qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Based on these data, ISENTRESS is not expected to affect the pharmacokinetics of medicinal products that are substrates of these enzymes or P-glycoprotein.
Pamatojoties uz šiem datiem, nav sagaidāms, ka ISENTRESS ietekmēs tādu medikamentu farmakokinētiku, kas ir minēto enzīmu vai P- glikoproteīnu substrāti.
Based on in vitro and in vivo studies, raltegravir is eliminated mainly by metabolism via a UGT1A1-mediated glucuronidation pathway.
Pētījumi in vitro un in vivo pierāda, ka raltegravīrs galvenokārt tiek izvadīts ar UGT1A1 starpniecību glikuronizācijas metabolisma ceļā.
Considerable inter- and intra-individual variability was observed in the pharmacokinetics of raltegravir.
Tika novērotas nozīmīgas raltegravīra farmakokinētikas atšķirības starp indivīdiem un katram indivīdam.
The following drug interaction information is based on Geometric Mean values; the effect for an individual patient cannot be predicted precisely.
Sekojošo informāciju par zāļu mijiedarbību pamato ģeometriski vidējie lielumi, katram pacientam efektu nevar precīzi paredzēt.
Effect of raltegravir on the pharmacokinetics of other medicinal products In interaction studies, raltegravir did not have a clinically meaningful effect on the pharmacokinetics of tenofovir, hormonal contraceptives, or midazolam.
Raltegravīra ietekme uz citu medikamentu farmakokinētiku Mijiedarbības pētījumos raltegravīrs klīniski nozīmīgi neietekmēja tenofovīra, hormonālo kontraceptīvo līdzekļu vai midazolāma farmakokinētiku.
Effect of other agents on the pharmacokinetics of raltegravir Given that raltegravir is metabolised primarily via UGT1A1, caution should be used when co-administering ISENTRESS with strong inducers of UGT1A1 (e. g., rifampicin).
Citu vielu ietekme uz raltegravīra farmakokinētiku Noteikts, ka raltegravīrs metabolizējas primāri caur UGT1A1, ir jāievēro piesardzība ISENTRESS lietojot kopā ar medikamentiem, kas zināmi kā spēcīgi UGT1A1 inhibitori (piemēram, rifampicīns).
The impact of other strong inducers of drug metabolizing enzymes, such as phenytoin and phenobarbital, on UGT1A1 is unknown.
Tomēr, ja ir nepieciešams lietot ISENTRESS vienlaikus ar rifampicīnu, ir jāpielāgo deva (skatīt apakšpunktu 4. 4). Citu spēcīgu zāļu metabolizējošo enzīmu induktoru, tādu kā fenitoīns un fenobarbitāls, ietekme uz UGT1A1 nav zināma.
John's wort, pioglitazone) may be used with the recommended dose of ISENTRESS.
Mazāk spēcīgus induktorus (piemēram, efavirenzu, nevirapīnu, rifabutīnu, glikokortikoīdus, asinszāli, pioglitazonu) var lietot vienlaikus ar rekomendēto ISENTRESS devu.
Co-administration of ISENTRESS with medicinal products that are known to be potent UGT1A1 inhibitors (e. g., atazanavir) may increase plasma levels of raltegravir.
ISENTRESS lietojot kopā ar medikamentiem, kas zināmi kā spēcīgi UGT1A1 inhibitori (piemēram, atazanavīrs), var paaugstināties raltegravīra līmenis plazmā.
Less potent UGT1A1 inhibitors (e. g., indinavir, saquinavir) may also increase plasma levels of raltegravir, but to a lesser extent compared with atazanavir.
Mazāk spēcīgie UGT1A1 inhibitori (piemēram, indinavīrs, sakvinavīrs) arī var palielināt raltegravīra līmeni plazmā, taču mazākā mērā nekā atazanavīrs.
In addition, tenofovir may increase plasma levels of raltegravir, however, the mechanism for this effect is unknown (see Table 1).
Pie tam, tenofovīrs var paaugstināt raltegravīra līmeni plazmā, tomēr šīs iedarbības mehānisms nav zināms (skatīt 1. tabulu).
From the clinical trials, a large proportion of patients used atazanavir and / or tenofovir, both agents that result in increases in raltegravir plasma levels, in the optimised background regimens.
Klīniskajos pētījumos lielai pacientu daļai, kuri lietoja atazanavīru un/ vai tenofovīru optimizētās bāzes terapijas shēmā, abi medikamenti izraisīja raltegravīra līmeņa plazmā paaugstināšanos.
The safety profile observed in patients who used
Drošības profils, ko novēroja pacientiem, kuri lietoja atazanavīru
4 atazanavir and / or tenofovir was generally similar to the safety profile of patients who did not use these agents.
4 un/ vai tenofovīru, bija vispārīgi līdzīgs drošības profilam tiem pacientiem, kuri minētos medikamentus nelietoja.
Therefore no dose adjustment is required.
Tādēļ deva nav jāpielāgo.
In healthy subjects, co-administration of ISENTRESS with omeprazole increases raltegravir plasma levels.
Veseliem cilvēkiem ISENTRESS lietošana vienlaikus ar omeprazolu var paaugstināt raltegravīra līmeni plazmā.
As the effects of increasing gastric pH on the absorption of raltegravir in HIV-infected patients are uncertain, use ISENTRESS with medicinal products that increase gastric pH (e. g., proton pump inhibitors and H2 antagonists) only if unavoidable.
Tā kā paaugstināta kuņģa pH līmeņa ietekme uz raltegravīra absorbciju HIV inficētiem pacientiem nav noskaidrota, ISENTRESS lietošana vienlaikus ar zālēm, kas paaugstina kuņģa pH līmeni (piemēram, protonu sūkņa inhibitoriem un H2 antagonistiem) ir atļauta tikai būtiskas nepieciešamības gadījumā.
Table 1 Pharmacokinetic Interaction Data
1. tabula Dati par farmakokinētisko mijiedarbību
Medicinal products by therapeutic area ANTI-RETROVIRAL Protease inhibitors (PI)
Zāles pēc terapeitiskās grupas PRETRETROVĪRUSU LĪDZEKĻI Proteāzes inhibitori (PI)
Interaction (mechanism, if known)
Mijiedarbība (mehānisms, ja zināms)
Recommendations concerning co-administration
Ieteikumi vienlaikus lietošanai
atazanavir / ritonavir (raltegravir 400 mg BID)
(raltegravīrs 400 mg 2xd)
raltegravir AUC ↑ 41% raltegravir C12hr ↑ 77% raltegravir Cmax ↑ 24%
raltegravīra C12st ↑77% raltegravīra Cmax ↑24%
No dose adjustment required for ISENTRESS.
tipranavīrs / ritonavīrs
(UGT1A1 inhibition)
ISENTRESS deva nav jāpielāgo.
tipranavir / ritonavir (raltegravir 400 mg BID)
(raltegravīrs 400 mg 2xd)
raltegravir AUC ↓ 24% raltegravir C12hr ↓ 55% raltegravir Cmax ↓ 18%
raltegravīra C12st ↓55% raltegravīra Cmax ↓18%
No dose adjustment required for ISENTRESS.
raltegravīra AUC ↓36%
(UGT1A1 induction) Non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NNRTIs)
ISENTRESS deva nav jāpielāgo.
efavirenz (raltegravir 400 mg SD)
(raltegravīrs 400 mg 1xd)
raltegravir AUC ↓ 36% raltegravir C12hr ↓ 21% raltegravir Cmax ↓ 36%
raltegravīra C12st ↓21% raltegravīra Cmax ↓36%
No dose adjustment required for ISENTRESS
Nukleozīdu/ tranzīta reversās transkriptāzes inhibitori
(UGT1A1 induction)
raltegravīra AUC ↑49%
Nucleoside/ tide reverse transcriptase inhibitors
ISENTRESS vai tenofovīra dizoproksila fumarāta deva nav
tenofovir (raltegravir 400 mg BID)
(raltegravīrs 400 mg 2xd)
raltegravir AUC ↑ 49% raltegravir C12hr ↑ 3% raltegravir Cmax ↑ 64%
raltegravīra C12st ↑3% raltegravīra Cmax ↑64%
No dose adjustment required for ISENTRESS or tenofovir disoproxil fumarate.
jāpielāgo.
(mechanism of interaction unknown)
(mijiedarbības mehānisms nav zināms)
tenofovir AUC ↓ 10% tenofovir C12hr ↓ 13% tenofovir Cmax ↓ 23% ANTIMICROBIALS Antimycobacterial
tenofovīra AUC ↓10% tenofovīra C12st ↓13% tenofovīra Cmax ↓23% PRETMIKROBU LĪDZEKĻI Līdzekļi pret mikobaktērijām
rifampicin (raltegravir 400 mg SD)
(raltegravīrs 400 mg 1xd)
raltegravir AUC ↓ 40% raltegravir C12hr ↓ 61% raltegravir Cmax ↓ 38%
raltegravīra C12st ↓61% raltegravīra Cmax ↓38% (UGT1A1 indukcija)
doubling of the dose of ISENTRESS can be considered (see section 4.4).
ir nepieciešams lietot ISENTRESS vienlaikus ar rifampicīnu, ir jāpielāgo deva (skatīt apakšpunktu 4. 4).
5 Medicinal products by therapeutic area SEDATIVE
5 Zāles pēc terapeitiskās grupas SEDATĪVIE LĪDZEKĻI
midazolam (raltegravir 400 mg BID)
(raltegravīrs 400 mg 2xd)
midazolam AUC ↓ 8% midazolam Cmax ↑ 3%
midazolāms Cmax ↑3%
No dosage adjustment required for ISENTRESS or midazolam.
Šie rezultāti liecina, ka raltegravīrs nav CYP3A4 induktors vai inhibitors, un nav sagaidāms, ka raltegravīrs ietekmēs zāļu, kas ir CYP3A4 substrāti, farmakokinētiku.
ANTIULCER
omeprazols
These results indicate that raltegravir is not an inducer or inhibitor of CYP3A4, and raltegravir is thus not anticipated to affect the pharmacokinetics of medicinal products which are CYP3A4 substrates.
Protonu sūkņa inhibitoru vai
omeprazole (raltegravir 400 mg SD)
(raltegravīrs 400 mg 1xd)
raltegravir AUC ↑ 212% raltegravir C12 hr ↑ 46% raltegravir Cmax ↑ 315%
raltegravīra Cmax ↑ 315%
Co-administration of proton pump inhibitors or other antiulcer medicinal products may increase plasma levels of raltegravir.
vienlaikus ar raltegravīru var paaugstināt tā līmeni plazmā.
Do not use ISENTRESS with medicinal products that increase gastric pH unless this is unavoidable.
ISENTRESS vai hormonālo kontraceptīvo līdzekļu (uz
HORMONAL CONTRACEPTIVES Ethinyl Estradiol Norelgestromin (raltegravir 400 mg BID)
(raltegravīrs 400 mg 2xd)
Ehinyl Estradiol AUC ↓ 2% Ehinyl Estradiol Cmax ↑ 1% Norelgestromin AUC ↑ 14% Norelgestromin Cmax ↑ 29%
Norelgestromīna AUC ↑ 14% Norelgestromīna Cmax ↑ 29%
No dosage adjustment required for ISENTRESS or hormonal contraceptives (estrogen- and/ or progesterone-based)
bāzes) devas nav jāpielāgo.
Pregnancy There are no adequate data from the use of raltegravir in pregnant women.
Grūtniecība Nav pietiekamu datu par raltegravīra lietošanu grūtniecēm.
ISENTRESS should not be used during pregnancy.
ISENTRESS nedrīkst lietot grūtniecības laikā.
Anti-retroviral Pregnancy Registry To monitor maternal-foetal outcomes in patients inadvertently administered ISENTRESS while pregnant, an Anti-retroviral Pregnancy Registry has been established.
Pretretrovīrusu grūtniecības reģistrs (Antiretroviral Pregnancy Registry) Lai novērtētu ietekmi mātei/ auglim, ja ISENTRESS netīši lietots grūtniecības laikā, ir izveidots pretretrovīrusu grūtniecības reģistrs.
Physicians are encouraged to register patients in this registry.
Ārsti tiek mudināti reģistrēt pacientus šajā reģistrā.
Lactation It is not known whether raltegravir is secreted in human milk.
Zīdīšana Nav zināms vai raltegravīrs izdalās mātes pienā cilvēkam.
However, raltegravir is secreted in the milk of lactating rats.
Tomēr raltegravīrs izdalās žurku mātīšu pienā.
In rats, at a maternal dose of 600 mg/ kg/ day, mean active substance concentrations in milk were approximately 3-fold greater than in maternal plasma.
Žurku mātītēm, ievadot devu 600 mg/ kg/ dienā, vidējā aktīvās vielas koncentrācija pienā bija aptuveni 3 reizes lielāka kā mātītes plazmā.
Breastfeeding is not recommended while taking ISENTRESS.
Ja lieto ISENTRESS, bērnu zīdīt nav ieteicams.
In addition, it is recommended that HIV-infected mothers should not breastfeed their infants to avoid risking postnatal transmission of HIV.
Turklāt, ar HIV inficētām mātēm, lai izvairītos no iespējamās HIV transmisijas, bērnu zīdīt neiesaka.
No studies have been performed on the effects of ISENTRESS on the ability to drive and use machines.
Nav veikti pētījumi, lai novērtētu ISENTESS ietekmi uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus.
However, dizziness has been reported in some patients during treatment with regimens containing ISENTRESS, which may influence some patients' ability to drive and use machines (see section 4.8).
Tomēr dažiem pacientiem, kuri lietoja ISENTRESS saturošu terapijas shēmu, ziņots par reiboni, kas varētu ietekmēt dažu pacientu spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus (skatīt apakšpunktu 4. 8).
6 4.8 Undesirable effects
6 ISENTRESS drošības novērtējumam dati par drošību apkopoti no trīs randomizētiem klīniskiem pētījumiem.
These studies used the recommended dose of 400 mg twice daily in combination with optimised background therapy (OBT) in 507 patients, in comparison to 282 patients taking placebo in combination with OBT.
Šo pētījumu laikā 507 iepriekš ārstēti pacienti lietoja ieteicamo devu 400 mg divas reizes dienā kopā ar optimālo bāzes terapiju (optimized background therapy - OBT), salīdzinot ar 282 pacientiem, kuri lietoja placebo kopā ar OBT.
During double-blind treatment, the total follow-up was 504.1 patient-years in the ISENTRESS 400 mg b. i. d. group and 202.5 patient-years in the placebo group.
Dubultmaskētās terapijas laikā mērķi sasniedza 504, 1 pacienti/ gadā, lietojot ISENTRESS 400 mg divas reizes dienā, un 202, 5 pacienti/ gadā placebo grupā.
For patients in the ISENTRESS 400 mg twice daily + OBT arm and the comparator placebo + OBT arm, the most commonly reported adverse reactions (> 10% in either group), of all intensities and regardless of causality were: diarrhoea in 17.6% and 20.6%, nausea in 11.2% and 15.2%, headache in 10.1% and 12.4%, pyrexia in 6.3% and 11.0% of patients, respectively.
Pacientiem ISENTRESS 400 mg divas reizes dienā + OBT grupā, salīdzinot ar placebo + OBT grupu, visbiežāk ziņotās (> 10% katrā grupā) nevēlamās blakusparādības ar dažādu intensitāti un neatkarīgi no cēloņsakarības attiecīgi bija: caureja – 17, 6% un 20, 6%, slikta dūša – 11, 2% un 15, 2%, galvassāpes – 10, 1% un 12, 4%, pireksija – 6, 3% un 11, 0%.
In this pooled analysis, the rates of discontinuation of therapy due to adverse reactions were 2.4% in patients receiving ISENTRESS + OBT and 2.8% in patients receiving placebo + OBT.
Šajās kopējās analīzēs nevēlamo blakusparādību dēļ terapiju pārtrauca 2, 4% pacientu ISENTRESS + OBT grupā un 2, 8% pacientu placebo + OBT grupā.
Adverse reactions considered by investigators to be causally related to ISENTRESS (alone or in combination with OBT) are listed below by System Organ Class.
Nevēlamās blakusparādības, kuras pētnieki atzina par cēloniski saistītām ar ISENTRESS (vienu pašu vai kombinācijā ar OBT), uzskaitītas zemāk, saskaņā ar orgānu sistēmu klasifikāciju.
Any term that includes at least one serious adverse reaction is identified with a dagger (†).
Jebkurš termins, kas ietver vismaz vienu būtisku nevēlamo blakusparādību ir apzīmēts ar krustiņu (†).
Adverse reactions identified from post-marketing experience are included in italics.
Pēcreģistrācijas periodā novērotās blakusparādības izceltas slīprakstā.
Frequencies are defined as common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100), and not known (cannot be estimated from the available data).
Biežums norādīts kā bieži (≥1/ 100 līdz < 1/ 10), retāk (≥1/ 1000 līdz < 1/ 100) un nezināmi (nevar noteikt pēc pieejamiem datiem).
Adverse reactions
Nevēlamās blakusparādības
ISENTRESS (alone or in combination with OBT) Infections and infestations
ISENTRESS (viens pats vai kombinācijā ar OBT) dzimumorgānu herpes †, folikulīts, parastais herpes, Infekcijas un infestācijas
genital herpes†, folliculitis, herpes simplex, herpes virus infection, herpes zoster, influenza, molluscum contagiosum
herpes vīrusa infekcija, herpes zoster, gripa, molluscum contagiosum
iron deficiency anaemia
Imūnās sistēmas traucējumi
Immune system disorders Metabolism and nutrition disorders
Vielmaiņas un uztures traucējumi
uncommon uncommon
retāk
drug hypersensitivity† central obesity, decreased appetite, diabetes mellitus, dyslipidaemia, hypercholesterolaemia, increased appetite
centrāla aptaukošanās, samazināta apetīte, cukura diabēts, dislipidēmija, hiperholesterinēmija, palielināta apetīte
abnormal dreams, anxiety, depression, middle insomnia, sleep disorder
murgaini sapņi, trauksme, depresija, mērens bezmiegs, miega traucējumi
not known
nezināmi
suicidal ideation, suicidal behaviour (particularly in patients with a pre-existing history of psychiatric illness)
domas par pašnāvību, pašnāvības mēģinājumi (īpaši pacientiem ar psihiskiem traucējumiem anamnēzē)
dizziness, headache
reibonis, galvassāpes
carpal tunnel syndrome, disturbance in attention, dizziness postural, dysgeusia, hypersomnia, hypoaesthesia, lethargy, neuropathy, neuropathy peripheral, paraesthesia, somnolence, tension headache, tremor
karpālā kanāla sindroms, uzmanības traucējumi, posturāls reibonis, disgeuzija (garšas traucējumi), pastiprināta miegainība, hipoestēzija, letarģija, neiropātija, perifērā neiropātija, parestēzija, miegainība, tensijas tipa galvassāpes, trīce
Eye disorders Ear and labyrinth disorders Cardiac disorders Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Acu bojājumi Ausu un labirinta bojājumi Sirds funkcijas traucējumi Elpošanas sistēmas traucējumi, krūšu kurvja un videnes slimības
uncommon uncommon uncommon uncommon
retāk retāk retāk retāk
visual disturbance vertigo palpitations, ventricular extrasystoles dysphonia, epistaxis, nasal congestion, pharyngeal erythema
redzes traucējumi reibonis sirdsklauves, ventrikulārās ekstrasistoles disfonija, epistakse, aizlikts deguns, rīkles gļotādas apsārtums
Adverse reactions or in combination with OBT)
Nevēlamās blakusparādības
Gastrointestinal disorders
ISENTRESS (viens pats vai kombinācijā ar OBT) Kuņģa- zarnu trakta traucējumi
abdominal distention, abdominal pain, constipation, diarrhoea, flatulence, nausea, vomiting
vēdera uzpūšanās, sāpes vēderā, aizcietējums, caureja, meteorisms, slikta dūša, vemšana
gastritis†, abdominal discomfort, abdominal pain upper, anal discomfort, dry mouth, dyspepsia, eructation, gastrooesophageal reflux disease, glossitis, odynophagia, oral pain, pancreatitis acute, peptic ulcer, rectal haemorrahage, stomach discomfort
gastrīts †, diskomforta sajūta vēderā, sāpes vēdera augšdaļā, diskomforta sajūta anālās atveres apvidū, sausa mute, dispepsija, atraugas, gastroezofageālā atviļņa slimība, mēles iekaisums, odinofāgija, sāpes mutē, akūts pankreatīts, kuņģa čūla, asiņošana no taisnās zarnas, diskomforta sajūta kuņģī hepatīts †
Hepato-biliary disorders Skin and subcutaneous tissue disorders
Aknu un/ vai žults izvades sistēmas traucējumi
uncommon common
bieži
hepatitis† hyperhidrosis, night sweats, pruritus, rash
pastiprināta svīšana, svīšana nakts laikā, nieze, izsitumi
acne, dermatitis acneiforme, dry skin, erythema, facial wasting, lipoatrophy, lipodystrophy acquired, lipohypertrophy, prurigo, pruritis generalised, rash macular, rash maculo-papular, rash pruritic, xeroderma
akne, aknes veida dermatīts, sausa āda, eritēma, sejas novājēšana, lipoatrofija, iegūta lipodistrofija, lipohipertrofija, prurigo, vispārēja nieze, makulāri izsitumi, makulo- papulāri izsitumi, niezoši izsitumi, kserodermija
not known
nav zināmi
Stevens Johnson syndrome
Stīvensa- Džonsona sindroms
back pain, muscle atrophy, musculoskeletal pain, myalgia, myositis, pain in extremity, tendonitis
muguras sāpes, muskuļu atrofija, skeleta- muskuļu sāpes, mialģija, miozīts, sāpes ekstremitātēs, tendinīts nieru mazspēja †, intersticiāls nefrīts, nefrolitiāze,
renal failure†, nephritis interstitial, nephrolithiasis, nocturia, pollakiuria
niktūrija, pollakiūrija
erectile dysfunction, gynaecomastia, menopausal symptoms
erektīlā disfunkcija, ginekomastija, menopauzes simptomi
General disorders and administration site conditions
Vispārējie traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā
asthenia, fatigue
astēnija, nogurums
chest discomfort, chills, face oedema, fat tissue increased, feeling hot, feeling jittery, pyrexia, xerosis
diskomforta sajūta krūtīs, drebuļi, sejas tūska, palielināts taukaudu daudzums, karstuma sajūta, nervozitātes sajūta, drudzis, ādas kseroze
alanine aminotransferase increased, aspartate aminotransferase increased, blood triglycerides increased, serum creatinine kinase increased, lipase increased
paaugstināts alanīnaminotransferāzes līmenis asinīs, paaugstināts aspartātaminotransferāzes līmenis asinīs, paaugstināts triglicerīdu līmenis asinīs, paaugstināts kreatinīnkināzes līmenis serumā, paaugstināts lipāzes līmenis asinīs
absolute neutrophil count decreased, blood amylase increased, blood cholesterol increased, blood creatinine increased, blood glucose increased, blood urea nitrogen increased, fasting blood glucose increased, glucose urine present, high density lipoprotein increased, low density lipoprotein increased, platelet count decreased, red blood cells urine positive, weight increased, white blood cell count decreased
samazināts absolūtais neitrofilo leikocītu skaits, paaugstināts amilāzes līmenis asinīs, paaugstināts holesterīna līmenis asinīs, paaugstināts kreatinīna līmenis asinīs, paaugstināts glikozes līmenis asinīs, paaugstināts urīnvielas slāpekļa līmenis asinīs, paaugstināts glikozes līmenis asinīs tukšā dūšā, glikoze urīnā, palielināts augsta blīvuma lipoproteīnu daudzums asinīs, samazināts zema blīvuma lipoproteīnu daudzums asinīs, samazināts trombocītu skaits, eritrocītu klātbūtne urīnā, palielināts svars, samazināts balto asins šūnu skaits
Injury, poisoning and procedural complications †
Orgānu sistēmu klase
accidental overdose†
Nevēlamās blakusparādības
includes at least one serious adverse reaction
ietver vismaz vienu būtisku nevēlamo blakusparādību
Cancers were reported in treatment-experienced patients who initiated ISENTRESS with OBT; several were recurrent.
Tika ziņots par vēža gadījumiem iepriekš ārstētiem pacientiem, kuri uzsāka lietot ISENTRESS ar OBT; daži no tiem bija atkārtoti.
The types and rates of specific cancers were those expected in a highly immunodeficient population (many had CD4 cell counts below 50 cells/ mm3 and most had prior AIDS diagnoses).
Specifiskie vēžu veidi un skaits atbilda tam, ko novēro populācijā ar izteiktu imūmdeficītu (daudziem CD4 šūnu skaits bija zem 50 šūnām/ mm3 un lielākai daļai iepriekš diagnosticēts AIDS).
The cancers included Kaposi’ s sarcoma, lymphoma, squamous cell carcinoma, hepatocellular carcinoma and anal cancer.
Šie vēži bija Kapoši sarkoma, limfoma, skvamozo šūnu karcinoma, hepatocelulārā karcinoma un anālās atveres vēzis.
Most patients had other risk factors for cancer including 8 tobacco use, papillomavirus and active hepatitis B virus infection.
Lielākai daļai pacientu bija arī citi vēža riska faktori, tai skaitā smēķēšana, papilomas vīruss un aktīva B hepatīta infekcija.
It is unknown if these cancer diagnoses were related to ISENTRESS use (see section 4.4).
Nav zināms, vai diagnosticētie vēži bija saistīti ar ISENTRESS lietošanu (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Grade 2-4 creatine kinase laboratory abnormalities were observed in subjects treated with ISENTRESS.
Tika novērotas 2. - 4. pakāpes kreatinīna kināzes laboratorisko rādītāju patoloģijas pacientiem, kurus ārstēja ar ISENTRESS.
Use with caution in patients who have had myopathy or rhabdomyolysis in the past or have any predisposing issues including other medicinal products associated with these conditions (see section 4.4).
Jāievēro piesardzība lietošanā pacientiem ar paaugstinātu rabdomiolīzes un miopātijas risku, jo zināms, ka šādi stāvokļi var rasties pacientiem, kuri saņem kombinēto terapiju (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Tiek ziņots par osteonekrozes gadījumiem, īpaši pacientiem ar vispārēji atzītiem riska faktoriem, progresējošu HIV slimību vai pacientiem, kuri ilgstoši saņēmuši kombinēto pretretrovīrusu terapiju.
The frequency of this is unknown (see section 4.4).
Gadījumu sastopamības biežums nav zināms (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Patients co-infected with hepatitis B and/ or hepatitis C virus In Phase III studies, patients with chronic active hepatitis B and/ or hepatitis C co-infection (N = 113/ 699 or 16.2%; HBV=6%, HCV=9%, HBV+HCV=1%) were permitted to enrol provided that AST, ALT, and alkaline phosphatase tests did not exceed 5 times the upper limit of normal.
Pacienti ar vienlaikus B hepatīta un/ vai C hepatīta vīrusu infekciju III. fāzes pētījumā tika atļauts iekļaut pacientus ar hronisku B hepatīta un/ vai C hepatīta infekciju (N=113/ 699 vai 16, 2%; HBV=6%, HCV=9%, HBV+HCV=1%) ar noteikumu, ka AlAT, AsAT un sārmainās fosfatāzes testi iekļaušanas brīdī nepārsniegs normas augšējo robežu vairāk kā 5 reizes.
In general the safety profile of ISENTRESS in patients with hepatitis B and/ or hepatitis C virus co- infection was similar to that in patients without hepatitis B and/ or hepatitis C virus co-infection.
Visumā ISENTRESS drošības profils pacientiem ar vienlaikus B hepatīta un/ vai C hepatīta infekciju bija līdzīgs tam, ko novēroja pacientiem bez vienlaikus B hepatīta un/ vai C hepatīta vīrusu infekcijas.
Grade 2 or higher laboratory abnormalities that represent a worsening from baseline of AST, ALT or total bilirubin occurred in 31%, 31% and 16%, respectively, of raltegravir-treated co-infected subjects as compared to 9%, 8% and 8% of all other raltegravir-treated subjects.
2. vai augstākas pakāpes laboratorijas izmeklējumu patoloģijas, kas bija AlAT, AsAT vai kopējā bilirubīna rādītāju pasliktināšanās, salīdzinot ar sākotnējo līmeni, novēroja attiecīgi 31%, 31% un 16% ar raltegravīru ārstētiem pacientiem ar vienlaikus infekciju, salīdzinot attiecīgi 9%, 8% un 8% citiem ar raltegravīru ārstētajiem pacientiem.
No specific information is available on the treatment of overdosage with ISENTRESS.
Nav pieejama specifiska informācija par ārstēšanu ISENTRESS pārdozēšanas gadījumā.
In the event of an overdose, it is reasonable to employ the standard supportive measures, e. g., remove unabsorbed material from the gastrointestinal tract, employ clinical monitoring (including obtaining an electrocardiogram), and institute supportive therapy if required.
Pārdozēšanas gadījumā vēlams izmantot standarta uzturošos pasākumus, piemēram, izdalīt neabsorbēto vielu no kuņģa- zarnu trakta, veikt klīnisko novērošanu (tai skaitā noteikt elektrokardiogrammu) un uzsākt uzturošo terapiju, ja nepieciešams.
It should be taken into account that raltegravir is presented for clinical use as the potassium salt.
Jāņem vērā, ka raltegravīrs klīniskai lietošanai ir kālija sāls veidā.
The extent to which ISENTRESS may be dialysable is unknown.
Nav zināms, cik lielā apjomā ISENTRESS var dializēt.
Antiviral for systemic use, Other Antivirals, ATC code:
Farmakoterapeitiskā grupa: pretvīrusu līdzekļi sistēmiskai lietošanai, ATĶ kods:
Mechanism of action Raltegravir is an integrase strand transfer inhibitor active against the Human Immunodeficiency Virus (HIV-1).
Darbības mehānisms Raltegravīrs ir integrāzes ķēdes pārvietošanas inhibitors, kas ir aktīvs pret cilvēka imūndeficīta vīrusu (HIV- 1).
Raltegravir inhibits the catalytic activity of integrase, an HIV-encoded enzyme that is required for viral replication.
Raltegravīrs inhibē integrāzes, HIV- kodētā enzīma, kas nepieciešams vīrusu replikācijai, katalītisko aktivitāti.
Inhibition of integrase prevents the covalent insertion, or integration, of the HIV genome into the host cell genome.
Integrāzes inhibīcija novērš HIV genoma kovalento saistīšanos, vai integrāciju,
HIV genomes that fail to integrate cannot direct the production of new infectious viral particles, so inhibiting integration prevents propagation of the viral infection.
HIV genoms, kam neizdodas integrēties, nevar dot signālu jaunu infekciozu vīrusa daļiņu veidošanai, tādēļ inhibīcijas integrācija pasargā no vīrusu infekcijas izplatīšanās.
Antiviral activity in vitro Raltegravir at concentrations of 31 ± 20 nM resulted in 95% inhibition (IC95) of HIV-1 replication (relative to an untreated virus-infected culture) in human T-lymphoid cell cultures infected with the cell-line adapted HIV-1 variant H9IIIB.
Pretretrovīrusu aktivitāte in vitro Raltegravīrs koncentrācijā 31 ± 20 nM izraisīja 95% HIV- 1 replikācijas inhibīciju (IC95) (salīdzinot ar neārstētu, ar vīrusu inficētu kultūru) cilvēka T- limfoīdu šūnas kultūrās, kas inficētas ar šūnu virknei piemērotu HIV- 1 variantu H9IIIB.
In addition, raltegravir inhibited viral replication in cultures of mitogen-activated human peripheral blood mononuclear cells infected with diverse, primary clinical isolates of HIV-1, including isolates resistant to reverse transcriptase inhibitors and protease inhibitors.
Turklāt, raltegravīrs inhibē vīrusa replikāciju ar mutagēnu aktivētās cilvēka perifēro asiņu mononukleāro šūnu kultūrās, kas inficētas ar atšķirīgiem galvenajiem HIV- 1 klīniskajiem izolātiem, tai skaitā pret atgriezeniskās transkriptāzes inhibitoriem un proteāzes inhibitoriem rezistentiem izolātiem.
9 Resistance Most viruses isolated from patients failing raltegravir had high-level raltegravir resistance resulting from the appearance of two or more mutations.
Rezistence Lielākā daļa vīrusu izolātu no pacientiem, kuriem neizdevās raltegravīra terapija, bija izteikta raltegravīra rezistence, kas izraisīja vienas vai divu mutāciju veidošanos.
Most had a signature mutation at amino acid 155 (N155 changed to H), amino acid 148 (Q148 changed to H, K, or R), or amino acid 143 (Y143 changed to H, C, or R), along with one or more additional integrase mutations.
Lielākai daļai bija atpazīšanas mutācijas pie aminoskābes 155 (N155 mainīts uz H), aminoskābes 148 (Q148 mainīts uz H, K vai R) vai aminoskābes 143 (Y143 mainīts uz H, C vai R), kopā ar vienu vai vairākām papildus integrāzes mutācijām.
These signature mutations decrease viral susceptibility to raltegravir and addition of other mutations results in a further decrease in raltegravir susceptibility.
Šīs atpazīšanas mutācijas samazina vīrusu jutību pret raltegravīru un papildus citas mutācijas izraisa turpmāku raltegravīra jutības samazināšanos.
Factors that reduced the likelihood of developing resistance included lower baseline viral load and use of other active anti-retroviral agents.
Faktori, kas samazina rezistences attīstības iespējamību ir zema līmeņa vīrusu piesātinātība un cita aktīva pretretrovīrusu lietošana.
Preliminary data indicate that there is potential for at least some degree of cross-resistance to occur between raltegravir and other integrase inhibitors.
Sākotnējie dati liecina, ka potenciāli varētu veidoties neliela krustotā rezistence starp raltegravīru un citiem integrāzes inhibitoriem.
Clinical experience Efficacy of ISENTRESS in treatment-experienced patients BENCHMRK 1 and BENCHMRK 2 (ongoing multi-centre, randomised, double-blind, placebo- controlled trials) evaluate the safety and anti-retroviral activity of ISENTRESS 400 mg b. i. d. vs. placebo in a combination with optimized background therapy (OBT), in HIV-infected patients, 16 years or older, with documented resistance to at least 1 drug in each of 3 classes (NRTIs, NNRTIs, PIs) of anti-retroviral therapies.
Klīniskie pētījumi ISENTRESS efektivitāte pacientiem ar iepriekš veiktu terapiju BENCHMRK 1 un BENCHMRK 2 (uzsākti daudzcentru, randomizēti, dubultmaskēti, placebo kontrolēti pētījumi) novērtē ISENTRESS 400 mg, lietota divas reizes dienā, salīdzinot ar placebo vienlaikus ar optimālo bāzes terapiju (OBT), drošību un pretretrovīrusu aktivitāti HIV inficētiem pacientiem, 16 gadus veciem un vecākiem, ar dokumentētu rezistenci vismaz 1 no 3 pretretrovīrusu terapiju zāļu grupām (NRTI, NNRTI, PI).
Prior to randomization, OBT were selected by the investigator based on the patient's prior treatment history, as well as baseline genotypic and phenotypic viral resistance testing.
Pirms randomizācijas OBT izvēlējās pētnieks, ņemot vērā pacienta iepriekšējo terapijas vēsturi, kā arī standarta genotipu un fenotipu vīrusu rezistences pārbaudes.
Patient demographics (gender, age and race) and baseline characteristics were comparable between ISENTRESS 400 mg b. i. d. and placebo groups.
Pacientu demogrāfiskie dati (dzimums, vecums un rase) un sākuma rādītāji starp ISENTRESS 400 mg, lietots divas reizes dienā, un placebo grupu bija salīdzināmi.
Patients had prior exposure to a median of 12 anti-retrovirals for a median of 10 years.
Pacienti iepriekš bija lietojuši vidēji 12 pretretrovīrusu medikamentus vidēji 10 gadus.
A median of 4 ARTs was used in OBT.
Vidēji OBT tika lietoti 4 ART.
Results 48 week analyses Durable week 48 outcomes for patients on the recommended dose ISENTRESS 400 mg b. i. d. from the pooled studies BENCHMRK 1 and BENCHMRK 2 are shown in Table 2.
48 nedēļu analīžu rezultāti 2. tabulā demonstrēti 48 nedēļu rezultāti pacientiem, kuri lietoja ieteicamās ISENTRESS 400 mg devas, lietotas divas reizes dienā, no apvienotajiem BENCHMRK 1 un BENCHMRK 2 pētījumiem.
Table 2 Efficacy Outcome at Week 48
2. tabula Efektivitātes rādītāji 48. nedēļā
BENCHMRK 1 and 2 Pooled Parameter Percent HIV-RNA < 400 copies/ ml (95% CI)
Apvienotie BENCHMRK 1 un 2 Rādītāji HIV- RNS < 400 kopijas/ ml (95% CI) procentos
All patients† Baseline Characteristic‡
Visi pacienti † Raksturojums sākumā ‡
HIV-RNA > 100,000 copies/ ml ≤ 100,000 copies/ ml CD4-count ≤ 50 cells/ mm3 > 50 and ≤ 200 cells/ mm3 > 200 cells/ mm3 Sensitivity score (GSS) §
HIV- RNS > 100 000 kopijas/ ml ≤ 100 000 kopies/ ml CD4- skaits ≤ 50 šūnas/ mm3 > 50 un ≤ 200 šūnas/ mm3 > 200 šūnas/ mm3 Jutības skala (GSS) §
17 (9, 27) 49 (41, 58) 21 (13, 32) 44 (33, 55) 51 (39, 63)
17 (9, 27) 49 (41, 58) 21 (13; 32) 44 (33, 55) 51 (39, 63)
0 1 2 and above Percent HIV-RNA < 50 copies/ ml (95% CI)
0 1
52 (42, 61) 81 (75, 87) 84 (77, 89)
52 (42, 61) 81 (75, 87)
8 (3, 17) 40 (30, 51) 65 (52, 76)
8 (3, 17) 40 (30; 51)
HIV-RNA > 100,000 copies/ ml ≤ 100,000 copies/ ml CD4-count ≤ 50 cells/ mm3 > 50 and ≤ 200 cells/ mm3 > 200 cells/ mm3 Sensitivity score (GSS) §
HIV- RNS > 100 000 kopijas/ ml ≤ 100 000 kopijas/ ml CD4- skaits ≤ 50 šūnas/ mm3 > 50 un ≤ 200 šūnas/ mm3 > 200 šūnas/ mm3 Jutības skala (GSS) §
0 1
0 1 2 un vairāk Vidējās CD4 šūnu izmaiņas (95% CI), šūnas/ mm3
HIV-RNA > 100,000 copies/ ml ≤ 100,000 copies/ ml CD4-count ≤ 50 cells/ mm3 > 50 and ≤ 200 cells/ mm3 > 200 cells/ mm3 § Sensitivity score (GSS)
HIV- RNS > 100 000 kopijas/ ml ≤ 100 000 kopijas/ ml CD4 skaits ≤ 50 šūnas/ mm3 > 50 un ≤ 200 šūnas/ mm3 > 200 šūnas/ mm3 Jutības skala (GSS) §
0 1 2 and above †
0 1 2 un vairāk †
Non-completer is failure imputation: patients who discontinued prematurely are imputed as failure thereafter.
Nepabeigts tiek uzskatīts par neveiksmīgu: pacienti, kuri piedalīšanos pētījumā pārtrauca priekšlaicīgi, pēc tam tiek kvalificēti kā neveiksmīgi.
Percent of patients with response and associated 95% confidence interval (CI) are reported. ‡ For analysis by prognostic factors, virologic failures were carried forward for percent < 400 and 50 copies/ ml.
Pacientu skaits procentos, kuriem ziņots par atbildes reakciju un atbilstoši 95% ticamības intervālu. ‡ Prognozes faktoru analīzei, virusoloģiskās neveiksmes tiek pārnestas pie pacientu skaita procentos ar < 400 un 50 kopijas/ ml.
For mean CD4 changes, baseline-carry-forward was used for virologic failures. § The Genotypic Sensitivity Score (GSS) was defined as the total oral ARTs in the optimised background therapy (OBT) to which a patient's viral isolate showed genotypic sensitivity based upon genotypic resistance test.
Aprēķinot vidējās CD4 izmaiņas, virusoloģiskās neveiksmes tika pārnestas, izmantot sākuma datus. § Genotipu jutības skala (GSS) tika definēta kā kopējie iekšķīgi lietojamie ART optimālajā bāzes terapijā (OBT), pret kuriem pacientu vīrusu izslāti uzrādīja genotipu jutību, ko pamato genotipu jutības testi.
Enfuvirtide use in OBT in enfuvirtide-naïve patients was counted as one active drug in OBT.
Enfuvirtīda lietošana OBT ar enfuvirtīdu iepriekš nekad neārstētiem pacientiem tika uzskatīta par vienu aktīvu OBT medikamentu.
Similarly, darunavir use in OBT in darunavir-naïve patients was counted as one active drug in OBT.
Līdzīgi, darunavīra lietošana OBT ar darunavīru iepriekš nekad neārstētiem pacientiem tika uzskatīta par vienu aktīvu OBT medikamentu.
Raltegravir achieved virologic responses (using Not Completer=Failure approach) of HIV RNA < 50 copies/ ml in 61.7% of patients at Week 16 and in 62.1% at Week 48.
Lietojot raltegravīru virusoloģiskā atbildes reakcija (izmantojot pieeju Nepilnīga atbildes reakcija = Atbildes reakcijas nav) HIV RNS < 50 kopijām/ ml 16. nedēļā tika sasniegta 61, 7% pacientu un 48. nedēļā 62, 1% pacientu.
Some patients experienced viral rebound between Week 16 and Week 48.
Dažiem pacientiem vīrusa atgriešanās notika starp 16. nedēļu un 48. nedēļu.
Factors associated with failure include high baseline viral load and OBT that did not include at least one potent active agent.
Faktori, kas saistīti ar neefektivitāti ir augsta sākotnējā vīrusu slodze un OBT, kas neietvēra vismaz vienu spēcīgo aktīvo līdzekli.
Long-term efficacy data of ISENTRESS 400 mg b. i. d. in treatment-experienced patients up to 48 weeks are also available from the Phase II dose-finding study (Protocol 005).
Ir pieejami arī 2. fāzes pētījuma devu (protokola 005) dati par līdz pat 48 nedēļu terapijas ar ISENTRESS 400 mg divas reizes dienā ilgtermiņa efektivitāti iepriekš ārstētiem pacientiem.
At week 24, 71% of patients receiving ISENTRESS 400 mg b. i. d. maintained HIV RNA < 400 copies/ ml and 56% also maintained HIV RNA < 50 copies/ ml.
24. nedēļā 71% pacientu, kuri lietoja ISENTRESS 400 mg divas reizes dienā, saglabājās HIV RNS < 400 kopijas/ ml un 16% pacientu saglabājās arī HIV RNS < 50 kopijas/ ml.
Through 48 weeks of treatment, 64% receiving ISENTRESS 400 mg b. i. d. maintained HIV RNA < 400 copies/ ml and 46% also maintained HIV RNA < 50 copies/ ml.
48 nedēļu laikā 64% pacientu, kuri lietoja ISENTRESS 400 mg divas reizes dienā, saglabājās HIV- RNS < 400 kopijām/ ml un 46% pacientu saglabājās arī HIV RNS < 50 kopijām/ ml.
This medicinal product has been authorised under a so-called “ conditional approval” scheme.
Šīs zāles ir reģistrētas pēc tā sauktās „ ārkārtas apstākļos ” shēmas.
This means that further evidence on this medicinal product is awaited.
Tas nozīmē, ka tiek gaidīti turpmāki zinātniski dati pilnīgai informācijai par šo zāļu lietošanu.
The European Medicines Agency (EMEA) will review new information on the product every year and this SPC will be updated as necessary.
Eiropas zāļu aģentūra (EMEA) pārskatīs visu pieejamo jaunāko informāciju par zālēm katru gadu un papildinās šo zāļu aprakstu, ja nepieciešams.
Absorption As demonstrated in healthy volunteers administered single oral doses of raltegravir in the fasted state, raltegravir is rapidly absorbed with a tmax of approximately 3 hours postdose.
Absorbcija Pierādīts, ka veseliem brīvprātīgajiem, lietojot raltegravīra reizes devas iekšķīgi tukšā dūšā, raltegravīrs uzsūcas strauji, pēc devas lietošanas tukšā dūšā tmax ir aptuveni 3 stundas.
Raltegravir AUC and Cmax increase dose proportionally over the dose range 100 mg to 1600 mg.
Raltegravīra AUC un Cmax devu robežās no 100 mg līdz 1600 mg pieaug proporcionāli devai.
Raltegravir C12 hr increases dose proportionally over the dose range of 100 to 800 mg and increases slightly less than dose proportionally over the dose range 100 mg to 1600 mg.
Raltegravīra C12 st devu robežās no 100 līdz 800 mg pieaug proporcionāli devai, un nedaudz mazāk kā proporcionāli devai tas pieaug devu robežās no 100 līdz 1600 mg.
Dose proportionality has not been established in patients.
Pacientiem devu proporcionalitāte nav noskaidrota.
With twice-daily dosing, pharmacokinetic steady state is achieved rapidly, within approximately the first 2 days of dosing.
Lietojot divas reizes dienā, farmakokinētiskā līdzsvara koncentrācija tiek sasniegta strauji, aptuveni 2 dienu laikā.
There is little to no accumulation in AUC and Cmax and evidence of slight accumulation in C12 hr.
Gandrīz nenovēro AUC un Cmax akumulāciju, un novēro tikai nelielu C12 st akumulāciju.
The absolute bioavailability of raltegravir has not been established.
Raltegravīra absolūtā biopieejamība nav noteikta.
ISENTRESS may be administered with or without food.
ISENTRESS var ordinēt neatkarīgi no ēdienreizēm.
Raltegravir was administered without regard to food in the pivotal safety and efficacy studies in HIV-infected patients.
Neatkarīgi no ēdienreizēm raltegravīrs tika ordinēts HIV pozitīviem pacientiem pivotālos drošības un efektivitātes pētījumos.
Administration of multiple doses of raltegravir following a moderate-fat meal did not affect raltegravir AUC to a clinically
Vairākkārtēju raltegravīra devu lietošana pēc taukiem vidēji bagātīgas maltītes raltegravīra AUC klīniski nozīmīgā pakāpē neietekmēja, palielinoties par aptuveni 13%, salīdzinot ar lietošanu tukšā dūšā.
Raltegravir C12 hr was 66% higher and Cmax was 5% higher following a moderate-fat meal compared to fasting.
Raltegravīra C12 st bija par 66% augstāks un Cmax bija 5% augstāks pēc taukiem vidēji bagātīgas maltītes, salīdzinot ar lietošanu tukšā dūšā.
Administration of raltegravir following a high-fat meal increased AUC and Cmax by approximately 2-fold and increased C12 hr by 4.1-fold.
Raltegravīra lietošana pēc taukiem bagātīgas maltītes palielināja AUC un Cmax aptuveni 2 reizes un palielināja C12 st 4, 1- reizi.
Administration of raltegravir following a low-fat meal decreased AUC and Cmax by 46% and 52%, respectively; C12 hr was essentially unchanged.
Raltegravīra lietošana pēc zema tauku satura maltītes pazemināja AUC un Cmax attiecīgi par 46% un 52%; C12 st nozīmīgi neizmainījās.
Food appears to increase pharmacokinetic variability relative to fasting.
Šķiet, ka pārtikas produkti, atkarībā no maltītes veida, maina farmakokinētiskās īpašības.
Overall, considerable variability was observed in the pharmacokinetics of raltegravir.
Kopumā raltegravīram tika novērota liela farmakokinētisko īpašību mainība.
For observed C12hr in BENCHMRK 1 and 2 the coefficient of variation (CV) for inter-subject variability = 212% and the CV for intra-subject variability = 122%.
BENCHMRK 1 un 2 novērotajam C12st izmaiņu koeficients (CV) pacientu starpā = 212% un CV vienam pacientam = 122%.
Sources of variability may include differences in co-administration with food and concomitant medications.
Mainīguma iemesli var būt lietošana kopā ar pārtiku un vienlaikus lietoti medikamenti.
Distribution Raltegravir is approximately 83% bound to human plasma protein over the concentration range of 2 to 10 µM.
Izkliede Aptuveni 83% raltegravīra saistās ar cilvēka plazmas olbaltumvielām koncentrācijā no 2 līdz 10 μM.
Raltegravir readily crossed the placenta in rats, but did not penetrate the brain to any appreciable extent.
Raltegravīrs viegli šķērsoja placentas barjeru žurkām, bet nosakāmā daudzumā neiekļuva smadzenēs.
Metabolism and excretion The apparent terminal half-life of raltegravir is approximately 9 hours, with a shorter α -phase half-life (~1 hour) accounting for much of the AUC.
Metabolisms un izdale Šķietamais raltegravīra eliminācijas pusperiods ir aptuveni 9 stundas, ar saīsinātu fāzes eliminācijas pusperiodu (~1 stunda), kas vairāk attiecas uz AUC.
Following administration of an oral dose of radiolabeled raltegravir, approximately 51 and 32% of the dose was excreted in faeces and urine, respectively.
Pēc radioaktīvi iezīmētas raltegravīra devas ievadīšanas, attiecīgi aptuveni 51 un 32% devas izdalījās izkārnījumos un urīnā.
In faeces, only raltegravir was present, most of which is likely to be derived from hydrolysis of raltegravir-glucuronide secreted in bile as observed in preclinical species.
Preklīniskajos modeļos izkārnījumos konstatēja tikai raltegravīru, kura lielākā daļa, visticamāk, hidrolīzes ceļā tiks atvasināta no raltegravīra glikuronīda, kas izdalās žultī.
Two components, namely raltegravir and raltegravir-glucuronide, were detected in urine and accounted for approximately 9 and 23% of the dose, respectively.
Divas sastāvdaļas, raltegravīrs un raltegravīra glikuronīds, tika konstatēti urīnā, un to daudzums attiecīgi bija aptuveni 9 un 23% no devas.
The major circulating entity was raltegravir and represented approximately 70% of the total radioactivity; the remaining radioactivity in plasma was accounted for by raltegravir-glucuronide.
Lielākais cirkulējošais daudzums bija raltegravīrs, un tas bija aptuveni 70% no kopējās radioaktivitātes; atlikušais radiokatīvi iezīmētais daudzums plazmā bija raltegravīra glikuronīds.
Studies using isoform-selective chemical inhibitors and cDNA-expressed UDP-glucuronosyltransferases (UGT) show that UGT1A1 is the main enzyme responsible for the formation of raltegravir-glucuronide.
Pētījumi, kuros izmantoja izoformu selektīvos ķīmiskos inhibitorus un cDNS ekspresētās UDP - glikuronoziltransferāzes (UGT), liecināja, ka UGT1A1 ir galvenais enzīms, kas atbild par raltegravīra glikuronīda veidošanos.
Thus the data indicate that the major mechanism of clearance of raltegravir in humans is UGT1A1-mediated glucuronidation.
Tādējādi, dati liecina, ka galvenais raltegravīra klīrensa mehānisms cilvēkiem ir UGT1A1- mediētā glikuronizācija.
UGT1A1 Polymorphism In a comparison of 30 subjects with *28/ *28 genotype to 27 subjects with wild-type genotype, the geometric mean ratio (90% CI) of AUC was 1.41 (0.96, 2.09) and the geometric mean ratio of C12 hr was 1.91 (1.43, 2.55).
UGT1A1 polimorfisms Salīdzinot 30 pacientus ar * 28 / * 28 genotipu ar 27 pacientus ar plaši sastopamo genotipu, ģeometriski vidējie (90% CI) AUC rādītāji bija 1, 41 (0, 96; 2, 09) un ģeometriski vidējie C12 st rādītāji bija 1, 91 (1, 43; 2, 55).
Dose adjustment is not considered necessary in subjects with reduced UGT1A1 activity due to genetic polymorphism.
Ģenētiskā polimorfisma dēļ cilvēkam ar samazinātu UGT1A1 darbību nav jāpielāgo deva.
Children The pharmacokinetics of raltegravir in paediatric patients has not been established.
Bērni Nav noteikta raltegravīra farmakokinētika bērniem.
Elderly There was no clinically meaningful effect of age on raltegravir pharmacokinetics over the age range studied (19 to 71 years, with few (8) subjects over the age of 65).
12 Gados vecāki pacienti Raltegravīra farmakokinētiskajās īpašībās klīniski nozīmīgas izmaiņas pētītajās vecuma grupās (no 19 līdz 71 gadu vecumam, daži pacienti (8) vecāki par 65 gadiem) atkarībā no vecuma nenovēroja.
Gender, Race and BMI There were no clinically important pharmacokinetic differences due to gender, race or body mass index (BMI).
Dzimums, rase un ĶMI Netika novērotas klīniski nozīmīgas farmakokinētikas atšķirības starp dzimumiem, rasēm un atkarībā no ķermeņa masas indeksa (ĶMI).
Renal impairment Renal clearance of unchanged medicinal product is a minor pathway of elimination.
Nieru darbības traucējumi Eliminējoties neizmainītu zāļu nieru klīrenss ir nenozīmīgs.
There were no clinically important pharmacokinetic differences between patients with severe renal insufficiency and healthy subjects (see section 4.2).
Klīniski nozīmīgas farmakokinētikas atšķirības pacientiem ar smagu nieru mazspēju un veseliem indivīdiem nenovēroja (skatīt apakšpunktu 4. 2).
Because the extent to which ISENTRESS may be dialysable is unknown, dosing before a dialysis session should be avoided.
Tā kā nav zināms ISENTRESS daudzums, ko var izvadīt ar dialīzi, jāizvairās to lietot pirms dialīzes veikšanas.
12 Hepatic impairment Raltegravir is eliminated primarily by glucuronidation in the liver.
Aknu darbības traucējumi Raltegravīrs galvenokārt izdalās glikuronizācijas ceļā aknās.
There were no clinically important pharmacokinetic differences between patients with moderate hepatic insufficiency and healthy subjects.
Klīniski nozīmīgas farmakokinētikas atšķirības pacientiem ar mērenu aknu mazspēju un veseliem indivīdiem nenovēroja.
The effect of severe hepatic insufficiency on the pharmacokinetics of raltegravir has not been studied (see sections 4.2 and 4.4).
Nav pētīta raltegravīra farmakokinētika pacientiem ar smagu aknu mazspēju (skatīt apakšpunktus 4. 2 un 4. 4).
Non-clinical toxicology studies, including conventional studies of safety pharmacology, repeated-dose toxicity, genotoxicity, and developmental toxicity, have been conducted with raltegravir, in mice, rats, dogs and rabbits.
Tika veikti ne- klīniskie toksikoloģijas pētījumi, ieskaitot farmakoloģiskās drošības, atkārtotu devu toksicitātes, genotoksicitātes un attīstības standartpētījumus, pelēm, žurkām, suņiem un trušiem ar raltegravīra devām.
Effects at exposure levels sufficiently in excess of clinical exposure levels indicate no special hazard for humans.
Ekspozīcijas iedarbības līmenis pārsniedza klīniskās iedarbības līmeni, bet novērotie dati neliecina par īpašu risku cilvēkam.
Mutagenicity No evidence of mutagenicity or genotoxicity was observed in in vitro microbial mutagenesis (Ames) tests, in vitro alkaline elution assays for DNA breakage and in vitro and in vivo chromosomal aberration studies.
Mutagenitāte Netika konstatēta mutagenitāte vai genotoksicitāte mikrobu mutaģenēzes (Ames) testā in vitro, DNS bojājuma sārmainās skalošanas testā in vitro, un hromosomu aberācijas pētījumos in vitro un in vivo.
Carcinogenicity Long-term (2-year) carcinogenicity studies of raltegravir in rodents are ongoing but have not been completed.
Karcinogenitāte Ir iesākti, bet nav pabeigti ilgtermiņa (2 gadu) raltegravīra karcinogenitātes pētījumi grauzējiem.
Developmental Toxicity Raltegravir was not teratogenic in developmental toxicity studies in rats and rabbits.
Attīstības toksicitāte Raltegravīrs nebija teratogēns attīstības toksicitātes pētījumos žurkām un trušiem.