recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeerium** (vene keeles Министерство среднего машиностроения СССР) oli aastatel 1953–1989 Nõukogude Liidus eksisteerinud riigivalitsemise organ; kuulus ministeeriumina NSV Liidu Ministrite Nõukogu koosseisu. 

Ministeerium loodi 26. juunil 1953 NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asunud esimese ja kolmanda peavalitsuse baasil tuumarelvatööstuse juhtimiseks ja tuumalõhkepeade saritootmise korraldamiseks. Paiknes Moskvas. 

Ministeeriumi ettevõtted tegelesid tuumarelva väljatöötamise ja valmistamisega, tuumaenergial toimivate jõuallikatega varustatud transportvahendite projekteerimise ja ehitamisega (jäälõhkujad, allveelaevad, sõjalaevad, kosmoseraketid, lennukid), samuti radioisotoopse aparatuuri tootmisega ning tuumaelektrijaamade ehitamisega. 

1963. aastal reorganiseeriti keskmise masinaehituse ministeerium NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Riiklikuks Tootmiskomiteeks. 1965 aastal ministeerium taastati.

1986. aastal moodustati NSV Liidu Aatomienergeetika Ministeerium ning 1989. aastal ühendati keskmise masinaehituse ministeerium ja aatomienergeetika ministeerium üheks NSV Liidu Aatomienergeetika ja -tööstuse Ministeeriumiks.

Ministrid
---------

* Vjatšeslav Malõšev (1953–1955)
* Avraami Zavenjagin (1955–1956)
* Boriss Vannikov (kohusetäitja 1956–1957)
* Mihhail Pervuhhin (1957)
* Jefim Slavski (1957–1986, aastatel 1963–1965 tootmiskomitee esimees)
* Lev Rjabev (1986–1989)

Instituute ministeeriumi alluvuses
----------------------------------

* Hlopini-nimeline Raadiumiinstituut (asukoht Peterburis)
* Kurtšatovi-nimeline Aatomienergeetika Instituut (Moskvas)
* Alihhanovi-nimeline Teoreetilise ja Eksperimentaalse Füüsika Instituut (Moskvas)
* Tuumauuringute Ühendatud Instituut (Dubnas)
* Leipunski-nimeline Füüsika-energeetika Instituut (Obninskis)
* Kõrge Energia Füüsika Instituut (Protvinos)
* Duhhovi-nimeline Automaatika Üleliiduline Teaduslik Uurimisinstituut (Moskvas)
* Fedorovski-nimeline Mineraalse Tooraine Üleliiduline Teaduslik Uurimisinstituut (Moskvas)
* Anatoli Aleksandrovi nimeline Tehnoloogia Teaduslik Uurimisinstituut (Sosnovõi Boris)

Vaata ka
--------

* Kinnine linn
* NSV Liidu Üldise Masinaehituse Ministeerium
* Rosatom

Viited
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Руководители. biblioatom.ru
Lammasküla mõisa peahoone
**Lammasküla mõis** (saksa keeles *Lammasküll*) oli poolmõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Väike-Maarja valda.

1819 eraldati poolmõis Ao mõisast. Varsti pärast eraldamist ehitati ühekorruseline puidust peahoone.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Lammasküla mõis Eesti mõisaportaalis (vaadatud 23.12.2015)

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lammasküla mõis** |

* Lammasküla mõis Eesti mõisaportaalis

Väike-Maarja kirik
Väike-Maarja kihelkond

**Kirik**: Väike-Maarja  

**Mõisad**: Araski mõis | Ebavere mõis | Ilmandu mõis | Kaarma mõis | Karunga mõis | Kiltsi mõis | Kivistiku mõis | Koonu mõis | Kullenga mõis | Kärsa mõis | Lammasküla mõis | Müüriku mõis | Nõmme mõis | Pandivere mõis | Porkuni mõis | Põdrangu mõis | Raeküla mõis | Sootaguse mõis | Triigi mõis | Uhe mõis | Uniküla mõis | Uuemõisa mõis | Vao mõis | Visila mõis | Vorsti mõis | Väike-Maarja kirikumõis | Äntu mõis | Ärina mõis
Juhan Zeiger
**Juhan Zeiger** (27. august 1897 Terikeste, Võnnu kihelkond, Tartumaa – 25. oktoober 1969) oli eesti viiuldaja, helilooja, koorijuht ja orkestrijuht.

Haridus
-------

Õppis aastatel 1906–1909 Hammaste vallakoolis, 1909–1912 Võnnu kihelkonnakoolis, 1912–1914 Hugo Treffneri Gümnaasiumis, 1914–1918 Tartu Aleksandri Gümnaasiumis.

1922. aastal astus Berliini Sterni nimelisse konservatooriumi ja õppis seal kompositsiooni, muusikateooriat ja dirigeerimist, kuid majandusraskuste tõttu konservatooriumi ei lõpetanud.

Töö
---

Töötas aastatel 1915–1921 teatri Vanemuine orkestris viiuldajana, 1918–1921 ka orkestrivanem ja Orkestriartistide Ühingu sekretär.

1924. aastal naasis Berliinist Eestisse. Töötas seejärel 1926–1927 Rakveres Virumaa poeglastegümnaasiumis, hiljem Paides mitmes koolis (1927–1940 Järva Maakonna Paide Avalikus Ühisgümnaasiumis, 1929–1940 Paide Algkoolis, 1936–1940 Paide Kaubanduskoolis, 1936–1940 Paide Tööstuskeskkoolis) muusikaõpetajana, koori- ja orkestrijuhina.

Aastatel 1940–1941 oli ta Väätsa Mittetäieliku Keskkooli direktor ja samaaegselt Väätsa rahvamaja juhataja. Aastatel 1941–1944 Mäo Algkooli juhataja, 1944–1946 taas Mäo Mittetäieliku Keskkooli direktor. Aastatel 1946–1947 töötas ta Tallinna Õpetajate Seminari muusikaõpetajana, 1946–1948 oli ta Jaan Tombi nimelise Kultuuripalee kunstiline juht.

Aastatel 1954–1955 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia rahvapilliorkestri juht ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi rahvamuusika õppejõud.

Ta oli III (1947) ja IV üldtantsupeo (1950) rahvapilliorkestrite juht.

Heliloojana on ta kirjutanud soolo- ja koorilaule ning lugusid ja seadeid rahva- ja puhkpilliorkestritele. Tuntud on tema töötlused eesti rahvalauludest "Karjaselaul", "Kui mind pulma kutsuti", "Küla mul ütleb", "Sõsarsaared", "Urvaste valss" ja "Viire takka", millest viimasele on Zeiger ka ise rahvaluule ainetel sõnad kirjutanud.

Raamatud
--------

* Eesti rahvaviisid. 1934
* Rahva muusikalise loomingu aluseid ja traditsioone. 1970

Isiklikku
---------

Tema poeg on Horre Zeiger.

Ta on maetud Metsakalmistule.

2012. aastal avati talle Paides mälestuspink.

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  "Võnnu vald. Kultuur. Juhan Zeiger". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2015. Vaadatud 27. novembril 2015.
2. 1 2  Harri Kõrvits (koostaja). Nõukogude Eesti muusika. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1960
3. ↑  Kaljola Kirt. Tartu rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1988
4. ↑  Laule segakooridele. Tallinn : Eesti Riiklik Kirjastus, 1956 (Tartu : Tartu Kommunist) "Viire Takka" Zeigeri seades esmatrükk
5. ↑  Kalmistute register HAUDI. Juhan Zeiger (1897–1969)
6. ↑  Paides avati mälestuspink Juhan Zeigerile. ERR uudised, 2. oktoober 2012
**Juhitud demokraatia** (ingl *guided democracy*, *illiberal democracy*) märgib formaalselt demokraatlikku riigikorda, mis tegelikult toimib autokraatliku valitsusviisina. Selline valitsusvorm tekib reeglina siis, kui vabadel ja õiglastel valimistel võidab suure enamusega populistlik poliitik, kes lubab valijate massidele seda, millest nood unistavad. Oma valitsusõiguse kindlustamiseks allutab võimukandja meedia ja kohtusüsteemi ning muudab kohalikud liidrid enda sõltlasteks või elimineerib need. Formaalselt jääb riik demokraatlikuks – toimuvad vabad valimised ning inimesed võivad omavahel rääkida neile olulistest asjadest, kuid avalik meedia edastab vaid valitsusele soodsaid uudiseid. Tegelikult aga areng peatub – võimu teostavad samad isikud ning iga katse piirata valitsevat ebaõiglust või teostada riigi majanduselus või ühiskonnakorralduses muudatusi ebaõnnestuvad, sest valitsus kontrollib kõike.

Juhitud demokraatia kontseptsiooni sõnastasid Walter Lippmann oma töös „Avalik arvamus (Public Opinion, 1922) ja Edward Bernays oma raamatus „Avaliku arvamuse kristalliseerimine" (Crystallizing Public Opinion, 1923). 

Juhitud demokraatiaks on nimetatud Indoneesias aastatel 1957–1966 valitsenud Sukarno valitsuskorraldust. 21. sajandil on Kremli teoreetikud eesotsas Gleb Pavlovskyga hakanud Venemaa valitsuskorraldust nimetama juhitud demokraatiaks.

Vaata ka
--------

* Enamusdemokraatia
* Esindusdemokraatia
* Grupidemokraatia
* Konsensusdemokraatia
* Leppedemokraatia
* Otsedemokraatia
* Sotsiokraatia
* Totaalne demokraatia
* Valgdemokraatia
* Volitusdemokraatia

Viited
------

1. ↑  Wolin, Sheldon S. (2008). *Democracy Incorporated: Managed Democracy and the Specter of Inverted Totalitarianism*. Princeton: Princeton University Press. Lk 60.
2. ↑  Walter Lippmann (1922). *Public opinion*. New York: Harcourt, Brace and Company.
3. ↑  Weir, Fred (October 1, 2003). "Kremlin lobs another shot at marketplace of ideas". The Christian Science Monitor. Retrieved 2009-11-10.
Lavašše Jerevani turul
**Lavašš** (armeenia լավաշ) on Armeenia päritolu lame leib.Armeenia köögi põhitoiduaine. Lavašitaolist nisujahust leiba tuntakse ka Vahemere idapoolsetes regioonides, Iraanis ja teisteski Kaukaasia riikides.

Vormid
------

Lavašid võivad olla õhukesed ja pehmed ning õhukesed ja krõbedad. Mõnikord on müügil ka õhukese pätsi kujuline, samuti lavaši nimetust kandev leib, kuid kõik alljärgnev käib just õhukese lavaši kohta.

Eestis müüakse paljudes suuremates toidupoodides ka leivatööstustes valmistatud lavašši, mis on riidetüki kombel kokku lapatud ja kilepakendis.

Koostisosad
-----------

Lavašitainas valmistatakse kergitusainest, nisujahust ja veest ning soovi korral lisatakse soola ja maitsetaimi.

Valmistamisest
--------------

Lavašitaina tegemist alustatakse traditsiooniliselt leivajuuretise valmistamisest.
Tänapäeval kasutatakse üha enam ka poest ostetud pärmi.
Taina jaoks segatakse kas juuretis (ehk pärm), jahu ja kuum vesi ning sool ühtlaseks tainaks ning asetatakse sooja kohta kerkima. Kerkinud tainas tükeldatakse ja vormitakse 300–400-grammisteks *kukliteks*. Edasi rullitakse ning töödeldakse iga kukkel ükshaaval õhukeseks leivaks. Pärast töötlemist asetatakse leivad maa sisse ehitatud ahju küpsema, mida traditsiooniliselt köeti kuivanud lehmasõnnikuga.

Küpsetamine
-----------

Lavašši küpsetatakse maa sisse ehitatud saviahjus, mille nimeks on *tannur*. Niihästi nimetus, küpsetusahju ehitus, kui ka leiva tarbimine sarnanevad Põhja-India tandoori ja selles küpsetatavate leibadega.

Korraga küpsetatakse suur kogus lavašši. Värsked lavašid on pehmed, kuid kuivavad õhu käes kiiresti krõbedaks. Krõbedad lavašid on pika säilivusajaga, tarvitamiseks ripsitakse neid veega ning kuumutatakse, nii muutuvad leivad jälle pehmeks.

Kasutamine
----------

Lavašši süüakse nagu leiba, kuid lavašs võib täita ka söögiriista rolli, kui sellega ammutatakse sööginõust hautisi. Sageli keeratakse lavašš ümber vürtsikate toiduainete nende mugavamaks suhu toimetamiseks.

Lavašši kasutavad Armeenia Apostliku Kiriku kirikutegelased usulise sisuga seotud toimingutel, traditsiooniselt ka abielu sõlmisel.

Viited
------

1. ↑  , American Heritage® Dictionary of the English Language, Fourth Edition

Välislingid
-----------

* Alan Davidson, "The Oxford Companion to Food", Oxford University Press, lk 445, 1999, ISBN 0 19 211579 0
* Petrosian, Irina; Underwood, David,**Armenian food: Fact, fiction & folklore**, Bloomington, 27-32, 2006, ISBN 1-4116-9865-7
* Lavašist saab trendikaid suupisteid

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Lavašš** |
**Zinovi Hmelnitski** (14. detsember 1928 Harkiv – 29. detsember 2009 Tallinn) oli Eesti skulptor.

Elukäik
-------

Zinovi Hmelnitski sündis Harkivis inseneri perekonnas. 1950. aastal lõpetas ta Tallinna Elektromehaanikatehnikumi ning astus Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti skulptuuri erialale. Lõpetas selle Enn Roosi õpilasena 1956. aastal. 

Aastatel 1956–1957 töötas Tallinnas Vene Draamateatri kunstnikuna ja 1957 Birobidžanis kunstikooli õpetajana. 1958. aastast tegutses vabakunstnikuna Tallinnas ning osales sealsetel näitustel.

Zinovi Hmelnitski sängitati Tallinna Metsakalmistule.

Looming
-------

Viljeles portreed ja vabaplastikat. Loonud nappide, läbikaalutud plastiliste väljendusvahenditega elutruid portreid („Julia Gens", 1958, „L. Sergi", 1962) ning ilmeka poosi ja liikumisrütmiga figuure („Puhkus", 1962). 1970. aastate keskpaigast viljeles kunstnik ka metallikunsti.

Aastast 1961 oli ta Eesti Kunstnike Liidu liige.

Allikas
-------

* EKBL

Välislingid
-----------

* Zinovi Hmelniski teosed Eesti muuseumites
Manfred Gerlach (1986)
Manfred Gerlach (vasakul) ja Saksa DV justiitsminister Hans-Joachim Heusinger 1989. aasta detsembris
**Manfred Gerlach** (8. mai 1928 Leipzig – 17. oktoober 2011 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

1945. aastal astus Manfred Gerlach Saksamaa Liberaaldemokraatlikku Parteisse, 1946. aastal oli ta üks Saksa Vaba Noorsoo Liidu asutajatest. 1946–1950 töötas Gerlach Saksamaa Liberaaldemokraatlik Partei noorsooreferendina. 1947–1952 kuulus ta Saksimaa Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei piirkonnaorganisatsiooni juhatusse, lisaks oli ta 1949–1959 Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu liige. Alates 1949. aastast oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige. 1950–1952 oli ta Leipzigi linnapea, 1952–1954 Leipzigi aselinnapea. 1951–1953 oli Manfred Gerlach Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei aseesimees ja 1954–1967 peasekretär. 1951–1954 omandas ta kaugõppe teel kõrghariduse õigusteaduse alal. 1960–1989 oli ta üks Saksa DV Riiginõukogu esimehe asetäitjatest.

1967. aasta novembrist kuni 9. veebruarini 1990 oli Manfred Gerlach Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei esimees.

13. oktoobril 1989 seadis ta ühe esimese Saksa DV juhtiva poliitikuna Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei võimumonopoli kahtluse alla ja nõudis põhjapanevaid reforme. 6. detsembrist 1989 kuni 5. aprillini 1990 oli Manfred Gerlach Saksa DV Riiginõukogu esimees (formaalselt riigipea).

1990. aastal astus Gerlach Vabade Demokraatide Liitu ja hiljem sai temast Vaba Demokraatliku Partei liige. 1993. aastal astus ta Vabast Demokraatlikust Parteist välja seoses tema suhtes algatatud kriminaalasjaga, milles uuriti tema tegevust Saksa DV ajal. Kirjutas hiljem alla Saksa DVd õigustavatele pöördumistele; oli poliitiliselt lähedane Demokraatliku Sotsialismi Parteile.

Bibliograafia
-------------

* Manfred Gerlach: *Wortmeldungen zur Zeitgeschiche*. Buchverlag Der Morgen, Berlin 1980
* Manfred Gerlach: *Äußerungen über uns und unsere Zeit*. Buchverlag Der Morgen, Berlin 1985
* Manfred Gerlach: *Standortbestimmung*. Buchverlag Der Morgen, Berlin 1989
* Manfred Gerlach: *Mitverantwortlich: Als Liberaler im SED-Staat*. Morgenbuch-Verlag, Berlin 1991, ISBN 3-371-00333-7

Viited
------

1. ↑  Manfred Gerlach whoswho.de
2. ↑  German Democratic Republic. Ministries, political parties, etc. rulers.org
3. ↑  Manfred Gerlach geb. 8. Mai 1928 Leipzig Chronik der Wende
4. ↑  Countries Ga-Gi. Germany rulers.org
5. ↑  Manfred Gerlach (1928-2011)[*alaline kõdulink*] zeitzeugen-tv.com
Zlin Z-50LS
**Zlin Z-50** Tšehhoslovakkia firma Zlin ühemootoriline vigurlennuk. Esmalend 1975. aastal. Z-50 oli esimene seeriana ehitatud vabaklassi vigurlennuk.

### Ajalugu

Lennukiga Z-726 lõppes Tšehhoslovakkia firma Zlin pika reaga "Trener" sarja vigurlennukite ehitamine, mille viimaseks kõrgetasemeliseks võistluslennukiks jäi Z-526AFS. Selle lennuki baasil ei olnud enam võimalik kaasaja konkurentsivõimelist vigurlennukit arendada. 1973. aastal alustas lennundusentusiastidest ja erialaspetsialistidest koosnev tõeliselt dünaamiline inseneride meeskond täiesti uue vigurlennuki arendamist.

Uus lennuk valmistati täielikult metallkonstruktsioonina ja varustati hea erivõimsusega Lycoming AEIO-540 kolbmootoriga. 1976. aastal tegi lennuk oma nime tuntuks vigurlennu maailmameistrivõistlustel. Järgnevatel aastatel tehtud Z-50 modifikatsioonidel LA ja LS lennukitel võimsama mootoriga ja muutuvsammuga propelleriga võideti Euroopa meistrivõistlused (1983) ning aastal 1984 maailmameistrivõistlused.

### Lennutehnilised andmed

Kolmvaade
* Pikkus: 6,62 m
* Tiivaulatus: 8,58 m
* Tiiva pindala:15,2 m²
* Tiiva pinnakoormus: 52 kg/m²
* Reisikiirus:240 km/h
* Suurim kiirus: 293 km/h
* Tõusukiirus: 15 m/s
* Praktiline lennulagi: 8000 m
* Tühikaal: 510 kg
* Lennukaal: 650 kg
* Istekohti: 1
* Mootor: Lycoming AEIO-540-LB5D; võimsus 250 hp

Viited
------
**Zmijinõi** (ka *Zmiinõi*; eesti keeles **Maosaar**; ukraina keeles *острів Зміїний*) on Ukrainale kuuluv saar Musta mere loodeosas, umbes 37,5 km kaugusel Doonau deltast. Väidetavalt on saar saanud praeguse nime tormiste ilmadega Doonau suudmest hoovustega saarele uhutud nastiklaste (peamiselt veenastik) järgi.

Ajalugu
-------

Legendi järgi tõstis saare mere põhjast üles jumalanna Thetis oma pojale Achilleusele. Saart on mainitud Ovidiuse, Straboni ja Herodotose teostes. Alates 1. sajandist eKr kuni 456. aastani kuulus saar Vana-Roomale, alates 456. aastast Ida-Rooma keisririigile ja alates 15. sajandist Osmanite riigile.

X-kujulise lausiku kaljusaare suurim kõrgus merepinnast on 41,3 meetrit. 12 meetri kõrgune tuletorn valmis 1842. aasta sügisel. 

Rahvusvahelise Kohtu 2009. aasta 3. veebruari otsusega tunnistati Zmijinõi saareks, vastupidi Rumeenia arvamusele, mille kohaselt on tegemist kaljuga.

### Saare ründamine 2022. aastal

 *Pikemalt artiklis Maosaare lahing*
2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse ründas Venemaa sõjalaev 24. veebruaril 2022 saarel asunud Ukraina piirivalvureid, purustas saare taristu ja tappis (esialgsete teadete kohaselt) kõik 13 Ukraina piirivalvurit; President Volodõmõr Zelenskõi teatas 25. veebruaril, et 13-le saare kaitsjale antakse postuumselt Ukraina kangelase aunimetus. Hiljem selgus, et teade kõigi piirivalvurite tapmise kohta ei vastanud tõele ja osa vangivõetuist vahetati hiljem välja vastaspoole meremeeste vastu.

Galerii
-------

* Carlo Bossoli, Zmijinõi saar (1856)Carlo Bossoli, Zmijinõi saar (1856)
* Ukrainakeelne kaartUkrainakeelne kaart

Viited
------

1. ↑  "International Court of Justice: Maritime Delimitation in the Black Sea (Romania v. Ukraine)". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2008. Vaadatud 26. novembril 2012.
2. ↑  "Ukraine soldiers told Russian officer ‘go fuck yourself’ before they died on island". The Guardian, 25. veebruar 2022.
3. ↑  ЕЛЕНА РАСЕНКО.Погибшим на Змеином присвоят звание героев Украины - Зеленский - Korrespondent.net, 25.02.2022 (vaadatud: 25.02.2022)

Välislingid
-----------

 Zmijinõi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Saare ajalugu (rumeenia keeles)
**"1900"** (ka **"Novecento"**, eesti keeles on kasutatud ka pealkirja **"XX sajand"**) on Bernardo Bertolucci 1976. aastal valminud suurfilm. See originaalis peaaegu kuuetunnine film käsitleb kahe sõbra elu Itaalia poliitilistes tõmbetuultes 20. sajandi esimesel neljakümne viiel aastal. 

Alfredo (Robert de Niro) ja Olmo (Gérard Depardieu) sünnivad samal päeval aastal 1901, kuid erineva sotsiaalse staatusega peredes. Alfredo on viinamarjaistanduse omaniku poeg, samas kui Olmo isa töötab selles istanduses. Neist saavad ometigi sõbrad. Kogu filmi tegevus toimubki selles istanduses ja selle lähedases külakeses. Istandus ja küla kujutavad endast Itaaliat, erinevad tegelased erinevaid ühiskonnaklasse. Pärast Esimest maailmasõda nende sõprus jätkub, kuid tasapisi tõstab maal (Itaalias) pead fašism. Alfredo valibki fašismi, samas kui Olmo liitub kommunistidega.

See film, mis ei ole mõeldud meelelahutuseks[*viide?*] ja nõuab teadmisi Itaalia lähiajaloost, pakub visuaalset naudingut[*viide?*] ja tekitab vaidlusi[*viide?*]. Selle poliitilise filmi muudavad suhteliselt lihtsast süžeest hoolimata nauditavaks elamuseks[*viide?*] suurepärased itaalia, prantsuse ja ameerika näitlejad.

Tegijad
-------

* Režissöör: Bernardo Bertolucci
* Stsenaristid: Frano Arcalli, Bernardo Bertolucci, Giuseppe Bertolucci
* Operaator: Vittorio Storaro
* Helilooja: Ennio Morricone
* Osatäitjad: Robert de Niro, Gérard Depardieu, Dominique Sanda, Francesca Bertini, Laura Betti, Werner Bruhns, Stefania Casini, Sterling Hayden, Anna Henkel, Ellen Schwiers, Alida Valli, Romolo Valli, Bianca Magliacca, Giacomo Rizzo, Pippo Campanini, Burt Lancaster, Donald Sutherland, Francesca Bertini ja teised.
* Produtsent: Alberto Grimaldi

Filmi alternatiivsed pealkirjad
-------------------------------

* "1900 - Gewalt, Macht, Leidenschaft" – Saksamaal esimese osa pealkiri
* "1900 - Kampf, Liebe, Hoffnung" – Saksamaal teise osa pealkiri
* "Nineteen Hundred" – USA-s
* "Novecento" – Itaalias

Välislingid
-----------

* 1900 andmekogus IMDb (inglise) Muuda Vikiandmetes
***Saama*-tulevik** on eesti keeles tarind, mis moodustatakse verbi *saama* olevikuvormist ning põhiverbi *ma*-tegevusnimest.

*See **saab olema** aasta tipphetk*.

Modaalverb *saama* on siin minetanud oma esialgse 'pääsemise' tähenduse (võrdluseks: ***Saan** peagi koolist **tulema***) ja teisenenud ainult tulevikku väljendavaks abiverbiks.

Kuigi *saama*-tulevik on oma tähenduselt väga üldine ja lisatähendusteta ning tema kasutamine paistab loomulik, tuleks võimaluse korral eelistada teistsugust, eestipärasemat väljendusviisi. Nii on näiteks parem kasutada verbi olevikuvormi:

*Mari **loeb** raamatu läbi*.

*Ma **keedan** homme suppi*.

Vajaduse korral kasutatakse tegevuse tulevikule osutamiseks ajamäärusi või tulevikutähendusega verbe *hakkama*, *tulema* jms. 

*Teisel korrusel **hakkab** elama noor õpetaja*.

*Siia **tulevad** sinised kardinad*.

Olukordades, mis nõuavad tulevikust ühemõtteliselt rääkimist (nt ajaplaanivastandustes), on *saama*-tuleviku kasutamine õigustatud. 

*Suur **on olnud**, **on** ja **saab olema** inimese lolluse tragöödia.*

Näiteid kasutamisest
--------------------

| Halvem | Parem |
| --- | --- |
| *«Ämblikmehe» neljas osa **saab olema** täiesti teistsugune.* | *«Ämblikmehe» neljas osa **tuleb** täiesti teistsugune* |
| *Milline **saab olema** uuenenud WTO põllumajandusleping?* | *Milliseks **kujuneb** uuenenud WTO põllumajandusleping?* |
| *Kell pool seitse õhtul **saab toimuma** vahva kontsert Tartu laululava kohvikus.* | *Kell pool seitse õhtul **toimub** vahva kontsert Tartu laululava kohvikus.* |

Näiteid väärkasutamisest
------------------------

Kindlasti peaks *saama*-tuleviku kasutamist vältima aktiivse tegevuse puhul (*saab tegema*, *saab rääkima*, *saab hoolitsema* vms). 

| Väär | Õige |
| --- | --- |
| *Euroopa Parlament **saab tegelema** Marimaa küsimusega.* | *Euroopa Parlament **hakkab tegelema** Marimaa küsimusega.* |
| *ETVs **saab jooksma** uus saatesari «Promenaad».* | *ETVs **hakkab jooksma** uus saatesari «Promenaad».* |
| *Tartu Ülikooli botaanikaaeda **saab kütma** päikesepatarei.* | *Tartu Ülikooli botaanikaaeda **hakkab kütma** päikesepatarei.* |

Välislingid
-----------

* Saama-tulevik Eesti keele käsiraamat
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib Saksamaa jõest; naisenime kohta vaata artiklit Saale (eesnimi).* |

---

**Saale** on jõgi Saksamaal, Elbe vasakpoolne lisajõgi.

Saale algab allikast Fichtelgebirge mägedest Baieri liidumaal 728 meetri kõrgusel üle merepinna ja voolab läbi Tüüringi nõo valdavalt põhja. See on 413 kilomeetrit pikk, millega on pikkuselt Saksamaa üheksas jõgi ja Vltava järel pikkuselt teine Elbe lisajõgi. 

Jõe vooluhulk suudmes on 115 m³/s, millega jagab Elbe lisajõgede seas koos Haveliga teist kohta (samuti Vltava järel). 

Jõe valgla on 24 tuhat km².

Saale suurimad lisajõed on Weiße Elster paremalt ning Unstrut, Ilm ja Bode vasakult. Suurimad linnad, kust Saale läbi voolab, on Hof (mille läbimise järel jõuab jõgi Tüüringisse), Jena ja Halle. Saale suubub Saksi-Anhaltis Barby linnas 50 meetri kõrgusel üle merepinna Elbesse.

Aastatel 1933–1942 jõge õgvendati ja kanaliseeriti; enne seda oli see 427 km pikk. Samal ajal hakati rajama Leipzigini ulatuvat Elster–Saale kanalit, mis aga jäi 1942. aastal pooleli ning on tänini lõpetamata.

Saale on lüüside abil laevatatav 175 km pikkuselt kuni Naumburgini.

Jõel on hüdroelektrijaam.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib ahviliigist; perekonna kohta vaata artiklit Ninaahv (perekond)* |

---

**Ninaahv** ehk **kahau** (*Nasalis larvatus*) on pärdiklaste sugukonda kuuluv ahviliik.

Klassifikatsioon
----------------

Ninaahvi süstemaatika pole päris selge, osa autoreid liigitavad ninaahvidel ühe alamliigi ja osa autoreid kaks alamliiki:

* *Nasalis larvatus larvatus* (Wurmb, 1787)
* *Nasalis larvatus orientalis* (Chasen, 1940).

Levila
------

Nad elavad Kalimantani saare teatud piirkondades ja eelistatult kuni 20-isendiliste salkadena, kuid leidub ka eraklikke isasahve.

Kirjeldus
---------

Isase ninaahvi näopilt
Ninaahve loetakse keskmise suurusega ahvideks. Emased on isastest poole kergemad (7–11 kg) ja lühemad. Tüvepikkus on ninaahvidel 55–75 cm ning sabapikkus 66–75 cm.

Värvus on varieeruv – pead ning õlgu ja selja ülaosa kattev karv võib olla tumedam (näiteks telliskivipunane) kuid muudel kehaosadel hallikas. 
Nägu on ninaahvidel roosakaspruun, poegadel helesinine. 

Mõlemale sugupoolele on iseloomulik suur etteulatuv kõht. 

Ujuvad vabalt. 

Ninaahvid on valdavalt taimetoidulised. Vangistuses eelistavad kodusaarel kasvavaid taimi süüa. 

Käitumiselt üsna rahulikud, kuid vajadusel kaitsevad ennast hammaste ning küünistega.

Sigimine
--------

Suguküpsus saabub emasahvidel 5. ja 7. eluaasta vahel, isasahvidel hiljem. Tiinus kestab 166 kuni 200 päeva. Emasahvid imetavad poegi kuni 7 kuud.

Nimi
----

Ninaahvid on nimetuse saanud üsna suure etteulatuva nina järgi. Emastel on nina väiksem, kuid isastel on nina suur (kuni 10 cm pikkune) ning lausa ripub suu kohal.

Pärismaalased kutsuvad neid ka "valgeteks meesteks" (osalt suure kõhu tõttu).

Viited
------

1. 1 2  Mall:IUCN2008
2. ↑  Loomade elu 7:437.
3. ↑  Loomade elu 7:437.
4. ↑  Loomade elu 7:437.

Välislingid
-----------

* Sissekanne ITIS-es
* Sissekanne IUCN-is
* Sissekanne NCBI-s
* Sissekanne saidil Wikispecies
* Don E. Wilson, DeeAnn M.Reeder, *Mammal Species of the World*, 3. trükk. Veebiversioon (vaadatud 29.11.2013) (*inglise keeles*)
* Gron KJ. 2009 February 25. *Primate Factsheets: Proboscis monkey (Nasalis larvatus) Taxonomy, Morphology, & Ecology*, Veebiversioon (vaadatud 29.11.2013) (*inglise keeles*)
* Sharon Gursky-Doyen, Jatna Supriatna,*Indonesian Primates*, Springer Science, 2010, 12.peatükk, lk 217 – 233, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 29.11.2013) (*inglise keeles*)

*Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Nasalis larvatus seisuga 29.11.2013.*
**Tatjana Viktorovna Ševtsova** (vene keeles Татьяна Викторовна Шевцова; sündinud 22. juulil 1969 Kozelskis Kaluuga oblastis Vene NFSV-s Nõukogude Liidus) on Venemaa riigitegelane. 

Ta on 2010. aastast Venemaa Föderatsiooni kaitseministri asetäitja. 2011. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik.

Tippametniku karjäär
--------------------

Ševtsova oli aastatel 2004–2010 Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Maksuteenistuse asejuht (juht oli Anatoli Serdjukov). 2009. aastal sai ta Venemaa Föderatsiooni 2. klassi tõelise riiginõuniku teenistusastme. Vahepeal kaitseministriks saanud Serdjukov kutsus 2010. aasta mais Ševtsova endale nõunikuks. Sama aasta augustis määrati Ševtsova president Dmitri Medvedevi seadlusega kaitseministri asetäitjaks. 2012. aastal vahetas Sergei Šoigu kaitseministri ametitoolil Serdjukovi välja. Erinevalt mitmest teisest Serdjukovi asetäitjast jäi Ševtsova ametisse edasi.

Kaitseministri asetäitja ametis kureerib ta Venemaa Föderatsiooni relvajõudude finantseerimisega seotud küsimusi.
**Meelis Kuris** (sündinud 21. detsembril 1973) on eesti alpinist.

Ta on alpinistina tõusnud Tian Shanis asuva seitsmetuhandelise mäe tippu.

Kõrgalpinism
------------

2007. aastal võttis ta osa JKA ekspeditsioonist Pamiiri seitsmetuhandelisele Lenini mäele (7134 m). Meelis Kuris tippu välja ei jõudnud, ta tõusis kõrgusele 7000 m.

2014. aastal tõusis ta koos Priit Joosu, Allan Valge ja Meelis Luukasega Tian Shani seitsmetuhandelise Han-Tengri tippu. Viimase 20 aasta jooksul oli sellega hakkama saanud vaid üks eesti mägironija – (Urmas Peiker).

### Kõrgtõusud

* 2007 – Lenini mäetipp (nõlval 7000 m kõrgusele)
* 2014 – Han-Tengri (7010 m)

Viited
------

1. 1 2  Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee
2. ↑  Uudiseid ekspeditsioonilt: Lenin (7134m, Pamiir). jkalpiklubi.ee

Välislingid
-----------

* Alpinistid vallutasid 7 kilomeetri kõrguse mäe: kopter kukkus alla. 11.08.2014. ohtuleht.ee
* Eesti alpinistid vallutasid 7010 meetri kõrguse Han Tengri mäetipu. 4.08.2014. pealinn.ee
**Sergei Nikolajevitš Markin** (vene keeles Сергей Николаевич Маркин; 29. august 1926 Tšita, Vene SFNV – 3. veebruar 2014 Moskva) oli Jakuudi ANSV riigitegelane,  Põhjatähe ordeni kavaler.

Ta oli aastatel 1979–1989 Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu esimees. Ta oli aastatel 1960–1990 NLKP Jakuudi Oblastikomitee liige ja 1966–1989 NLKP Jakuudi Oblastikomitee büroo liige.

Pensionärina elas ta Moskvas. Ta oli aktsiaseltsi Sever (peakorter Jakutskis) asutajaid.

Haridus- ja töökäik
-------------------

Markin lõpetas 1948. aastal  Irkutski Mäenduse ja Metallurgia Instituudi ja hiljem  NLKP Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli. 

1948. aastast töötas ta tootmisjuhina mäendusettevõtetes, hiljem oli parteitööl. Aastatel 1962–1966 oli ta NLKP Jakuudi Oblastikomitee tööstusosakonna juhataja, 1966–1670 NLKP Jakutski Linnakomitee esimene sekretär, 1977–1979 NLKP Jakuudi Oblastikomitee teine sekretär ja aastatel 1979–1989 Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu esimees.

Tunnustus
---------

* 1995 – Jakutski aukodanik
* 2002 – Põhjatähe orden

Viited
------

1. ↑  Кавалеры Ордена Республики Саха (Якутия) "Полярная звезда". old.sakha.gov.ru
**Stringiteooria maastik** (inglise keeles *String theory landscape*), ka **antroopne maastik**, ka **maastikuprobleem**, on stringiteoorias eksponentsiaalselt suure arvu (10100–10500) mitteekvivalentsete valevaakumite olemasolu. Kokku nad moodustavad "maastiku" (mõiste "maastik" on tuletatud geneetika mõistest "adaptiivne maastik"). Selline suur valevaakumite arv on seletatav Calabi-Yau ruumide (vastutavad stringiteoorias lisamõõtmete kompaktifitseerimise eest) vaba valikuga.

Stringiteooria maastiku idee pakkus välja Leonard Susskind, et kirjeldada antroopsusprintsiibi konkreetset rakendamist, mis seisneb selles, et füüsikakonstandid ei oma teatud kindlaid väärtusi mitte mõnel füüsikalisel põhjusel, vaid seetõttu, et need väärtused on vajalikud elu eksisteerimiseks Maal, sealhulgas mõistuslike vaatlejate olemasoluks, kes neid väärtusi saaksid mõõta.

Stringiteooria kriitikute, näiteks Lee Smolini ja David Grossi järgi, viib maastikuprobleem stringiteooria teaduse raamistikust välja, kuna muudab stringiteooria mittefalsifitseeritavaks.

Viited
------

1. ↑  Michael R. Douglas. "The statistics of string / M theory vacua".
2. ↑  The Oxford Handbook of the History of Modern Cosmology. Lk 471. books.google.ee

Kirjandus
---------

* Susskind, Leonard. *The Cosmic Landscape: String Theory and the Illusion of Intelligent Design*. Little, Brown and Company, 2005
**Stroopi efekt** on psühholoogias hästi tuntud tähelepanu fenomen, mis näitab interferentsi reaktsiooniaja ülesannetes. Efekt näitab, et automaatsed tegevused nagu lugemine toimuvad kiiremini kui teatud liiki töötlust nõudvad tegevused. See võrdleb omavahel sõnade lugemist ja nende sõnade ühe omaduse, näiteks värvuse nimetamist, mille puhul teine on alati aeglasem protsess.

Stroopi efekt on nime saanud John Ridley Stroopi järgi, kes kirjeldas sellist nähtust esimest korda oma väitekirjas. Väitekiri avaldati ajakirjas The American Journal of Experimental Psychology 1935. aastal. See keskendus tähelepanule ja selle häirimisele. Stroop järeldas, et inimestel kulub lihtsalt objektide nimetamisele vähem aega kui nende objektide omaduste (nagu värv) nimetamisele. Stroopi efekt näitab, et mõned protsessid nagu lugemine on automaatsed ja neid viiakse läbi kiiremini ning seega mõjutavad need aeglasemaid protsesse. Reaktsiooniaja uurimine on aidanud paremini mõista ka mentaalset töötlust.

Tema tööst kasvas välja test, Stroopi test, mis on olnud teerajaja kognitiivses psühholoogias.

Stroopi test
------------

Stroopi test on edasi arenenud Stroopi efektist ja näitab, kuidas tähelepanu häirimine ajuprotsesse mõjutab. Selles testis näidatakse katseisikutele sõnu värvidest, nii et sõna enda värv ja sõna sisu ei ühti (näiteks sõna *roheline* võib testis olla trükitud punasena). Katseisikud peavad kõigepealt lugema ette sõnad ja seejärel lugema ette värvid, millega sõnad on trükitud. Mõlemal juhul mõõdetakse aega, mis kulub sõna ütlemisele. Efekt esineb, kui teise testiosa ajad on esimestest pikemad. Seega ilmneb, et keeleline töötlus on ajus märksa automaatsem ja tõhusam kui värvide oma.

Stroopi test on psühholoogias laialt kasutusel ja seda on tehtud üle 700 korra. Lisaks värvide nimetamisele on sõnade lugemisega võrreldud näiteks sõnade asukohta, kategooriatesse jagamist, piltide nimetamist ja sõnade kuju (kaldkiri või paks kiri). Toodud näited on vaid väike osa uurimustest ja edasiarendustest, mida on inspireerinud Stroopi efekt.

Viidete loend
-------------

1. ↑  MacLeod, C. M. (1992). The Stroop task: The "gold standard" of attentional measures. *Journal of Experimental Psychology, 121(1)*, 12-14.
2. ↑  Besner, D. Stolz, J. A. & Boutilier, C. (1997). The Stroop effect and the myth of automaticity. *Psychonomic bulletin & review*, *4*(2), 221-225.
3. 1 2 3  About John Ridley Stroop. John Ridley Stroop Digital Archive. Abilene Christian University. Kasutatud 3.05.2017.
4. ↑  MacLeod, C. M. (1991). John Ridley Stroop: Creator of a landmark cognitive task. *Canadian Psychology/Psychologie canadienne, 32(3)*, 521.
5. ↑  MacLeod, C. M. (1991). Half a century of research on the Stroop effect: an integrative review. *Psychological bulletin*, *109*(2), 163.
**Sagamihara massimõrv** (jaapani keeles 相模原障害者施設殺傷事件) toimus 26. juulil 2016 erivajadustega inimeste hooldekodus **Tsukui Yamayuri En** Sagamiharas Kanagawa prefektuuris Jaapanis.

Öösel umbes 2:10 (kohaliku aja järgi) tungis 26-aastane noaga relvastatud mees Satoshi Uematsu (jaapani keeles 植松 聖 *Uematsu Satoshi*) haamriga akent purustades hooldekodusse, võttis tubade võtmed, kõndis seejärel ruumist ruumi ja lõikas magavatel patsientidel kõrisid läbi. Ta tappis 19 inimest ja haavas 26 inimest (neist 13 raskelt). Umbes kell 2:30 (kohaliku aja järgi) sai politsei teate, et hooldekodusse on sisenenud noaga relvastatud isik. Kahtlusalune andis end politseile üle umbes 3:00. Ülekuulamisel politseile ütles ta: "Kõik puudega inimesed peavad kaduma." 

Satoshi Uematsu oli töötanud ligi kolm aastat, kuni veebruarini 2016 samas hooldekodus. Veebruaris 2016 saatis ta Jaapani parlamendi alamkoja spiikrile Tadamori Oshimale kirja, milles ta kutsus üles puudega inimeste suhtes eutanaasiat rakendama ja lubas nende tapmise enda peale võtta. Uematsu mainis ka hooldekodu nime ja märkis, et plaanib rünnata öösel, kui tööl on vähem hooldajaid. Spiiker teavitas kirjast politseid ja see omakorda hooldekodu, mille juht palus Uematsul töölt lahkuda. 19. veebruaril 2016 võeti mees ravile psühhiaatrihaiglasse, kus tal diagnoositi kanepipsühhoos ja luululine häire; 2. märtsil 2016 (pärast sümptomite taandumist) võis ta haiglast lahkuda.

Välislingid
-----------

* Jaapanis hukkus noarünnakus hooldekeskusele vähemalt 19 inimest
* Tokyo massimõrvar on vaimuhaige, kes tahtis vabastada maailma puudega inimestest
**Tokelau keelt** kõneletakse valdavalt Tokelau saartel, kuid ka Ameerika Samoa saartel, Uus-Meremaal ja Ameerikas. 
Keele põliseid kõnelejaid on Tokelau saartel ligikaudu 1400 (1987) ja mujal maailmas veel umbes 3540. 

Tokelau keel kuulub tõsiselt ohustatud keelte hulka.

Keelkonna andmed
----------------

Austroneesia hõimkond, Kesk-Ida-Austroneesia keelkond, Polüneesia keeled.

Keele struktuur
---------------

Tokelau keeles 15 häälikut: viis täishäälikut ja kümme konsonanti.

Häälikud ja hääldused
---------------------

täishäälikud: a [a], e [e], i [i], o [o], u [u]

konsonandid: f , g [ng], k [k], l [l], m [m], n [n], p [p], h, t [t], v [v]

Kirjutamisel kasutatakse ladina tähestikku. 

Pikkade vokaalide kirjutamisel märgitakse vokaali peale pikkusmärk (nt. mālō).

Grammatilised arvud
-------------------

Tokelau keeles on nii ainsus, duaalsus kui mitmus.

Artiklid
--------

Artikleid kasutatakse nimisõnade ees ainsuse või mitmuse määramiseks, samuti on artiklid kas umbmäärased või määravad  (näiteks inglise keeles on määrav artikkel *the* ja umbmäärased *a, an*). 

**Näide:**

|  | Ainsus | Mitmus |
| --- | --- | --- |
| Määrav | te | nā |
| Umbmäärane | he | ni |

Süntaks
-------

Tokelau keeles on VSO (verb, subjekt, objekt) sõnajärjetüpoloogia. 

**Näide:**

*Na kai e Mele te ika.*

**Otsetõlge:** sõi Mele kala

Mele sõi kala

Reduplikatsioon
---------------

Tokelau keeles kasutatakse nii osalist (*nofo - nonofo*) kui ka täielikku reduplikatsiooni (*kata - katakata*).

Rõhuasetus
----------

Kui täishäälik on pikk, siis rõhutatakse seda. 

Kui aga pikki täishäälikuid sõnas pole, siis on rõhk eelviimasel täishäälikul (*tekáu, fekéi*). 

Liitsõnade puhul on rõhutatud mõlemate sõnaosade pikad täishäälikud või eelviimased täishäälikud, samuti reduplikatsioonide puhul (*kiátomatúa, pékapéka*).

Keelenäiteid
------------

### Numbrid ühest kümneni

1 - *Tahi*

2 - *Lua*

3 - *Tolu*

4 - *Fa*

5 - *Lima*

6 - *Ono*

7 - *Hitu*

8 - *Valu*

9 - *Iva*

10 - *Hehulu*

### Näitelauseid

*E m afai ke maua nā tamā magō i te namo.* - Laguunist on võimalik püüda väikeseid haisid.

*E tatau ke inu koe k i nā vai.* - Sa pead rohtu võtma.

*He ā na fano ai ia ki Hāmoa?* - Miks ta Samoasse läks?

*E fia ia ika?* Kui palju siin kalu on?

*He ā tenā?* - Mis see on?

*E ā mai koe?* - Kuidas sul läheb?

*Ko toku igoa ko Helen.* - Minu nimi on Helen.

*He aho Hā tēnei.* - Täna on pühapäev.

Muud huvitavat
--------------

Tokelau keeles ei ole palju kirjalikke allikaid, seda keelt kasutatakse pigem suulise keelena, siiski on Tokelau keeles ilmunud Uus Testament.

Kasutatud allikad
-----------------

* 
* 
* 
* 
* 
*
Axel Holmström 2017. aastal Calder Cup'i võidukarikaga
**Nils Axel Holmström** (sündinud 29. juunil 1996 Arvidsjauris) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Soome kõrgliigaklubis Vaasa Sport.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Skellefteå AIK, mille meeskonnas debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2013/14. Skellefteå põhikoosseisu kuulus ta alates järgmisest hooajast. Hooajal 2014/15 valiti Holmström Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks juunioriks. Selle hooaja väljalangemismängudes oli ta resultatiivseim mängija (7+11). 18 resultatiivsuspunkti väljalangemismängudes tähistas Rootsi meistrivõistluste juunioride rekordit, mida enne hoidsid enda käes vennad Daniel ja Sedin. Skellefteåga võitis ta 2015. aastal Rootsi meistrivõistlustel hõbemedali, kui finaalis kaotati Växjö Lakersile mängudega 2:4. 2016. aastal jõuti taas finaali, kuid sel kord kaotati Frölundale mängudega 1:4.

2014. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i *draft* '​is 196. valikuna. 2015. aasta juunis sõlmis ta Red Wingsiga kolmeaastase lepingu. Ta mängis kolm hooaega American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi tütarklubis Grand Rapids Griffins. Esimesel hooajal segas teda vigastus, kuid ta võitis 2017. aastal Griffinsiga Calder Cup'i.

2019. aasta aprillis naasis Holmström Rootsi kõrgliigasse ja sõlmis ta kaheaastase lepingu HV71-ga.

2021. aasta aprillis siirdus ta Vaasa Sporti. 2022. aasta novembris pikendas ta klubiga lepingut kahe aasta võrra.

Viited
------

1. 1 2   (vaadatud 2.2.2023)
2. ↑  "Axel Holmström på jakt efter poängrekord i slutspelet" (rootsi). hockeysverige.se. 3. aprill 2015. Vaadatud 3. aprillil 2015.
3. ↑  "HV71 värvar Axel Holmström" (rootsi). hv71.se. 30. aprill 2019. Vaadatud 3. mail 2019.

Välislingid
-----------

* Axel Holmström hockeydb.com lehel
Taylor Beck (2017)
Taylor Beck Nashville Predatorsi särgis (2014)
**Taylor Beck** (sündinud 13. mail 1991 St. Catharinesis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Minski Dinamo ründajana paremäärel.

Ta alustas klubikarjääri OHL-i klubis Guelph Storm. Hooajal 2009–10 pälvis ta OHL-i hooaja resultatiivseimale paremale ääreründajale antava Jim Mahon Memorial Trophy.

2009. aastal valis Nashville Predators ta NHL-i *draft* '​is 70. valikuna. Predatorsi meeskonnas debüteeris ta NHL-is hooajal 2012–13. NHL-is on ta mänginud veel New York Islandersis, Edmonton Oilersis ja New York Rangersis, kuid suurema osa ajast on ta mänginud AHL-i klubides. 2017. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule ja samal hooajal liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2017. aastal siirdus Beck KHL-i, liitudes esmalt Jekaterinburgi Avtomobilistiga. Hooaja 2017–18 keskel suundus ta Kunluni Red Stari. 2018. aasta lõpus liitus ta Omski Avangardiga. Hooajal 2018–2019 jõudis ta Avangardiga Gagarini karika finaalmängudele, kus kaotati Moskva CSKA-le. KHL-i hooaja 2018–2019 väljalangemismängudes andis ta kõikidest mängijatest enim väravasööte – kokku 16. 2020. aasta juunis liitus Beck Magnitogorski Metallurgiga. 2021. aasta juunis siirdus ta Minski Dinamosse.

Viited
------

1. ↑  Taylor Beck. eliteprospects.com. Vaadatud 2.9.2019
2. ↑  Тэйлор Бек – в «Металлурге»!. metallurg.ru. 4.6.2020. Vaadatud 10.8.2020

Välislingid
-----------

* Taylor Beck KHL.com lehel
* Taylor Beck NHL.com lehel
* Taylor Beck hockeydb.com lehel
Holmger Knutssoni portree Sko kloostrikirikus
**Holmger Knutsson** (arvatavasti sündinud enne 1220. aastat, surnud 1248) oli Rootsi troonipretendent, kuningas Knut Holmgersson Pika vanim poeg.

Pärast isa surma 1234. aastal üritas Holmger tõusta troonile, kuid tõrjuti eemale taas troonile tõusnud kuningas Erik Erikssoni jarli Ulf Fase poolt. Pärast seda oli Holmger abiellunud Skost pärit Helena Filipi tütrega. Ajaloolised allikad ei maini nende lapsi. 

1247. aastal tegi Holmger Knutsson taas katse troonile tõusta. Ta kaotas otsustava Sparrsätra lahingu ja põgenes, Eriku kroonika kohaselt, Gästriklandi, kus ta vangistati ja hiljem (1248) hukati läbi pea maharaiumise. Tema liitlane Filip Larsson sunniti maapagendusse.

Hilisematest kirjutistest selgub, et Holmger Knutssoni pühaduse mälestuseks ehitati mitmesse kohta (Björklingesse, Norundasse, Upplandi) kabeleid. Olevat olnud isegi pühakukujud, mis kujutasid Holmgeri.

Holmger Knutsson maeti (arvatavasti tema naise hoolitsusel) Skokloostri kirikusse, kus tema pildi (mis on Rootsi esimene kuninglik portree) all seisab kiri:

*"Sündinud sveade säravas kuningasoost sai Holmgerist eeskuju headele kommetele, löödud kibedast surmast lebab siin maha raiutud peaga. Kuid üks kristlik surm näib olema kaunis läbi pajatusterohke ime."*
Mõned ajaloolased on püüdnud ära kasutada seda kirjutist, kuulutades Holmgeri troonipretendendina pühakuks.
Eriku kroonika väidab: "Gud gaff honom nader oc giorden hälagh" ('Jumal oli tema vastu armuline ja tegi pühaks'). Taani kuninga Erik Plogpenningi üllituslugude kogumikus kirjutatakse Holmgeri kohta: "Holmger i Sko var *clarens miraculis*" ('Holmger oli tuntud läbi imetegude').

Kirjandus
---------

* Harrison, Dick (1966-); *Jarlens sekel - en berättelse om 1200-talets Sverige*, Ordfront, Stockholm, 2002, ISBN 91-7324-898-3, LIBRIS-id 8449618, lk. 118 f
* Lagerqvist, Lars O. (1929-); *Sverige och dess regenter under 1000 år*, Bonniers, Stockholm, 1982 (ny utgåva), ISBN 91-0-075007-7, LIBRIS-id 7150831, lk. 65
**"Hollywoodland"** on 2006. aasta USA biograafiline draamafilm, mille lavastas Allen Coulter. 

Film räägib detektiiv Louis Simo (Adrien Brody) katsest selgusele jõuda kuulsa näitleja George Reevesi (Ben Affleck) kahtlasevõitu enesetapus ja selle tagamaades.

Süžee
-----

On 16. juuni 1959. Püstolilasuga pähe sooritab enesetapu Hollywoodi näitleja George Reeves (Ben Affleck), kes oli tuntud Supermanina teleseriaalist "Supermani seiklused". George'i jäävad lisaks fännidele leinama ka rahaahne kihlatu Leonore Lemmon (Robin Tunney). Pidades surma enesetapuks, lõpetab politsei juurdluse üsnagi kiiresti. Reevesi ema (Lois Smith), kes oma poja enesetapu asjaolusid ei usu, palkab eradetektiiv Louis Simo (Adrien Brody) tõde välja selgitama. Simo avastab, et üks võimalik surma põhjusi võis olla Reevesi suhe Toni Mannixiga (Diane Lane), kelle abikaasa Eddie Mannix (Bob Hoskins) oli Hollywoodi võimsaima stuudio MGM boss.

Osatäitjad
----------

* Adrien Brody – Louis Simo
* Diane Lane – Toni Mannix
* Ben Affleck – George Reeves
* Bob Hoskins – Edgar Mannix
* Kathleen Robertson – Carol Van Ronkel
* Robin Tunney – Leonore Lemmon
* Larry Cedar – Chester Sinclair
* Joe Spano – Howard Strickland
* Lois Smith – Helen Bessolo
* Dash Mihok – seersant Jack Paterson
* Brad Henke – Russ Taylor
* Caroline Dhavernas – Kit Holliday
* Molly Parker – Laurie Simo
* Gareth Williams – Del
* Zachary Mills – Evan Simo

Auhinnad
--------

Veneetsia filmifestival 2006 

* Volpi karikas – Ben Affleck

2007. aasta Kuldgloobuse auhinnad

* Nomineeritud kategoorias parim meeskõrvalosatäitja – Ben Affleck

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
* Hollywoodland andmekogus IMDb (inglise)
* Rotten tomatoes
* Yahoo Movies: Hollywoodland
Hollandlaste diasporaa
**Hollandlased** (endanimetus *Hollanders*) on germaani rahvas, Hollandi põhirahvastik. Kõnelevad germaani keelte läänerühma saksa-madalmaade alarühma kuuluvat hollandi keelt. Hollandlaste koguarv maailmas on hinnanguliselt ligikaudu 25 miljonit, neist Hollandis 13,2 miljonit. Ameerika Ühendriikides elavate hollandlaste koguarvuks on nimetatud 5 miljonit, kuid enamik neist on tegelikult hollandi päritolu ameeriklased.

Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 107 hollandlast, neist Tallinnas 47.

Hollandlased on kujunenud friisi, saksi, frangi ja bataavi hõimudest. Flaamid on hollandlaste väga lähedane sugulasrahvas. Hollandlaste hulgas on levinud nii protestantism kui ka katoliiklus. Tänapäeval on paljud hollandlased ka agnostikud ja ateistid.

17.–18. sajandil rändasid paljud hollandlased Lõuna-Aafrikasse, kus nendest kujunesid afrikandrid. 20. sajandil rändasid paljud hollandlased Ameerikasse ja Austraaliasse.

Viited
------

1. ↑  Päring Statistikaameti andmebaasist

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Hollandlased** |
**Marta Elisabet Schmiedehelm** (10. juuni 1896 Kose, Ravila vald, Harjumaa – 26. juuni 1981 Tallinn) oli eesti arheoloog.

Haridus
-------

Õppis Kõrgematel Naiskursustel Petrogradis ja Petrogradi Ülikoolis 1914–1921, lõpetas Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna 1923, filosoofiamagister aastast 1923. Ajaloodoktoriks promoveeriti 1956. aastal.

Töö
---

Teenis Petrogradis kooliõpetajana ning töötas Vene Ainelise Kultuuri Ajaloo Akadeemias. Aastatel 1924–1944 töötas Tartu Ülikooli arheoloogiakabineti konservaatorina ja konservaator-assistendina. 

Ajaloolise Ajakirja toimetuse liige aastast 1930. Õpetatud Eesti Seltsi sekretär 1930–1935. Tartu Riikliku Ülikooli arheoloogia kateedri assistent 1944–1977, ENSV TA Ajaloo Instituudi arheoloogia sektori vanemteadur 1947–1977 ja konsultant 1977–1981.

Tema töid on ilmunud 1944. aasta väljaandes "Das Gräberfeld am Jaskowska-See in Masuren. Studien zur westmasurischen Kultur der römischen Eisenzeit".

Viited
------

1. ↑  Akadeemia 2019, nr 7, lk 1329.

Kirjandus
---------

* Akadeemia 2019, nr 7, lk 1329.
* Arheoloogia doktoritööd

Välislingid
-----------

* Marta Schmiedehelm Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
**Marta Rungi** (ka **Marta Runge**, aastast 1932 **Marta Arder**; 29. juuni 1902 Tallinn – 5. juuli 1988 Tallinn) oli eesti laulja (sopran).

Ta lõpetas 1924. aastal Tallinna Õpetajate Seminari ning 1930. aastal Tallinna Konservatooriumi (Mathilde Lüdig-Sinkeli, Emmeline Hellmanni ja Aleksander Arderi klassis).

Ta oli aastatel 1925–1935 teatri Estonia koorilaulja ning 1935–1941 ja 1944–1957 solist. Aastatel 1942–1944 kuulus ta Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. Ta esines ka kammer- ja meeleolulauljana, sealhulgas duetis Aleksander Arderiga. Ta on esinenud Riias, Kaunases, Helsingis ja Budapestis.

Isiklikku
---------

Ta oli alates 1932. aastast abielus Aleksander Arderiga.

Tunnustus
---------

* 1945 Eesti NSV teeneline kunstnik

Rolle
-----

* 1926 Pjotr Tšaikovski "Jevgeni Onegin" (Tatjana)
* 1926 Johann Strauß "Mustlasparun" (Arsena)
* 1927 Oskar Merikanto "Elina surm" (Elina)
* 1927 Giuseppe Verdi "Traviata" (Violetta)
* 1928 Charles Gounod "Romeo ja Julia" (Julia)
* 1928 Evald Aav "Vikerlased" (Vaike)
* 1929 Artur Lemba "Kalmuneid" (Maie)
* 1931 Charles Gounod "Faust" (Margarete)
* 1934 Jacques Offenbach "Hoffmanni lood" (Antonia)
* 1934 Pjotr Tšaikovski "Jevgeni Onegin" (Tatjana)
* 1934 Edmund Eysler "Doonau neiu" (Anni)