Astronomii încearcă să dezlege misterul Big Bang-ului.
Astronomii spun că universul se extinde, dar dacă derulăm timpul înapoi, atunci universul s-ar contracta pe măsură ce ne întoarcem în timp. Astronomii spun, pentru o confuzie și mai mare, faptul că Big Bang a creat timpul și spațiul. Big Bang-ul rămâne în continuare o enigmă pentru astronomi și umanitate.
Probabil că cea mai mare întrebare este că cosmologia este de unde provine Big Bang-ul.Universul se extinde, dar dacă derulăm timpul înapoi, atunci universul s-ar contracta pe măsură ce ne întoarcem în timp până când – trebuie să fi fost un singur punct, o singularitate originală. Momentul în care acest punct s-a extins rapid în univers a fost Big Bang, dar de unde au venit toată materia și energia care alcătuiesc universul? Pentru a face lucrurile mai confuze, Big Bang-ul a creat și spațiu-timp, așa că orice referire la lucruri care se întâmplă la sau înainte de Big Bang este dificilă.De fapt, putem face experimente pentru a ne testa ideile despre universul foarte timpuriu (la mai puțin de o secundă după Big Bang) prin reproducerea acestor energii înalte în acceleratoarele de particule. Dar, la un moment dat, energiile depășesc orice putem produce și ne aflăm în domeniul fizicii pur teoretice. Întrebarea de unde provine singularitatea care a devenit Big Bang se încadrează în această categorie.Nu lipsesc ipotezele despre unde a venit universul. O întrebare este dacă universul ar fi putut sau nu să provină literalmente din nimic.Există în esență două tabere.Cele două abordăriPrima afirmă că ceva nu poate veni din nimic și, prin urmare, trebuie să existe întotdeauna ceva, chiar dacă a fost doar o fluctuație cuantică similară cu ceea ce există în spațiul "gol" din universul nostru. Chiar și cel mai gol din spațiu conține încă o "spumă" cuantică de energie cu particule care iau existență pentru scurt timp și apoi se anihilează reciproc. Poate că întregul univers este o fluctuație cuantică uriașă într-o spumă cuantică mai mare.Cealaltă abordare este să argumentăm că universul poate veni din nimic, dar poate că trebuie să ne reconsiderăm ce înseamnă "nimic". Poate că legile realității (metavers, orice) pur și simplu nu permit o stare pe care am înțelege-o ca fiind complet nimic. Nu ne gândim la nimic ca fiind pur și simplu absența lucrurilor, a materiei și a energiei, dar poate că este mai complicat decât atât. Ar putea fi pur și simplu imposibil să nu existe cu adevărat nimic în acest sens simplist. Aceasta, desigur, se referă la natura supremă a realității, unde fizica se învecinează cu metafizica.La toate acestea se adaugă și noțiunea de timp. Unii fizicieni postulează că Big Bang-ul nu a fost un singular, ci o parte a unui ciclu infinit. Ideea inițială a fost că universul ar putea în cele din urmă să-și încetinească expansiunea, dar acum avem dovezi că universul își accelerează expansiunea.Astronomii spun că universul va continua să se extindă până când toate stelele se vor arde și toate găurile negre se vor evapora. Aceasta se numește moartea prin căldură a universului. Adică acesta va deveni un univers foarte mare, rece și gol, fără energie utilizabilă.Ce se întâmplă dacă universul maxim extins și rece se apropie matematic de starea identică ca și singularitatea care a dus la Big Bang? Din nou astronomii spun că mințile noastre umane limitate de cadrul Pământului nu pot cuprinde acest concept, dar putem strânge cifrele. La un moment dat, moartea universului prin căldură devine o singularitate și apoi începe un alt ciclu al universului. Unii fizicieni chiar speculează că acesta ar fi același univers. Nu o altă versiune a aceleiași materie și energie, ci același univers în spațiu și timp. În esență, sfârșitul universului și începutul universului sunt aceleași momente în timp, universul se întoarce în bucle în sine într-un ciclu temporal gigant autonom, conform NEUROLOGICA.Universul ar fi atunci finit temporal, dar nelegat (Stephen Hawking a discutat acest lucru în cartea sa, A Brief History of Time). Cea mai bună analogie este un inel, pur și simplu continuăm să ocolim inelul pentru totdeauna, dar nu există un început sau un sfârșit adevărat. În acest concept nu există început sau sfârșit, nu există înainte, există doar o buclă infinită legată. Acest lucru rezolvă problema "ceva din nimic", pentru că universul nu a venit din nimic, a fost întotdeauna. Acest lucru ne lasă încă cu întrebarea mai profundă. De ce există ceva în loc de nimic, dar aceasta poate să nu fie o linie utilă de anchetă?La acest nivel de fizică teoretică astronomii nu cred că există analogii perfecte, ci doar scăpări. Din fericire există matematica, care este singura modalitate de a înțelege lucrurile cu adevărat. De asemenea, s-ar putea să ajungem la limitele fizicii experimentale și, dacă nu ne putem testa ideile, acestea vor rămâne pentru totdeauna speculative. Acestea pot fi întrebări care vor dura mii sau milioane de ani să se rezolve, mai degrabă decât cele câteva secole la care am lucrat la ele.