Fragmente de istorie. Juana cea nebună, trista poveste a unei regine fără coroană.
Timp de aproape 50 de ani, regina legitimă a Spaniei a fost închisă într-un palat din Tordesillas. la vârsta de 17 ani, s-a mutat în Țările de Jos pentru a se căsători cu arhiducele de Austria, Filip cel Frumos, moștenitorul caselor de Burgundia și de Habsburg. După moartea fraților săi, în 1500, Juana a devenit singura moștenitoare a coroanelor Castiliei și Aragonului.
Timp de aproape 50 de ani, regina legitimă a Spaniei a fost închisă într-un palat din Tordesillas: potrivit unora, victimă a unei conspirații a rudelor sale atotputernice; potrivit altora, din cauza unei boli mintale incontestabile.Cu fața ovală, nasul fin și delicat, pielea albă și părul blond, Juana de Castilia era atrăgătoare încă din copilărie. Era, de asemenea, inteligentă, învățase latina și avea aptitudini remarcabile pentru muzică, talent care avea să fie una dintre puținele ei consolări de-a lungul unei vieți din ce în ce mai tragice. Departe de a arăta vreun indiciu cu privire la viitorul ei statut de "regină nebună" a Spaniei, Juana părea predestinată să devină un ornament strălucitor la curtea vreunui prinț european ilustru.Așa s-a întâmplat în 1497, când, la vârsta de 17 ani, s-a mutat în Țările de Jos pentru a se căsători cu arhiducele de Austria, Filip cel Frumos, moștenitorul caselor de Burgundia și de Habsburg. Monarhii catolici au conceput o strategie de alianțe matrimoniale în Europa pentru a-și încercui marele inamic, monarhia franceză, strategie în care Ioana nu era decât un pion. În ciuda acestui fapt, dar și a diferențelor de caracter care au dus la numeroase certuri, Juana și Filip au dezvoltat o afecțiune intensă unul pentru celălalt, ceea ce a dus la sarcini constante pentru infanta Juana, care a dat naștere la șase copii.Deși efectul a trecut repede, potrivit istoricilor, Juana era foarte geloasă pe soțul ei, iar acesta și-a "pierdut interesul" pentru relația lor. Conform surselor istorice, Juana l-a iubit pe Filip Cel Frumos cu o pasiune soră cu nebunia.După moartea fraților săi, în 1500 Juana a devenit singura moștenitoare a coroanelor Castiliei și Aragonului, iar mama sa, Isabella, a implorat-o să se întoarcă urgent din Flandra în Spania.La moartea mamei sale, Isabella I, Juana a primit tronul Castiliei și Leonului, iar la moartea tatălui său, în 1517, a moștenit regatul Aragonului. Trebuie remarcat faptul că tatăl ei a ținut-o închisă în timpul regimului său și a vizitat-o doar în două rânduri.De ce se spune că Juana I de Castilia era nebună?Se spune că, atunci când soțul ei a murit, Juana a arătat "cele mai grave trăsături de nebunie", deoarece a cerut să stea lângă sicriul deschis și să-l sărute, în ciuda faptului că murise de febră tifoidă.Chiar și în timp ce era însărcinată, a călătorit peste 600 de kilometri pentru a vedea trupul soțului ei decedat deja îngropat. Din acest scenariu derivă opera lui Francisco Padilla, pictorul spaniol responsabil pentru Doña Juana la Loca ilustrată în timp ce privește sicriul îmbrăcată în negru.Este important de menționat că frații Juanei au murit când aceasta era deja căsătorită. Prințul Juan a murit la vârsta de 18 ani, iar soția sa a născut un copil mort, astfel că nu au existat moștenitori; și prințesa Isabella a murit și ea, la fel ca și fiul ei, astfel că Juana a rămas cu tronul. Acest lucru a fost foarte frapant pentru Filip "cel frumos", care se autoporeclise deja "prințul de Aragon".Cum au reușit soțul, tatăl și fiul Juanei "cea Nebună" să o marginalizeze și să creeze zvonuri falseIstoricii au afirmat că bunica maternă a Ioanei, Isabella de Portugalia, suferea de o boală mintală și a fost trimisă la mănăstire. Prin urmare, se crede că Juana ar fi putut suferi de unele probleme de sănătate.Dar primul care a catalogat-o pe drept "nebună" a fost Filip, după ce aceasta a îndrăznit să-l confrunte în legătură cu comportamentul său jignitor și cu decizia de a guverna în locul ei. Juana a făcut ceea ce puține femei din secolul al XVI-lea puteau face: să-și vadă de viața ei și să se apere de soțul ei infidel și afemeiat.În iunie 1506 ea și soțul ei se întorseseră în Spania în aprilie, la șaisprezece luni de la moartea reginei Isabela Catolica. La 28 iunie, Filip a informat-o că semnase concordia de la Villafáfila cu tatăl ei, regele Fernando, care stipula că, în cazul în care noua regină nu dorea sau nu putea să domnească, Filip își va asuma întreaga autoritate și chiar va rămâne rege la moartea soției sale.Disputa pentru controlul regiunii Castilia dintre tatăl și soțul ei a prins-o pe Juana în focul încrucișat și a sfârșit prin a fi principala victimă.Domnia lui Filip I în calitate de rege al Castiliei a fost foarte scurtă: doar două luni mai exact, din cauza morții sale subite la doar 28 de ani. În timpul procesiunii funerare care a purtat trupul lui Filip cel Frumos prin mare parte din Castilia au apărut primele zvonuri despre nebunia Juanei.Văzând aici o ocazie clară de a-și spori puterea, Ferdinand Catolicul și-a internat propria fiică la Tordesillas, invocând probleme psihice, și a preluat controlul până când Carol Quintul, primul fiu al Juanei și al lui Filip, va putea conduce.Viitorul rege Carlos al V-lea (Carol Quintul) a ajuns în Spania în 1517, până atunci trăise în Flandra și abia dacă vorbea spaniola. A fost numit rege și împărat al Sfântului Imperiu Roman în 1520, ceea ce nu a fost pe placul poporului, care îl vedea ca pe un străin lipsit de experiență.Carol Quintul și-a ținut mama în închisoare la Tordesillas și a încercat să-i impună o serie de reguli legate de lipsa ei de credință creștină. Juana de Castilla a murit la 12 aprilie 1555 la Tordesillas, după 46 de ani de închisoare. O viață de singurătate, depresie și dispreț, alimentată de o detenție din motive politice, pe care a suferit-o și pentru că era femeie și pentru că spunea ce gândea.