recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Yokohama** on linn Jaapanis Kanagawa prefektuuri keskus. Kuulub Tōkyō linnastusse, asub Tōkyōst umbes 30 km lõunas.

Ajalugu
-------

19. sajandi keskpaigani oli Yokohama väike kaluriküla. 1853. aastal maabus praeguse Yokohama rannikul USA kommodoor Matthew Perry 9 laevaga ja sundis isoleeritud Jaapani end avama välismaailmale. Rannalähedasele saarele rajati välismaalaste asulad ja garnisonid. Peagi sai Yokohamast rahvusvahelise kaubanduse keskus Jaapanis. Suur osa linnast hävis 1. septembril 1923 maavärinas. Linn ehitati uuesti üles, kuid hävis taas 1945. aastal USA õhurünnakutes. 29. mail 1945 pommitasid B-29 lennukid linna 1 tunni ja 9 minuti jooksul süütepommidega, mille tagajärjel hävis 34% linnast.

Ameerika okupatsiooni ajal oli Yokohama USA sõjaväe transpordisõlm.

1983 hakati rajama merelt võidetud alale uut ärirajooni Minato Mirai 21, kus asub Jaapani kõrgeim ehitis Yokohama Landmark Tower. Tänapäeval on Yokohama suur meresadam ja majanduskeskus.

Transport
---------

1872. aastal avati Tōkyō ja Yokohama vahel Jaapani esimene raudtee.

1972. aastal kaotati linnas trammi- ja trolliliiklus ning avati Yokohama metroo.

Sport
-----

Linna peaspalliklubi on Yokohama BayStars. Tugevamad jalgpalliklubid on Yokohama F. Marinos ja Yokohama FC.

2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste finaalkohtumine peeti linna Nissani staadionil. See on suurima mahutavusega staadion Jaapanis (72 327 istekohta).

Haldusjaotus
------------

Yokohama jaguneb 18 ringkonnaks:

* Aoba-ku (青葉区)
* Asahi-ku (旭区)
* Hodogaya-ku (保土ヶ谷区)
* Isogo-ku (磯子区)
* Izumi-ku (泉区)
* Kanagawa-ku (神奈川区)
* Kanazawa-ku (金沢区)
* Kōhoku-ku (港北区)
* Kōnan-ku (港南区)
* Midori-ku (緑区)
* Minami-ku (南区)
* Naka-ku (中区)
* Nishi-ku (西区)
* Sakae-ku (栄区)
* Seya-ku (瀬谷区)
* Totsuka-ku (戸塚区)
* Tsurumi-ku (鶴見区)
* Tsuzuki-ku (都筑区)

Viited
------

1. ↑
2. ↑  神奈川県の人口と世帯 - 神奈川県ホームページ, vaadatud 22.02.2021.

Välislingid
-----------

* Yokohama koduleht
**Interscope Records** on Ameerika Ühendriikide plaadifirma, mille peakorter asub California osariigis Santa Monica linnas, ning mis kuulub Universal Music Groupile läbi nende Interscope Geffen A&M margi. Firma asutati 1990. aastal Jimmy Iovine'i ja Ted Fieldi poolt 20 miljoni dollarilise ühisettevõttena Warner Music Groupile kuuluva Atlantic Recordsi ning Interscope Communicationsi vahel. See erines teistest plaadifirmadest selle poolest, et jättis otsustusvõime artistide ja repertuaari personalidele, ning andis artistidele ja produtsentidele täieliku loomingulise vabaduse. Interscope'i esimesed hitid ilmusid vähem kui aasta hiljem ning firma oli 1993. aastaks muutunud tulutoovaks. Iovine oli ettevõtte tegevjuht ja juhatuse esimees kuni 2014. aasta maini, kui teda asendas John Janick.

1992. aastal omandas Interscope eksklusiivse õiguse turustada ja levitada *hardcore* hiphopi plaadifirma Death Row Recordsi salvestisi, mis asetas firma 1990ndatel puhkenud *gangsta rap*-skandaali keskmesse. Selle tagajärjel katkestas Warner Music Groupi emafirma Time Warner suhted Interscope'iga, müües 1995. aastal oma 50-protsendilise osaluse Fieldile ja Iovine'ile tagasi 115 miljoni dollari eest. 1996. aastal omandas 50% firmast väidetava 200 miljoni dollari eest ettevõte MCA Inc. millest sai hiljem Universal Music Group.

Interscope'i artistide nimekirja kuuluvad Eminem, Lady Gaga, OneRepublic, Dermot Kennedy, Blackpink, Dr. Dre, DaBaby, Billie Eilish, Imagine Dragons, Olivia Rodrigo, Selena Gomez, Camilla Cabello, Playboi Carti, Kendrick Lamar, Lana Del Rey, Maroon 5, Moneybagg Yo, Gwen Stefani, Rae Sremmurd, Machine Gun Kelly, U2, Yungblud, Cuco, d4vd, Homixide Gang ja Reneé Rapp.

Viited
------

1. ↑  "Interscope". *Complex Networks*. Vaadatud 5. jaanuaril 2019.
2. ↑  "Interscope: Inside the Hit Factory". *Rolling Stone*. 3. aprill 1997. Vaadatud 5. jaanuaril 2019.
3. ↑  Foege, Alec (3. detsember 1995). "Shunned, Scorned, and Doing Quite Nicely". *The New York Times*. Vaadatud 19. septembril 2015.
4. 1 2  Hilburn, Robert and, Phillips, Chuck (24. oktoober 1993). "They Sure Figured Something Out : Jimmy Iovine and Ted Field have broken all the rules at Interscope". *Los Angeles Times*. Vaadatud 1. augustil 2015.
5. ↑  Christman, Ed (28. mai 2014). "John Janick Replaces Jimmy Iovine Atop Interscope Geffen A&M". *The Hollywood Reporter*. Vaadatud 23. septembril 2015.
6. ↑  Fabrikant, Geraldine (22. veebruar 1996). "THE MEDIA BUSINESS;MCA Agrees to Buy Stake in Interscope Record Label". *The New York Times*. Vaadatud 1. augustil 2015.
7. ↑  PHILIPS, CHUCK (19. jaanuar 1996). "MCA Offers $200 Million to Acquire a 50% Stake in Interscope Records". *Los Angeles Times* (Ameerika inglise). ISSN 0458-3035. Vaadatud 20. juunil 2017.

Välislingid
-----------

* Ametlik koduleht
**Kati Lindström** (sündinud 1. augustil 1977) on eesti semiootik ja keskkonnaajaloolane. 

Ta on lõpetanud 1995. aastal Miina Härma Gümnaasiumi. Õppinud Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning semiootikat ning lõpetanud 2002. aastal Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna semiootika ja kulturoloogia erialal. Kaitses samas 2011. aastal doktoritöö "Maastikusemiootika piiritlemine: Maastikuprotsesside semiootilise analüüsi suunas".

Aastail 2007–2012 õpetas ta Tartu Ülikoolis Landscape Semioticsi / maastikusemiootika kursust, mis oli tõenäoselt esimene loengukursus sel alal maailmas. Samal perioodil oli ta ajakirja Sign Systems Studies toimetaja.

Ta on tõlkinud eesti keelde John Deely "Semiootika alused", teinud tõlkeid ka jaapani keelest (Haruki Murakami, Banana Yoshimoto, Ryūnosuke Akutagawa). Tegelenud maastikusemiootikaga. Ta on koostanud ülevaatliku uurimuse eesti keeles kirjutatud haikudest.

Isiklikku
---------

Tema õde on keeleteadlane Liina Lindström.

Välislingid
-----------

* Kati Lindström Eesti Teadusinfosüsteemis Muuda Vikiandmetes
* Kati Lindströmi akadeemiline elulookirjeldus
Kaablilõikur ehk Lõka lõka 
Ratchet (device)
**Kaablilõikur** on tööriist kaablite lõikamiseks. Kaablilõikurite disain võib varieeruda olenevalt kasutusotstarbest ja lõigatava kaabli ristlõigest.

Rahvakeeles **Lõka lõka** ehk **põrkmehhanismiga** kaablilõikur on mõeldud jõukaablite lõikamiseks. Seda tüüpi lõikurid vähendavad oluliselt vajalikku jõudu ja pingutust, mida tavaliselt vajatakse suurema läbimõõduga juhtmete või kaablite lõikamiseks.

Põrkmehhanism koosneb hammastega ümmargusest hammasrattast või lineaarsest hammaslatsist ja pöörlevast vedruga sõrmest, mida nimetatakse käppaks, mis haakub hammastega. Hambad on ühtlased, kuid tavaliselt asümmeetrilised, kusjuures iga hamba ühes servas on mõõdukas ja teises servas palju järsem kalle.

Kui hambad liiguvad piiramatult (ehk ettepoole), libiseb käpp kergesti üles ja üle õrnalt kaldu hammaste servade, vedru sunnib selle (sageli kuuldava klõpsuga) hammastevahelisse süvendisse. see läbib iga hamba otsa. Kui hambad liiguvad vastupidises (tagasi) suunas, haarab käpp vastu esimese ettejuhtuva hamba järsu kaldega serva, lukustades selle seeläbi vastu hammast ja takistades edasist liikumist selles suunas.
**Elise Metsanurk** (sündinud 8. mail 1997) on eesti näitleja, lavastaja ja dramaturg.

Ta on lõpetanud 2016. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 2020. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 29. lennu. Tema kursuse juhendajateks olid Anu Lamp ja Elmo Nüganen. 

Alates 2020. aasta sügisest töötab Elise Metsanurk näitlejana Tartu Uues Teatris. Tema kursusekaaslastest töötavad samas teatris Andreas Aadel, Martin Kork ja Ekke Hekles.

Looming
-------

2019. aastal lavastas Elise Metsanurk koos Andreas Aadli ja Mihkel Kohavaga Anton Tšehhovi novellide põhjal lavastuse "Liiga palju armastust", mida mängiti Kuressaare Teatri Sadamaaidas. 2020. aasta veebruaris esietendus Oskar Lutsu "Laul õnnest" Vanemuises ja 2021. aasta jaanuaris originaaldramaturgiline "Video: Täielik šokk! Sündmuskohal kaos, tuvid minestuses" Tartu Uues Teatris. Lisaks lavastamisele on Metsanurk dramatiseerinud Tallinna Linnateatri "Rogožini" ja 2020. aastal Tartu Uues Teatris esietendunud "Mängu ilu", milles mängis Elise Metsanurk ka ise.

Viited
------

1. ↑  "Pressiteade: Tartu Uue Teatri põhijõududega liitub algaval 13. hooajal neli noort näitlejat-lavastajat". *Tartu Uue Teatri koduleht*. 25.08.2020. Vaadatud 19.01.2022.
2. ↑  "Liikmete nimekiri. Eliise Metsanurk". *Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liit*. Vaadatud 19.01.2022.
3. ↑  "Mängu ilu". *Tartu Uus Teater*. Vaadatud 19.01.2022.
**Vallot Neumann** (13. august 1949 Tallinn – 19. märts 2001 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.

Elulugu
-------

Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna 1. Keskkooli, 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna tööstuskaupade tundmise erialal ja 1997. aastal Peterburi Kaubandusinstituudi kaugõppeaspirantuuri. 1980. aastal kaitses ta majanduskandidaadi kraadi Üleliidulises Kaubanduskonjunktuuri Teadusliku Uurimise Instituudis Moskvas.

Ta lõpetas 1966. aastal ka akordioni erialal Tallinna Lastemuusikakooli. 

Neumann oli 1972–1991 Üleliidulise Kaubanduskonjunktuuri Teadusliku Uurimise Instituudi Eesti filiaali teadur, vanemteadur, sektori- ja osakonnajuhataja, 1991–2000 Eesti Panga osakonnajuhataja ja peaspetsialist, ühtlasi oli 1991–1995 (poole kohaga) Tartu Ülikooli majandusteaduskonna dotsent, õpetas välismajanduse kursust.

Teadustöö
---------

Vallot Neumann uuris kaupade nõudluse arengut Eestis ning väliskaubanduse ja rahanduse küsimusi.

Teoseid
-------

Temalt ilmus üle 50 teaduspublikatsiooni.

* Kaubandusspetsialistide küsitlus rasvainete kohta. // Uut Kaubanduses (1974) 1
* Tehniliselt keerukate kultuuri- ja olmekaupade nõudluse arengusuunad Eesti NSV-s (muusikakaubad). // Uut Kaubanduses (1978) 10
* Eesti rahvusvaheline investeerimispositsioon. // Ärielu (1997) 1

Viited
------

1. 1 2 3 4 5  Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Kirjandus
---------

* Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995. Lk 114

Välislingid
-----------

* *Eesti teaduse biograafiline leksikon.* 3. köide: *N–Sap* TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 59
* Haud Tallinna Liiva kalmistul

 *Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.*
**Jaan Tepandi** (kuni 1937 **Depmann**; 29. september 1917 Tartu – 23. detsember 2004) oli eesti majandusteadlane ja Eesti NSV toiduainete tööstuse minister.

Ta lõpetas 1936. aastal Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi ja 1947. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna. Ta oli EÜS-i liige. Aastal 1974 kaitses ta majandusteaduste kandidaadi väitekirja, aastal 1990 majandusteaduste doktori väitekirja.

Ta töötas 1940. aastast Tallinna masinatehases «Punane Krull» konstruktorina, Teise maailmasõja ajal teenis Punaarmees ja töötas mehaanikuna Tšeljabinski ja Sverdlovski oblasti tehastes. Aastatel 1943–1950 ENSV Riikliku Plaanikomisjoni kohaliku ja toiduainetetööstuse osakonna juhataja, seejärel Plaanikomisjoni juures asuva Majanduse Teadusliku Uurimise Instituudi asedirektor. Aastatel 1951–1954 Eesti NSV Kohaliku, Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Ministeeriumi Projekteerimise ja Teadusliku Uurimise Instituudis, aastatel 1954–1957 Eesti NSV Põlevkivikeemiatööstuse Ministeeriumis. 

Aastatel 1957–1963 oli ta Eesti NSV kohaliku majanduse ministri asetäitja, aastatel 1963–1965 Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu esimehe asetäitja ja aastatel 1965–1979 Eesti NSV toiduainetetööstuse minister. Aastatel 1979–1984 oli ta Eesti TA Majanduse Instituudi juhtivteadur.

Aastatel 1971–1980 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VIII ja IX koosseisu saadik, aastatel 1966–1981 EKP Keskkomitee liige.

Tunnustus
---------

* 1977 – Eesti NSV teeneline tööstustöötaja
* 2002 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
---------

Tema poeg on matemaatik ja arvutiteadlane Jaak Tepandi, teine poeg on näitleja Tõnu Tepandi.

Viited
------

1. 1 2  Jaan Jaagu p. Tepandi, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 175

Kirjandus
---------

* *Eesti entsüklopeedia.* 14. köide: *Eesti elulood.* Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 527.

Välislingid
-----------

* Nekroloog. Postimees, 29. detsember 2004
* Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
**Wambola** (pardatähis A433) on Eesti mereväe Lindormen-klassi miiniveeskajast kohandatud sõjalaev-toetuslaev.

Ajalugu
-------

Laeva ehitas Taani ettevõte Svendborg Værft. Laev lasti vette 9. septembril 1977. 1978-2004 oli laev Taani mereväes 3. eskaadris teenistuses miiniveeskajana, kandes nime *Lossen* (pardatähis N44). 

2006. aastal ostis laeva Eesti riik ja sellest pidi saama Eesti Mereakadeemia õppelaev Kristiina. Laev jäi aga seisma Lennusadamasse ja amortiseerus. 

Et koolil puudusid vahendid laeva pidamiseks ja haridusministeeriumil puudus isegi ostuhinna tasumiseks raha, võttis Eesti merevägi 2009. aastal (kaitseväe juhataja korraldusel) laeva lõpuks üle. Laev pukseeriti Miinisadamasse, kus jäi esialgu mitmeks aastaks seisma (reservi), kuid läbis siis kapitaalremondi.

Laev on Eesti mereväe teenistuses ametlikult alates 1. novembrist 2016 nimega Wambola, asendades teenistusest samal ajal välja arvatud sama klassi laeva Tasuja. Algul liigitati Wambola mereväes sarnaselt eelkäijaga toetuslaevaks, kuid pärast meremiinide hanget 2022. aastal on laev liigitatud ametlikult taas miiniveeskajaks.

Komandörid
----------

* 2016–2017 - vanemleitnant Ermo Jeedas
* 2017–2019 - vanemleitnant/kaptenmajor Tanel Kangro
* 2019 - kaptenmajor Deniss Tulin

Vapp ja sõpruslinn
------------------

Wambola vapp
Vambola sõpruslinn on Kunda. 

Varem on sama vappi kandnud sõsarlaev Tasuja ja miinijahtija Wambola M311.

Vaata ka
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Wambola (laev 1977)** |

* Lindormen-klassi toetuslaev-miiniveeskja
* Wambola

Viited
------

1. ↑  EML Wambola
2. ↑  Lindormen-klass
Meeri Säre haud Tartus Raadil.
**Meeri Säre** (14. juuli 1929 Tartus – 4. mai 2009 Tallinnas) oli eesti teatrikunstnik.

Elukäik
-------

Meeri Säre õppis 1945–1948 Tartu Muusikakoolis, lõpetas 1948 Tartu 2. Keskkooli ja 1954 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi. Pärast kõrgkooli lõpetamist töötas 1954–1955 Estonias ja 1955–1957 Eesti Televisioonis.

Üle 40 aasta (1957–1998) töötas Meeri Säre Vanemuise teatris. Aastatel 1967–1991 oli ta Vanemuise peakunstnik. Tema töödest äratasid enim tähelepanu kujundused Ülo Vilimaa balletilavastustele 1960–1980. aastatel.

Meeri Säre oli koos Tiia Toometi ja Mare Hundiga üks Tartu Mänguasjamuuseumi algatajatest ja käimalükkajatest. Ta kogus ja valmistas nukke ning on eksponeerinud neid näitustel nii Eestis kui ka Soomes.

Lavakujundused
--------------

Meeri Säre lavakujunduste nimekirjas on enim muusika- ja balletilavastusi, vähem draamalavastuste kujundusi.

### Muusikalavastused

* Pietro Mascagni "Talupoja au" 1963
* Giacomo Puccini "Madame Butterfly" 1964 ja 1975
* Gustav Ernesaksa "Tormide rand" 1968
* Enn Vaiguri, Kaarel Irdi ja Veljo Tormise "Külavahelaulud" 1972
* Šantõri "Pickwick-klubi" 1978
* Eduard Tubina "Reigi õpetaja" 1979
* George Gershwini "Porgy ja Bess" 1983
* Raimo Kangro "Ohver" 1983
* Peter Abrahami "Victoria ja tema husaar" 1995

### Balletilavastused

* "Kontrastid" 1967
* "Maalid" 1969
* "Käed" 1973
* Adolphe Adami "Giselle" 1970
* Lydia Austeri "Tiina" 1984
* Eugen Kapi "Kalevipoeg" 1985
* Lydia Austeri "Bambi" 1987

### Draamalavastused

* Juhan Smuuli "Lea" (1960)
* Juhan Peegli ja Kaarel Irdi "Ma langesin esimesel sõjasuvel" 1979
* Olev Antoni "Laudalüürika" 1980

Tunnustus
---------

1970. aastal pälvis ta Eesti NSV teenelise kunstniku ja 1982. aastal Eesti NSV rahvakunstniku aunimetuse.
**Neodada** oli heli-, visuaalsete ja kirjanduslike ilmingutega liikumine, mis sarnases meetodite või ideoloogia poolest dadaga. Selle eesmärk oli kaotada lõhe kunsti ja igapäevaelu vahel ning see ühendas mängulisust, ikonoklasmi ja varasemate teoste tsiteerimist. Ameerika Ühendriikides populariseeris termini Barbara Rose 1960. aastatel ja see viitab peamiselt 60. ja 50. loodud teostele. Liikumisel oli ka rahvusvaheline mõõde, eriti Jaapanis ja Euroopas, millest sai Fluxuse, popkunsti ja *Nouveau réalisme*'i alus.

Neodadat iseloomustab kaasaegsete materjalide, populaarsete kujundite kasutamine ja absurdne kontrast. See oli reaktsioon abstraktse ekspressionismile, võttis eeskuju Marcel Duchampi ja Kurt Schwittersi tööst ning eitas traditsioonilisi esteetikakontseptsioone.

Viited
------

1. ↑  Collins, Bradford R. (2012). *Pop art : the independent group to Neo pop, 1952-90*. London: Phaidon. ISBN 9780714862439. OCLC 805600556.
2. ↑  Chilvers, Ian; Glaves-Smith, John (2009). *A Dictionary of Modern and Contemporary Art* (inglise). Oxford University Press. Lk 503. ISBN 9780199239665.
3. ↑  Craft, Catherine (2012). *An Audience of Artists: Dada, Neo-Dada, and the Emergence of Abstract Expressionism* (inglise). University of Chicago Press. Lk 10–11. ISBN 9780226116808.
Ernst-Kirchweger-Haus 2005. aasta septembris. Esimese korruse suurel bänneril on kiri "kein tag ohne autonomes zentrum" ("Mitte ühtegi päeva ilma autonoomse sotsiaalkeskuseta ").
 Ernst-Kirchweger-Haus
**Ernst-Kirchweger-Haus** (**EKH**) on isemajandav sotsiaalkeskus Viini 10. ringkonnas Favoritenis. See skvotiti 1990. aastal ja legaliseeriti 2008. aastal. Projekt on saanud Ernst Kirchwegeri nime.

Ülevõtmine
----------

Hoone võeti üle 23. juunil 1990 ja sellest sai isemajandav sotsiaalkeskus, mis võõrustas migrante ja pagulasi, infopoodi, kogukonna tegevusi ja poliitilisi rühmitusi.  Skvotterid, kes kirjeldasid EKH-d kui "rahvusvahelist, multikultuurset, antifašistliku keskust", andsid hoonele nime Ernst Kirchwegeri järgi. Ta oli endine koonduslaagri vang ja antifašistliku vastupanu liige, kelle tappis 1965. aastal parempoolne meeleavaldaja endise Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei liikme Taras Borodajkewyczi vastu toimunud meeleavaldusel.

Läbirääkimised
--------------

 Toetav grafiti: "*EKH BLEIBT* "("EKH jääb alles").
2004. aastal müüs majaomanik (Austria Kommunistlik Partei) EKH kinnisvarafirmale ning elanikke ähvardas väljatõstmine, kuna uueks omanikuks oli endine paremäärmuslane.  Pärast pikka võitlust paljude protestide ja aktsioonidega ostis Viini omavalitsusega tihedaid kontakte omav ettevõte 2005. aasta juulis hoone  Väljatõstmise oht läks mööda ja 2008. aastal sõlmiti üürileping.

2020. aasta konflikt
--------------------

2020. aasta juunis ründas Türgi paremäärmuslik rühmitus Hallid Hundid feministlikku meeleavaldust naiste kohtlemise vastu Austrias ja Türgis, mille korraldas EKH-s asuv kurdi naiste organisatsioon. Vastuseks korraldasid antifašistid järgmisel päeval vastumeeleavalduse ja selle tulemusena ründasid 200-300 neofašisti EKH maja, loopides kive, pudeleid ja süütepomme.  Olukord tekitas seejärel diplomaatilise intsidendi Austria ja Türgi vahel, kus Türgi suursaadik kutsuti välisministeeriumisse.

Viited
------

1. 1 2 3 4  Foltin, Robert (2014). "Squatting and Autonomous Action in Vienna 1976-2012". Katzeff, Ask; van Hoogenhuijze, Leendert; van der Steen, Bart (toim-d). *The City Is Ours: Squatting and Autonomous Movements in Europe from the 1970s to the Present* (inglise). PM Press. ISBN 978-1604866834.
2. ↑  "Summary of protests and actions in support for the EKH (english)". *Indymedia*. Austria. 22. märts 2005. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. oktoober 2005. Vaadatud 3. aprillil 2019.
3. ↑  Arslan, Zeynep. "What's behind the attacks of the "Grey Wolves" in Vienna". *Beyond Europe*. Austrian Mosaik. Originaali arhiivikoopia seisuga 25. mai 2023. Vaadatud 12. juulil 2020.
4. ↑  Gaigg, Vanessa (29. juuni 2020). "Nach Demos in Favoriten: Türkei lud Österreichs Botschafter ins Außenministerium [After demos in Favoriten: Austria invites Turkish ambassador to Foreign Ministry]". *Der Standard* (Austria saksa). Vaadatud 12. juulil 2020.
LuhatsToomas Luhats Vikerraadio stuudios
**Toomas Luhats** (sündinud 27. veebruaril 1979) on ajakirjanik ja filmindusasjatundja.

Toomas Luhats on õppinud Tallinna 4. Keskkoolis ja lõpetanud Concordia Rahvusvahelise Ülikooli meedia erialal (*cum laude*)[*viide?*]. Ta on end täiendanud Columbia Ülikoolis New Yorgis[*viide?*], IESE Navarra ülikoolis Barcelonas[*viide?*] ja New Yorgis (IESE Business School, University of Navarra)[*viide?*], UCLA Andersoni ärikoolis Californias (UCLA Anderson School of Management)[*viide?*], Äripäeva akadeemias[*viide?*], Diplomaatide koolis[*viide?*] ning Balti Filmi- ja Meediakoolis[*viide?*]. 

Eesti Rahvusringhäälingus on Toomas Luhats juhtinud hommikuprogramme Eesti Televisioonis, Vikerraadios ja Raadio 2-s. Ta on saatejuhina kommenteerinud suuri otseülekandeid, muusikasaateid, olnud laulupidude, "Tähelaeva" ja "Tööotsija" saatejuht ning saadete "Üheksandikud"[*viide?*] ja "Teaduse superkangelased"[*viide?*] produtsent. Ta on olnud Eesti Televisiooni[*viide?*] ja Eesti Rahvusringhäälingu pressiesindaja[*viide?*] ning töötanud ERR-i hanketoimetuses sarjade ja filmide ostjana[*viide?*]. 

2013. aastast töötas Luhats televisiooni ja multimeedia hankejuhina Elionis, Eesti Telekomis ja Telias[*viide?*]. 2016. aastast oli kinoketi Cinamon Holding kommertsdirektor[*viide?*] ja juhatuse liige[*viide?*]. 

2019. aastal naasis ta Eesti Rahvusringhäälingusse, kus hakkas looma ja arendama järelvaatamiskeskkonda. Tema töö üks väljund on 2020. aastal avatud ERR-i veebikanal Jupiter, ta ise oli Jupiteri esimene peatoimetaja.

17. mail 2022 valis ERR-i nõukogu Toomas Luhatsi ERR-i juhatuse liikmeks, tema ametiaeg algas 1. juunil.[*viide?*] Toomas Luhats vastutab ETV, ETV2, ETV+ programmide strateegilise vaate, hankeprogrammi, programmiteenistuse, Eesti Telefilmi ja voogedastusprogrammi Jupiter eest.[*viide?*]

Isiklikku
---------

Toomas Luhatsi isa oli Toivo Luhats ja vanaisa oli Elmar Luhats. 

Tema abikaasa on teleprodutsent Triin Luhats, peres kasvab kaks last.

Viited
------

1. ↑  Tristan Priimägi. Jupiteri tõus. Intervjuu Toomas Luhatsiga. ERR-i veebiportaal, 24.04.2020.
2. ↑  Toomas Luhatsi blogi
3. ↑  Palju õnne! Triin ja Toomas Luhats said teise lapse. Kroonika/Delfi 10.05.2017.
Ehtne Napoli Pizza Margherita
 
**Pitsa** (itaalia keeles *pizza*) on ahjus küpsetatav kettakujuline lahtine pirukas, mis kaetakse tomatipasta, juustu ja muude lisanditega. 

Pitsa sünnikohaks loetakse Napolit, kuigi sarnast toitu valmistati juba Vana-Kreekas. Tänapäeval on pitsa populaarne toit mitmel pool maailmas. Itaalia söögikohtades serveeritakse pitsat traditsiooniliselt lahti lõikamata kujul ning seda süüakse noa ja kahvliga. Tänavatoiduna aga lõigatakse pitsa sektoriteks ning seda süüakse käes hoides.

Ajalugu
-------

Paksu põhjaga Chicago pitsa
Nimetus "pitsa" (*pizza*) tuleb kreeka päritolu ladinakeelsest verbist *pīnsere* – 'pressima'. Vana-Kreekas kaeti leib õli, ürtide ja juustuga. Keskaegses Kreekas kasutati sõna "πίτα" ehk *pita* ning sealt on see levinud türgi keelde kui *pide*, bulgaaria, horvaadi ja serbia keelde kui *pita*, albaania keelde kui *pita* ja tänapäeva heebrea keeles *pittāh*. Roomlased mõtlesid välja piruka, mida kutsuti platsentaks. See oli juustu ja meega kaetud ning loorberilehtedega maitsestatud toit.

Tänapäeva pitsa pärineb Itaaliast, täpsemalt Napolist. Kui Itaalia kuninganna Margherita 1889. aastal Napolit külastas, serveeriti talle Itaalia lipu värvides pitsat: punane (tomatid), valge (*mozzarella*) ja roheline (basiilik). Sellist pitsat hakati kuninganna auks nimetama Margherita pitsaks (*Pizza Margherita*).

Pitsa koostis ja valmistamine
-----------------------------

Itaalia tüüpi pitsade tainakiht on üldiselt õhuke, kuid pannipitsade puhul võib pitsatainakiht ka paksem olla. Pitsa kaetakse tavaliselt tomatipasta ja juustuga, kuid ülejäänud komponendid varieeruvad kõvasti. Pitsade valmistamisele spetsialiseerunud söögikohti nimetatakse *pizzeria*'teks. Pitsat küpsetatakse ahjus.

Vaata ka
--------

* Chicago pitsa
* Detroiti pitsa
* Hawaii pitsa
* Pizza Margherita
* Sitsiilia pitsa

Viited
------

1. ↑  Πιτα
2. ↑  Civitello 2007, lk 98
3. ↑  Oxford English Dictionary, 3. väljaanne, 'pita'
4. ↑  "Pizza Margherita: History and Recipe". *ITALY Magazine* (Inglise keel). 14. märts 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2013. Vaadatud 15. juuni 2012.`{{netiviide}}`: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)

Kirjandus
---------

* Linda Civitello 2007, *Cuisine and Culture:A History of Food and People*, John Wiley & Sons, ISBN 9780470096949

Välislingid
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Pitsa** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Pitsa** |
Vaskrääma jaamahoone (2013)
**Vaskrääma raudteepeatus** oli raudteepeatus Pärnumaal Pärnu linnas Vaskrääma külas. Läbi Vaskrääma kulges kuni 2008. aastani Pärnu–Mõisaküla raudtee, mis omakorda oli osa Tallinna–Riia raudteest.

Vaskräämale eelnes laiarööpmelisel raudteel Pärnu poolt tulles Pärnu raudteejaam ja järgnes Surju raudteejaam. Vaskräämale eelnes kitsarööpmelisel raudteel Pärnu poolt tulles Papiniidu raudteejaam ja järgnes Surju raudteejaam.

Raudteepeatuses asus üks madal perroon ja jaamahoone, mis praegu on eraomanduses.

Ajalugu
-------

* Peatuskoht rajati 1896. aastal koos Valga–Ruhja–Pärnu raudteega. Toona jäi peatus Pärnu kihelkonda Vaskrääma mõisa maadele.
* Aastatel 1975–1981 rajati kitsarööpmelise raudtee asemele laiarööpmeline Tallinna–Pärnu–Riia raudtee.
* Viimane reisirong sõitis läbi Vaskrääma 31. jaanuaril 1996. Kaubarongid sõitsid Pärnu–Mõisaküla vahet kuni 2000. aastani.

Jaamahoone
----------

Vaskrääma jaamahoone ja perroon aastal 2007
Vaskrääma jaamahoone on ehitatud tõenäoliselt 1920. aastatel eriprojektina. Traditsioonilises stiilis maakivist jaamahoone asetseb endise raudtee kirdeküljel, kunagise raudteeülesõidu kõrval.

Aastast 2006 kuulub jaamahoone pedagoog Toomas Pikhofile ja on renoveeritud.

Reiu raudteesild
----------------

Reiu jõe raudteesild (üle Vaskjõe)
Endise peatuskoha lähedal asub kunagine Reiu jõe lisajõe raudteesild. 2010. aastal sild remonditi ja sellest sai osa Reiu–Raeküla terviserajast. 

Ka teine Reiu raudteesild (jääb Vaskräämast mitu kilomeetrit Pärnu poole) on tänaseks remonditud (2017) ja kasutatav kergliikluseks.

Viited
------

1. ↑  Vaskrääma raudteejaam, Eesti kitsarööpmelised raudteed, Üldkasutatavad raudteed
2. ↑  "Jaama taastas ajaloohuviline mees", Pärnu Postimees 06.05.2012
3. ↑  Mõisaküla tohib endale väikese jupi raudteed mälestuseks jätta; Sakala, 18.01.2008
4. ↑  "EVR Kaart # Väskrääma, invent. aeg 07.06.2004". Originaali arhiivikoopia seisuga 16.07.2014. Vaadatud 3.08.2013.
5. ↑  Jaama taastas ajaloohuviline mees Pärnu Postimees, 6.05.2012 (vaadatud 17.01.2017)
6. ↑  "Reiu raudteesild suleti remondiks", Pärnu Postimees 13.07.2010
7. ↑  "Laokil Reiu teine raudteesild laguneb edasi", Pärnu Postimees 04.10.2011

Välislingid
-----------

* "Nüüd on mul jaam..."; Õhtuleht, 06.06.2007
* "Raudteesild vuntsiti spordi hüvanguks üles"; Pärnu Postimees, 03.09.2010
* FOTO: Vaskrääma peatus ja reisirong aastal 1984; Baltic Trains Picture Gallery

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Eelnev peatus** | **Endine raudteepeatus**  | **Järgnev peatus** |
|  Pärnu |  **Vaskrääma** | Surju  |
Vaade Pieve di Ledrole ja Bezzeccale Ledro järvelt
Ledro valla paiknemine Trento provintsis
**Ledro** (kohalikus murdes: *Léder*) on vald *(comune)* Trento provintsis Põhja-Itaalias. See loodi 1. jaanuaril 2010, kui ühendati endised vallad Pieve di Ledro, Bezzecca, Concei, Molina di Ledro, Tiarno di Sopra ja Tiarno di Sotto.

Ajalugu
-------

 *Pikemalt artiklis Bezzecca lahing*
 *Pikemalt artiklis Pieve di Ledro lahing*
Vald loodi pärast 30. novembril 2008 korraldatud referendumit kõigis 6 Valle di Ledro vallas.

Geograafia
----------

Vallas on *frazioni* (alljaotused) Bezzecca, Biacesa, Concei, Enguiso, Legos, Lenzumo, Locca, Mezzolago, Molina di Ledro, Pieve di Ledro (vallakeskus), Pré di Ledro, Tiarno di Sopra, Tiarno di Sotto.

Ledro külgneb järgmiste valdadega: Bleggio Superiore, Bondone, Borgo Chiese, Fiavè, Limone sul Garda (Brescia provints), Magasa (Brescia provints), Nago-Torbole, Riva del Garda, Pieve di Bono-Prezzo, Storo, Tenno, Tione di Trento ja Tremosine (Brescia provints).

Vaatamisväärsused
-----------------

* Ledro järv, mitte väga kaugel Garda järvest
* Giardino Botanico Preistorico di Molina di Ledro, pronksiaja toidutaimede botaanikaaed

Inimesed
--------

* Andrea Maffei

Sõprusvallad
------------

* Müllheim, Saksamaa
* Buštěhrad, Tšehhi
* Doksy, Tšehhi
* Chyňava, Tšehhi
* Milín, Tšehhi
* Nový Knín, Tšehhi
* Příbram, Tšehhi
* Ptice, Tšehhi
* Všeň, Tšehhi

Maailma kultuuripärandi koht
----------------------------

Siin asub üks või rohkem eelajaloolist vaielamu asulakohta, mis on osa eelajaloolistest vaielamutest ümber Alpide UNESCO maailmapärandi nimistus.

Välislingid
-----------

* Ledro valla ametlik veebileht
Diego Velázquez. Kuninganna Mariana portree. 1652. Prado.
**Austria Mariana** (**Maria Anna**; 23. detsember 1634 Viin – 1696 Madrid) oli Hispaania kuninganna, oma onu Felipe IV teine abikaasa, Saksa-Rooma keisri Ferdinand III ja Hispaania Maria Anna tütar, Carlos II ema. 

Maria Anna sündis oma isapoolse vanaisa Ferdinand II õukonnas. Maria Anna isa, kellest sai keiser 1637, oli tollal veel vaid Ungari ja Böömimaa kuningas ning oli suurema osa oma abikaasa raseduse ajast ära Kolmekümneaastases sõjas. 

Lapsena oli Maria Anna kihlatud oma nõo Baltasar Carlosega, Hispaania Habsburgide hulka kuuluva Hispaania troonipärija ja Astuuria printsiga. Ent kui too 1646 16-aastaselt suri, jäi Felipe IV ilma meessoost pärijata ja Maria Anna ilma peigmeheta. Aastal 1649 abiellus kuningas ise oma 14-aastase õetütrega. 

Teel Madridi toodi printsessile kingituseks siidsukad, kuid majordoomus viskas need kohe välja, öeldes: "Hispaania kuningannal ei ole jalgu." Maria Anna, kes avastas, et tema jalad on etiketile ohvriks toodud, langes minestusse. 

Felipel ja Marianal oli kaks last, kes elasid täiseani: Margarita Teresa (sündis 1651), noor infanta Diego Velázqueze maalil "Las Meninas", kes hiljem abiellus oma onu, Saksa-Rooma keisri Leopold I-iga, ja Carlos (sündis 1660), kellest sai viimane Habsburgide soost Hispaania kuningas Carlos II. Pärast Felipe surma 1665 päris ta kolmeaastaselt trooni. Carlos, kes enamasti ei suutnud kõndida ega rääkida, vajas regenti rohkem kui enamik teisi lapskuningaid. Teda kanti kätel kuni kümneaastaseks saamiseni. 

Mariana oli 1675. aastani regent ning valitses Hispaaniat väikesevaheajaga kuni oma surmani 1696. Ta pani valitsust juhtima Juan Everardo Nithard. Mariana aitas kaasa Devolutsioonisõjale (1667–1668) Louis XIV ning Aacheni rahu sõlmimisele 1668. Aastal 1673 sai kuninganna favoriidiks Fernando de Valenzuela. Aastal 1675 sai Carlos II täisealiseks, kuid hoolimata formaalse regendiaja lõpust avaldas ta oma nõrgale pojale endiselt väga suurt mõju. Vahepeal õnnestus eelmise kuninga sohipojal Austria Juan Josél 1677 toime pandud paleepöördega võimule tulla ning Mariana Madridist Toledosse pagendada, sest õukond ei olnud rahul sellega, et too toetas oma favoriiti Fernando de Valenzuelat. Kui Juan 1679 suri, naasis Mariana Madridi ja valitses edasi, kuigi ta polnud formaalselt regent. 

1668. aastal nimetas jesuiidi misjonär Diego Luis de San Vitores tema nime järgi Mariaani saarestiku Vaikse ookeani põhjaosas.
Moena valla paiknemine Trento provintsis
**Moena** (ladiini: *Moéna*, saksa: *Mön* või *Moyen*) on vald *(comune)* Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 60 km Trentost kirdes. See on suurim vald Val di Fassas. 2001. rahvaloenduse järgi kuulutas 1967 elanikku 2602-st (75.6%) oma emakeeleks ladiini keele.

Geograafia
----------

Moena külgneb järgmiste valdadega: Falcade (Belluno provints), Nova Levante (Bolzano provints), Pozza di Fassa, Predazzo, Soraga, Primiero San Martino di Castrozza ja Vigo di Fassa. Vallas on *frazioni* (alljaotused) Forno, Medil, San Pellegrino, Penia, Someda ja Sorte.

Vaatamisväärsusi
----------------

Kihelkonnakirik
Vaatamisväärsed on *San Vigilio* kirik gooti stiilis kellatorni ja 18. sajandi Valentino Rovisi maalidega ning iidne San Volfango kirik 15. sajandi freskode ja Giovanni Battista Guadagnini barokklaega (17. sajand).

Kord aastas toimub festival *La Turchia*. Türgi traditsiooni järgi tähistavad külaelanikud sündmust, mis sai alguse 323 aastat tagasi. Osmanite janitšarid muutsid siis küla elu ja said kangelasteks. Keskuses on ka janitšari kuju.

Inimesed
--------

Moena oli kodulinnaks Domenico Chiocchettile, kes oli suuresti vastutav Itaalia kabeli kaunistamises Orkney saartel Teise maailmasõja ajal.

Vaata ka
--------

* San Pellegrino kuru

Välislingid
-----------

* Moena ametlik veebileht
* Moena Campanile projektis
Kuulutus (1908)
**"Leili ja Medžnun"** on Aserbaidžaani helilooja Üzeyir Hacıbəyovi neljavaatuseline ooper. See põhineb ühe armastajapaari Leili ja Medžnuni lool, mille on kirja pannud 16. sajandi poeet Muhammad Fuzuli. Tema omakorda tugines araabia legendile, mille esimest korda pani kirja 12. sajandi teisel poolel Pärsia poeet Nizami Ganjavi. Hiljem on sama legendi kasutanud veel paljud luuletajad paljudes maades.

Ooper räägib õnnetust armastusest. Leili ja Geis armastavad teineteist piiritult. Geis läheb armastusest hulluks ja teda hakatakse kutsuma Medžnuniks, mis tähendab hullumeelset. Leili vanemad ei anna oma tütart hullule naiseks, mispeale Medžnun läheb erakuna kõnnumaale elama. Vanemad annavad Leili rikkale mehele, kuid Leili on lohutamatu ja sureb igatsusest Madžnuni järele. Medžnun tuleb Leili hauale ja sureb seal ka ise.

Ooperi esmaettekanne toimus 12. jaanuaril 1908 Bakuus Tagijevi teatris. See oli esimene Aserbaidžaani ja islamimaailma ooper.

Ooper saavutas erakordse populaarsuse. Aserbaidžaanis etendati seda 30 aastat järjest igal hooajal. 1913. aastal lavastati seda autori kodulinnas Šušas, mis asub Mägi-Karabahhis. Väljaspool Aserbaidžaani lavastati seda ooperit kõigepealt Thbilisis, seejärel Venemaal ja Ukrainas, Türgis ja Iraanis, Turkmeenias ja Usbekistanis.

1996. aastal valmis Aserbaidžaanis ooperi põhjal kaheosaline ooperfilm "Leili ja Medžnun". 2013. aastal valmis samanimeline üheosaline ooperfilm.
|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib kalanduse harust; sümboli kohta vaata Kalapüük (sümbol)* |

---

"Kalastaja" suunab siia. Ajakirja kohta vaata artiklit Kalastaja (ajakiri).

KalapüükKalapüük
John George Brown "Näkkamise ootus, Keskpark", u 1886.
**Kalapüük** (ka *kalastus*, *kalastamine*, kitsamas mõttes *töönduspüük*) on kalanduse haru, mis keskendub kalade ja teiste veeorganismide (ka veetaimede) püügile mingist veekogust. See hõlmab ka kõikvõimalikud kalapüügivahendid ja vastavad -tehnikad.

Näiteks kui tahate püüda nagu venelased ☭ siis pange omal maapähkli võid peenise otsa ja mine järve keskele haugi ootama(sõber tegi pidi vähe eba mugab olevat aga muidu ei midagi hull nüüd käib ringi nagu naine püksis hoopis tuss ja kõik vana mehed jooksevad eest ära)nii et soovitan teil ka proovida sõber sai 4,2kg haugi .

Kalapüük jääl. Saadjärvel, 2017. a
**Kalapüügi** all mõeldakse sageli ka harrastuslikel või sportlikel (kalasport) eesmärkidel kalade püüdmist.

Töönduspüük
-----------

 *Pikemalt artiklis Töönduspüük*
Töönduslikel eesmärkidel kalapüüki saab jagada kaug-, mere- ja sisevetekalapüügiks. Kaugkalapüügist saab rääkida, kui püük toimub avamerest, merekalapüügist aga siis kui tegu on rannikulähedase püügiga, sisevetekalapüük toimub sisevetest (nt Võrtsjärvest).

Vaata ka
--------

* Kalakasvatus
* Kalapüügivahendid
* Kalapüügitehnikad
* Kalamehesäärikud
* Elekterpüük
* Jahi- ja kalastusturism

Viited
------



|  |  |
| --- | --- |
|  | Pildid, videod ja helifailid Commonsis: **Kalapüük** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tsitaadid Vikitsitaatides: **Kalapüük** |
| Bensoüülperoksiid |
| --- |
| Bensoüülperoksiid |
| Teised nimetused | IUPAC: dibensoüülperoksiid |
| Keemiline valem | [C6H5C(O)]2)O2 |
| CAS-number | 94-36-0 |
| Välimus | värvitud kristallid |
| Molaarmass | 242,23 g/mol |
| Tihedus | 1,334 g/cm3 |
| Lahustuvus vees | halb, hüdrolüüsub |
| Lahustuvus | eetrid, estrid, teistes mõõdukalt |
| Sulamistemperatuur | 103-105°C (laguneb) |
| Ohud | süttimis- ja plahvatusoht |
|

**Bensoüülperoksiid** on orgaaniline aine, mis kuulub nii peroksiidide kui ka aromaatsete ühendite klassi ning omab olulist tähtsust ravimina ja keemias vabade radikaalide moodustajana.

Bensoüülperoksiidi keemiline valem on [C6H5C(O)]2)O2 sisaldades peroksiidrühma -O-O-, mis on seotud kahe bensoüülrühmaga C6H5C(O)- (kasutusel on ka lühend Bz2O2). Bensoüülperoksiid on tahke värvitutest kristallidest koosnev aine, mis lahustub estrites js eetrites ning mõõdukalt mõnes teises lahustis.

Bensoüülperoksiid vabade radikaalide allikana
---------------------------------------------

Peroksiidide O-O side (hapnik-hapnik side) katkeb kergesti ja seetõttu bensoüülperoksiid moodustab soojendamisel vabad radikaalid:

[C6H5C(O)]2)O2 → 2 C6H5C(O)O•
Need vabad radikaalid omavad paardumata elektroni ja on seega väga suure keemilise aktiivsusega. Selle omaduse tõttu on bensoüülperoksiid üks kõige enam toodetav ja kasutatav peroksiid. Suures hulgas kasutatakse seda radikaalinitsiaatorina polümerisatsioonireaktsioonides, aga ka paljude teiste radikaalreaktsioonide initsieerimiseks. Veel tarvitatakse bensoüülperoksiidi tänu tema pleegitavale ja antiseptilisele toimele (näiteks akne ravis).

Vaata ka
--------

* Peroksiidid
**Paneerimine** on toiduaine kastmine enne küpsetamist muna, riivsaia või jahu sisse, kalade või kalafileede praadimisel laialdaselt kasutatav kulinaariavõte

**Kasutusala**
--------------

Paneerimiseks kasutatakse erinevaid jahusid (nisu, odra, rukki), riivsaia või –leiba ja nende segusid. Vahel kastetakse kalatükk enne jahuga paneerimist lahtiklopitud muna sisse, nii jääb talle peale paksem kiht paneeringut. Vahel praetakse kalu ainult munapaneeringuga, st kastetakse kalatükid enne pannile panemist vähese vee või piimaga lahtiklopitud muna sisse. Kasutatakse ka topeltpaneerimist, nt paneeritakse kõigepealt jahuga, seejärel kastetakse kalatükk lahtiklopitud muna või piima (või nende segu) sisse ja seejärel paneeritakse riivsaiaga. Paneeritud kalade praadimisel moodustub neile paneeringust koorik; kalatükid jäävad tervemateks ja mahlasemateks. Kui praetakse või küpsetatakse eelnevalt maitsestamata kalatükke, lisatakse maitseained (sool, pipar) paneeringusse.

Viited
------

1. 1 2  "paneerimine - KALAPEEDIA". *www.kalapeedia.ee*. Vaadatud 22. mail 2023.
Maksim Sokolov (aastal 2012)
**Maksim Sokolov** (sündinud 29. septembril 1968 Leningradis) on Venemaa poliitik. Ta oli 21. maist 2012 kuni 7. maini 2018 Venemaa transpordiminister.

Ta asus aastal 1985 õppima Leningradi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonda poliitökonoomia erialale. Õpingute ajal oli kursuse komsomolisekretär. Aastatel 1987–1989 teenis ta Nõukogude armees. Aastal 1991 lõpetas ta kiitusega Leningradi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Aastatel 1989–1991 õppis ta ka sama ülikooli õigusteaduskonnas.

Aastatel 1991–1993 õpetas ta Peterburi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnas majanduslike õpetuste ajalugu ja makroökonoomikat. Aastal 2008 kaitses ta majandusteaduse kandidaadi väitekirja teemal "Развитие акционерного учредительства и фондового рынка в России: 1870-х — 1914 гг.".

Aastatel 1992–1999 oli ta firma Rossi peadirektor. Aastatel 1999–2004 oli ta Corporation S-i peadirektor.

21. maist 2012 kuni 7. maini 2018 oli ta Venemaa transpordiminister Dmitri Medvedevi esimeses valitsuses. 

Alates 20. detsembrist 2019 kuni 20. maini 2022 oli ta Peterburi asekuberner. Alates 23. maist 2022 on Sokolov autotehase «АвтоВАЗ» president ja peadirektor.

Isiklikku
---------

Maksim Sokolov on abielus ja tal on kolm poega.
Trujillo 2007. aastal
**Robert Trujillo** (täisnimega *Roberto Agustín Hipólito Miguel Santiago Samuel Pérez de la Santa Concepción Trujillo de Niño de Jesús Veracruz*; sündis 23. oktoobril 1964) on bassist, kes on mänginud ansamblites Suicidal Tendencies, Infectious Grooves, Cyco Miko, Black Label Society ja koos Ozzy Osbourne'iga enne liitumist Metallicaga aastal 2003. 

Trujillo valiti Metallica bassistiks alles kaks aastat pärast eelmise bassimehe Jason Newstedi lahkumist ja bändi albumil "*St. Anger*" mängis bassi Metallica produtsent Bob Rock.

| * v
* r
Metallica |
| --- |
| 
James Hetfield  • Lars Ulrich  • Kirk Hammett  • Robert Trujillo |
| Stuudioalbumid | 

* Kill 'Em All
* Ride the Lightning
* Master of Puppets
* ...And Justice for All
* Metallica
* Load
* ReLoad
* St. Anger
* Death Magnetic
* Hardwired...To Self-Destruct
* 72 Seasons

 |
| Kaverialbumid | 

* Garage Inc.

 |
| EP-d | 

* Garage Days Re-Revisited
* Some Kind of Monster
* Six Feet Down Under
* Six Feet Down Under Part II
* Live at Grimey's
* Beyond Magnetic

 |
|  |
| --- |
| **Ohustatuse kategooriad**IUCNi punases nimestikus |
| Välja surnud |
| 
* Välja surnud (EX)
* Looduses välja surnud (EW)

 |
| Ohustatud |
| 
* Kriitilises seisundis (CR)
* Väljasuremisohus (EN)
* Ohualdis (VU)

 |
| Vähe ohustatud |
| 
* Ohulähedane (NT)
* Soodsas seisundis (LC)

 |
| Piirkondlik hindamine |
| 
* Piirkonnas välja surnud (RE)

 |
| * v
* r
 |

**Soodsas seisundis** (inglise *least concern*, lühendatult LC) on üks Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) kaitsestaatuse kategooriatest, mis määratakse elusolevale taksonile, mille ökoloogilist seisukorda on hinnatud ning mis ei kvalifitseeru ühegi muu kategooria alla. Teisisõnu pole soodsas seisundis liigid ei hävinud ega ohustatud. Nende hulka kuuluvad paljud tavalised liigid, näiteks kaljutuvi, harilik kadakas, koduhiir ja inimene.

Liiki ei saa tunnistada soodsas seisundis olevaks, kui tema arvukust ja seisundit ei ole hinnatud. Vaja on adekvaatset infot, et hinnata otseselt või kaudselt liigi väljasuremisriski selle leviku ja arvukuse põhjal.

Soodsas seisundis olevaks on 2023. aasta seisuga kuulutatud 77 491 taksonit. Sellesse kategooriasse kuulub 48642 loomaliiki ja 531 alamliiki, samuti 54 alampopulatsiooni; 28638 taimeliiki koos 531 alamliigi ja varieteediga ja 211 seeneliiki. Soodsas seisundis ei ole ühtki protisti, samas on IUCN hinnanud vaid nelja nendesse riikidesse kuuluva liigi seisukorda[*viide?*]. Inimene tunnistati ametlikult soodsas seisundis olevaks 2008. aastal.

Viited
------

1. ↑  The IUCN Red List Categories and Criteria. - IUCN Red List
2. ↑  "IUCN Red List Categories. - Muhlenberg College". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. november 2023. Vaadatud 4. novembril 2023.
3. ↑  IUCN Red List
**Vändra rajoon** oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1962.

Vändra rajoon moodustati 1950 septembris seoses maakondade likvideerimisega, Pärnumaa idaosa Kaisma, Lelle, Tori ja Vändra valla maadest ning Harjumaa Järvakandi valla maadest. Rajooni keskus asus Vändra alevis. Rajooni kuulusid algselt Vändra, Tootsi ja Järvakandi alev ning Aesoo, Aluste, Eidapere, Kaisma, Kase, Kõnnu, Rõusa, Suurejõe, Tehaste, Tõia, Vihtra ja Vändra külanõukogu.

Pärast külanõukogude ühendamisi 1954 juunis jäi Vändra rajooni 6 külanõukogu: Aesoo, Aluste, Eidapere, Kaisma, Rõusa ja Tori külanõukogu.

1963 jaanuarist Vändra rajoon likvideeriti. Vändra ja Tootsi alev, Aluste, Kaisma, Tori ja osa Rõusa külanõukogust arvati Pärnu rajooni koosseisu. Järvakandi alev ja Eidapere külanõukogu arvati Rapla rajooni koosseisu. Rõusa külanõukogu ja likvideeritud Aesoo külanõukogu Kaansoo kolhoosi maa-alad liideti Viljandi rajooni Suure-Jaani külanõukoguga.

Viited
------

1. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlus "Maarajoonide moodustamise kohta Eesti NSV-s". Eesti NSV Teataja, 1950, 11, 114
2. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlus "Eesti NSV külanõukogude ühendamisest". Eesti NSV Teataja, 1954, 10, 104
3. ↑  Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 21. detsembri 1962 seadlus "Eesti NSV territooriumi administratiivses jaotuses muudatuste tegemise kohta". Eesti NSV Ülemnõukogu Teataja, 1962, 51, 183
Evangelist Johannes
**Saint Médardi evangeliaar** ehk **Soissonsi evangeliaar** on Karolingide aegne illumineeritud käsikirjaline evangeliaar, mis loodi oletatavasti Aachenis enne 827. aastat, mil Ludwig Vaga ja tema abikaasa Judith kinkisid raamatu Soissonsi Saint-Médardi kloostrile. Käsikiri on karolingide kunsti silmapaistev näide, see kuulub stiililt Ada gruppi ja võidi luua Karl Suure viimastel eluaastatel tema õukonnas asutatud koolis. 1790. aastal Pariisi viidud käsikiri asub tänapäeval Prantsusmaa Rahvusraamatukogus kohaviida Ms. Lat. 8850 all.

Kirjeldus
---------

Evangeliaar koosneb 239 pärgamentlehest mõõdus 362 x 267 mm. Käsikiri sisaldab lisaks tekstile kuut terve lehekülje suurust miniatuuri ja kahtteist kaanonitahvlit. Illustratsioonidel on Kristus auhiilguses, nelja evangelisti täisfiguurid, elu allikas ja Talle kummardamine. Peaaegu kogu tekst on kirjutatud untsiaalkirjas kuldtindiga.

Elu allikat kujutav miniatuur on silmapaistvalt sarnane samateemalise pildiga Godescalci perikoopideraamatus.

Pildid
------

* Elu allikas. Illustratsioon fo 6vElu allikas. Illustratsioon fo 6v
* Talle kummardamine. Illustratsioon fo 1vTalle kummardamine. Illustratsioon fo 1v
* Kaanonitahvel nelja evangelisti sümbolitega, fo 7rKaanonitahvel nelja evangelisti sümbolitega, fo 7r
* Kaanonitahvel evangelistide Markuse ja Luuka sümbolitega, fo 12rKaanonitahvel evangelistide Markuse ja Luuka sümbolitega, fo 12r

Viited
------

1. ↑  MINIATURIST, German. Gospels of Saint-Médard de Soissons. - Web Gallery of Art

Välislingid
-----------

* Evangelia quattuor /Évangiles de Saint-Médard de Soissons/ (1v-221v). Capitulare evangeliorum (223r-235v). (digitaliseeritud käsikiri)
**Robert Kannukene** (14. veebruar 1910 Vana-Antsla vald, Urvaste kihelkond, Võrumaa – 14. juuni 1992 Keila) oli eesti usuteadlane ja kirikuõpetaja.

Ta lõpetas 1929. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1935. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonna mag. theol. kraadiga. 1938. aastal oli teaduslik stipendiaat Berliini ja Groningeni, 1939. aastal Pariisi ülikoolis. Korp! Fraternitas Estica vilistlane. Ordineeriti 25. jaanuaril 1942 õpetajaks.

Õppejõuna jõudis alustada tööd Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (1939–1940), mis aga suleti Nõukogude okupatsiooni alguses. Saksa okupatsiooni ajal osales usuteaduskonna taastamiskatsetes ja usuteaduse instituudi tegevuses. 1946. aastal jätkati kõrgema usuteadusliku hariduse andmist Usuteaduse Kõrgemas Katsekomisjonis. Kannukene töötas võrdleva usuteaduse professorina kuni emerituuri jäämiseni 1989. aastal.

Kannukene oli Pöide, Muhu ja Saaremaa Jaani koguduse õpetaja (1942–1943), seejärel Urvaste (1944–1978) ja Karula koguduse õpetaja (1944–1949) ning Võru praostkonna praost (1949–1978) ning viimaks Keila Miikaeli koguduse õpetaja (1978–1989) ja Lääne-Harju praostkonna praost.

Ta nimetati 1956. aastal Urvaste koguduse õpetajana EELK Lauluraamatukomisjoni koosseisu.

1980. aastal andis EELK Usuteaduse Instituut Kannukesele usuteaduse audoktori kraadi.

Isiklikku
---------

Tema tütar on botaanik ja brüoloog (sammalde uurija) Leiti Kannukene ning pojad olid Ants (muusik) ja Peeter (insener). Tema pojapoeg on muusik Kristjan Kannukene. Maetud Karula kalmistule.

Teoseid
-------

* *Psühhoanalüüsi metafüüsilisi eeldusi*, [auhinnatöö]; [Tartu Ülikool], Tartu, 1932 (käsikirjas)
* *Kristlik Jumala mõiste*, [magistritöö], [Tartu Ülikool], [Tartu], 1935 (masinakirjas)
* *Usuline rahvateadus kiriklikes ametitalitustes*, EELK Usuteaduse Instituut, Võrdlev usuteadus. Keila: 1983 (masinakirjas)
* *Lühike eesti muinasusundi võrdlev sõnastik. 2*, EELK Usuteaduse Instituut, Võrdlev usuteadus. Keila, 1984 (masinakirjas)

Välislingid
-----------

* "Album Esticum" Korp! Fraternitas Estica kodulehel
* Robert Kannukese kirjutatud elulugu Eesti Kirik, 9. veebruar 2010
* Jaan Lahe, "Ühest Eesti soost müstikust ja usundiloolasest" Eesti Kirik, 9. veebruar 2010