Mii de cărți otrăvitoare, împrăștiate în toată lumea. O poveste cu gust de Verde de Paris.
Un pigment verde toxic a fost folosit în urmă cu 200 de ani, pentru a colora orice, de la flori false la coperți de cărți. În timpul secolului al XIX-lea, pigmentul verde de Paris a făcut furori în modă și în art deco, în ciuda faptului că conține arsenic și este toxic. Pentru cei ce au citit Numele Trandafirului, amintirea unei pagini otrăvite poate fi familiar, însă cărțile verzui cu arsenic sunt o realitate în sute de biclioteci din lume.
Un pigment verde toxic a fost folosit în urmă cu 200 de ani, pentru a colora orice, de la flori false la coperți de cărți. Verdele de Paris a fost folosit pe mii de cărți împrăștiate în întreaga lume.Aceste cărți toxice, produse în secolul al XIX-lea, sunt legate în pânză viu colorată cu un pigment notoriu cunoscut sub numele de verde smarald care este împletit cu arsen. Mai mult, multe dintre ele trec neobservate pe rafturi și în colecții din întreaga lume.Melissa Tedone, șefa de laborator pentru conservarea materialelor bibliotecii de la Winterthur Museum, Garden & Library din Delaware, a lansat un proiect numit Poison Book Project pentru a localiza și cataloga aceste volume nocive, în întreaga lume.Până în prezent, echipa a descoperit 88 de cărți din secolul al XIX-lea care conțin verde smarald. Șaptezeci dintre ele sunt acoperite cu pânză de carte verde-viu, iar restul au pigmentul încorporat pe etichete de hârtie sau elemente decorative. Tedone a găsit chiar și o carte verde smarald la vânzare la o librărie locală, pe care a cumpărat-o, potrivit National Geographic.Așadar, se estimează că există sute, dacă nu mii de astfel de cărți otrăvitoare, împrăștiate în toată lumea. Din fericire, nu există riscul ca vineva să moară prin simplul contact cu o astfel de carte.Vânătoarea de cărți otrăvitoareÎn timp ce aceste cărți otrăvitoare ar cauza probabil doar un rău minor, exceptând cazul în care cineva nu decide să mănânce un volum vechi de aproape 200 de ani, cărțile ademenitor de vibrante nu sunt total lipsite de riscuri. Persoanele care le manipulează frecvent, cum ar fi bibliotecarii sau cercetătorii, pot inhala sau ingera accidental particule care conțin arsenic, ceea ce le-ar putea face să se simtă letargici și amețiți sau să sufere de diaree și crampe stomacale. Expus pe piele, arsenul poate provoca iritații și leziuni. Cazurile grave de intoxicație cu arsenic pot duce la insuficiență cardiacă, boli pulmonare, disfuncție neurologică și, în situații extreme, moarte.Deci cât de comune sunt aceste cărți verzi otrăvitoare? Specialiștii încearcă să răspundă. "Este oarecum greu de prezis, deoarece setul nostru de date este încă mic, dar cu siguranță m-aș aștepta să existe mii de aceste cărți în întreaga lume", spune Tedone. "Orice bibliotecă care colecționează legături ale editorilor din pânză de la mijlocul secolului al XIX-lea este probabil să aibă cel puțin una sau două", a completat femeia.Verdele smarald, cunoscut și sub numele de verde de Paris, verde de Viena și verde de Schweinfurt, este produsul combinării acetatului de cupru cu trioxidul de arsen, producând acetoarsenit de cupru. Pigmentul toxic a fost dezvoltat comercial în 1814 de Wilhelm Dye and White Lead Company din Schweinfurt, Germania. A fost folosit peste tot, de la îmbrăcăminte și tapet până la flori false și vopsea. A spune că Anglia victoriană a fost scăldată în verde smarald este o subestimare: până în 1860, numai în țară fuseseră folosite produse peste 700 de tone de pigment.Toxicitatea arsenului era cunoscută la acea vreme, dar culoarea vibrantă era totuși populară și ieftină de produs. În ciuda riscurilor, aristrocrația l-a adoptat fără să stea pe gânduri.Țesătura de îmbrăcăminte tradițională nu poate rezista procesului de legare a cărților și nu este suficient de rezistentă pentru a funcționa ca copertă. În anii 1820, editorul William Pickering și legatorul de cărți Archibald Leighton au dezvoltat primul proces viabil din punct de vedere comercial de a acoperi țesăturile cu amidon, umplând golurile țesăturii și producând un material robust: prima pânză de carte."S-au schimbat regulile jocului", spune Tedone. "Pânza era mult mai puțin costisitoare decât pielea, ceea ce însemna că poți vinde cărți la prețuri diferite." Procesul a afectat mai mult decât rezultatul final al editorului; a schimbat modul în care erau citite cărțile. "Ei făceau cărțile accesibile unui grup demografic mult mai larg", a completat expertul.Cărți cu Verde de Paris, preferatele nobilimiiÎn urmă cu 3 ani, Tedone a primit cadou o carte veche de 162 de ani, pe care a studiat-o la microscop. A observant un pigment verde, misterios, care nu era comun. Pentru a afla identitatea misteriosului pigment verde, Tedone a apelat la Rosie Grayburn, șefa laboratorului de cercetare științifică și analiză al muzeului.Grayburn a studiat mai întâi proba cu un spectrometru de fluorescență cu raze X, care bombardează materialul cu raze X și măsoară energiile fotonilor emiși pentru a determina compoziția sa chimică.Fluorescența cu raze X a dezvăluit prezența atât a cuprului, cât și a arsenicului în pigmentul verde, o descoperire cheie, iar amprenta digitală unică din spectroscopia Raman a identificat în mod pozitiv pigmentul ca fiind infamul verde smarald.Echipa a folosit apoi laboratorul de sol al Universității din Delaware pentru a măsura cantitatea de arsenic din acoperirea Rustic Adornments. Ei au descoperit că pânza de carte conținea în medie 1,42 miligrame de arsenic pe centimetru pătrat. Fără îngrijire medicală, o doză letală de arsenic pentru un adult este de aproximativ 100 de miligrame, masa mai multor boabe de orez."Care sunt implicațiile de a avea atât de mult arsenic în pânză de carte, pe mănuși, în timpul tratamentului? Ce înseamnă asta pentru sănătatea și siguranța ta?" întreabă Grayburn.Pentru a răspunde la această întrebare, Tedone și Grayburn au contactat-o pe Michael Gladle, directorul de sănătate și siguranță a mediului la Universitatea din Delaware. "Arsenicul este un metal greu și are o anumită toxicitate asociată cu acesta, în principal, fie prin inhalare, fie prin ingestie", spune el. Riscul relativ al pânzei de carte verde smarald "depinde de frecvență", spune Gladle, și este de preocupare principală "pentru cei care se ocupă de conservare".Gladle sugerează ca oricine care manipulează aceste volume ar trebui să izoleze cărțile și să lucreze la ele pe blaturi cu hote pentru a controla orice particule de arsenic. "Oamenii care au acces la aceste cărți vechi pentru cercetare ar trebui să poarte mănuși și să folosească un spațiu desemnat pentru a revizui acele cărți", a adăugat specialistul.Atenție sporită pentru biliotecariUrmând recomandările lui Gladle, biblioteca Winterthur a scos din circulație nouă cărți verzi îmbrăcate cu arsenic și le-a plasat în pungi mari de plastic din polietilenă sigilabile. Când manipulează sau păstrează cărțile afectate, poartă mănuși de nitril, iar apoi șterg suprafețele dure și se spală pe mâini.Echipa a lansat apoi o căutare pentru mai multe cărți, călătorind 25 de mile nord-est până la cea mai veche bibliotecă din America, Library Company of Philadelphia. Acolo au identificat alte 28 de cărți de pânză verde smarald. Cu o dimensiune mai mare a eșantionului, ei au descoperit că majoritatea cărților cu pânză de carte verde smarald care conțin arsenic au fost publicate în anii 1850.Pentru a-i ajuta pe alții să identifice cărțile îmbrăcate cu arsenic și riscurile potențiale ale acestora, echipa a proiectat semne de carte pline de culoare cu imagini cu coperți de culoare verde smarald, precum și măsuri de siguranță pentru manipulare. Ei au trimis prin poștă peste 900 dintre aceste semne de carte în Statele Unite și în alte 18 țări, ceea ce a rezultat în alte șase instituții care au identificat cărți cu arsenic în colecțiile lor.În ciuda toxicității verdelui smarald pe bază de arsenic în bunurile de uz casnic, articole și îmbrăcăminte, acesta nu a fost niciodată interzis. În schimb, utilizarea sa a dispărut în mod natural, fie din cauza reputației sale toxice, fie din cauza pur și simplu demodată de culoare.