Pop up. Ion Luca Caragiale (1852-1912).
S-a născut lângă Ploiești și și-a legat pe veci numele de această urbe. A scris piesele "O scrisoare pierdută", "O noapte furtunoasă", D-ale carnavalului", "Năpasta", schițele "Căldură mare" sau "Lanțul slăbiciunilor", dar și nuvelele fantastice ca "O făclie de Paște", "La hanul lui Mânjoală". A fost membru al "Junimii", și-a publicat multe creații în "Convorbiri literare", a scris la "Timpul" și la multe alte periodice, a înființat și condus revista "Moftul român", a fost director al Teatrului Național din București. Dezgustat și dezamăgit de scena politică și de atacurile la care fusese supus, se retrage la Berlin unde își și sfârșește zilele. A fost criticat fiindcă ar fi disprețuit în opera sa poporul român, dar, în fapt, Caragiale s-a dovedit a fi un patriot sensibil, care a pregătit alături de marii intelectuali din generația sa Marea Unire. A prevăzut cu aproape trei decenii înainte ceremonia încoronării regale de la Alba Iulia, din 1922.
Se împlinesc 170 de ani de la nașterea lui Caragiale și 110 ani de la moartea sa, prilej de rememorare și de aprofundare a vieții și operei sale. A fost dramaturg, autor de schițe și nuvele, pamfletar, poet, director de teatru, comentator politic, ziarist. Călinescu l-a declarat cel mai mare dramaturg român, deschizător de drumuri pentru teatrul absurdului ilustrat de Eugen Ionescu și pentru proza fantastică a secolului al XX-lea. Astfel, actualitatea lui Caragiale crește pe măsura trecerii timpului.