuni hooaja 2019–20 lõpuni ja naasis seejärel Kaasanisse.

2014. aastal tuli Burmistrov Venemaa jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Lisaks võitis ta 2016. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Välislingid
-----------

* Aleksandr Burmistrov KHL.ru lehel
* Aleksandr Burmistrov NHL.com lehel
* Aleksandr Burmistrov hockeydb.com lehel
**Sokrátis Papastathópoulos** (kreeka keeles Σωκράτης Παπασταθόπουλος; sündinud 9. juunil 1988 Kalamátas) on Kreeka jalgpallur, kaitsja. Alates 2023. aasta oktoobrist mängib ta Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis.

Klubikarjääri jooksul on ta mänginud muuhulgas veel Itaalia kõrgliigaklubides Genoa ja Milan, Saksamaa kõrgliigaklubides Bremeni Werder ja Dortmundi Borussia, Inglismaa kõrgliigaklubis Arsenal ja Kreeka kõrgliigaklubis PAE Olympiakós.

Koondisekarjäär
---------------

2007. aasta U-19 Euroopa meistrivõistlustel võitis Papastathópoulos Kreeka noortekoondisega hõbemedali ja ta oli koondise kapten.

Debüüdi Kreeka rahvuskoondises tegi Papastathópoulos 5. veebruaril 2008 sõprusmängus Tšehhi vastu.

Esimese värava lõi ta Kreeka rahvuskoondises 2014. aasta maailmameistrivõistluste veernadfinaalmängus 29. juunil Costa Rica vastu.

Teise ja seni viimase värava lõi ta rahvuskoondises 13. juunil 2015 EM-i valikmängus Fääri saarte vastu.

Ta on kuulunud Kreeka koondisse lisaks 2014. aasta maailmameistrivõistlustele veel 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
----------

Milan
* Serie A: 2010–11

Dortmundi Borussia
* DFL-Supercup: 2013, 2014
* DFB-Pokal: 2016–17

Arsenal
* FA Cup: 2019–20

Olympiakós
* Kreeka Super League: 2020–21, 2021–22
* Kreeka karikas: Teine koht 2020–21

Välislingid
-----------

 Sokrátis Papastathópoulos – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Walter Nowotny** (7. detsember 1920 Gmünd (Austria) – 8. november 1944 Epe (Saksamaa)) oli Saksa hävituslendur.

Walter Nowotny sündis raudteeametniku peres. Napilt kuu aega pärast Teise maailmasõja puhkemist astus ta Saksa lennuväkke (Luftwaffe).

Esimesed lahinguülesanded täitis ta läänerindel, kuid esimesed 3 (ametliku statistika järgi 2) lahinguvõitu saavutas ta 19. juulil 1941 õhulahingus Saaremaa kohal. 

Nowotny allatulistamine Saaremaa ranniku lähedal juhtus 1941. aasta 19. juulil tema esimeses õhulahingus Nõukogude lennuväe lennukitega. Ta sai lahinguülesandeks lennuüksuse koosseisus rünnata lennukil Messerschmitt Bf 109 E-7 Kuressaare lähedal avastatud Nõukogude hävituslennukite baasi. Osa lennukeid hävitati maapinnal ning Nowotny laskis õhulahingus veel alla kaks vaenlase lennukit. Võimalik, et üks tema alla tulistatud vastastest oli hilisem Nõukogude Liidu kangelane Vladimir Avdejev. 

Tagasilennul Kuramaal asuvale lennuväljale kaotas Nowotny silmist oma lahingupaarilise. Märgates talle lähenevat lennukit, pidaski Nowotny seda oma paariliseks. Eksitus tuli ilmsiks alles siis, kui Nowotny lennuki mootor seiskus läheneva Nõukogude hävituslennuki kuulipilduja valangust. Nowotny tulistas vaenlase lennuki küll alla, nüüd juba kolmanda, kuid oli sunnitud maanduma rannavette. Kummipaadil kätega sõudes kulus Nowotnyl väga nõrgana Kuramaale jõudmiseks kaks ööpäeva.

Ametliku statistika järgi tulistas Walter Nowotny 15. juunil 1942 alla 100. vaenlase lennuki, sama aasta 18. augustil 150. ja 24. septembril 200. ning saavutas 14. oktoobril 1943 Leedu kohal esimesena 250. ametlikult kinnitatud lahinguvõidu.

Saksa Riigi kõrgeima autasuna pälvis ta esimese lenduri ja kaheksanda sõjaväelasena kõrgeima autasu: Raudristi Rüütliristi tammelehtede, mõõkade ja briljantidega. Walter Nowotny eeskuju etendas tähtsat osa Saksa relvajõudude võitlusmoraali ülevalhoidmisel.

1944. aastal määrati Nowotny esimese Saksa reaktiivhävituslennukite Messerschmitt Me 262 üksuse etteotsa. Tema juhiomadused said aga ülemuste ränga kriitika osaliseks. Püüdes end taas sõjamehena tõestada, suundus ta 8. novembril 1944 reaktiivhävituslennukil Me-262 eskadrilli koosseisus oma viimaseks osutunud võitlusse Saksamaa kohal lendavate USA pommituslennukitega. Naastes lahinguülesandelt, ründas Nowotny reaktiivlennukit maandumisel Achmeri lennuväljale USAAF-i hävituslennukite P-51 Mustang eskadrill. Walteril ei vedanud teist korda, avanenud langevari vedas ta üle langeva Me-262 kiilu, mis lõikas lenduri surnuks.

Walter Nowotny on allatulistatud lennukite hulga poolest seni viiendal kohal püsinud hävituslendur. Tema ametlikuks lõppskooriks jäi 258, koos kinnitamata võitudega koguni 281 allatulistatud vastast. Teise maailmasõja ja kõigi aegade edukaim hävituslendur Erich Hartmann tulistas alla 352 vaenlaslennukit.

Vaata ka
--------

* Teise maailmasõja lennuässad

Välislingid
-----------

* Legend algas Saaremaa kohal, Meie Maa 8. jaanuar 2000
* Saksa õhuässa lennuk jääb esialgu merepõhja, Postimees 21. september 2009
* Rita Loel, Walter Nowotny lennuk jääb igaveseks merepõhja, Saarte Hääl, 30. märts 2011
**Kaarli mõis** (saksa keeles *Karlshof*) oli Saksi mõisa kõrvalmõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Praegune asukoht - Vahakulmu küla, Tapa vald Lääne-Viru maakonnas.

Mõis rajati 1770. aastatel Kuru ja Räsna mõisast eraldatud aladest. Kuulus Baggehufwudtidele, 1834. aastal läks mõis krahv Peter Manteuffelile. Mõisa viimane omanik oli Margarete von Brevern.

Mõisa peahoone pole säilinud.

Viited
------

1. ↑   (vaadatud 23.01.2016)
2. ↑  Kaarli mõis (Ambla) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 23.01.2016)

Välislingid
-----------

* Kaarli mõis (Ambla) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
* Kaarli mõis (Ambla khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
* Kaarli mõis, www.tapamuuseum.ee

Ambla kirik
Ambla kihelkond

**Kirik**: Ambla  

**Mõisad**: Aru mõis | Jootme mõis | Jäneda mõis | Järvajõe mõis | Kaarli mõis  | Kalle mõis | Karkuse mõis | Koigi mõis | Kukevere mõis | Kurge mõis | Kuru mõis | Käravete mõis | Lehtmetsa mõis | Lehtse mõis | Linnape mõis | Moe mõis | Nõmmküla mõis | Pruuna mõis | Prümli mõis | Põriki mõis | Raka mõis | Roosna mõis | Rägavere mõis | Räsna mõis | Saiakopli mõis | Tamsalu mõis | Tapa mõis | Trilli mõis | Uudeküla mõis
Manuel Lanzini 2017. aastal West Ham Unitedi särgis
**Manuel Lanzini** (sündinud 15. veebruaril 1993 Ituzaingós) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Premier League'i klubis West Ham United ja Argentina jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodumaal River Plate'is, millega liitus 2002. aastal. Debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta hooajal 2010–11. 2011. aastal ja osa 2012. aastast mängis ta laenul olles Brasiilia kõrgliiga klubis Fluminense ja naasis seejärel River Plate'i.

Hooajal 2014–15 mängis ta laenul olles Araabia Ühendemiraatide klubis Al Jazira. 2015. aasta juulis suundus ta laenule West Hami, kellega sõlmis järgmise aasta märtsis püsiva lepingu. Hooajal 2016–17 lõi ta Inglismaa kõrgliigas kaheksa väravat ja ta valiti klubi mängijate poolt hooaja parimaks mängijaks.

Debüüdi Argentina jalgpallikoondises tegi Lanzini 9. juunil 2017 sõprusmängus Brasiilia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. märtsil 2018 sõprusmängus Itaalia vastu. Ta nimetati küll Argentina koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlusteks, kuid jäi vigastuse tõttu turniirist eemale.

Saavutused
----------

Fluminense
* Campeonato Brasileiro Série A: 2012

River Plate
* Argentina Primera División: Torneo Final 2014

Viited
------

1. ↑  "Ginge and Manu win acclaim". whufc.com. Vaadatud 14.4.2019

Välislingid
-----------

 Manuel Lanzini – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
**Skandinaavia mäestik** on mäestik Skandinaavia poolsaare lääneosas. Kulgeb edela-kirde suunas poolsaare lääne- ja loodeosas, hõlmab Norra ning osa Rootsist ja Põhja-Soomest.

Mäestiku pikkus on umbes 1700 km ja laius umbes 600 km (lõunas).

Kõrgeim osa on Jotunheimen. Suurim kõrgus on 2469 m üle merepinna (Galdhøpiggen); läheduses paikneb ka Skandinaavia kõrguselt teine tipp, mille kõrgus on 2465 m (Glittertind). Kõrgeimad piirkonnad Rootsis on Kebnekaise mäe ümbrus (kõrgem punkt 2097 m) ja Sareki rahvuspark (kõrgeim punkt 2089 m). Soome kõrgeim punkt (1324 m) asub Halti mäe nõlval Soome-Norra piiril. 

Skandinaavia mäestik on tekkinud kaledoonia kurrutuste ajal. Murrangute põhjustatud järsud tugevasti liigestatud läänenõlvad moodustavad fjordranniku, lauged idanõlvad laskuvad astanguina Norrlandi platoole.

Mäestikud paljud piirkonnad on rahvuspargid ja kaitsealad. Mõned suuremad neist on Hardangerdvidda ja Jotunheimen Norras, Padjelanta ja Sarek Rootsis. Teiselt poolt on mäestik aktiivses kasutuses puhkealana. Seal on mäesuusakeskused, matkarajad ning väga tihe mägimatkamise toetusvõrgustik - mägimajad, päästeonnid, märgistatud rajad, sillad ja paadiühendused.
Kihelkonna kirik
Kihelkonna kiriku kellatorn
Kiriku sisevaade
**Kihelkonna Mihkli kirik** ehitati 13. sajandi kolmandal veerandil. Säilinud on kiriku võlvimaalingud 13. sajandist. Eesti arhitektuuris ainulaadne on kooriruumi ripp-päiskivi. Renessanss-stiilis altarimaal on maalitud aastal 1591 ja kantsel valmistatud aastal 1604, mida täiendati 1794. aastal. Sakraalehitisest endast uuem kooriruumi idaküljel asetsev käärkamber ehitati 19. sajandil.

14 registriga oreli ehitas kirikule 1805. aastal meister Johann Andreas Stein. See orel on Eesti vanim. Friedrich Weissenborn ehitas selle 1890. aastal ümber ja lisas teise manuaali, millega lisandus ka neli registrit. Orel restaureeriti 2018. aastal.

Kellatorn, mis asub kirikust eraldi, ehitati 1638. aastal. Kellad paiknesid eraldiasuvas hoones kuni läänetorni ehitamiseni aastail 1897–1899. Kellatorn on ainulaadne kogu Baltikumis, kuna on vanim säilinud kirikust eraldiseisev kellatorn. Pärast 2009. aasta restaureerimist kostab sealt taas kellahelin.

Kihelkonna Mihkli kirikut kasutab EELK Kihelkonna Mihkli kogudus.

2017. aasta suvel sai Kihelkonna kirik teise kella.

Kirikutorn meremärgina
----------------------

Kirikul on tähtsus ka meremärgina. 2009. aastani oli kirikutorn kasutusel päevamärgina, mis moodustas sihi Kihelkonna alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 2724 meetrit ja sihi asimuut 128,9°.

Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 923.

Viited
------

1. ↑  "Eesti vanim orel on taas nagu uus" ERR, 30. september 2018
2. ↑  Rene Reinsoo. Kihelkonna kiriku nimepäev ja kiriku kellatorni restaureerimisjärgne avamine. Meie Maa, 24. september 2009.
3. ↑  Kihelkonna kiriku kellatorn sai teise kella, ERR, 4. august 2017
4. ↑  Teadaanded meremeestele[*alaline kõdulink*]. Veeteede Amet, 2009, 11.
5. ↑  Sihi andmed navigatsioonimärkide andmekogus

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kihelkonna kirik** |

* Kihelkonna kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
* Kihelkonna kirik võrgukohas kirikud.muinas.ee


Kihelkonna kirik
Kihelkonna kihelkond

**Kirik**: Kihelkonna  

**Mõisad**: Atla mõis | Karala mõis | Kotlandi mõis | Kuusnõmme mõis | Lahetaguse mõis  | Loona mõis | Lümanda mõis | Oju mõis | Paju mõis | Pidula mõis | Pilguse mõis | Rootsiküla mõis | Tagamõisa mõis
Saksi mõisa peahoone peatrepi poolt vaadatuna 2012. aastal
**Saksi mõis** (saksa keeles *Saximois, Saximois in Kirchspiel St. Katharinen, Wierland* ) oli mõis Lääne-Virumaal Kadrina kihelkonnas, tänapäeval asub mõis Lääne-Virumaal Tapa valla territooriumil. 

Saksi mõisast on esmateateid 1505. aastast.

Mõisaomanikud
-------------

Esmateateid mõisast on 1505. aastast, mil mõis kuulus Taubedele, 1620. aastal läks mõis Uexküll-Güldenbandide valdusse, 1800. aastal müüs ooberst Otto Daniel Alexander von Uexküll-Güldenband mõisa Jacob Gustav von Baggehufwudtile, kellelt 1824. aastal ostis mõisa krahvinna Louise Zoege von Manteuffel, kelle hilisem abikaasa oli Peter August Friedrich von Manteuffel.

1849. aastal loovutas krahvinna Helene Louise Elisabeth Zoege von Manteuffel Saksi mõisa oma tütrele, krahvinna Wilhelmine von Elise Manteuffelile.

Wilhelmine von Elise Manteuffeli surma järel (1902) pärisid Jõepere, Vasivere, Saksi ja Karila mõisa võrdsetes osades tema tütre Marie Agnese tütred Margarethe (Daisy) von Brevern, krahvinna Helene (Nelli) von Tiesenhausen ja paruness Maric von Taube.

1904. aastal omandas mõisad pärijatevahelise kokkuleppe alusel Margarethe (Daisy) Luise von Brevern (sünd von Baggehuffwudt), makstes teistele pärijatele Jõepere mõisa eest 100 000 rubla, Saksi mõisa eest 138 000 rubla, Vasivere mõisa eest 10 000 rubla ja Karila mõisa eest 20 000 rubla.

Mõis võõrandati 1919. aastal ja mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Margarete von Brevern.

Mõisahooned
-----------

Saksi mõisa kahekorruseline klassitsistlik peahoone, mis on muinsuskaitse all, ehitati 1810.–1820. aastatel. Mõisa eeskoda, palkon ja terrassid pärinevad 20. sajandi algusest. 

Eesti NSV ajal tegutses mõisahoones Saksi eriinternaatkool. 1984. aasta tulekahjus sai hoone ränki purustusi, sealhulgas hävis kogu sisekujundus ning laed-katused. 

Hoone on eravalduses, kuid sisetööd on senini tegemata. Säilinud on ka mitu huvitavat mõisa kõrvalhoonet, 1904. aastal ehitatud kuivati ja ümberehitatud valitsejamaja.

Mõisa juures on ka mõisapark (4,2 ha) ja Saksi mõisa järv.

Viited
------

1. ↑  Kinnistute register. Saksi mõis (Kadrina khk)
2. ↑  "Kultuurimälestiseks tunnistamine" kultuuriministri 30.03.1998 määrus nr. 8, (RTL 1998, 147/148, 558)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Saksi mõis** |

* Saksi mõis

Kadrina kirik
Kadrina kihelkond

**Kirik**: Kadrina  

**Mõisad**: Arbavere mõis | Eigu mõis | Hulja mõis | Hõbeda mõis | Imastu mõis | Ilumäe mõis | Jõepere mõis | Jõetaguse mõis | Kadrina kirikumõis | Kihlevere mõis | Kolu mõis | Kruusimäe mõis | Kõrve mõis | Lante mõis | Lasila mõis | Liblika mõis | Liigvere mõis | Lepiku mõis | Loksu mõis | Muike mõis | Muusi mõis | Mõndavere mõis | Neeruti mõis | Oonurme mõis | Pala mõis | Pakitu mõis | Palmse mõis | Polli mõis | Pressi mõis | Päri mõis | Saksi mõis | Sakussaare mõis | Sinnepali mõis | Soomukse mõis | Tuimõisa mõis | Tõdva-Kõnnu mõis | Udriku mõis | Undla mõis | Uku mõis | Vandu mõis | Vasivere mõis | Vatku mõis | Vohnja mõis | Võduvere mõis | Võsu mõis
**Masako** (雅子; sünninimi **Masako Owada**; sündinud 9. detsembril 1963 Tokyos) on Jaapani keisrinna, keiser Naruhito abikaasa. 

Ta sündis elukutselise diplomaadi Hisashi Owada esimese tütrena. Tal on kaks nooremat õde. 

Ta oli kaheaastane, kui pere kolis Moskvasse. Jaapanisse naasnult õppis ta Tokyos kuni keskkooli teise klassini. Siis kolis pere USA-sse Bostonisse, kus ta lõpetas 1981. aastal keskkooli.

Pärast Harvardi Ülikooli majandusteaduskonna lõpetamist õppis Masako lühikest aega Tokyo Ülikooli õigusteaduskonnas. Pärast seda sooritas ta edukalt diplomaatilise teenistuse eksamid ja asus tööle välisministeeriumi, kus töötas ka ta isa. 

Masako räägib lisaks jaapani keelele vabalt inglise ja prantsuse keelt, lisaks suhtlustasemel saksa, vene ja hispaania keelt.

9. juunil 1993 abiellus ta kroonprints Naruhitoga. Nende tütar printsess Aiko sündis 1. detsembril 2001.

Masako on alates 2002. aastast avalikkuse tähelepanust kõrvale hoidnud emotsionaalse stressi tõttu, mille põhjuseks peetakse üldsuse survet sünnitada meessoost troonipärija.
***Beatbox***, ka *human beatbox*, on suu abil pilli- ja muude helide jäljendamine. Kõige sagedamini jäljendatakse elektrooniliste pillidega loodud rütmimuusikat (*beat* – inglise keeles 'löök'), eriti trummi- ja bassirütme. 

Spencer X "Be Somebody" (2016)
*Beatbox* sai alguse 1980. aastatel ning selle eelkäijateks loetakse Doug E. Freshi ja Buffyt ansamblist Fat Boys. Nad astusid üles fenomenaalse oskusega tuua huulte ja keele abil kuuldavale rütmilisi helisid. Ehkki need olid veel üsna algelised, suutsid nad innustada paljusid sel alal eksperimenteerima ja harjutama. Peagi kerkisid esile ka teised tegijad, näiteks Biz Markie ja Michael Winslow, kes on tuntud filmist "Politseiakadeemia".

1990. aastatel suri *human beatbox* peaaegu täielikult välja, arvestataval tasemel ei viljelenud seda peale väheste fanaatikute keegi. *Beatbox*'i viis uuele tasemele ansamblisse The Roots kuulunud Rahzel M. Brown (hüüdnimega The Godfather of Noize), kellel ilmus 1999. aastal sooloalbum "Make the Music 2000: The Fifth Element". Ühtlasi andis ta *human beatbox*'ile uue mõõtme, kuna suuga ei tekitatud enam ainult rütme, vaid lausa muusikat: *skratch*'i, bassikäike koos trummisaatega, matkiti puhkpille, viiulit, kitarri, süntesaatorit jt.

Paljud nimetavad *beatbox*'i hiphopi viiendaks või unustatud elemendiks, kuid tänapäevaks on see stiil ületanud kõikide muusikažanrite piirid, ulatudes tantsumuusikast džässini, leides kõlapinda ka reklaamides, filmides, teatrietendustes ja isegi osana sümfoonilisest muusikast. Eraldi haruna on välja kasvanud *vocal percussion* ehk trummikomplekti spetsiifiline jäljendamine *a cappella* ansamblites.

*Beatbox* Eestis
----------------

Eesti kuulsaim tänapäevase *beatbox*'i eelkäija oli alates 1930. aastatest Boba – Vladimir Sapožnin.

Esimesed tänapäevase *beatbox*'i viljelejad olid Chalice, Luiks ja Dynamical Tongues Crew (MC Busta ja Letrap) ja 615 Crew (CuBa, Kraff, Kose). *Beatbox*'ile tõmbas tähelepanu Rey telesaates "Eesti otsib superstaari".

2006. aastal toimus Tartus klubis Illusion esimene EBB, mille võitis Yolq4. 2007. aastal krooniti Tallinnas Tammsaare pargis toimunud võistluse võitjaks Masta Gru.

Vaata ka
--------

* *a cappella*
**Narva Eesti Põhikool** on põhikool Narvas aadressil Hariduse 3. Kooli õppekeel on eesti keel.

Ajalugu
-------

### Narva 2. Keskkool

Narva 2. Keskkooli hoone aastatel 1944–1948 ja 1951–1962 Narvas Vabaduse 20
16. oktoobril 1944 alustas Narvas aadressil Vabaduse 20 tööd **Narva 2. Keskkool**. Õpilasi oli kolm. Kooli organiseerija ja esimene õpetaja oli Jevgenia Trepova. Aastatel 1948–1951 toimus õppetöö Sepa tänaval. Aastatel 1951–1960 tegutses kool taas Vabaduse tänaval, kuni 1960. aastal valmis Kraavi tänaval uue koolimaja esimene korpus, mida tänapäeval nimetatakse vanaks korpuseks. Kuni 1962. aastani toimus õppetöö ka Vabaduse tänava majas.

1962. aastal valmis koolimaja 4-korruseline juurdeehitus. Samal aastal alustas umbes 500 õpilasega tööd ka kooli venekeelne osakond. 1. septembril 1970 kolis venekeelne osakond äsjavalminud Narva 10. Keskkooli (tänapäeval Narva Paju Kool) uude hoonesse.

Alates 1968. aastast kandis kool Eesti Töörahva Kommuuni nime.

### Narva Eesti Keskkool ja Narva Eesti Gümnaasium

11. septembril 1992 nimetati kool ümber **Narva Eesti Keskkooliks**.

Alates 12. aprillist 1994 oli kooli nimi **Narva Eesti Gümnaasium**.

16. septembril 1995. aastal toimus koolis pommiplahvatus, mille tagajärjel neljakorruseline hoone muutus kasutuskõlbmatuks. Õppetöö jätkus "vanas korpuses" kahes vahetuses. Koolihoone remonditi ja taasavati pidulikult 2. septembril 1996. Avamisest võttis osa ka tollane Eesti peaminister Tiit Vähi, koolimaja õnnistas Viru praost Peeter Kaldur.

Narva haridussüsteemi arengukava järgi otsustati 2023. aastaks kujundada kinnistu aadressil Kraavi 1 ümber selliselt, et sinna tuleb põhikool, riigigümnaasium ja lasteaed. Nende rajamiseks kuulutati 30. juunil 2020 välja arhitektuurikonkurss auhinnafondiga 27 500 eurot. 2021. aastal allkirjastasid Eesti haridus- ja teadusminister Liina Kersna ja Narva linnapea Katri Raik Narva Eesti Gümnaasiumi riigile üleandmise lepingu ning 1. septembrist 2021 on kooli pidaja Haridus- ja Teadusministeerium. Eesmärk on kujundada Narva hariduslinnak, mis loob võimaluse õppida eesti keeles alates lasteaiast kuni gümnaasiumi lõpuni.

Alates 1. septembrist 2023 on kool põhikool ja see kannab nime **Narva Eesti Põhikool.**

Kooli direktorid
----------------

* Karin Välja
* Luise-Marie Kulbas (03.07.1944–12.04.2022)
* Uta Kroon-Assafrei
* 2022 – Irene Käosaar

Viited
------

1. ↑  Для строительства второй госгимназии в Нарве объявлен архитектурный конкурс ERR.ee 30.06.2020 (vaadatud 01.07.2020)
2. ↑  Narva Eesti Gümnaasium on uuest õppeaastast riigikool, www.postimees.ee, 17. mai 2021

Välialingid
-----------

* Kooli koduleht
* Rein Sikk, Narva eestlased said kingiks kooli, epl.delfi.ee, 30.12.1996
Linnadevaheline jaotusveoauto
**Jaotusveoauto** (ingl.k. *delivery truck; delivery lorry*) on kahe- või kolmeteljeline furgooniga veoauto, mis veab kaupu ladude ja terminalide läheduses enamasti kuni mõnesaja kilomeetri pikkustel veomarsruutidel. Jaotusveoautosid kasutatakse tavaliselt terminalide jaotuspiirkondades kauba jaotus- ning kokkuveoks. Need on varustatud enamasti tagaluuktõstukiga, mis hõlbustab laadimistoiminguid.

Ülevaade
========

**Linna jaotusveoautosid** on kahte tüüpi – **väikesed linna jaotusautod** ja **suured linna jaotusautod**. Tavapärane kaubasaadetiste jaotus- ja kokkuvedu linnades ja nende lähiümbruses tehakse suurte, kaheteljeliste linna jaotusveoautodega. Autode lastiruumi pikkus on tavaliselt vahemikus 6–7m ja kandejõud 6–8 t. Taolisse koormaruumi mahub tavapäraselt 15–20 EUR1 tüüpi kaubaalust. 

Suurtes linnade keskuste kitsastel ja ülekoormatud tänavatel pole võimalik kasutada kaupluste varustamisel suuri jaotusveoautosid. Sel eesmärgil toodetakse väiksemaid, kaheteljelisi furgooniga ja enamasti tagaluugiga linna jaotusveoautosid furgooni pikkusega 5–6 m ja kandejõuga 4–6 t. Arvestatav osa väiksemate, enamasti käsitsi peale- ja mahalaaditavate saadetiste veost, tehakse linnades ka 1,5–2,0 tonnise kandejõuga,suuremate kaubikutega. Osa kaubikutest on varustatud ka tagaluuktõstukitega. 

**Linnadevaheline jaotusveoauto** (ingl.k. *intercity delivery lorry; intercity delivery truck*) on kolmeteljeline, furgooniga ja enamasti tagaluuktõstkiga veoauto, lastiruumi pikkusega 8–9 m ning kandejõuga 8–12 t. Saavutamaks konkurentsivõimelist veotariifi, veavad linnadevahelised jaotusautod pikkadel veomarsruutidel tavaliselt ka täishaagiseid (enamasti kesktelgedega haagiseid). Kõige suuremad jaotusveoautod liiguvad linnade vahel, vedades saadetisi nii kauplustele kui ka muudele ettevõtetele keskmiselt 100-300 km kaugusele. 

Viited
------

1. 1 2 3 4  *Transpordisõnastik*. 2020. ISBN 9789916960059.
Nick Ritchie (2014)
**Nicholas Ritchie** (sündinud 5. detsembril 1995 Orangeville'is Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliigaklubis Iserlohn Roosters ründajana vasakäärel.

Aastatel 2011–2015 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Peterborough Petes, hooaja 2014–15 lõpus ka Sault Ste. Marie Greyhoundsis.

2014. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i *draft* '​is kümnenda valikuna. 2014. aasta augustis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2015–16 alguses asus ta mängima American Hockey League'is Ducksi noorteklubis San Diego Gulls. 2016. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris Ritchie 16. novembril 2015 mängus Carolina Hurricanesi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 14. märtsil 2016 mängus New Jersey Devilsi vastu. Ducksi põhikoosseisu kuulus Ritchie alates hooajast 2016–17. Hooajal 2016–17 lõi ta NHL-is 14 väravat.

2020. aasta veebruaris müüs Ducks tema mängijaõigused Boston Bruinsile. Hooajal 2020–21 lõi Ritchie NHL-is 15 väravat, mis oli tema seni parim tulemus.

2021. aasta juulis sõlmis Ritchie kaheaastase lepingu Toronto Maple Leafsiga. 2022. aasta veebruaris kaubeldi ta Maple Leafsist Arizona Coyotesi.

2023. aasta märtsis kaubeldi Ritchie Coyotesist Brett Ritchie ja Connor Mackey vastu Calgary Flamesi. See oli Põhja-Ameerika profispordis üldse teine kord pärast 2008. aasta NBA tehingut, kui vennad üksteise vastu kahe klubi vahel vahetati.

2023. aasta novembris sõlmis ta üheaastase lepingu Soome kõrgliigaklubiga Oulun Kärpät. Sama aasta 29. detsembril määrati Ritchiele HC TPS-i mängija Markus Nurmi pähe löömise eest kaheksamänguline võistluskeeld. 2024. aasta jaanuaris lõpetas Kärpat Ritchiega lepingu. Seejärel liitus ta Iserlohn Roostersiga.

2013. aastal tuli Ritchie Kanada kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks ja 2015. aastal kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.

Tema vanem vend Brett Ritchie on samuti jäähokimängija.

Viited
------

1. ↑  "Bruins Acquire Nick Ritchie From Anaheim Ducks". nhl.com. National Hockey League. 24.2.2020. Vaadatud 1.6.2021
2. ↑  "Maple Leafs Sign Forward Nick Ritchie". nhl.com. 31.7.2021. Vaadatud 19.10.2021
3. ↑  "Maple Leafs Acquire Dzingel and Lyubushkin from Arizona". NHL.com. 20.2.2022. Vaadatud 6.4.2022
4. ↑  "Flames, Coyotes trade Ritchie brothers". *NHL.com*. 3. märts 2023. Vaadatud 4. märtsil 2023. It is the first trade ever involving two brothers.
5. ↑  "Nick Ritchie Kärppiin!". *karpat.fi* (soome). 25. november 2023. Vaadatud 26. novembril 2023.
6. ↑  Knuuttila, Mikko (29. detsember 2023). "Kärppien kohuhankinta riehui taas – Raimo Summaselta suora palaute: "Jotain on nyt meneillään"". *Ilta-Sanomat* (soome). Vaadatud 29. detsembril 2023.
7. ↑  "Nick Ritchie, 28, sai ison pelikiellon – SM-liigalta kovia sanoja: "Täysin vastoin vastustajan kunnioitusta"". *www.iltalehti.fi* (soome). Vaadatud 29. detsembril 2023.
8. ↑  Järvi, Leevi (29. jaanuar 2024). "Nick Ritchien sopimus on purettu". *Oulun Kärpät* (soome). Vaadatud 29. jaanuaril 2024.

Välislingid
-----------

* Nick Ritchie NHL.com lehel
* Nick Ritchie hockeydb.com lehel