Vaccinurile ARN ne pot schimba ADN-ul? Ce spun specialiștii.
Dintre cele 48 de vaccinuri împotriva coronavirusului care sunt testate în prezent la om, două sunt aproape de final. Este un nou tip de vaccin cunoscut sub numele de "ARN mesager". În practică este imposibil ca acest fragement de cod genetic de virus să interacționeze cu propriile noastre gene.
Vaccinurile de la Pfizer și Moderna se bazează pe injectarea de porțiuni din codul genetic al virusului. Cu toate acestea, există riscul ca această tehnică să ne transforme în mutanți?Dintre cele 48 de vaccinuri împotriva coronavirusului care sunt testate în prezent la om, două sunt aproape de final: cel dezvoltat de compania de biotehnologie Moderna Therapeutics și cel al gigantului farmaceutic american Pfizer (dezvoltat împreună cu Compania germană BioNTech), scrie Le Figaro. În ambele cazuri, este un nou tip de vaccin cunoscut sub numele de "ARN mesager". O tehnologie recentă care implică injectarea unei părți din materialul genetic al unui virus în organism pentru a induce un răspuns imun împotriva aceluiași virus. Prezentată atât de succint, tehnologia poate părea înspăimântătoare pentru publicul larg: nu există riscul ca acest patrimoniu genetic viral să se amestece cu al nostru?Este util mai intai să înțelegem cum funcționează celulele noastre. Există două tipuri de purtători de informații genetice în ființele vii, care se oglindesc reciproc într-un fel: ARN (acid ribonucleic) și ADN (acid dezoxiribonucleic). În ambele cazuri, acestea sunt instrucțiuni minuscule pentru producerea proteinelor, aceste molecule multifuncționale care se găsesc absolut peste tot în viețuitoarele. Părul, mușchii, pereții vaselor de sânge, de exemplu, sunt alcătuite din proteine.În timp ce ARN-ul poate fi tradus imediat în proteine, organismul nu poate produce proteine ​​direct din ADN-ul conținut în nucleul celulelor noastre. De aceea, in celula are loc transcrierea ADN-ului în ARN. Apoi, aceste catene de ARN părăsesc nucleul celulei unde vor fi "traduse" în proteine ​​de către toate "instrumentele" care exista sunt acolo. Aceste copii ARN au o durată de viață de câteva minute.Cum funcționează ?Ideea vaccinului ARN este de a injecta instrucțiuni de utilizare a proteinelor virale în celule pentru a utiliza toate utilajele din ele pentru a le produce. Celulele pacientului vaccinat vor produce apoi mici bucăți de virus inofensiv care vor servi drept ținte de antrenament pentru sistemul imunitar.În practică, injectăm un fragment de ARN care este utilizat pentru fabricarea unei proteine ​​foarte specifice, în acest caz proteina Spike care formează aceste mici vârfuri care acoperă suprafața virusului. Catenele de ARN sunt încapsulate în mici bule de grăsime – vorbim de "nanoparticule lipidice" – care vor servi drept cal troian pentru a le face să pătrundă în celule (ai căror pereți sunt, de asemenea, din lipide). Ca si cum se întâlnesc două bule de săpun.Odată injectate, fragmentele de ARN se vor strecura în celule umane, unde vor fi automat "traduse" în proteine. Acestea vor părăsi celula și vor fi remarcate de sistemul imunitar care, la contact, va începe să construiască mijloace de apărare (în special anticorpi) în așteptarea unei invazii viitoare.Acesta este exact același principiu ca și pentru vaccinurile noastre tradiționale, cu excepția faptului că, în loc să injectăm un fragment al virusului sau întregul virus inactivat, administrăm doar o parte din materialul său genetic.Acest lucru permite industriei de vaccinuri să se elibereze de producția lunga și costisitoare. Culturile de virus sunt un proces biologic complex, în timp ce producerea ARN este destul de simplă.În practică este imposibil ca acest fragement de cod genetic de virus să interacționeze cu propriile noastre gene."Nu numai că ARN-ul nu intra în nucleul celulelor (unde se află ADN-ul nostru), dar chiar dacă ar fi făcut-o, nu ar putea interacționa cu codul nostru genetic, decât dacă ar fi fost transformat în ADN. Cu toate acestea, nu există niciun sistem care să permită acest lucru în celulele umane", explică profesorul Jean-Daniel Lelièvre, șeful departamentului de boli infecțioase al spitalului Henri-Mondor din Créteil.Rețineți că ARN este o moleculă fragilă, a cărei durată de viață nu depășește câteva minute în corp."Când Sars-CoV-2 infectează o celulă umană, produce cel puțin cinci proteine ​​virale din propriul cod genetic și totuși nimeni nu se îngrijorează dacă ar putea modifica ADN-ul nostru!", spune Bruno Pitard, director de cercetare la CNRS, specializat în vaccinuri cu acid nucleic."ARN-ul este o moleculă naturală, o moleculă a vieții. În fiecare secundă, există ARN-uri care fac posibilă fabricarea proteinelor în celulele noastre.", adaugă cercetătorul.Datele de securitate liniștitoare vor fi confirmate"Oamenii se tem pentru că se întreabă cum aceste vaccinuri ar fi putut fi dezvoltate atât de repede când acest proces durează în mod normal în jur de 10 ani.", subliniază Bruno Pitard."Doar pentru că s-a făcut foarte repede nu înseamnă că este o muncă de mantuiala. Dezvoltarea acestor vaccinuri a fost efectuată conform regulilor din domeniu, cu o supraveghere foarte strictă de către autoritățile de reglementare a sănătății. Ceea ce a făcut posibilă mersul foarte repede au fost investițiile financiare colosale care au fost făcute."Cu toate acestea, avem încă puțină perspectivă asupra acestui nou tip de vaccin. Niciunul nu a fost lansat încă pe piață, deși au existat încercări în trecut."Vaccinurile ARN mesager au fost dezvoltate împotriva bolilor emergente, cum ar fi Zika și Ebola, dar nu au depășit studiul clinic de fază 1 la oameni, deoarece nu au rămas suficienți pacienți sau pentru că epidemia a fost controlată complet.", relatează profesorul Lelièvre. Tehnica părea apoi să prezinte un bun profil de siguranțăRezultatele studiilor clinice de fază 1, efectuate pe câteva zeci de persoane (disponibile aici pentru Moderna și aici pentru Pfizer) nu prezintă nicio toxicitate îngrijorătoare. Pe de altă parte, unii participanți au prezentat efecte secundare ușoare, care sunt de așteptat în mod clasic pentru un vaccin, în special după a doua doză (durere la locul injectării, oboseală, cefalee, febră, dureri musculare, frisoane).Pe 18 noiembrie, Pfizer a declarat într-un comunicat de presă că dintre cei 43.000 de participanți la studiul său clinic de fază 3, cele mai grave simptome observate au fost oboseala (3,8% din cazuri) și durerile de cap (2). % din cazuri).Publicarea detaliată a rezultatelor ar trebui să ofere mai multe informații. Sunt așteptați în următoarele săptămâni. În același timp, o autorizație de introducere pe piață ar putea fi emisă de urgență de către autoritățile sanitare.