Cum a influențat Biblia denigrarea femeilor ca lideri puternici.
Logica misogină a patriarhatului este curios de circulară: femeile nu pot guverna pentru că nu au făcut-o niciodată. Această logică a distrus moștenirea reginelor Brunhild și Fredegund din secolul al VI-lea. Ele au condus cea mai mare parte a Europei de Vest timp de decenii, conducând armate, revizuind politica fiscală, realizând proiecte de lucrări publice și negociind cu regi, împărați și papi. Au purtat un război civil care a durat zeci de ani – una împotriva celeilalte. Și totuși, astăzi, puțini le cunosc numele.
Logica misogină a patriarhatului este curios de circulară: femeile nu pot guverna pentru că nu au făcut-o niciodată. Dar această mare minciună se sprijină pe un pat de amnezie istorică indusă, opera a nenumărate ștersături și omisiuni, trimițând în mod colectiv mesajul că femeile care au condus nu și-au câștigat dreptul de a fi amintite.Această logică a distrus moștenirea reginelor Brunhild și Fredegund din secolul al VI-lea. Ele au condus cea mai mare parte a Europei de Vest timp de decenii, conducând armate, revizuind politica fiscală, realizând proiecte de lucrări publice și negociind cu regi, împărați și papi. Au purtat un război civil care a durat zeci de ani – una împotriva celeilalte. Și totuși, astăzi, puțini le cunosc numele.Nu se pune problema ca transformarea reginelor în cronicile istorice, de la fioroase reprezentante ale puterii la simple note de subsol, să fie accidentală, rezultatul unor traduceri proaste, al unor transcrieri neglijente sau chiar al unei mâini de scribi cu interese personale. A fost un efort coordonat și metodic. Și a fost, în parte, făcut posibil de povestea biblică a lui Jezebel.Cine a fost, de fapt, JezebelJezebel a fost regina feniciană care a devenit arhetipul femeii rele – promiscuă, lacomă și fără Dumnezeu. Printre crimele care i se atribuie se numără impunerea idolatriei păgâne asupra israeliților și hărțuirea profetului Ilie.Dar această poveste biblică a fost scrisă la secole după moartea lui Jezebel, iar versiunea sa asupra evenimentelor nu se potrivește cu ceea ce cercetătorii știu acum că este adevărat. De exemplu, Izabela nu a importat un zeu păgân; acea divinitate era deja bine stabilită. De fapt, regatul se bucura deja de diversitate etnică și pluralism religios. Dar când profetul fundamentalist Ilie și-a bătut joc și apoi a măcelărit sute de oameni care nu credeau ca el, Izabela a amenințat că îl va pedepsi. Speriat, Ilie a fugit și apoi a plănuit răzbunarea. Când, mulți ani mai târziu, Ilie și adepții săi au triumfat, Izabela nu a implorat milă. În schimb, ea și-a întâmpinat sfârșitul cu sfidare, îmbrăcându-se în podoabele ei și aplicându-și kohl pe ochi în timp ce-și aștepta ucigașii.După moartea ei, Jezebel a fost catalogată drept prostituată. Adevărata ei crimă, însă, pare să fi fost cu totul alta. Într-o traducere a Bibliei, ea îndrăznește să-i spună profetului bărbat că este egală cu el: "Dacă tu ești Ilie, eu sunt Jezebel".Reginele Fredegund și Brunhild au presupus, în mod similar, că sunt egale cu bărbații, dar povestea Jezebelei a oferit un plan convenabil pentru rescrierea moștenirilor lor după moartea lor.Regina Fredegund, o fostă sclavă a palatului, a murit liniștită în patul ei. Trupul ei a fost îmbălsămat și înfășurat în fâșii de in care fuseseră înmuiate în ulei și într-un amestec de urzici, smirnă, cimbru și aloe. Apoi, trupul ei a fost îmbrăcat în cele mai fine mătăsuri, împodobit cu cele mai impresionante bijuterii și așezat într-un sarcofag de piatră simplă. Regina a fost înmormântată la Paris cu mare fast, așa cum își dorise, și a fost așezată alături de soțul ei în biserica numită acum Saint-Germain-des-Pres.În schimb, Brunhild, cândva o prințesă sofisticată și bine educată din Spania vizigotă, și-a găsit sfârșitul pe un câmp noroios. Brunhild a fost executată în mod îngrozitor de către fiul lui Fredegund, regele Clothar al II-lea. Ulterior, acesta s-a străduit din răsputeri să se asigure că Brunhild nu se va bucura niciodată de un loc de odihnă prestigios: "Ultimul ei mormânt a fost focul. Oasele ei au fost arse".Regina Brunhild și întreaga sa descendență, ștearsă din istorie prin Edictul de la ParisImediat după execuția lui Brunhild, regele Clothar al II-lea a acționat rapid pentru a șterge memoria și moștenirea mătușii sale și, în mod curios, a propriei sale mame. La începutul domniei sale, în cel mai public act al său, Edictul de la Paris din 614, a șters-o complet pe Brunhild și pe urmașii ei. Documentul enumeră taxele și impozitele care datează de câteva decenii, dar nu face nicio mențiune despre Brunhild, fiul ei sau nepoții ei. Întreaga descendență a fost ștearsă din documentele publice.Și mai surprinzător, Clothar al II-lea nu face nici o mențiune despre mama sa, deși Fredegund a emis partea ei de taxe și impozite. Clothar al II-lea a fost, probabil, un fiu devotat care a spus slujbele obișnuite pentru odihna sufletului mamei sale, dar nu i-a acordat nicio recunoaștere legală. De asemenea, nu a comandat niciun poem și nici nu a ridicat vreo biserică în onoarea lui Fredegund. Nu a căutat să o facă sfântă – chiar dacă ștacheta era destul de joasă la acea vreme. Cronicile, însă, au fost curățate de relatările despre eventualele infidelități ale lui Fredegund.În timp ce imaginea lui Fredegund a fost reabilitată, Brunhild a fost prezentată ca o "a doua Jezebel". Cu ani înainte, Brunhild se încurcase cu un călugăr pe nume Columbanus. Acesta provenea dintr-o mănăstire irlandeză cunoscută pentru austeritatea sa strictă și folosirea abundentă a pedepselor corporale; scopul său era să fondeze mai multe mănăstiri bazate pe acest model în Europa continentală. De asemenea, plănuia să convertească cu forța orice păgâni rămași în regiunile de graniță, deși nu a fost teribil de convingător ca misionar. În zonele în care oamenii de rând încă îl venerau pe Woden și stejarii săi, în loc să încerce să îi convingă cu predici, Columbanus pur și simplu le-a tăiat copacii sacri și a dat foc templelor lor.La fel ca Jezebel și Ilie, Brunhild și Columbanus erau destinați unui fel de conflict. Columbanus era un fundamentalist intransigent; regina avea o viziune mai cosmopolită asupra lumii, după cum o demonstrează tipul de activitate misionară pe care o finanța și toleranța ei față de evreii din regatul său. În timp ce călătorea prin Franța, Columbanus a ținut să îl condamne pe unul dintre nepoții lui Brunhild pentru morala sa sexuală laxă. De asemenea, el a umilit-o public pe Brunhild refuzând să îi binecuvânteze pe strănepoții ei tineri, deoarece erau nelegitimi. În cele din urmă, după ciocniri cu clerul local și apelurile sale înflăcărate pentru căderea lui Brunhild, Columbanus a fost alungat cu forța din regat.După execuția lui Brunhild, Clothar al II-lea i-a cerut impetuosului Columbanus să se întoarcă în Franța. Călugărul a refuzat, dar când a murit câțiva ani mai târziu, Clothar al II-lea i-a promovat cultul. O profeție a fost fabricată și atribuită călugărului mort: Columbanus a condamnat-o pe Brunhild ca fiind o "femeie nenorocită" și a prezis că Clothar al II-lea va conduce întreaga Franță în trei ani. Clothar plănuise răsturnarea și moartea ei doar pentru a împlini profeția sfântului om.Aceleași strategii, folosite și azi"Jezebel" devenise o prescurtare convenabilă pentru a vorbi despre reginele puternice și a le denigra. Se spunea că Jezebel exercita o influență nejustificată asupra soțului ei, lucru de care au fost acuzate atât Brunhild, cât și Fredegund; Jezebel era considerată a fi promiscuă, iar ambele regine sunt acuzate că și-au luat amanți. Jezebel a fost ucisă fiind aruncată pe fereastră, apoi călcată în picioare de cai. Trupul ei a fost în continuare distrus, ros de câini; ceea ce a rămas din ea a fost împrăștiat "ca balega pe pământ".Execuția lui Brunhild a fost în mod clar concepută pentru a o elimina în același mod. Dar Fredegund, în ciuda prestigioasei sale înmormântări, a fost și ea ștearsă. Toate urmele reginei îndrăznețe și necruțătoare au fost împrăștiate în vânt, fiind înlocuite de cele ale unei mame placide și devotate.În ciuda acestor eforturi, fantomele lui Brunhild și Fredegund refuză să rămână tăcute. Bucăți din biografiile lor sunt povestite înclinat în mituri și legende, în artă și literatură. Ele ies la suprafață neîncetat, hotărâte să se facă auzite.Și aceleași strategii folosite împotriva lui Brunhild și Fredegund sunt încă folosite pentru a delegitima puterea feminină. Lozinca Jezebel a fost folosită în mod constant împotriva femeilor politicieni, de la regina Maria I la Margaret Thatcher și la vicepreședintele Kamala Harris. Femeile care ocupă astăzi funcții de conducere sunt obligate să se întrebe: între tăcerea istoriei reprimate și bubuitul opresiv al stereotipurilor, ce spațiu rămâne?În ciuda acestor eforturi, fantomele lui Brunhild și Fredegund refuză să tacă. Bucăți din biografiile lor sunt povestite cu subînțeles în mituri și legende, în artă și literatură. Ele ies la suprafață neîncetat, hotărâte să fie auzite.Adaptat din "The Dark Queens: Rivalitatea sângeroasă care a forjat lumea medievală ", de Shelley Puhak.