recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lihula valla lipp
**Lihula valla lipp** on endise Eesti haldusüksuse Lihula valla lipp.

13. mail 1999 otsustati senise Lihula linna ja senise Lihula valla baasil luua uus omavalitsusüksus Lihula vald. Lihula valla sümboolikana jäeti muutmatul kujul kasutusele Lihula linna vapp ja lipp.

Lipp kinnitati 30. juulil 1996.

Lipu autor on Tõnu Kukk.

Lipu kirjeldus
--------------

Lihula valla lipp on jaotatud müürihambuliselt kaheks võrdseks horisontaalseks väljaks. Lipu ülemine pool on punane, alumine valge. Valge pool algab müürihambaga. Iga hamba pikkus on 1/9 lipu pikkusest, laius 1/7 lipu laiusest.

Lipu normaalsuurus on 105×165 cm, laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ühikut.

Seinalipu varda pikkus on ligikaudu kolm korda suurem lipu laiusest ja lipumasti kõrgus on ligikaudu kuus korda suurem lipu laiusest.

Põhjendus
---------

Lipuvärvid viitavad Läänemaale, Liivi ordule ja tsistertslastele. Müürihambuline jaotus tähistab kaitsefunktsiooni ja osutab sellisena eestlaste muistsele maalinnale ning hilisemale piiskopi- ja ordulinnusele.

Lipu heiskamine ja kasutamine
-----------------------------

1) Lihula valla lipp heisatakse alaliselt Lihula valla ametiasutuse hoonel.

2) Valla lippu võib heisata:

1. Lihula valla ja teiste kohalike omavalitsusüksuste ametlike delegatsioonide kohtumistel.
2. Lihula valla avalikel üritustel.
3. Muudel üritustel, kus on esindatud Lihula vald.
4. Elamutele ja hoonetele teise lipuna riigilipu kõrval riiklikel pühadel.
5. Koos riigilipuga heiskamisel ei või valla lipu mõõtmed ületada riigilipu mõõtmeid.
6. Teistel juhtudel vallavalitsuse loal.
7. Masti heisatud lipul jääb lipukanga alumine serv maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele.
8. Lipu heiskamisel leinalipuna kinnitatakse lipu ülemisse otsa 10 cm laiune must lint, mille mõlemad otsad ulatuvad kuni lipukanga alumise servani, või heisatakse lipp poolde lipumasti.
9. Lipp heisatakse kell 8.00 ja langetatakse päikeseloojangul, kuid mitte hiljem kui kell 22.00.

3) Koos teiste lippudega heisates paigutatakse Lihula valla lipp lipurivi tagant vaadatuna järgmiselt:

1. Koos Eesti lipuga – Eesti riigilipust vasakule.
2. Koos Eesti riigilipu ja teise riigi lipuga – teise riigi lipust vasakule, mis on omakorda vasakul Eesti riigilipust.
3. Koos maakondade lippudega – maakonnalipust vasakule.
4. Koos teiste linnade ja valdade lippudega – tähestiku järjekorras paremalt vasakule.

4) Kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp hävitatakse sündsal viisil.

Vaata ka
--------

* Lihula valla vapp
* Lääne maakond

Välislingid
-----------

* Lihula valla sümboolika valla kodulehel
* Lihula valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Lihulõpe mõis** (saksa keeles *Lihholep*) oli Kloodi mõisa kõrvalmõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Lihulõpe küla lähedal Haljala vallas Lääne-Virumaal.

Viited
------

1. ↑  Lihulõpe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
2. ↑  Lihulõpe krvms, www.eki.ee

Välislingid
-----------

* Lihulõpe mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris

Haljala kirik
Haljala kihelkond

**Kirik**: Haljala kirik  

**Mõisad**: Aari mõis | Aaspere mõis | Annikvere mõis | Aru mõis | Ernemaa mõis | Essu mõis | Haljala kirikumõis | Harmi mõis | Holsta mõis | Idavere mõis | Jalumäe mõis | Kaliküla mõis | Kandle mõis | Karula mõis | Kavastu mõis | Koigi mõis | Kodavere mõis | Kärmu mõis | Käsmu mõis | Lihulõpe mõis | Loobu mõis | Läsna mõis | Maheda mõis | Metsiku mõis | Mõisalõpe mõis | Oandu mõis | Paduri mõis | Rassivere mõis | Sagadi mõis | Sauste mõis | Selja mõis | Tammispea mõis | Tatruse mõis | Telliste mõis | Tereski mõis | Tõikvere mõis | Tõugu mõis | Vanaküla mõis | Vanamõisa mõis | Varangu | Veltsi mõis | Vihula mõis | Võle mõis
**Varudi-Altküla Hiiekivi** (ka **Suurkivi**) on hiiekivi Viru-Nigula kihelkonna ja Rakvere valla Varudi-Altkülas. 

Kultuuriminister Piret Hartman tunnistas 2023. aasta 5. veebruaril antud käskkirjaga nr 37 Varudi-Altküla Hiiekivi kultuurimälestiseks. Mälestise liik on ajalooline looduslik pühapaik.

Pärimus
-------

Kivi pühaks pidav pärimus on tagasi viidav vähemalt 19. sajandisse, kuid tõenäoliselt ulatub kivi pühapaigana kasutamine aga palju kaugemasse aega. Pärimuses kajastatakse kivi näiteks seoses libahundiks käimisega ning libahundiusu kõrgaeg Eesti- ja Liivimaal langeb 16.–17. sajandisse.

Käskkiri märgib kaitse alla võtmise põhjenduses, et kivi on tänapäevani säilinud ja see on konkreetses füüsilises keskkonnas tuvastatav. Kivi on kohalike inimeste seas tuntud ja hoitud, lisaks on kivi kohta säilinud suuline
rahvapärimus. Virumaa kihelkondade looduslike pühapaikade inventuuri tulemuste analüüsi põhjal on Hiiekivi esinduslik ohvrikivi.

Ohvrikivi kohta on arhiivides talletatud kaks pärimusteadet, mis kajastavad ohverdamist ning kivi seost libahundiks käimisega. Vanem ja nüansirikkam pärimus kirjeldab, kuidas kaks naist käisid kivi juures, et saada hundinahad, mille andis neile kivi alt hall vanamees. Hommikuti viisid nad hundinahad uuesti kivi juurde, kus need kadusid. Loos nimetatud hall vanamees seostub kaitse alla võtmise käskkirja autorite hinnangul looduslike pühapaikadega seotud laiema traditsiooniga, milles usuti, et neis paigus võivad elada haldjad või teised üleloomulikud olendid.

Viited
------

1. 1 2  Riik võttis kaitse alla kolm ajaloolist looduslikku pühapaika ning Tartu Põhjasõja-aegse kalmistu. Kultuuriministeeriumi pressiteade, 13.2.2023. (Vaadatud 15.2.2023.)
2. 1 2 3  Ohvrikivi Suurkivi/Hiiekivi kultuurimälestiseks tunnistamine. Kultuuriministri käskkiri, 5.2.2023 nr 37. (Vaadatud 15.2.2023.)
**Riho Oras** (sündinud 19. veebruaril 1953 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
-------

Riho Oras on rätsepa poeg.

Lõpetas 1971 Tallinna 22. Keskkooli, 1976 TPI ehitusteaduskonna, 1983 aspirantuuri TPI-s, tehnikakandidaat (1984, TPI), väitekiri "Статистическая работа, расчет и конструирование тентово-вантовых конструкций". Täiendas end 1987–88 Zagrebi Ülikoolis. Oli 1984–92 TPI ehituskonstruktsioonide kateedri assistent, vanemõpetaja ja dotsent, ühtlasi 1985–90 ehitusteaduskonna prodekaan ja 1990–92 kateedri juhataja, 1992–2006 konsultatsioonifirma JP-Terasto direktor. Peamised loengukursused: raudbetoonkonstruktsioonid, ehitiste katsetamine.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: telkkonstruktsioonid, arendanud nende arvutusmeetodeid, loonud vastava arvutusprogrammi; uurinud raudbetoonkonstruktsioonide põikjõukindlust, välja töötanud vastava graafilise arvutusmeetodi. Eesti Ehitusinseneride Liidu liige, Eesti Inseneride Liidu president (2000–05). 12 teadustrükist.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Teoseid
-------

* *Pасчёт тентово-вантового покрытия*. // TPI Toimetised 571 (1984)
* Kangasmaterjalide käitumine konstruktsioonides. Tallinn, 1989
* *Design of tent roofs by FEM. Textile Composites in Building Constructions*. // Proc. Int. Symp. Composite Materials with Textile Reinforcement for Use in Building Construction and Related Applications. Lyon, France, 1992
* Inseneri roll ühiskonnas. // TTÜ aastaraamat 2001. Tallinn, 2003

Kirjandus
---------

* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 234, 442, 497
* 10 aastat Eesti Inseneride Liitu. 1988–1998. Tallinn, 1998, 79
* Ehitamise 2416 võtmeisikut. Tallinn, 2003, 196
* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
Lihula valla vapp.
**Lihula valla vapp** on endise Eesti haldusüksuse Lihula valla vapp.

13. mail 1999 otsustati senise Lihula linna ja senise Lihula valla baasil luua uus omavalitsusüksus Lihula vald. Lihula valla sümboolikana jäeti muutmatul kujul kasutusele Lihula linna vapp ja lipp. Vapp kinnitati 30. juulil 1996.

Vapi autor on Priit Herodes.

Vapi kirjeldus
--------------

Põigiti müürihambuliselt poolitatud kilbi punasel ülemisel poolel on hõbedane piiskopimitra. Alumisel hõbedasel väljal on kilbi alumisest servast tõusev musta mõõga käepidemepoolne osa.

Põhjendus
---------

Vapivärvid viitavad Läänemaale, Liivi ordule ja tsistertslastele. Müürihambuline jaotus tähistab kaitsefunktsiooni ja osutab sellisena eestlaste muistsele maalinnale ning hilisemale piiskopi- ja ordulinnusele. Mitra tähistab piiskopivõimu, mõõk ordut ja Lihula mail peetud taplusi.

Vapi kasutamine
---------------

Lihula valla vapi kujutist kasutatakse:

1. Ametiasutuse pitsatil.
2. Valla asutuste dokumendiplankidel.

Lihula valla vapi kujutist võib kasutada:

1. Ametiasutust ja valla piiri tähistavatel siltidel.
2. Ametiasutuse teadetel, kutsetel ja kaartidel.
3. Valla ja ametiasutuse meenetel, trükistel ja suveniiridel.
4. Muudel juhtudel vallavalitsuse loal ja kehtestatud tingimustel.

Vaata ka
--------

* Lihula valla lipp

Välislingid
-----------

* Lihula valla sümboolika valla kodulehel
* Lihula valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
**Fombio lahing** oli 7.–9. mail 1796. aastal Itaalia sõjakäigu raames toimunud lahing Johann Peter Beaulieu Saksa-Rooma/Austria armee Anton Lipthay ning Anton Schübirzi juhitud avangardi ja Napoleon Bonaparte Prantsuse armee vahel toimunud kokkupõrge. Lahing toimus Fombio külas ning lõppes austerlaste kaotusega.

Lahing
------

Amédée Laharpe
7. mai varahommikul leidis Laharpe avangard Piacenza juures ületuskoha ning Prantsuse väed alustasid Po jõe ületamist. Jõe ületas esimesena 150-meheline ratsaüksus Jean Lannesi juhatusel. Claude Dallemagne ja Amédée Laharpe üksused moodustasid kiiresti sillapea. Nende vastas oli Anton Lipthay 4000 jala- ja 1000 ratsaväelase suurune armee. Kui Beaulieu prantslaste manöövritest kuulis, hülgas ta oma positsioonid Valeggios ning marssis Lipthay poole.

8. mai hommikul alustasid Dellemagne ja Laharpe üksused rünnakut Lipthay positsioonide vastu Fombio külas. Lannes ja François Lanusse juhatasid vasakut tiiba ning tsentrit, Dellemagne juhatas paremat tiiba. Lipthay pani algul oma väiksema väega vastu, kuid otsustas siis Codognosse taganeda, et takistada Prantsuse vägedel tema väe ümber piiramist. Ka sealt sunniti tema üksused tagasi ning nii oli Lipthay sunnitud taganema Pizzighettonesse. Päeva lõpuks ulatusid Austria väejuhi kaotused 568 meheni. Prantslased kaotasid 150 meest tapetuna ning 300 haavatuna.

Sama päeva õhtul alustas 1000 jalaväelasest ja 580 ulaanist koosnev Austria vägi Anton Schübirzi juhatusel vasturünnakut, mis tabas Codognot läänest. Pimedas puhkes tänavatel võitlus, milles sai surma ilmselt omade tule tõttu ka Laharpe. Prantslaste ridades levis paanika ning Schübirz vallutas küla tagasi. Napoleoni staabiülem, Louis Berthier võttis vägede juhtimise üle ning tõi lahingusse veel kaks poolbrigaadi. Schübirz taganes 9. mai hommikul.

Beaulieu oli sunnitud oma armeega üle Adda jõe taganema. Prantslased jõudsid tema vägedele 10. mail Lodi juures järele, kus Beaulieu armee arjergard lahingus lüüa sai.

Viited
------

1. ↑  Lk 299 (Boycott-Brown, 2001)
2. 1 2  "Battle of Fombio, 7–9 May 1796". Vaadatud 21.07.2023.
3. ↑  Lk 300–301 (Boycott-Brown, 2001)
4. ↑  Lk 302 (Boycott-Brown, 2001)
5. ↑  Lk 153 (Chandler, 1979)
6. ↑  Lk 303–304 (Boycott-Brown, 2001)
7. ↑  "Napoleon: The Italian Campaign- For Glory and Plunder". Vaadatud 21.07.2023.

### Allikad

* Boycott-Brown, Martin. *The Road to Rivoli.* London: Cassell & Co. 2001
* Chandler, David. *Dictionary of the Napoleonic Wars.* New York: Macmillan, 1979.
**Golda Me'ir** (ka **Golda Meir**; heebrea גּוֹלְדָּה מֵאִיר; sündinud **Golda Mabovitš**, tuntud ka nimega **Golda Meyerson**; 3. mai 1898 Kiiev, Venemaa Keisririik (praegu Ukraina) – 8. detsember 1978 Jeruusalemm, Iisrael) oli Iisraeli riigitegelane ja diplomaat, üks võtmeisikuid Iisraeli riigi loomisel.

Ta oli Iisraeli töö- ja sotsiaalkindlustuse minister, välisminister ning neljas peaminister 17. märtsist 1969 kuni 3. juunini 1974. Margaret Thatcher nimetas teda "raudseks leediks". Ta oli esimene (ja seni ka ainus) Iisraeli naispeaminister ja kolmas naispeaminister maailmas.

Elulugu
-------

Golda Mabovitš sündis puusepp Moiše Mabovitši ja Blume Naiditši perekonnas. Peres oli kaheksa last, kellest viis suri lapsepõlves. Golda ja tema õed Šeine ja Tsipke olid alatihti näljas. Samuti olid elamistingimused viletsad. 1903. aastal siirdus Golda isa Ameerikasse tööle, ülejäänud pere jäi Pinskisse. 1906 kolisid õed koos emaga samuti USAsse.

Perekond seadis end sisse Wisconsini osariigis Milwaukee linnas. Golda isa töötas puusepana, ema pidas toidupoodi. Golda alustas õpinguid koolis Fourth Street Grade School (praegu kannab see Golda Me'iri nime). Kuigi Golda algul inglise keelt ei vallanud, lõpetas ta kooli parimate hulgas. 

1910. aastate keskel astus ta noorte rahvusvahelisse sionistlikku organisatsiooni Po'ale Tsiyyon.

1917. aastal abiellus ta Maurice Meyersoniga. Koos otsustasid nad siirduda Palestiinasse Tel Avivi. Seal andis Golda inglise keele eratunde. 

Palestiinas sidus Golda Me'ir end asurkonna juhatusega ning ta valiti kibutsi (põllumajanduslik ühistu) esimeeste kongressi delegaadiks. Kongressil tutvus ta ka hilisema Iisraeli peaministri David Ben-Guriyyoniga. 

1929. ja 1930. aastal viibis ta sageli välismaal. Aastail 1932–1934 esindas ta Palestiina juutide naisteorganisatsiooni USAs.

Pärast Palestiinasse naasmist valiti ta juutide ametiühingu Histadrut täitevkomiteesse. 

1940. aastatel võitles Golda Me'ir Iisraeli riigi loomise eest ning 29. novembril 1947 kiideti ÜRO istungijärgul heaks Palestiina jagamise kaheks riigiks.

1948. aasta septembris alustas Golda Me'ir Iisraeli esimese diplomaatilise esindajana tööd Moskvas.

1949. aastal valiti Golda Me'ir vasakpoolse Mapai partei esindajana Knessetisse. Aastatel 1949–1956 oli ta tööminister.

1955. aastal kandideeris ta Tel Avivi linnapeaks, kuid ei leidnud piisavat toetust. Ben-Guriyyoni liitlased religioossest blokist ei olnud nõus naissoost kandidaati toetama.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Yig'al Allon (kohusetäitja)** | **Iisraeli peaminister**1969–1974 | Järgnev**Yits'ẖak Rabin** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Golda Meir** |
**Folkungid** või **folkungar** oli poliitiline grupeering Rootsis 13. sajandil. Üldiselt võitlesid folkungid võimu tsentraliseerimise ja kuninga üha laieneva võimu vastu, kuna see vähendas suuraadlike enda võimu ja otsustamisõigust. 

Folkungid olid Birger jarli vastased, kuna Birger oli sõlminud rahu Eriku suguvõsaga ja võitles võimu tsentraliseerimise eest. Birger jarl hävitas sõna otseses mõttes folkungid: need, kes ei langenud lahinguis, lasi ta hukata. 

Nimetust "folkungid" kasutatakse esmakordselt Läänegötaseaduse kuningakroonikas ja mõiste "Folkungid" on tekitanud palju segadust, kuna Birger jarli järeltulijaid on hakatud 17. sajandil samuti nimetama Folkungideks.

Aasta enne Birgeri jarliks saamist (1247) olid nn ehtsad folkungid Holmger Knutssoniga eesotsas Sparrsätra lahingus lüüa saanud. 

1250 valiti Birgeri poeg Valdemar kuningaks. Kuna troonile pürgijaid oli teisigi, puhkes 1251. aastal taas mäss. Kuningas Valdemari ja Birger jarli vastased said aga Herrevadsbro lahingus lüüa.

1278. aastal puhkes aga Folkunide mäss, kuningas Magnus Aidaluku vastu. Mäss suruti maha ja osa mässulisi hukati 1280. aastal.

Välislingid
-----------

* Projekt Runeberg Erikskrönikan
Punase sibula läbilõige
**Sibul** on taime jämenenud maa-alune lühivõsu, mille ülesanneteks on varuainete säilitamine, taime levik ning vegetatiivne paljunemine. 

Sibul koosneb sibulakannast ja sellele kinnituvatest, tihedalt paiknevatest, lihakatest sibulasoomustest. Sibul võib sisaldada ka õisiku algmeid.

Sibulakand on sibultaime tugevasti lühenenud ja muundunud vars. Sibulakannale kinnituvad lisajuured ja sibulasoomused. Kanna tipus ja soomuste vahel asuvad pungad. Sibulakannal asuvast tipupungast areneb maapealne võsu, külgpungadest arenevad tütarsibulad. Sibulakanna alumisest osast kasvavad välja juured. 

**Sibulasoomused** on sibultaime muundunud lehed. Lihakate sibulasoomuste ülesandeks on varuainete säilitamine. Välimistest, kuivanud sibulasoomustest moodustub sibula kest, mis kaitseb sisemisi soomuseid.

Kestsibulad koosnevad sibulasoomustest, mis ümbritsevad üksteist täielikult (harilik sibul). 

Soomussibulad koosnevad kitsastest soomustest, mis puutuvad kokku vaid serviti ega kata üksteist (liiliad).

Sibulad võivad olla mitmeaastased või üheaastased ning igal aastal asendussibulaga täielikult asenduda. Mitmeaastasel sibulal tekib igal aastal keskosas uusi soomuseid ja samal ajal hävib osa välimisi soomuseid. Külgpungadest arenevad tütarsibulad asuvad algused emasibula soomuste vahel, nihkuvad iga kasvuperioodiga üha enam sibula välisossa, kuni lõpuks eralduvad emasibulast täielikult. Üheaastane sibul asendub igal kasvuperioodil täielikult. Tekkivad tütarsibulad eralduvad kohe. 

**Liitsibul** koosneb ühise kuivsoomusega ümbritsetud eraldi kestades tütarsibulatest. 

**Mugulsibulal** paikneb säilituskude mitte sibulasoomustes, vaid sibulakannas.

**Stoolonisibul** tekib sibulakannast lähtuva maa-aluse stooloni ehk võsundi tippu.

Lisaks harilikule sibulale ja teistele laukudele on sibulad paljudel ilutaimedel (liilial, nartsissil, ratsuritähel, lumikellukesel, tulbil jt).

* Nartsissi kestassibul
* Liilia soomussibul
* Küüslaugu liitsibul
* Tulbi sibul stoolonisibulaga
**Naiste sündimuskordaja** on sündimuse erikordaja, kus lugejas on elussündide arv kogu rahvastikus või selle teatud osas mingil ajaperioodil ning nimetajas keskmine sigimisealiste naiste arv samal perioodil sama rahvastiku või tema osa kohta. Käsitletava ajavahemiku jooksul uuritava naisrahvastiku poolt elatud inimaastate koguarvu nimetatakse naisaastate arvuks. Samalaadselt naissooga arvutatakse vahel ka meeste sündimuskordaja. 

Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta.

Sündimuskordajaid
-----------------

* sündimuse üldkordaja
* sündimuse kogukordaja
* abielusündimuskordaja
* vallassündimuskordaja
* standarditud sündimuskordaja
* sündimuse erikordaja
	+ meeste sündimuskordaja
* abielusündimuse erikordaja
* vallassündimuse erikordaja
* kõikne sündimuskordaja
* sündimuse vanuskordaja

Vaata ka
--------

* sündimuse järjestuskordaja
* abielusündimuse kestuskordaja
* abielusündimuse vanuskordaja
* lapsesuskordaja
**Templeuve'i kanton** on kanton Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus. See moodustati 2014. aasta kantonireformiga, mis jõustus 2015. aasta märtsis. Kantoni keskus on Templeuve-en-Pévèle.

See koosneb järgmistest valdadest:

1. Anstaing
2. Attiches
3. Avelin
4. Bachy
5. Baisieux
6. Bersée
7. Bourghelles
8. Bouvines
9. Camphin-en-Pévèle
10. Cappelle-en-Pévèle
11. Chéreng
12. Cobrieux
13. Cysoing
14. Ennevelin
15. Fretin
16. Genech
17. Gruson
18. Lesquin
19. Louvil
20. Mérignies
21. Moncheaux
22. Mons-en-Pévèle
23. Mouchin
24. La Neuville
25. Péronne-en-Mélantois
26. Pont-à-Marcq
27. Sainghin-en-Mélantois
28. Templeuve-en-Pévèle
29. Thumeries
30. Tourmignies
31. Tressin
32. Wannehain

Viited
------

1. ↑  Populations légales 2020

Nordi departemangu kantonid

Aniche **·** Annœullin **·** Anzin **·** Armentières **·** Aulnoye-Aymeries **·** Aulnoy-lez-Valenciennes **·** Avesnes-sur-Helpe **·** Bailleul **·** Cambrai **·** Le Cateau-Cambrésis **·** Caudry **·** Coudekerque-Branche **·** Croix **·** Denain **·** Douai **·** Dunkerque-1 **·** Dunkerque-2 **·** Faches-Thumesnil **·** Fourmies **·** Grande-Synthe **·** Hazebrouck **·** Lambersart **·** Lille-1 **·** Lille-2 **·** Lille-3 **·** Lille-4 **·** Lille-5 **·** Lille-6 **·** Marly **·** Maubeuge **·** Orchies **·** Roubaix-1 **·** Roubaix-2 **·** Saint-Amand-les-Eaux **·** Sin-le-Noble **·** Templeuve **·** Tourcoing-1 **·** Tourcoing-2 **·** Valenciennes **·** Villeneuve-d'Ascq **·** Wormhout
Ljudmõla Rudenko, MM-kuld
Olga Rubtsova, MM-hõbe
**Naiste male maailmameistrivõistlused 1949/1950** olid naiste maailmameistrivõistlused males eesmärgiga selgitada välja maailmameister.

Valitsev maailmameister Vera Menchik hukkus teises maailmasõjas. 1947. aastas astus Nõukogude Liit Rahvusvahelise Maleliidu (FIDE) liikmeks. Sõjajärgsed esimesed naiste maailmameistrivõistlused korraldati aastavahetusel 1949/1950 (detsembrist jaanuarini) Moskvas. 16 osavõtjaga turniiril mängisid 4 esindajat Nõukogude Liidust, 2 esindajat Ameerika Ühendriikidest. Ülejäänud 10 kohta jagati 10 riigi vahel (Kuuba, Ungari, Tšehhoslovakkia, Poola, Taani, Prantsusmaa, Holland, Itaalia, Suurbritannia, Ida-Saksamaa).

NSV Liidu naiste malemeistrivõistlustel 1948/1949 võtsid osa kõik tugevamad maletajad. Võitis Olga Rubtsova, teise koha sai Jevgenija Biglova. 3.–4. kohta jagasid Valentina Belova ja Ljudmõla Rudenko. Larissa Volpert jagas 5.–6. kohta, Kira Zvorõkina 8.–9. kohta, Jelizaveta Bõkova sai 11. ja ainsana sõjaeelsetel MM-idel kaasa teinud Milda Lauberte 12. koha. Malejuhtkond valis MM-i neliku hulka arvestades varasemaid saavutusi Rubtsova, Belova ja Rudenko ja Bõkova. 

MM-i turniiril ei osalenud sõjaeelsetest tugevatest maletajatest sakslannad Friedl Rinder ja Sonja Graf. Rinder tuli 1949. aastal Lääne-Saksamaa meistriks, Graf emigreerus USA-sse. Mõlemad jätkasid mängimist ja osalesid 1950. aastatel MM-i pretendentide turniiridel, kuid suurema eduta.

Turniiri lõpptulemused
----------------------

Üle poole aja turniist juhtis prantslanna Chantal Chaudé de Silans, kuid turniiri lõpupoole väsis ja lasi Nõukogude neliku endast ettepoole. Maailmameistriks tuli Ljudmõla Rudenko, teise koha sai Rubtsova, 3.–4. kohta jagasid Bõkova ja Belova ning 5.–7. kohta Edith Keller-Herrmann, Eileen Betsy Tranmer ja Chantal Chaudé de Silans. 8. koha sai Fenny Heemskerk. Clarice Benini jäi 9. kohale. 

Kõik 16 turniirist osavõtjat said 1950. aastal FIDE-lt naiste rahvusvahelise meistri nimetuse, maailmameistriks tulnud Rudenko lisaks ka rahvusvahelise meistri nimetuse.

Sealtpeale korraldati naiste maailmameistrivõistlusi sarnaselt meeste MM-i korraldusega, st MM-tsükli jooksul selgitati välja tiitlipretendent, kes mängis tiitlimatši valitseva maailmameistriga. Tsükkel hõlmas tavaliselt kolm aastat.

* Jelizaveta Bõkova
* Valentina Belova
* Chantal Chaudé de Silans
* Fenny Heemskerk
* Clarice Benini

Vaata ka
--------

* Naiste male maailmameistrivõistlused
Jaama plaan
**Temelíni tuumaelektrijaam** (tšehhi keeles *Jaderná elektrárna Temelín*, lühend JETE) on teine Tšehhi tuumaelektrijaam Dukovany tuumaelektrijaama järel. Endise Tšehhoslovakkia alal on jaam ehituselt kolmas ja käikuandmiselt neljas. Jaam asub České Budějovicest 30 km põhjas ja Prahast 135 km lõunas. Nimivõimsusega 2160 MW on jaam Tšehhi võimsaim elektrijaam.

Jaama kavandamist alustati 1970. aastate lõpus, ehitus algas 1980-ndatel. Jaam pidi valmima 1991. aastaks, planeeritud hinnaga 35 miljardit Tšehhoslovakkia krooni. Esimese kahe reaktoriploki - Temelín-3 ja Temelín-4 ehitus algas 1. jaanuaril 1985, Temelín-1 ja Temelín-2 ehitus 1. veebruaril 1987. Kõik reaktorid olid surveveereaktorid VVER-1000/320.

Peale Sametrevolutsiooni peatas Tšehhoslovakkia valitsus 1990. aastal peatada kolmanda ja neljanda reaktori ehituse. Peale Tšehhoslovakkia lagunemist otsustas Tšehhi valitsus 1993. aastal esimesed kaks reaktorit valmis ehitada, planeeritavaks valmimisajaks oli 1997. 1994. aastal küsitluses toetas 68 protsenti Tšehhi kodanikest tuumaenergia arendamist. Kuid ka 1998. aastaks polnud jaam valmis ja kulud olid tõusnud 71 miljardi Tšehhi kroonini, ning 1999. aasta küsitlusel oli tuumaenergia arendamise pooldajate hulk langenud 47 protsendile. Siiski otsustas Tšehhi valitsus 1999. aastal ehitust ikkagi jätkata. Samal küsitlusel järgnevatel aastatel toetas 2000. aastal tuumaenergia arendust 63 ja 2001. aastal 58 protsenti.

Ka Tšehhi naaberriigis Austrias, mis on tugevalt tuumaenergia kasutamise vastu, toimusid protestid - septembris-oktoobris 2000 blokeerisid aktivistid ka kõik 26 Tšehhi-Austria piiripunkti. Siiski valmis Temelín-1 reaktor 21. detsembril 2000 ja Temelín-2 29. detsembril 2002. 2015. aastal suurendati mõlema reaktori nimivõimsust 1080 MWni. Reaktoreid on plaanitud käigus hoida 2042.-2043. aastani.

2005. aastal plaaniti jätkata teise kahe reaktori ehitust, kuid katkestati uuesti 2014. aastal.
**Saadikupuutumatus** ehk **immuniteet** on põhimõte, mille kohaselt parlamendi liiget või mõnda muud kõrget riigiametnikku saab kriminaalvastutusele võtta ainult parlamendi loal. Saadikupuutumatuse eesmärk on kaitsta parlamendi liiget poliitiliselt motiveeritud kriminaalmenetlusete eest. Sellega tagatakse parlamendi kui seadusandliku võimu sõltumatus täitevvõimust.

Eesti
-----

Eestis sätestab Riigikogu liikme puutumatuse põhiseaduse § 76, mille kohaselt saab Riigikogu liiget kriminaalvastutusele võtta ainult õiguskantsleri ettepanekul Riigikogu koosseisu enamuse nõusolekul.

Euroopa Parlament
-----------------

Protokoll (nr 7) Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide kohta sätestab, et Euroopa Parlamendi liikmeid ei või üle kuulata, nende suhtes tõkendit kohaldada ega neid kohtumenetlusele allutada nende poolt oma kohustuste täitmisel avaldatud arvamuste või antud häälte tõttu.

Euroopa Parlamendi istungjärkude ajal on Euroopa Parlamendi liikmetel 

* oma riigi territooriumil samasugune immuniteet nagu selle riigi parlamendi liikmetel;
* teise liikmesriigi territooriumil immuniteet tõkendite ja kohtumenetluse suhtes.

Läti
----

Läti põhiseaduse artikkel 30 sätestab, et kriminaalmenetlust Seimi liikme suhtes tohib alustada üksnes Seimi nõusolekul, samuti ei tohi korraldada läbiotsimisi ja muud sellist.

Saksamaa
--------

Saksamaa põhiseaduse artikli 46 kohaselt on parlamendi liikmetel immuniteet, mis kaitseb kriminaalmenetluse eest. Kriminaalmenetluste läbiviimise jaoks parlamendi liikme suhtes on vajalik parlamendi (komisjoni) otsust.

Soome
-----

Soome põhiseaduse artikli 30 kohaselt ei tohi enne kohtuprotsessi algust parlamendi liiget vahi alla võtta ilma parlamendi nõusolekuta, välja arvatud juhtudel, kus parlamendi liiget kahtlustatakse kuriteos, mille eest nähakse ette minimaalselt kuu kuupikkune vangistus.

Taani
-----

Taani põhiseaduse artikkel 57 sätestab, et parlamendiliiget ei tohi süüdi mõista ega vangistada ilma parlamendi loata. Samas ei hõlma immuniteet uurimistoiminguid, aresti ega ka trahve. Immuniteedi eemaldamise aluseks on peaprokuröri avaldus parlamendile.

Vaata ka
--------

* Indemniteet

Viited
------

1. ↑  Juhan Sarv (2020). "Paragrahv 76". *Eesti Vabariigi põhiseadus. Kommenteeritud väljaanne 2020*. Vaadatud 28.07.2022.
2. 1 2 3 4 5 6  Kätlin-Chris Kruusmaa (2017). "Parlamendiliikmete immuniteedi põhimõtte rakendamine kriminaalmenetluses" (PDF). *Kriminaalpoliitika analüüs*. Vaadatud 28.07.2022.
Carl Bogislaus Reichert
**Carl Bogislaus Reichert** (20. detsember 1811 Rastenburg – 24. detsember 1883 Berliin) oli saksa arstiteadlane.

Elulugu
-------

Carl Bogislaus Reichert oli sakslane. Pürjermeistri poeg.

Lõpetas Rastenburgi gümnaasiumi ja 1836 Berliini Friedrich Wilhelmi Sõjameditsiininstituudi; meditsiinidoktor (1836, Berliin), väitekiri "De arcubus sic dictis bronchialibus". Õppis ka Königsbergi Ülikoolis. Oli 1840–1843 Berliini Ülikooli anatoomia instituudi assistent ja prosektor. Töötas Tartu Ülikoolis anatoomia ja kohtumeditsiini professorina 1843–1853.  1853–1858 Breslau (Wrocławi) Ülikooli füsioloogia kateedri professor ja 1858–1883 Berliini Ülikooli anatoomia kateedri professor.

Teadustöö
---------

Uurimisvaldkond: imetajate embrüogenees, munaraku lõigustumis- ja lootelehtede moodustamisprotsessid, sidekoe, kuulmeluukeste, kolju arengu uuringud, inimese peaaju ehitus, selgroogsete loomade lõpusekaared, nende metamorfoosid lindudel ja imetajatel. Tegi 1849 tähtsa avastuse hemoglobiini kristalliseerumise kohta, mis võimaldas saada valgupreparaate puhtal kujul. Peterburi TA korrespondentliige (1850). Andis 1850–1876 välja perioodilist väljaannet Archiv Anatomie und Psysiologie.

Teoseid
-------

* Ueber die Visceralbogen der Wibeltiere im allgemeine und deren Metaphorphosen bei Vögeln u. d. Säugetieren. 1837
* Bemerkungen zur vergleichenden Naturforschung in allgemeinen und vergleichenden Beobachtungen über das Bindgewebe und die verwandten Gebilde. Dorpat, 1845
* Zur Controverse üben den Primordialschädel. // Müllers Archiv (1849)
* Beschreibung einer frühzeitigen menschlichen Frucht in bläschenförmigen Früchte der Säugetiere und des Menschen. // Abhandlungen der Keiserlichen Akademie der Wissenschhaften zu Berlin (1873).

Viited
------

1. ↑  Левицкий, Григорий Васильевич (ред.), *Биографический словарь профессоров и преподавателей Императорского Юрьевского, бывшего Дерптского, университета за сто лет его существования (1802–1902).* Юрьев: Тип. К. Маттисена, 1902–1903, Том 2, 15
2. 1 2 3 4  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
3. ↑   TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918

Kirjandus
---------

* Левицкий II, 15
* TÜ ajalugu II, 86, 90, 147, 233–235
* Toomsalu, M. 48. Käbin, I. 41, 43–47, 60, 65, 69, 102, 193, 311, 355, 362, 367, 374, 382, 384.

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Naiste maailmamängud** olid rahvusvaheline naiste spordivõistlus, mida hakati korraldama enne naiste võistluste sisseseadmist olümpiamängudel. Üritus konkureeris olümpiamängudega. 

Nende korraldaja oli Rahvusvaheline Naiste Spordi Föderatsioon (FSFI). 

Esimesed maailmamängud toimusid naiste olümpiamängude nime all pärast seda, kui IAAF oli keeldunud lisamast 1924. aasta suveolümpiamängude programmi naiste võistlusalasid. Sellest nimetusest oldi IAAF-i ja ROK-i protesti tõttu sunnitud 1926. aastal loobuma. 

Võistlusi peeti kokku neljal korral. Pärast seda saadeti FSFI ROK-i survel laiali ja FSFI andis rahvusvahelise naiste kergejõustiku juhtimise 1936 üle IAAF-ile.

Naiste maailmamängude võistlused
--------------------------------

* Naiste olümpiamängud: 20. august 1922 Pariisis;
* 1926. aasta naiste maailmamängud: 27. august – 29. august 1926 Göteborgis;
* 1930. aasta naiste maailmamängud: 6. september – 8. september 1930 Prahas;
* 1934. aasta naiste maailmamängud: 7. august – 11. august 1934 Londonis.
**Peep Aaviksoo** (sündinud 18. augustil 1956 Tartus) on eesti tippjuht ja poliitik, endine korvpallur.

Ta on lõpetanud Tartu Miina Härma nimelise 2. keskkooli 1974. aastal.

Kaheksa-aastaselt läks ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia spordikooli korvpallitrenni. Ta kuulus kõigi vanuseklasside Eesti noortekoondisse ja hiljem ka täiskasvanute koondisse.

Aastatel 1974–1979 õppis Aaviksoo Tartu Riikliku Ülikoolis kehakultuuri (lõpetas). Ta tuli Tartu Riikliku Ülikooli meeskonnaga neli korda Eesti meistriks. 1977. aastal sai temast NSV Liidu meistersportlane. Ta on mänginud Tallinna Kalevis, Ehitajas ja Riia ASK-s.

1980. aastast töötas ta Harju KEK-is.

1989 astus ta EBS-i, mille lõpetas ärimagistrina (MBA). Õpingute vältel viibis ta Ameerika Ühendriikides San Franciscos McLaren Business Schoolis ja töötas California ettevõtetes.

Aaviksoo on töötanud Eesti Loto arendus- ja turundusdirektorina, 1996. aastast AS Norma peadirektori ja juhatuse esimehena, 1999–2004 AS EMT peadirektori ja juhatuse esimehena.

Aaviksoo on Reformierakonna liige alates 2004. aastast. Sel aastal valiti ta Tallinna volikokku. 14. oktoobril 2004 nimetas Tallinna volikogu ta Tallinna abilinnapeaks, kelle ülesanne on vastutada kommunaalmajanduse eest. Ta töötas sel kohal 2005. aastani.

Aaviksoo on olnud Eesti korvpalliliidu president.

13. märtsil 2015 kuulutas Harju maakohus välja Peep Aaviksoo pankroti.

Peep Aaviksoo vanem vend on poliitik ja füüsik Jaak Aaviksoo.

Viited
------

1. ↑  "Kes? Mis? Kus?" 2006, lk. 36–37.
2. ↑  Kuulutati välja Peep Aaviksoo pankrot, Ärileht.
3. ↑  Jaku ja Pepa 03.11.2003 Eesti Ekspress.
**Peep Põdder** (sündinud 24. juunil 1964) on Eesti arst ja poliitik, Jõgeva haigla juhataja.

Ta õppis Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas kiitusega 1988. aastal.

11. märtsini 2005 töötas ta Lääne-Tallinna Keskhaigla juhina.

2012. aastal pälvis ta Jõgevamaa Kuldristi.

Põdder on olnud Eesti Keskerakonna juhatuse liige. Ta on kandideerinud kõigil kohalike omavalitsuste valimistel alates 1993. aastast. Aastatel 2005, 2009 ja 2013 osutus ta valituks Jõgeva linnavolikokku. Ta kandideeris ka 2003. 2007. ja 2011. aasta Riigikogu valimistel, kuid valituks ei osutunud. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa (v.a Tartu linn)) 368 häält ning ei osutunud valituks.

Teda on nimetatud Edgar Savisaare ihuarstiks.

Viited
------

1. ↑  Peep Põdder kinnitati Jõgeva haigla juhiks, Eesti Päevaleht, 11.03.2005
2. ↑  2008. aasta võitjad: Haiglajuht Peep Põdder kaotas mõne kuuga 40 kilo[*alaline kõdulink*], Maaleht, 31.12.2008
3. ↑
4. ↑  Peep Põdder asub juhtima Jõgeva haiglat[*alaline kõdulink*], Delfi.ee, 11.03.2005
5. ↑  "Jõgevamaa Kuldristi pälvib viis ja Hõberisti neli inimest". Vooremaa, 23. veebruar 2012
6. ↑  "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 20. märtsil 2015.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
7. ↑
Saadjärve mõisa peahoone
**Saadjärve mõis** (saksa keeles *Sadjerw*, varem *Brackelshof*) oli rüütlimõis Tartumaal Äksi kihelkonnas. Mõisa keskus asus Saadjärve kagukaldal. Tänapäeval jääb mõisakompleks Tartu maakonna Tartu valla Saadjärve küla territooriumile.

Ajalugu
-------

1628 on teada, et Rootsi kuningas Gustav II Adolf kinnitas dokumendi, millega Saadjärve ja Elistvere mõis läksid Hans Wrangellile.

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Olga von Haeckel.

* Saadjärve mõisa ait-kuivatiSaadjärve mõisa ait-kuivati
* Saadjärve mõisa kärnerimajaSaadjärve mõisa kärnerimaja
* Saadjärve mõisasüda Saadjärve vastaskaldaltSaadjärve mõisasüda Saadjärve vastaskaldalt

Vaata ka
--------

* Saadjärve mõisa kalmistu

Viited
------

1. 1 2 3  Saadjärve mõis - 1392 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis (vaadatud 15.11.2015)

Kirjandus
---------

* Maiste, Juhan. Nutt, Nele. *Tartumaa mõisad*. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 76-8.

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Saadjärve mõis** |

* Saadjärve mõis Eesti mõisaportaalis
* Saadjärve mõis - 1392 Eesti Ajalooarhiivi fondiloendis

Äksi kirik
Äksi kihelkond

**Kirik**: Äksi kirik  

**Pastoraat**: Äksi kirikumõis  

**Peamõisad**: Elistvere mõis | Igavere mõis | Kõdu mõis | Kärevere mõis | Kärkna mõis | Kukulinna mõis | Mäe mõis | Saadjärve mõis | Sootaga mõis | Tabivere mõis | Valgma mõis | Vedu mõis | Visusti mõis  

**Kõrvalmõis**: Tormi mõis  

**Karjamõisad**: Juula mõis | Koogi mõis | Kullamäe mõis | Kärksi mõis | Nigula mõis | Preedi mõis | Mullavere mõis | Mõisamaa mõis | Soosaare mõis
Hörschelmanni mälestustahvel Kose kirikus
**Carl Anton Ferdinand Hörschelmann** (9. jaanuar 1819 Viru-Jaagupi – 20. detsember 1892 Kose) oli Eestimaa vaimulik.

Õppis 1836–1839 Tallinna Toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1839–1844. 1844–1845 töötas ta koduõpetajana. Õpetajaks ordineeriti ta 17. mail 1845.

Oli aastatel 1845–1886 Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja.

Asutas 27. septembril 1847 Kose abipiibliseltsi ja oli selle eestseisja. Ta ei pooldanud kihelkonnas talurahvakoolide loomist ning arvas, et iga ema peaks ise oma last voki kõrval lugema õpetama.

Tunnustus
---------

* 1873 – kuldametirist

Isiklikku
---------

Isa oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja Friedrich August Hörschelmann, poeg Christfried Otto Hörschelmann oli Kose, Kihelkonna ja Baratajevka koguduse (Samara kubermangus) õpetaja, poeg Ferdinand Constantin Ludwig Hörschelmann oli luterlik pastor Tbilisis ja paaris Krimmi koguduses, väimees Adam Rudolf Winkler oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja.

Viited
------

1. ↑  Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
2. ↑  Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998

Välislingid
-----------

*
Fenny Heemskerk, kes MM pretendentide turniiril 1952. aastal jagas 2.–3. kohta
Nona Gaphrindašvili
Alla Kushnir, kes kolmel korral mängis MM-tiitlimatši Nona Gaphrindašviliga
Milunka Lazarević (esiplaanil paremal), kes MM pretendentide turniiril 1964. aastal jagas 1.–2. kohta
**Naiste suurmeister** (inglise keeles *Woman Grandmaster*; lühend **WGM**) on males sportlike saavutuste eest naismaletajatele tulemustepõhiselt antav nimetus.

Tegu on eluaegse nimetusega ning selle saavutamiseks on vaja täita kolm vastavat FIDE normi. Nõuded naiste suurmeistri nimetuse saamiseks on madalamad kui rahvusvahelise suurmeistri (GM) ja kõrgemad kui naiste rahvusvahelise meistri (WIM) nimetuse saamiseks.

Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) 1976. aastal. Samal aastal sai selle nimetuse 12 maletajat, sealhulgas 10 Nõukogude Liidu maletajat, Jugoslaavia maletaja Milunka Lazarević ja 1974. aastal Nõukogude Liidust Iisraelisse emigreerunud Alla Kušnir.

Naiste suurmeistrid (1976–1978)
-------------------------------

* 1976 – Nana Alekhsandria
* 1976 – Nona Gaphrindašvili, hilisem rahvusvaheline suurmeister
* 1976 – Jelizaveta Bõkova
* 1976 – Natalja Konopljova
* 1976 – Valentina Kozlovskaja
* 1976 – Milunka Lazarević
* 1976 – Alla Kushnir
* 1976 – Irina Levitina
* 1976 – Marta Litõnska
* 1976 – Olga Rubtsova
* 1976 – Ljudmila Rudenko
* 1976 – Tatjana Zatulovskaja
* 1977 – Jelena Ahmõlovskaja
* 1977 – Jelena Fatalibekova
* 1977 – Tatjana Lematško
* 1977 – Maia Tšiburdanidze, hilisem rahvusvaheline suurmeister
* 1977 – Käty van der Mije
* 1978 – Valentina Borissenko
* 1978 – Fenny Heemskerk
* 1978 – Olga Ignatjeva
* 1978 – Mária Ivánka
* 1978 – Verica Nedeljković
* 1978 – Edith Keller-Herrmann
* 1978 – Larissa Volpert
* 1978 – Tereza Štadler
* 1978 – Kira Zvorõkina
* 1978 – Zsuzsa Verőci

Naiste suurmeistreid pärast 1978. aastat
----------------------------------------

Aastatel 1979–1989 said nimetuse 39 maletajat, sealhulgas õed Polgárid (Susan, Judit ja Zsófia). 

2019. aasta märtsi seisuga on naiste suurmeistri nimetuse saanud kokku 446 maletajat.

Eesti naiste suurmeistrid
-------------------------

 Valentina Golubenko, kuni 2007. aastani Eesti maletaja
* 1978 – Larissa Volpert
* 2007 – Valentina Golubenko
* 2014 – Tatjana Fomina

2018. aasta jaanuaris täitis 18-aastane Mai Narva Rootsis Stockholmis toimunud 47. Rilton Cupi põhiturniiril naiste suurmeistri normi. Kolmandat korda täitis ta normi augustis 2021 Rumeenias naiste male Euroopa meistrivõistlustel.

Vaata ka
--------

* Suurmeister (male)
* FIDE tiitlid
Konstantin Muraviev
**Konstantin Vladov Muraviev** (bulgaaria keeles Константин Владов Муравиев; 5. märts 1893 Pazardžik – 31. jaanuar 1965 Sofia) oli Bulgaaria peaminister lühikest aega septembris 1944. 

5. septembril 1944 võttis tema valitsus vastu otsuse lõpetada juutide tagakiusamine. 8. septembril kuulutas sõja Saksamaale. Tõugati võimult riigipöördega 9. septembril 1944.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Eelnev**Ivan Bagrjanov** | **Bulgaaria peaminister**september 1944 | Järgnev**Kimon Georgiev** |

Bulgaaria peaministrid

**Bulgaaria kuningriik:** Burmov | Drumev | D. Cankov | Karavelov | Ehrnrooth | *koht täitmata* | Sobolev | D. Cankov | Karavelov | Drumev | Karavelov | Radoslavov | Stoilov | Stambolov | Stoilov | Grekov | Ivančov | Petrov | Karavelov | Danev | Petrov | Petkov | Stančov\* | Gudev | Malinov | Gešov | Danev | Radoslavov | Malinov | Teodorov | Stambolijski | A. Cankov | Ljapčev | Malinov | Mušanov | Georgiev | Zlatev | Tošev | Kjoseivanov | Filov | Gabrovski\* | Božilov | Bagrjanov | Muraviev | Georgiev

**Bulgaaria Rahvavabariik:** G. Dimitrov | Kolarov | Červenkov | Jugov | Živkov | Todorov | Filipov | Atanasov | Lukanov

**Bulgaaria Vabariik:** Popov | F. Dimitrov | Berov | Indzhova | Videnov | Sofiyanski | Kostov | Sakskoburggotski | Stanišev | Borisov | Rajkov | Orešarski | Bliznaški | Borisov | Gerdžikov | Borisov | Petkov | Donev | Denkov
**To Víma** (*Το Βήμα*) on kreeka ajaleht. To Víma ilmus 1922. aastast päevalehena, alates 2011. aastast ilmub leht paberil vaid pühapäeviti, samas kui netisisu uuendatakse iga päev. 

Lehe asutas Dimítris Lambrákis ja see kuulub Lambrakise meediagrupile (Δημοσιογραφικός Οργανισμός Λαμπράκη, ΔΟΛ). Poliitilistelt vaadetelt on To Víma vasaktsentristlik ajaleht.

To Víma on kvaliteetleht, eriti tähtsaks on peetud selle poliitilist mõjukust. Läbi ajaloo on lehele arvamusartikleid kirjutanud ja intervjuusid andnud olulised Kreeka poliitikud, teiste seas Elefthérios Venizélos, Geórgios Papandréou, Nikόlaos Plastíras, Konstantínos Karamanlís ja Andréas Papandréou. Ajalehe kolumnistide hulka kuulub Kreeka tuntud ajakirjanikke, professoreid, politolooge ja poliitikuid. 

Poliitikas kuulus ajalehe poolehoid algul Elefthérios Venizélose juhitud Liberaalsele Parteile, kuid viimastel aastakümnetel on toetatud sotsiaaldemokraatlikku erakonda PASOK. Mitmed To Víma ajakirjanikud on PASOKi ridades parlamenti kandideerinud. To Vímas töötanud Pétros Efthímou ja Giórgios Romeos on olnud ka ministrid.

Viited
------

1. ↑  Antonis Skamnakis. Politics, Media and Journalism in Greece. lk 65.

Välislingid
-----------

* To Víma koduleht (kreeka keeles)
**Konstant** ehk **jääv suurus** ehk **muutumatu suurus** on matemaatikas fikseeritud, kuigi mitte tingimata määratletud väärtus.

Konstantne arv
--------------

Kõige sagedamini esinev konstandi liik on fikseeritud, kuigi mitte tingimata määratletud arv. 

Tavaliselt kasutatakse terminit "konstant" seoses ühe või mitme muutuja funktsioonidega. Nende argumentideks on muutujad. Neid argumente, nagu ka teisi muutujaid, tähistatakse sageli väikeste tähtedega ladina tähestiku lõpust. Seevastu konstante tähistatakse sageli väikeste tähtedega ladina tähestiku algusest. Samuti on konstante, mida tähistatakse erisümbolitega, näiteks 1 või π.

### Füüsikaline konstant

 *Pikemalt artiklis Füüsikaline konstant*
Füüsikalised konstandid on konstantsete arvude erijuhud, mida kasutatakse füüsikas, keemias ja teistes loodusteadustes, kus looduse omadusi kirjeldatakse parameetrite abil, millel osutub olevat igal pool ja igal ajal üks ja seesama väärtus. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Konstant** |
**Jaan Ivand** (15. veebruar 1896 – 1. juuni 1964) oli eesti insener.

Sündis 15. veebruaril 1896 Pääsna külas Veriora vallas Võrumaal põllumehe perekonnas, suri 1. juunil 1964 Tallinnas, maetud Metsakalmistule.

Haridus
-------

Õppis kohalikus valla- ja kihelkonnakoolis, seejärel siirdus Venemaale; lõpetas Mariupoli Keskkooli eksternina 1917, TT mehaanikaosakonna laevaehituse erialal 1926.

Dotsent 1940 (kinnitus 1946).

Töökäik
-------

Alustas Musta mere sadamalinnades lihttöödel, oli lühikest aega mereministeeriumi teenistuses, hiljem andis eratunde ja töötas Novorossiiski laevatehases; opteerus Eestisse 1920; korraldas kursusi motoristidele ja jõuvankrijuhtidele 1923–1926.

TTÜs 1927-1931, 1939-1963: TT laevamehaanikute kooli õppejõud 1927–1931 (õppeained: matemaatika, algebra, tehniline joonestamine, elektrotehnika, soojustehnika); õppeülesande täitja aines "Autod ja lennukid" 1939–1940; energeetika kateedri dotsent 1940/1941; soojustehnika erakorraline professor 1942–1944; plahvatusmootorite laboratooriumi juhataja 1941–1944; soojusenergeetika kateedri dotsent 1944–1963, juhataja 1944–1958; ehitus- ja mehaanikateaduskonna prodekaan 1945–1947. 
Oli Tallinna Linnavalitsuses Ehitusosakonna teenistuses 1929–1937 ja Teedeministeeriumi Maanteedeameti liiklusinspektor 1937–1940.

Teadustöö põhisuunad
--------------------

Soojustehnika, termodünaamika, aeromehaanika ja eesti põlevkivitoodete rakendamine (katsetas põlevkivibensiini kasutamise võimalust automootoris); oli esimesi sisepõlemismootorite eriteadlasi Eestis.
Avaldanud aero- ja termodünaamikaõpikuid ning liikluskorralduse ja autoasjanduse käsiraamatuid (nt "Autotehnika" 1927, 1928 jt).

### Teaduskorralduslik tegevus

Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige 1935–1940; aastast 1932 tegeles lennundusega, omas mootorilenduri kutset; Eesti Aeroklubi liige ja varahoidja.

Tunnustus
---------

* Valgetähe III klassi teenetemärk 1939 (insener, liiklusinspektor).

Kirjandus
---------

* ENE 1971, 3.
* EE 2000, 14.
* ETBL 2000, 1.
* Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 37, 65, 82, 108–110, 248, 250, 300–302.
**To/Die/For** on Kouvolast pärit Soome bänd, mis on loodud 1999. aastal.

Ajalugu
-------

Jarno Perätalo (kitarr ja laulja), Tonmi Lillman (trummid) ja Make Kanki (basskitarr) alustasid moodustasid 1993. aastal Kouvulas bändi nime all Mary-Ann. Hiljem liitusid bändiga klahvpillimängija Juska Salminen, trummar Jaani Peuhu (Lillman hakkas basskitarri mängima) ning kitarristid Andy ja Juha-Pekka Sutela. Hiljem sai basskitarristiks Tonmi asemel Miikka Kuisma. Mary-Anni nime all avaldati EP-d "Mary-Ann" 1997. aastal ja "Deeper Sin" 1998. aastal. Pärast kahe EP ilmumist sõlmiti plaadileping firmaga Spinefarm Records 1999. aastal. Lepingu tõttu sai bändi uueks nimeks To/Die/For ning Tonmi naasis bändi. Esimene album "All Eternity" ilmus samal aastal. Lisaks sõlmiti leping firmaga Nuclear Blast, et albumeid Euroopas levitada, ning firmaga Pony Canyon, kes tegutses Jaapanis. 

2000. aastal käis bänd Euroopa turneel koos ansamblitega Dark Tranquillity, Sentenced ja In Flames. 

Järgmise albumi "Epilogue" salvestusperioodil lahkus bändist Miikka Kuisma, tema asemele tuli Marko Kangaskolkka. Album ilmus 2001. aastal ja sellele järgnes tuur bändiga Lacrimosa.

2002. aastal esines bänd Venemaal ja Mehhikos. Pärast seda hakkas bänd kirjutama uut materjali kolmanda albumi jaoks. Album "Jaded" ilmus 2003. aastal. Sama aasta augustis lahkus bändist laulja Jarno Perätalo, kelle asemele tuli Juha Kylmänen. Jarno Perätalo lõi bändi Tiaga, kuid hiljem avaldas To/Die/For nime all sama bändiga albumi "IV (To/Die/For album)" (ilmus 2005. aastal). Albumi ilmumise järel mindi Euroopa tuurile ansambliga Soulrelic. Bändist lahkus kitarrist Juha-Pekka Sutela, kelle asemele tuli Soulrelici kitarrist Antti-Matti Talala. Ka Juska lahkus bändist kontserditurnee ajal.

2006. aasta kevadel läks bänd puhkama ja siis viienda albumi "Wounds Wide Open" materjali kirjutama. Salvestusperioodi jooksul läks bänd kontserditurneele Euroopas ja Venemaal ning ka albumi ilmumise järel külastati Euroopat, Mehhikot ja Ameerika Ühendriike.

2010. aasta sügisel alustas bänd kuuenda albumi "Samsara" kirjutamist, see ilmus 2011. aastal.

Liikmed
-------

### Praegused

* Jape Perätalo – laulja
* Juppe Sutela – kitarr
* Eza Virén – kitarr
* Samuel Schildt – basskitarr
* Matti Huopainen – trummid

### Endised

* Joonas "Jope" Koto – kitarr
* Mika "Alli" Ahtiainen (2003–2005) – kitarr
* Antza Talala – kitarr
* Tonmi Lillman (1999–2003) – trummid
* Marko "Make" Kangaskolkka – basskitarr
* Miikka "Sepe" Kuisma (1999–2000) – basskitarr
* Juska Salminen – klahvpillid

Diskograafia
------------

### Albumid

* All Eternity (1999)
* Epilogue (2001)
* Jaded (2003)
* IV (2005)
* Wounds Wide Open (2006)
* Epilogue From The Past (2010)
* Samsara (2011)

### Singlid

* In the Heat of the Night (2000)
* Hollow Heart (2001)
* Little Deaths (2005)
* Like Never Before (2006)

### EP-d (nime "*Mary-Ann"* all)

* Mary-Ann (1997)
* Deeper Sin (1998)

Välislingid
-----------

* To/Die/For Facebooki leht
Nadia Boulanger (1925)
**(Juliette) Nadia Boulanger** [žüli'ett nadj'a bulanž'ee] (prantsuse [ʒy.ljɛt na.dja bu.lɑ̃.ʒe]; 16. september 1887 Pariis – 22. oktoober 1979 Pariis) oli prantsuse organist, pedagoog ja helilooja.

Lisaks pereliikmetelt (muusikud olid ka tema vanaisa, isa ja noorem õde Lili) saadud õpetusele õppis ta Gabriel Fauré, Paul Vidali ja A. Gilmani juures ja lõpetas konservatooriumi 1904. aastal. Aastail 1909–1924 oli Pariisi konservatooriumi harmooniapedagoog, alates 1935 kompositsiooniprofessor, alates 1921 ka Fontainebleau nn Ameerika konservatooriumis (alates 1950 direktor), aastail 1940–1944 elas USAs. Ta oli legendaarne kompositsiooniõpetaja.

Tal oli väga palju tuntud õpilasi, nende hulgas Igor Markevitš, Virgil Thomson, Aaron Copland, Roy Ellsworth Harris, Walter Piston, Marc Blitzstein, İdil Biret, Dinu Lipatti, Ástor Piazzolla jt. Ise lõpetas ta komponeerimise varakult.

Looming
-------

* Koostöös Raoul Pugnoga ooper "Surnud linn" Gabriele d'Annunzio järgi 1911
* kantaat "Sireenid" 1908 (II Rooma preemia).