Ce este indicele UV, măsura universală creată în urmă cu 30 de ani pentru a ne proteja de soare?
Ce este indicele UV, măsura universală creată în urmă cu 30 de ani pentru a ne proteja de soare? Potrivit OMS, un indice UV de peste 3 indică niveluri la care ar putea avea loc o expunere nocivă la soare și arsuri solare. Este o invenție care poate salva vieți și ne poate proteja pe toți, potrivit Organizației Mondiale a Sănătății (OMS).
Indicele UV s-a născut în urmă cu trei decenii dintr-o nevoie imperioasă: aceea de a comunica în mod clar oamenilor riscurile pentru sănătate ale radiațiilor ultraviolete și ale expunerii la soare.Multe țări includ în buletinele meteorologice, mai ales în lunile de vară, acest indice exprimat în cifre și culori.Primul index, creat de cercetători canadieni, a fost publicat la 27 mai 1992.Culorile au apărut mai târziu, când indicele "a fost adoptat și standardizat de OMS și de Organizația Meteorologică Mondială în 1995", a declarat pentru BBC World Emilie Van Deventer, șefa Unității de Radiații și Sănătate a OMS.Tom McElroy, fizician atmosferic și profesor la Universitatea York din Toronto, împreună cu James Kerr și David Wardle au fost creatorii indicelui UV."Indicele a fost creat pentru a crește gradul de conștientizare a publicului cu privire la pericolele expunerii excesive la soare, cum ar fi cancerul de piele și afectarea ochilor", a declarat McElroy pentru BBC World.Având în vedere creșterea numărului de cazuri de cancer de piele și incertitudinea cu privire la legăturile dintre radiații și schimbările climatice, înțelegerea indicelui UV este mai importantă ca niciodată.BBC World explorează istoria indicelui UV, modul în care funcționează și care este mesajul său vital.Ce este indicele UV"Indicele UV descrie nivelurile de radiații ultraviolete care ajung la suprafața Pământului într-un anumit loc și la un moment dat", a declarat Van Deventer.Scara variază de la 1 (risc scăzut) la 11 sau mai mult (risc extrem).Pentru a ajunge la aceste cifre, oamenii de știință cuantifică radiația solară și o înmulțesc cu impactul acesteia asupra oamenilor prin măsuri precum radiația necesară pentru a provoca înroșirea pielii. Astfel se obține ceea ce se numește "doza efectivă", o valoare care este apoi împărțită la un număr arbitrar pentru a obține o scară numerică."Este o scară deschisă, nu există un maxim", a declarat pentru BBC World Alberto Redondas, meteorolog și cercetător la Centrul de Cercetare Atmosferică Izaña din Tenerife, care joacă un rol cheie în monitorizarea globală a radiațiilor ultraviolete."Cel mai mare număr care a fost înregistrat cu date fiabile este de 20 pentru o zi senină. A fost la Llano de Chajnantor, în Chile, în deșertul Atacama, la aproximativ 5600 de metri deasupra nivelului mării."OMS a confirmat la o reuniune din Germania, în 2011, că "un indice UV de peste 3 indică niveluri la care ar putea avea loc o expunere nocivă la soare și arsuri solare și, prin urmare, reprezintă pragul pentru promovarea mesajelor preventive", a explicat Van Deventer.Ce sunt radiațiile UV și ce tipuri există?"Radiația ultravioletă este o parte a radiației solare. Reprezintă doar 7% din total, dar este foarte important pentru că este partea cea mai energetică a Soarelui care ajunge la noi", a declarat Redondas.Regiunea UV a spectrului solar acoperă lungimi de undă cuprinse între 100 și 400 de nanometri sau nm și este împărțită în trei benzi: UVA (315-400 nm), UVB (280 315 nm) și UVC (100 280 nm)."Radiațiile UVC sunt foarte energetice, dar nu ajung la suprafața Pământului deoarece sunt absorbite de oxigen", a declarat Redondo."UVB sunt atenuate de stratul de ozon stratosferic (care absoarbe radiațiile), dar o parte din ele ajung la suprafața Pământului, iar acestea sunt cele care afectează cel mai mult ființele vii.În cele din urmă, radiațiile UVA, "sunt cele mai puțin energetice, dar au implicații importante. Mai presus de toate, îmbătrânirea pielii este mai mult legată de A decât de B".El adaugă că paturile solare "nu imită soarele și emit mai multe raze UVA decât soarele însuși".Ozonul este un gaz alcătuit din trei atomi de oxigen (O3)Stratul de ozon, care absoarbe o mare parte din radiațiile ultraviolete, se găsește în stratosferă, la o altitudine de aproximativ 18-28 km. (Acest ozon "bun" se distinge de obicei de ozonul "rău" și nesănătos care se formează în atmosfera inferioară sau în troposferă prin acțiunea radiațiilor asupra poluării emise de mașini, industrie și alte surse).Ozonul "bun" din stratosferă este creat de soare din oxigen și "este dinamic, fiind creat și distrus în același timp, într-un proces complex", a explicat Redondas.Concentrațiile acestui gaz care protejează viața variază de-a lungul anului și chiar de-a lungul zilei, iar una dintre cele mai mari îngrijorări este scăderea sezonieră a ozonului în Antarctica.