qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Ribavirin Teva Capsules in combination with pegylated interferon alfa-2b:
3 no rīta, 3 vakarā d:
Duration of treatment – Naïve patients Predictability of sustained virological response:
Ribavirin kapsulas kombinācijā ar pegilētu alfa- 2b interferonu:
Patients infected with virus genotype 1 who fail to achieve virological response at Week 12 are highly unlikely to become sustained virological responders (see also section 5.1).
Ārstēšanas ilgums- Iepriekš neārstēti pacienti Ilgstošas virusoloģiskas atbildreakcijas paredzamība: pacientiem, kas inficēti ar 1. genotipa vīrusu, kam nav sasniegta virusoloģiska atbildreakcija 12. nedēļā, ir ļoti maz ticams, ka tie sasniegs ilgstošu virusoloģisku atbildreakciju (skatīt arī apakšpunktu 5. 1).
For patients who exhibit virological response at week 12, treatment should be continued for another nine month period (i. e., a total of 48 weeks).
• 1. genotips: pacientiem, kas uzrāda virusoloģisku atbildreakciju 12. nedēļā, ārstēšana jāturpina vēl 9 mēnešus (t. i., kopā 48 nedēļas).
In general, patients infected with genotype 4 are considered harder to treat and limited study data (n=66) indicate they are compatible with a duration of treatment as for genotype 1.
Taču ir jāņem vērā, ka vispārējā 24 nedēļu ārstēšanas kursa laikā var būt augstāks risks slimības recidīvam, nekā 48 nedēļu ilgajā terapijas laikā (skatīt apakšpunktu 5. 1). • 2. vai 3. genotipi: visus pacientus ieteicams ārstēt 24 nedēļas, izņemot ar HCV/ HIV vienlaikus inficēti pacienti, kas jāārstē 48 nedēļas. • 4. genotips: kopumā uzskata, ka ar 4. genotipa vīrusu inficētus pacientus ir grūtāk ārstēt un nepietiekami pētījuma dati (n=66) liecina, ka šiem pacientiem nepieciešama tik pat ilga ārstēšana kā ar 1. genotipa vīrusu inficētiem.
The negative predictive value for sustained response in HCV/ HIV co-infected patients treated with Ribavirin in combination with
Paredzamā negatīvā vērtība atbildes reakcijai vienlaikus ar HCV/ HIV inficētiem pacientiem, kas ārstēti ar ribavirīnu kombinācijā ar alfa- 2b peginterferonu, bija 99% (67/ 68; 1. pētījums) (skatīt apakšpunktu 5. 1).
3 peginterferon alfa-2b was 99% (67/ 68; Study 1) (see section 5.1).
Paredzamā pozitīvā vērtība – 50% (52/ 104; 1. pētījums) – tika novērota vienlaikus
A positive predictive value of 50% (52/ 104; Study 1) was observed for HCV/ HIV co-infected patients receiving combination therapy.
3 ar HCV/ HIV inficētiem pacientiem, kas saņēma kombinētu terapiju.
Duration of treatment - Retreatment Predictability of sustained virological response:
Ārstēšanas ilgums – atkārtota terapija Ilgstošas visrusoloģiskas atbildes reakcijas paredzamība:
Retreatment duration greater than 48 weeks in non-responder patients with genotype 1 has not been studied with pegylated interferon alfa-2b and ribavirin combination therapy.
Nav pētīta ilgāka par 48 nedēļām atkārtota pegilēta alfa- 2 interferona un ribavirīna kombinēta terapija pacientiem ar vīrusa 1. genotipu, kuriem nav atbildes reakcijas uz ārstēšanu.
Ribavirin Capsules in combination with interferon alfa-2b:
Ribavirin kapsulas kombinācijā ar alfa- 2b interferonu:
During those clinical trials in which patients were treated for one year, patients who failed to show a virological response after six months of treatment (HCV-RNA below lower limit of detection) were unlikely to become sustained virological responders (HCV-RNA below lower limit of detection six months after withdrawal of treatment).
Klīniskos pētījumos, kuros pacientus ārstēja vienu gadu, pacientiem, kam nenovēroja virusoloģisku atbildreakciju pēc sešiem ārstēšanas mēnešiem (HCV– RNS zem apakšējās noteikšanas robežas), nenovēroja arī vēlīnu virusoloģisku atbildreakciju (HCV– RNS zem apakšējās nosakāmās robežas sešus mēnešus pēc ārstēšanas pārtraukšanas).
• Genotype 1:
• 1. genotips:
In clinical studies performed in this population ribavirin and interferon alfa-2b were used in doses of 2 15 mg/ kg/ day and 3 MIU/ m three times a week respectively (Table 2).
Klīniskajos pētījumos, kas veikti šai populācijai, ribavirīns un alfa– 2b interferons tika lietots attiecīgi devās 15 mg/ kg/ dienā un 3 MSV/ m2 trīs reizes nedēļā (2. tabula).
Ribavirin Teva capsules are to be administered orally each day in two divided doses with food (morning and evening).
Ribavirin Teva kapsulas jālieto perorāli katru dienu divās reizes devās ēšanas laikā (no rīta un vakarā).
Ribavirin paediatric dose based on body weight
Ribavirin deva bērniem atkarībā no ķermeņa masas
Patient weight (kg) 47 - 49 50 - 65
Pacienta ķermeņa masa (kg)
Number of 200 mg capsules 3 capsulesa 4 capsulesb
4 kapsulasb
Refer to adult dosing table (Table 1)
Skatīt devu tabulu pieaugušajiem (1. tabula)
2 morning, 2 evening
1 no rīta, 2 vakarā 2 no rīta, 2 vakarā
Duration of treatment in children and adolescents Genotype 1:
Terapijas ilgums bērniem un pusaudžiem 1. genotips:
Genotype 2 or 3:
2. vai 3. genotips:
Dose modification for all patients If severe adverse reactions or laboratory abnormalities develop during therapy with Ribavirin and peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b, modify the dosages of each product if appropriate, until the adverse reactions abate.
Devas pielāgošana visiem pacientiem Ja ārstēšanas laikā ar Ribavirīnu un alfa– 2b peginterferonu vai alfa– 2b interferonu attīstās smagas blakusparādības vai laboratorisko raksturlielumu novirzes, nepieciešamības gadījumā jāpielāgo katra preparāta deva, līdz blakusparādības izzūd.
As adherence might be of importance for outcome of therapy, the dose should be kept as close as possible to the recommended standard dose.
Tā kā devas ievērošana var būt nozīmīga
4 Table 3
4 terapijas iznākumam, deva jāuztur pēc iespējas tuvāk ieteiktai standartdevai.
Dosage modification guidelines
3. tabula Laboratoriskie
Laboratory Values
Devas pielāgošanas vadlīnijas Jāsamazina tikai
Reduce only Ribavirin Reduce only
Jāsamazina tikai alfa - 2b peginterferona
peginterferon alfa-2b
Kombinētā terapija
600 mg/ day*, paediatric to 7.5 mg/ kg, if:
Ribavirin dienas deva pieaugušajiem līdz 600 mg/ dienā *, pediatriskā līdz 7, 5 mg/ kg, ja:
(adult) or interferon alfa- 2b dose (adult and paediatric) to one-half dose, if:
(pieaugušajiem) vai alfa2b interferona (pieaugušo un pediatriskā) deva uz pusi, ja:
if:
jāpārtrauc, ja:
< 8.5 g/ dl
< 8, 5 g/ dl < 12 g/ dl 4 nedēļas
≥ 2 g/ dl decrease in haemoglobin during any 4 week period during treatment (permanent dose reduction)
Hemoglobīna līmenis pazeminās par ≥ 2 g/ dl Pieaugušie: pēc devas jebkuru 4 nedēļu laikā, veicot ārstēšanu Hemoglobīns samazināšanas (pastāvīga devas samazināšana) pacientiem, kuriem anamnēzē ir stabila sirds slimība.
< 12 g/ dl after 4 weeks of dose reduction
Pediatrijā: nav piemērojams (skatīt apakšpunktu 4. 4) Leikocīti
White blood cells Neutrophils
-
Platelets
Neitrofīlie leikocīti
Paediatric <
Trombocīti
80 x 109/ l
Pieaugušie < 50 x 109/ l Pediatriskā < 80 x 109/ l
Paediatric < 50 x 109/ l
Pieaugušie < 25 x 109/ l Pediatriskā < 50 x 109/ l 2, 5 x NAR **
Adult > 4 mg/ dl
(> 4 nedēļas) Kreatinīns Alanīnaminotransferāze /
Paediatric > 5 mg/ dl (for > 4 weeks) Creatinine
- - - -
> 2.0 mg/ dl
> 2, 0 mg/ dl x sākotnējais
Alanine aminotransferase/ aspartate aminotransferase (ALT/ AST)
līmenis un > 10 x aspartātamino - NAR ** transferāze (ALT/ AST)
* Administered in two divided doses, in the morning and in the evening. ** Upper limit of normal
* Lieto divās reizes devās no rīta un vakarā. ** Normas augšējā robeža.
Therefore, it is recommended that renal function be evaluated in all patients prior to initiation of Ribavirin.
Tādēļ visiem pacientiem pirms terapijas ar Ribavirin ieteicams pārbaudīt nieru darbību.
Patients with creatinine clearance < 50 ml/ minute must not be treated with Ribavirin (see section 4.3).
Pacientus, kuriem kreatinīna klīrenss ir < 50 ml/ min, nedrīkst ārstēt ar Ribavirin (skatīt apakšpunktu 4. 3).
If serum creatinine rises to > 2 mg/ dl (Table 3), Ribavirin and peginterferon alfa- 2b/ interferon alfa-2b must be discontinued.
Ja kreatinīna līmenis serumā palielinās > 2 mg/ dl (3. tabula), Ribavirin un alfa– 2b peginterferona/ alfa– 2b interferona lietošana jāpārtrauc.
Therefore, no dose adjustment of Ribavirin is required in patients with hepatic impairment.
Tādēļ pacientiem ar pavājinātu aknu darbību Ribavirin deva nav jāpielāgo.
However, as in younger patients, renal function must be determined prior to administration of Ribavirin (see section 5.2).
Bet, tāpat kā gados jaunākiem pacientiem, arī šiem pacientiem pirms Ribavirin lietošanas jāpārbauda nieru darbība (skatīt apakšpunktu 5. 2).
Use in patients under the age of 18 years:
5 Lietošana pacientiem līdz 18 gadu vecumam:
Ribavirin may be used in combination with interferon alfa-2b in children (3 years of age and older) and adolescents.
Bērni (no 3 gadu vecuma) un pusaudži var lietot Ribavirin kombinācijā ar alfa– 2b interferonu.
Safety and effectiveness of Ribavirin
Zāļu formas izvēle ir atkarīga individuāli no katra pacienta raksturojuma (skatīt apakšpunktu 4. 1).
5 with pegylated or other forms of interferon (i. e. not alfa-2b) in these patients have not been evaluated.
Ribavirin lietošanas drošība un efektivitāte kopā ar pegilētā vai citām interferona formām (t. i., izņemot alfa– 2b interferonu) šiem pacientiem nav pētīta.
- Pregnant women (see sections 4.4, 4.6 and 5.3).
- Grūtnieces (skatīt apakšpunktu 4. 4, 4. 6 un 5. 3).
Ribavirin must not be initiated until a report of
Ribavirin lietošanu drīkst sākt tikai pēc negatīva
a negative pregnancy test has been obtained immediately prior to initiation of therapy.
grūtniecības testa rezultāta iegūšanas tieši pirms terapijas.
- A history of severe pre-existing cardiac disease, including unstable or uncontrolled cardiac
- Smaga sirds slimība anamnēzē, ietverot nestabilu un nekontrolētu sirds slimību pēdējos sešos
disease, in the previous six months (see section 4.4).
mēnešos (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Severe CNS effects, particularly depression, suicidal ideation and attempted suicide have been observed in some patients during Ribavirin combination therapy with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b, and even after treatment discontinuation mainly during the 6-month follow-up period.
Kombinētas Ribavirin un alfa– 2b peginterferona vai alfa– 2b interferona terapijas laikā un arī pēc ārstēšanas pārtraukšanas visbiežāk vēl vismaz sekojošos 6 mēnešus, dažiem pacientiem novēroti smagas pakāpes CNS darbības traucējumi, īpaši depresija, domas par pašnāvību un pašnāvības mēģinājumi.
Among children and adolescents, treated with Ribavirin in combination with interferon alfa-2b, suicidal ideation or attempts were reported more frequently compared to adult patients (2.4% versus 1%) during treatment and during the 6-month follow-up after treatment.
Terapijas laikā un turpmāko 6 mēnešu pēcterapijas novērošanas laikā bērniem un pusaudžiem, kurus ārstēja vienlaicīgi ar Ribavirin un alfa- 2b interferona kombināciju, tika biežāk novērotas domas par pašnāvību vai to mēģinājumi, salīdzinājumā ar pieaugušajiem (2, 4% pret 1%).
If psychiatric symptoms persist or worsen, or suicidal ideation is identified, it is recommended that treatment with Ribavirin and peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b be discontinued, and the patient followed, with psychiatric intervention as appropriate.
Ja psihiskie simptomi turpinās vai saasinās, vai novēro domas par pašnāvību, ieteicams pārtraukt Ribavirin un alfa- 2b peginterferona vai alfa- 2b interferona lietošanu, novērot pacientu un veikt atbilstošu psihiatrisku aprūpi.
If treatment with Ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b is judged necessary in adult patients with existence or history of severe psychiatric conditions, this should only be initiated after having ensured appropriate individualised diagnostic and therapeutic management of the psychiatric condition.
Ja vienlaicīgas ārstēšanas laikā ar Ribavirin un alfa- 2b peginterferonu vai alfa- 2b interferonu kombināciju ribavirīnu ir nepieciešams novērtēt pieauguša pacienta stāvokli, kam ir bijuši smagi psihiski traucējumi vai tādi ir pašlaik, tad to vajadzētu ordinēt tikai pēc atbilstošas psihisko traucējumu individuālas diagnostikas un terapijas veikšanas.
The use of Ribavirin and interferon alfa-2b in children and adolescents with existence of or history of severe psychiatric conditions is contraindicated (see section 4.3).
Ribavirin un alfa- 2b interferona lietošana bērniem un pusaudžiem ar esošiem vai iepriekš bijušiem smagiem psihiskiem traucējumiem ir kontrindicēta (skatīt apakšpunktu 4. 3).
6 Based on results of clinical trials, the use of ribavirin as monotherapy is not effective and Ribavirin must not be used alone.
6 Ņemot vērā klīnisko pētījumu rezultātus, ribavirīna lietošana monoterapijas veidā ir neefektīva, tādēļ ribavirīnu nedrīkst lietot atsevišķi.
Ribavirin must not be used by women who are pregnant (see section 4.3).
Ribavirin nedrīkst lietot grūtniecēm (skatīt apakšpunktu 4. 3).
Extreme care must be taken to avoid pregnancy in partners of male patients taking Ribavirin (see sections 4.6 and 5.3).
Ļoti rūpīgi jāizvairās no grūtniecības iestāšanās sievietei, kuras partneris lieto ribavirīnu (skatīt apakšpunktus 4. 6 un 5. 3).
A decrease in haemoglobin levels to < 10 g/ dl was observed in up to 14% of adult patients and 7% of children and adolescents treated with Ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b (adults only) or interferon alfa-2b (adults and children or adolescents) in clinical trials.
Klīniskos pētījumos hemoglobīna līmeņa samazināšanos < 10 g/ dl novēroja līdz 14% pieaugušo pacientu un 7% bērnu un pusaudžu ar ribavirīnu kombinācijā ar alfa– 2b peginterferonu (tikai pieaugušajiem) vai alfa– 2b interferonu (pieaugušiem un bērniem vai pusaudžiem) ārstētu pacientu.
Although ribavirin has no direct cardiovascular effects, anaemia associated with Ribavirin may result in deterioration of cardiac function, or exacerbation of the symptoms of coronary disease, or both.
Kaut gan ribavirīnam nepiemīt tieša iedarbība uz sirds un asinsvadu sistēmu, ar ribavirīna lietošanu saistītā anēmija var pasliktināt sirdsdarbību, pastiprināt koronārās sirds slimības simptomus vai izraisīt abu veidu traucējumus.
Thus, Ribavirin must be administered with caution to patients with pre-existing cardiac disease (see section 4.3).
Tādēļ pacientiem ar esošu sirds slimību ribavirīns jālieto uzmanīgi (skatīt apakšpunktu 4. 3).
Cardiac arrhythmias (primarily supraventricular) usually respond to conventional therapy but may require discontinuation of therapy.
Sirds ritma traucējumus (galvenokārt supraventrikulāras aritmijas) parasti var novērst ar konvencionālu terapiju, bet to dēļ var būt nepieciešama arī terapijas pārtraukšana.
If an acute hypersensitivity reaction (e. g., urticaria, angioedema, bronchoconstriction, anaphylaxis) develops, Ribavirin must be discontinued immediately and appropriate medical therapy instituted.
Ja attīstās akūtas paaugstinātas jutības reakcijas (piemēram, nātrene, angioneirotiska tūska, bronhu spazmas, anafilakse), ribavirīna lietošana nekavējoties jāpārtrauc un jāsāk atbilstoša medicīniska ārstēšana.
Combination therapy with alpha interferons should be discontinued in patients who develop new or worsening ophthalmologic disorders
Pacientiem, kuriem attīstās jaunas vai saasinās jau esošās acu patoloģijas, kombinēta terapija ar alfa interferoniem ir jāpārtrauc.
7 Growth and Development:
Augšana un attīstība:
During a 1-year course of therapy there was a decrease in the rate of linear growth (mean percentile decrease of 9%) and a decrease in the rate of weight gain (mean percentile decrease of 13%).
1 gadu ilga terapijas kursa laikā tika novērota lineāras augšanas ātruma mazināšanās (vidēji procentīles samazināšanās par 9%) un samazināts ķermeņa masas pieauguma ātrums (vidēji procentīles samazināšanās par 13%).
Therefore, the risk/ benefit of the combined use of Ribavirin and interferon alfa-2b should be assessed in young children prior to the initiation of therapy.
Tādēļ pirms terapijas uzsākšanas maziem bērniem jāizvērtē ribavirīna un alfa- 2b interferona kombinētas lietošanas risks/ ieguvums.
Physicians are advised to monitor the growth of children taking Ribavirin in combination with interferon alfa-2b.
Ārstiem iesaka kontrolēt bērnu, kas saņem ribavirīnu un alfa- 2b interferona kombināciju, augšanu.
Approximately 12% of children treated with Ribavirin and interferon alfa-2b developed increase in TSH.
Aptuveni 12% bērnu, kas ārstēti ar Ribavirīnu un alfa- 2b interferonu, novēroja TSH koncentrācijas palielināšanos.
Thyroid dysfunction during treatment with Ribavirin and interferon alfa-2b has been observed.
Ribavirīna un alfa- 2b interferona terapijas laikā novērota vairogdziedzera disfunkcija.
Caution should be taken in HIV-positive subjects co- infected with HCV who receive nucleoside reverse transcriptase inhibitor (NRTI) treatment (especially ddI and d4T) and associated interferon alfa-2b/ ribavirin treatment.
Ar piesardzību jālieto HIV pozitīviem pacientiem ar HCV, kuri saņem nukleozīdu reverso transkriptāzes inhibitoru (NRTI) terapiju (it īpaši ddI un d4T) kopā ar alfa- 2b interferonu un ribavarīnu.
- co-administration of Ribavirin and didanosine is not recommended due to the risk of
- netiek rekomendēts lietot kopā ribavirīnu ar didanozīnu, jo palielinās mitohondriālās toksicitātes
- co-administration of Ribavirin and stavudine should be avoided to limit the risk of overlapping
- jāizvairās no ribavirīna un stavudīna kombinētās lietošanas, lai ierobežotu mitohondriālās
Although, the majority of them could be managed by dose reduction, close monitoring of haematological parameters should be undertaken in this population of patients (see section 4.2 and below “ Laboratory tests” and section 4.8).
Lai gan lielāko daļu šo pacientu var ārstēt, samazinot devu, šai pacientu grupā jāveic stingra hematoloģisko raksturlielumu uzraudzība (skatīt apakšpunktu 4. 2 un tālāk “ Laboratoriskās pārbaudes ” un apakšpunktu 4. 8).
8 Patients with low CD4 counts:
Pacienti ar mazu CD4 skaitu:
In patients co-infected with HCV/ HIV, limited efficacy and safety data (N = 25) are available in subjects with CD4 counts less than 200 cells/ µl.
Pacientiem ar vienlaikus esošām HCV/ HIV infekcijām pieejams maz datu par efektivitāti un drošību (N = 25), ja pacientiem CD4 skaits ir mazāks par 200 šūnām/ μl.
Please refer to the respective Summary of Product Characteristics of the antiretroviral medicinal products that are to be taken concurrently with HCV therapy for awareness and management of toxicities specific for each product and the potential for overlapping toxicities with Ribavirin and peginterferon alfa-2b.
8 lai pārzinātu un ārstētu toksisku ietekmi, kas raksturīga katram līdzeklim un iespējamai ribavirīna un alfa- 2b peginterferona kombinētai toksiskai ietekmei.
Dental and periodontal disorders, which may lead to loss of teeth, have been reported in patients receiving Ribavirin and peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b combination therapy.
Lietojot vienlaicīgi ribavirīnu un alfa– 2b peginterferona vai alfa- 2b interferona kombinēto terapiju, tika ziņots par dentāliem un periodontāliem bojājumiem, kuri var novest pie zobu izkrišanas.
In addition, dry mouth could have a damaging effect on teeth and mucous membranes of the mouth during long-term treatment with the combination of Ribavirin and peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b.
Tāpat, ilgstoši lietojot vienlaicīgi ribavirīnu un alfa– 2b peginterferona vai alfa– 2b interferona kombinēto terapiju, parādījās sausuma sajūta mutē, kas var izraisīt zobu un mutes gļotādas bojājumus.
Laboratory tests:
Laboratoriskās pārbaudes:
Acceptable baseline values that may be considered as a guideline prior to initiation of Ribavirin therapy:
Pieļaujamās sākotnējās vērtības pirms ribavirīna terapijas ordinēšanas:
Haemoglobin
Hemoglobīns Trombocīti Neitrofīlie leikocīti
Adult: ≥ 12 g/ dl (females); ≥ 13 g/ dl (males) Paediatric: ≥ 11 g/ dl (females); ≥ 12 g/ dl (males)
Pieaugušie: ≥ 12 g/ dl (sievietēm); ≥ 13 g/ dl (vīriešiem) Bērni: ≥ 11 g/ dl (sievietēm); ≥ 12 g/ dl (vīriešiem) ≥ 100 000/ mm3 ≥ 1 500/ mm3
≥ 100,000/ mm3 ≥ 1,500/ mm3
Laboratoriskās pārbaudes nepieciešams.
Laboratory evaluations are to be conducted at weeks 2 and 4 of therapy, and periodically thereafter as clinically appropriate.
jāveic 2. un 4. ārstēšanas nedēļā un periodiski pēc tam, cik bieži klīniski
Female partners of male patients must have a routine pregnancy test performed monthly during treatment and for seven months thereafter (see section 4.6).
Sievietēm, kuru partneri lieto ribavirīnu, jāveic grūtniecības tests vienreiz mēnesī ārstēšanas laikā un septiņus mēnešus pēc tam (skatīt apakšpunktu 4. 6).
Uric acid may increase with Ribavirin due to haemolysis; therefore, the potential for development of gout must be carefully monitored in pre-disposed patients.
Tādēļ rūpīgi jānovēro, vai predisponētiem pacientiem neattīstās podagra.
No interaction studies have been conducted with Ribavirin and other medicinal products, except for peginterferon alfa-2b, interferon alfa-2b and antacids.
Nav veikti pētījumi par ribavirīna mijiedarbību ar citām zālēm, izņemot alfa– 2b peginterferonu, alfa – 2b interferonu un antacīdus.
No pharmacokinetic interactions were noted between Ribavirin and peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b in a multiple-dose pharmacokinetic study.
Daudzdevu farmakokinētikas pētījumā nekonstatēja farmakokinētisku mijiedarbību starp ribavirīnu un alfa– 2b peginterferonu vai alfa– 2b interferonu.
9 Nucleoside analogs:
Nukleozīdu analogi:
This activity could potentiate the risk of lactic acidosis induced by purine nucleoside analogs (e. g. didanosine or abacavir).
Šī darbība var radīt potenciālu pienskābās acidozes risku, kuru izraisa purīna nukleozīdu analogi (piem. didanozīns vai abakavīrs).
Co-administration of Ribavirin and didanosine is not recommended.
Ribavirīna un didanozīna vienlaicīga lietošana netiek rekomendēta.
Reports of mitochondrial toxicity, in particular lactic acidosis and pancreatitis, of which some fatal, have been reported (see section 4.4).
Ir bijuši ziņojumi par mitohondriālo toksicitāti, īpaši pienskābo acidozi un pankreatītu, pat ar nāves gadījumiem (skatīt apakšpunktu 4. 4)
The exacerbation of anaemia due to ribavirin has been reported when zidovudine is part of the regimen used to treat HIV although the exact mechanism remains to be elucidated.
Ja zidovudīns ietilpst HIV ārstēšanai izmantotajā shēmā, ziņots par anēmijas pastiprināšanos ribavirīna lietošanas dēļ, lai gan precīzs mehānisms vēl jānoskaidro.
The concomitant use of ribavirin with zidovudine is not recommended due to an increased risk of anaemia (see section 4.4).
9 zidovudīna vienlaikus lietošana nav ieteicama (skatīt apakšpunktu 4. 4).
This would be particularly important in patients with a known history of zizovudine induced anaemia.
Tas būtu īpaši svarīgi pacientiem, kam anamnēzē ir zidovudīna izraisīta anēmija.
Any potential for interactions may persist for up to two months (five half-lives for ribavirin) after cessation of Ribavirin therapy due to the long half-life (see section 5.2).
Pēc Ribavirīna terapijas pārtraukšanas tā garā pusperioda dēļ (skatīt apakšpunktu 5. 2) mijiedarbības iespējamība var saglabāties vēl divus mēnešus (piecus ribavirīna pusperiodus).
There is no evidence that ribavirin interacts with non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors or protease inhibitors.
Nav pierādījumu par ribavirīna mijiedarbību ar nenukleozīdu tipa reversās transkriptāzes inhibitoriem vai proteāžu inhibitoriem.
The use of Ribavirin is contraindicated during pregnancy.
Ribavirīna lietošana grūtniecības laikā ir kontrindicēta.
In animal studies, ribavirin produced reversible effects on spermatogenesis (see section
Dzīvnieku pētījumos ribavirīns izraisīja atgriezenisku ietekmi uz spermatoģenēzi
5.3).
(skatīt apakšpunktu 5. 3).
Significant teratogenic and/ or embryocidal potential have been demonstrated for
Ievērojama ribavirīna teratogēna un/ vai embriocīdiska iedarbība konstatēta
Ribavirin induces genotoxicity (see section 5.3).
Ribavirīns darbojas genotoksiski (skatīt apakšpunktu 5. 3).
Ribavirin must not be used by females who are pregnant (see sections 4.3, 4.4 and 5.3).
Ribavirīnu nedrīkst lietot grūtniecēm (skatīt apakšpunktus 4. 3, 4. 4 un 5. 3).
Ribavirin therapy must not be initiated until a report of a negative pregnancy test has been obtained immediately prior to initiation of therapy.
Ribavirinu pacientēm drīkst ordinēt tikai pēc negatīva grūtniecības testa rezultāta iegūšanas tieši pirms terapijas sākuma.
If pregnancy does occur during treatment or within four months from stopping treatment, the patient must be advised of the significant teratogenic risk of ribavirin to the foetus.
Ja tomēr grūtniecība iestājas ārstēšanas laikā vai četru mēnešu laikā pēc terapijas pārtraukšanas, paciente jābrīdina par izteiktu ribavirīna teratogēnas iedarbības risku uz augli.
Extreme care must be taken to avoid pregnancy in partners of male patients taking Ribavirin (see sections 4.3, 4.4 and 5.3).
Ļoti rūpīgi jāizvairās no grūtniecības iestāšanās sievietei, kuras partneris lieto ribavirīnu (skatīt apakšpunktus 4. 3, 4. 4 un 5. 3).
It is unknown whether the ribavirin that is contained in sperm will exert its potential teratogenic or genotoxic effects on the human embryo/ foetus.
Nav zināms, vai spermā esošais ribavirīns potenciāli darbosies uz cilvēka embriju/ augli teratogēni vai genotoksiski.
Although data on approximately 300 prospectively followed pregnancies with paternal exposure to ribavirin have not shown an increased risk of malformation compared to the general population, nor any specific pattern of malformation, male patients and their female partners of childbearing age must be counseled to each use an effective contraceptive during treatment with Ribavirin and for seven months after treatment Men whose partners are pregnant must be instructed to use a condom to minimise delivery of ribavirin to the partner.
Vīrieši, kuru partneres ir grūtnieces, jāinformē par prezervatīva lietošanas nepieciešamību, lai mazinātu ribavirīna nokļūšanu partneres organismā.
10 4.7 Effects on ability to drive and use machines
4. 7 Ietekme uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus
Ribavirin has no or negligible influence on the ability to drive and use machines; however, peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b used in combination may have an effect.
Ribavirīns neietekmē vai nedaudz ietekmē spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus, tomēr šo spēju var ietekmēt alfa– 2b peginterferons vai alfa– 2b interferons, ko lieto kombinācijā ar ribavirīnu.
The safety of Ribavirin capsules is evaluated from data from three clinical trials in patients with no previous exposure to interferon (interferon-naïve patients): two trials studied Ribavirin in combination with interferon alfa-2b, one trial studied Ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Divos pētījumos vērtēja Ribavirīna kombinācijā ar alfa– 2b interferonu, vienā pētījumā vērtēja ribavirīnu kombinācijā ar alfa– 2b peginterferonu.
Patients who are treated with interferon alfa-2b and ribavirin after previous relapse from interferon therapy or who are treated for a shorter period are likely to have an improved safety profile than that described below.
10 Pacientiem, kuri tiek ārstēti ar alfa– 2b interferonu un ribavirīnu recidīva dēļ pēc interferona terapijas vai kuri tiek ārstēti īsāku laiku, ir labāka preparāta lietošanas drošība nekā aprakstīts tālāk.
Within the organ system classes, adverse reactions are listed under headings of frequency using the following categories: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000); not known.
Klasificējot pēc orgānu sistēmām, nevēlamās blakusparādības ir norādītas pēc to biežuma, ko apzīmē šādi: ļoti bieži (≥ 1/ 10); bieži (≥ 1/ 100 līdz < 1/ 10); retāk (≥ 1/ 1 000 līdz < 1/ 100); reti (≥ 1/ 10 000 līdz < 1/ 1 000); ļoti reti (< 1/ 10 000); nav zināmi.
Adverse reactions reported during clinical trials or following the marketing use of ribavirin with pegylated interferon alfa-2b or interferon alfa-2b injection
Ribavirīna un pegilētā alfa- 2b interferona vai alfa- 2b interferona injekciju preparāta kombinācijas lietošanas izraisītās klīnisko pētījumu vai pēcreģistrācijas perioda laikā aprakstītās nevēlamās blakusparādības
Very common:
Infekcijas un parazitozes Ļoti bieži:
Anaemia, neutropenia Thrombocytopenia, lymphadenopathy, lymphopenia Aplastic anaemia* Pure red cell aplasia, idiopathic thrombocytopenic purpura, thrombotic thrombocytopenic purpura
Anēmija, neitropēnija Trombocitopēnija, limfadenopātija, limfopēnija Aplastiskā anēmija * Pilnīga sarkano šūnu aplāzija, idiopātiska trombocitopēniska purpura, trombotiska trombocitopēniska purpura
Sarcoidosis* Vogt-Koyanagi-Harada syndrome, systemic lupus erythematosus, rheumatoid arthritis (new or aggravated), vasculitis, acute hypersensitivity reactions including urticaria, angioedema, bronchoconstriction, anaphylaxis
Sarkoidoze * Vogt- Koyanagi- Harada sindroms, sistēmiskā sarkanā vilkēde, reimatoīdais artrīts (no jauna attīstījies vai esošā saasinājums), vaskulīts, akūtas paaugstinātas jutības reakcijas, tostarp arī nātrene, angioneirotiskā tūska, bronhu spazmas, anafilakse
Hypothyroidism, hyperthyroidism Diabetes
Hipotiroidisms, hipetiroidisms Diabēts
Depression, insomnia, anxiety, emotional lability Suicidal ideation, psychosis, aggressive behaviour, confusion, agitation, nervousness, sleep disorder, abnormal dreaming, abnormal crying, apathy, decreased libido
Depresija, bezmiegs, trauksme, emocionāla nelīdzsvarotība Domas par pašnāvību, psihoze, agresīva uzvedība, apjukums, uzbudinājums, nervozitāte, miega traucējumi, patoloģiski sapņi, patoloģiska raudāšana, apātija, samazināta dzimumtieksme
Very rare:
Halucinācijas Ļoti reti:
Suicide attempts Hallucination Suicide* Mental status change
Pašnāvība * Psihiskas pārmaiņas
Seizure (convulsion)*, peripheral neuropathy* Cerebrovascular haemorrhage*, cerebrovascular ischaemia*, encephalopathy*, polyneuropathy*
Krampji (konvulsijas) *, perifēra neiropātija * Cerebrovakulāra asiņošana *, cerebrovaskulāra išēmija *, encefalopātija *, polineiropātija *
Retinal haemorrhages*, retinopathies (including macular oedema)*, retinal artery obstruction*, retinal vein obstruction*, optic neuritis*, papilloedema*, loss of visual acuity or visual field*, cotton wool spots*
Tīklenes asiņošana *, retinopātijas (tostarp arī makulas tūska) *, Tīklenes artērijas nosprostojums *, tīklenes vēnas nosprostojums *, redzes nerva iekaisums *, redzes nerva papillas tūska *, redzes asuma vai redzes lauka samazināšanās *, vates plankumi *
Vertigo, hearing impairment/ loss, tinnitus, earache
Vertigo, dzirdes traucējumi/ zudums, troksnis ausīs, sāpes ausīs
Pulmonary infiltrates*, pneumonitis*, interstitial pneumonitis*
Plaušu infiltrācija *, pneimonīts *, intersticiāls pneimonīts *
12 Very rare:
Ļoti reti:
Ischaemic colitus*, ulcerative colitus* Periodontal disorder, dental disorder
Pankreatīts * Išēmisks kolīts *, čūlainais kolīts * Periodontoze, zobu bojājumi
Hepatomegaly, jaundice, hyperbilirubinemia* Hepatotoxicity (including fatalities)*
Hepatomegālija, dzelte, hiperbilirubinēmija * Hepatotoksicitāte (tosterp arī nāves gadījumi) *
Stevens Johnson syndrome*, toxic epidermal necrolysis*, erythema multiforme*
Stīvensa- Džonsona sindroms *, toksiskā epidermas nekrolīze *, multiformā eritēma *
Micturition frequency, polyuria Renal failure*, renal insufficiency* Nephrotic syndrome*
Urinācijas biežuma palielināšanās, poliūrija Nieru mazspēja *, nieru nepietiekamība * Nefrotiskais sindroms *
Reproductive system and breast disorders Common:
Bieži:
* Since ribavirin is always prescribed with an alpha interferon product, and the listed adverse drug reactions included reflecting post-marketing experience do not allow precise quantification of frequency, the frequency reported above is from clinical trials using ribavirin in combination with interferon alfa-2b (pegylated or nonpegylated).
* Tā kā ribavirīns vienmēr tiek nozīmēts kopā ar alfa interferonu un uzskaitītās zāļu blakusparādības ietver arī blakusparādību uzskaitījumu pēc zāļu nonākšanas pārdošanā, nevar noteikt blakusparādību precīzu biežumu, iepriekš uzskaitītais biežums ir novērots klīniskajos pētījumos, lietojot ribavirīnu kombinācijā ar alfa- 2 interferonu (pegilētu vai nepegilētu).
A reduction in haemoglobin concentrations by > 4 g/ dl was observed in 30% of patients treated with Ribavirin and peginterferon alfa-2b and 37% of patients treated with Ribavirin + interferon alfa-2b.
Hemoglobīna koncentrācijas samazināšanos par > 4 g/ dl novēroja 30% ar ribavirīnu un alfa– 2b peginterferonu ārstētu pacientu un 37% ar ribavirīnu un alfa– 2b interferonu ārstētu pacientu.
Haemoglobin levels dropped below 10 g/ dl in up to 14% of adult patients and 7% of children and adolescents treated with Ribavirin in combination with either peginterferon alfa-2b (adults only) or interferon alfa-2b.
Hemoglobīna līmenis samazinājās zem 10 g/ dl līdz 14% pieaugušo pacientu un 7% bērnu un pusaudžu ar ribavirīnu un alfa– 2b peginterferonu (tikai pieaugušajiem) vai alfa– 2b interferonu ārstētu pacientu.
There were some cases of more severe neutropenia in patients treated with Ribavirin in combination with 13 peginterferon alfa-2b (WHO grade 3:
Anēmija, neitropēnija un trombocitopēnija vairumā gadījumu bija vieglas pakāpes (1. vai 2. pakāpe pēc PVO klasifikācijas).
13 of 186 [7%]); WHO grade 3 leukopenia was also reported in 7% of this treatment group.
Smagāku neitropēniju dažos gadījumos novēroja pacientiem, kurus ārstēja ar ribavirīnu kombinācijā ar alfa– 2b peginterferonu (3. pakāpe pēc PVO klasifikācijas 39 no 186 pacientiem [21%]; 4. pakāpe pēc PVO klasifikācijas 13 no 186 pacientiem [7%]); par 3. pakāpes leikopēniju pēc PVO klasifikācijas ziņots arī 7% pacientu no šīs ārstēšanas grupas.
An increase in uric acid and indirect bilirubin values associated with haemolysis was observed in some patients treated with Ribavirin used in combination with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b in clinical trials, but values returned to baseline levels by four weeks after the end of therapy.
13 Klīniskos pētījumos dažiem ar ribavirīnu un alfa– 2b peginterferonu vai alfa– 2b interferonu ārstētiem pacientiem novēroja urīnskābes un netiešā bilirubīna līmeņa palielināšanos hemolīzes dēļ, bet raksturlielumu vērtība atjaunojās sākotnējā līmenī četras nedēļas pēc terapijas pabeigšanas.
HCV/ HIV co-infected patients:
Vienlaikus ar HCV/ HIV inficēti pacienti:
For HCV/ HIV co-infected patients receiving Ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b, other undesirable effects (that were not reported in mono-infected patients) which have been reported in the studies with a frequency > 5% were: oral candidiasis (14%), lipodystrophy acquired (13%), CD4 lymphocytes decreased (8%), appetite decreased (8%), gamma-glutamyltransferase increased (9%), back pain (5%), blood amylase increased (6%), blood lactic acid increased (5%), cytolytic hepatitis (6%), lipase increased (6%) and pain in limb (6%).
Vienlaikus ar HCV/ HIV inficētiem pacientiem, kas saņēma ribavirīnu kombinācijā ar alfa- 2b peginterferonu, pētījumos tika ziņots par citām blakusparādībām (par kurām nebija ziņots pacientiem ar vienu infekciju), kuru biežums bija > 5%: mutes dobuma kandidoze (14%), iegūta lipodistrofija (13%), CD4 limfocītu daudzuma samazināšanās (8%), ēstgribas samazināšanās (8%), gamma glutamiltransferāzes līmeņa palielināšanās (9%), muguras sāpes (5%), amilāzes līmeņa paaugstināšanās asinīs (6%), pienskābes līmeņa paaugstināšanās asinīs (5%), citolītisks hepatīts (6%), lipāzes līmeņa paaugstināšanās (6%) un sāpes ekstremitātēs (6%).
Laboratory values for HCV/ HIV co-infected patients:
Laboratoriski raksturlielumi vienlaikus ar HCV/ HIV inficētiem pacientiem:
Although haematological toxicities of neutropenia, thrombocytopenia and anaemia occurred more frequently in HCV/ HIV co-infected patients, the majority could be managed by dose modification and rarely required premature discontinuation of treatment (see section 4.4).
Lai gan hematoloģiska toksicitāte ar neitropēniju, trombocitopēniju un anēmiju biežāk radās vienlaikus ar HCV/ HIV inficētiem pacientiem, lielāko daļu varēja kontrolēt ar devas maiņu un reti bija nepieciešama priekšlaicīga ārstēšanas pārtraukšana (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Haematological abnormalities were more frequently reported in patients receiving Ribavirin in combination with peginterferon alfa- 2b when compared to patients receiving Ribavirin in combination with interferon alfa-2b.
Par hematoloģiskām novirzēm biežāk tika ziņots pacientiem, kas saņēma ribavirīnu kombinācijā ar alfa- 2b peginterferonu, salīdzinot ar pacientiem, kas saņēma ribavirīnu kombinācijā ar alfa- 2b interferonu.
In Study 1 3 (see section 5.1), decrease in absolute neutrophil count levels below 500 cells/ mm was observed in 3 4% (8/ 194) of patients and decrease in platelets below 50,000/ mm was observed in 4% (8/ 194) of patients receiving Ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
1. pētījumā (skatīt apakšpunktu 5. 1) tika novērota absolūtā neitrofilo leikocītu skaita samazināšanās zem 500 šūnām/ mm3 4% (8/ 194) pacientu un - trombocītu skaita samazināšanās zem 50 000/ mm3 4% (8/ 194) pacientu, kas saņēma Ribavirīnu kombinācijā ar alfa- 2b peginterferonu.
Anaemia (haemoglobin < 9.4 g/ dl) was reported in 12% (23/ 194) of patients treated with Ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Tika ziņots par anēmiju (hemoglobīns < 9, 4 g/ dl) 12% (23/ 194) pacientu, kas tika ārstēti ar ribavirīnu kombinācijā ar alfa- 2b peginterferonu.
Treatment with Ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b was associated with decreases in absolute CD4+ cell counts within the first 4 weeks without a reduction in CD4+ cell percentage.
Ārstēšana ar ribavirīnu kombinācijā ar alfa- 2b peginterferonu bija saistīta ar absolūtu CD4+ šūnu skaita samazināšanos pirmo 4 nedēļu laikā bez procentuāla CD4+ šūnu skaita samazināšanās.
The use of Ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b had no observable negative impact on the control of HIV viraemia during therapy or follow-up.
Ribavirīnu lietojot kombinācijā ar alfa- 2b peginterferonu, netika novērota negatīva ietekme uz HIV virēmijas kontroli terapijas vai novērošanas laikā.
Limited safety data (N = 25) are available in co-infected patients with CD4+ cell counts < 200/ µl (see section 4.4).
Pieejams maz datu par drošību (N = 25) vienlaikus ar divām infekcijām inficētiem pacientiem ar CD4+ šūnu skaitu < 200/ μl (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Please refer to the respective Summary of Product Characteristics of the antiretroviral medicinal products that are to be taken concurrently with HCV therapy for awareness and management of toxicities specific for each product and the potential for overlapping toxicities with Ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Lūdzu izlasīt atbilstošu pretretrovīrusu zāļu aprakstu, ja tās tiek lietotas vienlaikus ar HCV terapiju, lai pārzinātu un ārstētu toksisku ietekmi, kas raksturīga katram līdzeklim un iespējamai ribavirīna un alfa- 2b peginterferona kombinētai toksiskai ietekmei.
In general, the adverse event profile in the limited paediatric population studied was similar to that observed in adults, although there is a paediatric-specific concern regarding growth inhibition, as decrease in height (mean percentile decrease of growth velocity of 9%) and weight (mean percentile decrease of 13%) percentile were observed during treatment (see section 4.4).
Kopumā blakusparādību profils pētījumos iesaistītajai ierobežotajai pediatriskai populācijai bija tāds pats kā pieaugušajiem novērotais, lai gan attiecībā uz pediatrisku kontingentu ir specifiski norādījumi par augšanas aizturi, kā auguma samazināšanās (augšanas ātruma vidējā procentīle samazinājās par 9%) un ķermeņa masas samazināšanās (vidējā procentīle samazinājās par 13%) (skatīt apakšpunktu 4. 4).
In addition, injection site disorders, fever,
Tāpat kā pieaugušiem pacientiem, bērniem un pusaudžiem radās arī citas psihiskas blakusparādības (piemēram, depresija, emocionāla nestabilitāte un miegainība) (skatīt apakšpunktu 4. 4).
14 anorexia, vomiting, and emotional lability occurred more frequently in children and adolescents compared to adult patients.
Papildus tam, bērniem un pusaudžiem biežāk novēroja reakcijas injekcijas vietā, drudzi, anoreksiju, vemšanu un emocionālu nestabilitāti, salīdzinot ar pieaugušiem pacientiem.
Reported adverse reactions listed in Table 5 are based on experience from paediatric clinical trials.
14 5. tabulā minētās nevēlamās blakusparādības pamato ar bērniem veikto klīnisko pētījumu laikā iegūtā pieredze.
Within the organ system classes, adverse reactions are listed under headings of frequency using the following categories: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10).
Klasificējot pēc organu sistēmām, nevēlamās blakusparādības ir norādītas pēc to biežuma, ko apzīmē šādi: ļoti bieži (> 1/ 10); bieži (> 1/ 100 lidz < 1/ 10).
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
Katrā sastopamības biežuma grupā nevēlamās blakusparādības sakartotas to nopietnības samazinājuma secībā.
Adverse reactions very commonly and commonly reported during clinical trials of
Klīnisko pētījumu laikā bērniem ļoti bieži un bieži aprakstītas ribavirīna un alfa- 2ª
ribavirin with interferon alfa-2b injection in paediatric patients
interferona injekciju preparāta izraisītās nevēlamās blakusparādības
Infections and infestations Very common:
Infekcijas un parazitozes Ļoti bieži:
Viral infection, pharyngitis Fungal infection, bacterial infection, pulmonary infection, otitis media, tooth abscess, herpes simplex, urinary tract infection, vaginitis, gastroenteritis
Vīrusu infekcija, faringītss Sēnīšu infekcija, bakteriāla infekcija, plaušu infekcija, vidusauss iekaisums, zobu abscess, herpes simplex, urīnceļu infekcija, vaginīts, gastroenterīts
Neoplasms benign, malignant and unspecified (including cysts and polyps) Common:
Labdabīgi, ļaundabīgi un neprecizēti audzēji (ieskaitot cistas un polipus) Bieži:
Anorexia Hypertriglyceridemia, hyperuricemia, increased appetite
Anoreksija Hipertrigliceridēmija, hiperurikēmija, pastiprināta ēstgriba
Raynaud’ s disease, flushing, pallor
Reino slimība, pietvīkums, bālums
Diarrhoea, vomiting, nausea, abdominal pain Mouth ulceration, stomatitis ulcerative, stomatitis, right upper quadrant pain, dyspepsia, glossitis, gastroesophogeal reflux, rectal disorder, gastrointestinal disorder, constipation, loose stools, toothache, tooth disorder
Caureja, vemšana, slikta dūša, sāpes vēderā Čūlas mutes dobumā, čūlains stomatīts, stomatīts, sāpes vēdera labās puses augšējā kvadrantā, dispepsija, glosīts, gastroezofageāls atvilnis, taisnās zarnas darbības traucējumi, kuņģa– zarnu trakta traucējumi, aizcietējums, šķidra vēdera izeja, zobu sāpes, zobu bojājumi
Skin and subcutaneous tissue disorders
Aknu darbības traucējumi
Hepatic function abnormal
Ādas un zemādas audu bojājumi
General disorders and administration site Very common:
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā Ļoti
Chest pain, asthenia, oedema, injection site pain
Sēpes krūtīs, astēnija, tūska, sāpes injekcijas vietā
Growth rate decrease (height and/ or weight decrease for age)
Augšanas aizture (vecumam neatbilstoši mazs augums un/ vai ķermeņa masa)
Common:
Traumas, saindēšanās un komplikācijas pēc Bieži:
Skin laceration
manipulācijām Ādas plaisāšana
In clinical trials with Ribavirin used in combination with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b, the maximum overdose reported was a total dose of 10 g of Ribavirin (50 x 200 mg capsules) and 39 MIU of interferon alfa-2b (13 subcutaneous injections of 3 MIU each) taken in one day by a patient in an attempt at suicide.
Klīniskos pētījumos, lietojot ribavirīnu kombinācijā ar alfa– 2b peginterferonu vai alfa– 2b interferonu, ziņots par pārdozēšanas gadījumu maksimāli ar 10 g kopējo ribavirīna devu (50 x 200 mg kapsulas) un 39 MSV alfa– 2b interferona (13 injekcijas zemādā pa 3 MSV katra), ko vienā dienā pacients lietojis pašnāvības nolūkā.
Ribavirin is a synthetic nucleoside analogue which has shown in vitro activity against some RNA and DNA viruses.
Ribavirīns ir sintētisks nukleozīdu analogs, kam in vitro pierādīta iedarbība pret dažiem RNS un DNS vīrusiem.
The mechanism by which ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b exerts its effects against HCV is unknown.
Mehānisms, ar kādu ribavirīns kombinācijā ar alfa– 2b peginterferonu vai alfa– 2b interferonu darbojas pret HCV, nav zināms.
Oral formulations of Ribavirin monotherapy have been investigated as therapy for chronic hepatitis C in several clinical trials.
Ribavirīna perorālu zāļu formu lietošana monoterapijas veidā hroniska C hepatīta ārstēšanai pētīta vairākos klīniskos pētījumos.
Results of these investigations showed that Ribavirin monotherapy had no effect on eliminating hepatitis virus (HCV-RNA) or improving hepatic histology after six to 12 months of therapy and six months of follow-up.
Šo pētījumu rezultāti liecina, ka ribavirīna monoterapija nav efektīvs līdzeklis hepatīta vīrusa (HCV– RNS) izvadīšanai vai aknu histoloģijas uzlabošanai pēc 6 līdz 12 ārstēšanas mēnešiem un sešiem novērošanas mēnešiem.
Ribavirin clinical trials in adults The use of Ribavirin in combination treatment with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b was evaluated in a number of clinical trials.
Ribavirīna lietošana kombinācijā ar alfa– 2b peginteferonu vai alfa– 2b interferonu tika pētīta daudzos klīniskos pētījumos.
Eligible patients for these trials had chronic hepatitis C confirmed by a positive HCV-RNA polymerase chain reaction assay (PCR) (> 30 IU/ ml), a liver biopsy consistent with a histological diagnosis of chronic hepatitis with no other cause for the chronic hepatitis, and abnormal serum ALT.
Šiem pētījumiem atlasītiem pacientiem bija hronisks C hepatīts, kas apstiprināts ar pozitīvu HCV– RNS polimerāzes ķēdes reakcijas (PĶR) rezultātu (> 30 SV/ ml), aknu biopsijas dati atbilda hroniska hepatīta histoloģiskai diagnozei un nebija citu hroniska hepatīta iemeslu, un pacientiem bija patoloģiski izmainīts ALAT līmenis serumā.
Naïve patients Three trials examined the use of interferon in naïve patients, two with Ribavirin + interferon alfa-2b (C95-132 and I95-143) and one with Ribavirin + peginterferon alfa-2b (C/ I98-580).
16 Trīs pētījumos vērtēja interferona lietošanu iepriekš neārstētiem pacientiem, divos pētījumos lietoja ribavirīnu un alfa– 2b interferonu (C95– 132 un I95– 143) un vienā – ribavirīnu un alfa– 2b peginterferonu (C/ I98– 580).
The sustained response at the end of
Visos gadījumos ārstēšanu turpināja vienu gadu un novērošanas periods bija seši mēneši.
16 follow-up was significantly increased by the addition of Ribavirin to interferon alfa-2b (41% vs 16%, p < 0.001).
Alfa– 2b interferonam pievienojot ribavirīnu, noturīgā atbildreakcija novērošanas perioda beigās ievērojami uzlabojās (41% pret 16%, p < 0, 001).
In clinical trials C95-132 and I95-143, Ribavirin + interferon alfa-2b combination therapy proved to be significantly more effective than interferon alfa-2b monotherapy (a doubling in sustained response).
C95– 132 un I95– 143 klīniskos pētījumos pierādīts, ka kombinēta ārstēšana ar ribavirīnu un alfa– 2b interferonu ir daudz efektīvāka nekā alfa– 2b interferona monoterapija (noturīgā atbildreakcija ir divreiz izteiktāka).
In clinical trial C/ I98-580, 1,530 naïve patients were treated for one year with one of the following combination regimens: • Ribavirin (800 mg/ day) + peginterferon alfa-2b (1.5 micrograms/ kg/ week) (n = 511). • Ribavirin (1,000/ 1,200 mg/ day) + peginterferon alfa-2b (1.5 micrograms/ kg/ week for one month followed by 0.5 microgram/ kg/ week for 11 months) (n = 514). • Ribavirin (1,000/ 1,200 mg/ day) + interferon alfa-2b (3 MIU three times a week) (n = 505).
C/ I98– 580 klīniskā pētījuma 1 530 iepriekš neārstētus pacientus vienu gadu ārstēja pēc vienas no tālāk minētām shēmām: • Ribavirīns (800 mg/ dienā) + alfa– 2b peginterfeons (1, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā), (n = 511). • Ribavirīns (1 000/ 1 200 mg/ dienā) + alfa– 2b peginterferons (1, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā vienu mēnesi, pēc tam 0, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā 11 mēnešus), (n = 514). • Ribavirīns (1 000/ 1 200 mg/ dienā) + alfa– 2b interferons (3 MSV trīsreiz nedēļā), (n = 505).