qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
The mean AAUCMBs (log10 c/ ml) in the ITT (E) population (Observed analysis) at 48 weeks are described in the table below:
Vidējais AAUCMB (log10 c/ ml) ITT (E) populācijā (novērotas analīzes) pēc 48 nedēļām ir doti tabulā zemāk.
Plasma HIV-1 RNA Average Area Under the Curve Minus Baseline (AAUCMB) Values (log10 copies/ ml) at week 48 by Randomisation Strata in APV30003 ITT (E) Population (Observed Analysis)
Plazmas HIV- 1 RNS vidējā laukuma zem līknes mīnuss izejas dati (AAUCMB) vērtības (log10 kopijas/ ml 48 nedēļas pēc pētījuma APV30003 ITT (E) populācijas nejaušināšanas (novērotas analīzes)
Observed analysis Observed analysis FPV/ RTV BID LPV/ RTV BID
Novērotās analīzes Novērotās analīzes
Observed analysis Mean Diff.
Novērotas analīzes
N=107 N=103 Mean (n) Mean (n)
FPV/ RTV BID N=107
(97.5% CI) FPV/ RTV BID vs LPV/ RTV BID
LPV/ RTV BID N=103
copies/ ml > 10,000 – 100,000
Vidējā atšķirība (97, 5%
copies/ ml
Plazmas HIV- 1 RNS daudzums
0.216 (-0.213, 0.664)
(- 0, 213; 0, 664)
> 100,000 copies/ ml
> 100 000 kopijas/ ml
1.232 (0.512, 1.952)
(0, 512; 1, 952)
Total population
Kopējā populācija
Key:
Atšifrējums:
FPV/ RTV BID – Fosamprenavir with ritonavir twice daily, LPV/ RTV BID – Lopinavir / ritonavir twice daily
FPV/ RTV BID - fosamprenavirs ar ritonaviru divas reizes dienā, LPV/ RTV BID - lopinavirs/ ritonavirs divas reizes dienā
When considering the proportion of patients with undetectable viral load in the fosamprenavir with ritonavir twice daily dosing regimens and lopinavir / ritonavir arms respectively, results showed a trend in favour of the lopinavir / ritonavir arms:
Noskaidrojot to pacientu skaitu, kuriem nav nosakāma vīrusa slodze, fosamprenavira ar ritonaviru divas reizes dienā grupā salīdzinot ar lopinavira/ ritonavira grupu, rezultāti bija par labu lopinavira/ ritonavira grupai:
58% versus 61% (plasma HIV-1 RNA < 400 copies/ ml) or 46% versus 50% (plasma HIV-1 RNA < 50 copies/ ml) at Week 48 (secondary efficacy endpoint) in the intent to treat (RD=F) analysis.
58% pret 61% (plazmas HIV- 1 RNS, 400 kopijām/ ml) vai 46% pret 50% (plazmas HIV- 1 RNS < 50 kopijām/ ml) 48. nedēļā (otrais efektivitātes beigu punkts) ārstēt paredzēto pacientu grupā.
17 In patients with high viral load at baseline (> 100,000 copies/ ml) 7/ 14 (50%) patients in the lopinavir / ritonavir group and 6/ 19 (32%) patients in the fosamprenavir with ritonavir group had plasma HIV-1 RNA < 400 copies/ ml.
Pacientiem ar augstu vīrusa slodzi sākumā (> 100 000 kopijas/ ml) 7/ 14 (50%) lopinavira/ ritonavira grupā un 6/ 19 (32%) fosamprenavira ar ritonaviru grupa plazmas HIV- 1 RNS līmenis bija < 400 kopijām/ ml.
The fosamprenavir with ritonavir twice daily regimen and the lopinavir / ritonavir twice daily regimen showed similar immunological improvements through 48 weeks of treatment as measured by median change from baseline in CD4 + cell count (fosamprenavir with ritonavir twice daily:
Fosamprenavira ar ritonaviru divas reizes dienā režīms un lopinavira/ ritonavira divas reizes dienā dozējums uzrādīja līdzīgu imunoloģisko uzlabošanos 48 terapijas nedēļās mērot kā vidējās izmaiņas CD4+ šūnu skaitā no izejas datiem (fosamprenavira ar ritonaviru divas reizes dienā:
81 cells/ mm3: lopinavir / ritonavir twice daily:
81 šūna/ mm3: lopinavirs/ ritonaviru divas reizes dienā:
91 cells/ mm3).
91 šūna/ mm3).
There are insufficient data to recommend the use of fosamprenavir with ritonavir in heavily pre-treated patients.
Nav pietiekamu datu, lai ieteiktu fosamprenaviru ar ritonaviru veseliem, iepriekš ārstētiem pacientiem.
Children and adolescent patients above the age of six
17 Bērni un pusaudži, kas vecāki par 6 gadiem
Fosamprenavir tablets and oral suspension with ritonavir in combination with NRTIs have been evaluated in protease inhibitor naïve and experienced children and adolescent patients.
Fosamprenavira tabletes un suspensija iekšķīgai lietošanai ar ritonaviru kombinācijā ar NRTI tikusi vērtēta gan proteāžu inhibitorus lietojušiem, gan tos nelietojušiem bērniem un pusaudžiem.
The benefit in this age group has mainly been derived from the ongoing study, APV29005, an open label 48 week study evaluating the pharmacokinetic profiles, safety, and antiviral activity of fosamprenavir with ritonavir administered twice daily to HIV 1 protease inhibitor experienced and naive patients 2 to 18 years of age.
Ieguvums no terapijas šajā vecuma grupā galvenokārt balstīts uz pašreiz notiekošu, 48 nedēļas ilgu atklātu pētījumu APV29005, kurā tiek vērtētas fosamprenavira un ritonavira kombinācijas farmakokinētiskās īpašības, drošība un pretvīrusu aktivitāte proteāžu inhibitorus lietojušiem un tos nelietojušiem pacientiem no 2 līdz 18 gadu vecumam, to lietojot divas reizes dienā.
Results through 24 weeks of treatment are provided below.
Pētījuma rezultāti līdz 24. terapijas nedēļai norādīti zemāk.
APV29005 enrolled 25 patients aged 6 to 11 (the majority of whom were treated with fosamprenavir / ritonavir 18/ 3 mg/ kg twice daily or the adult tablet regimen), and 29 patients aged 12 to 18 (the majority of whom were treated with the adult tablet regimen).
APV29005 piedalās 25 pacienti no 6 līdz 11 gadu vecumam (vairums tika ārstēti ar fosamprenaviru / ritonaviru pa 18/ 3 mg/ kg divas reizes dienā vai pēc pieaugušo tablešu shēmas) un 29 pacienti no 12 līdz 18 gadu vecumam (vairums tika ārstēti pēc pieaugušo tablešu shēmas).
Overall, 27 (50%) were PI-naïve, 9 of whom were ART naïve, and 27 (50%) were PI-experienced.
Kopumā 27 (50%) pacienti nebija iepriekš lietojuši PI, 9 no viņiem nebija iepriekš lietojuši ART, bet 27 (50%) bija iepriekš lietojuši PI.
Prior NRTI exposure was extensive, with median durations of 421 and 389 weeks for the PI naïve and experienced patients respectively.
Iepriekšēja NRTI lietošana bija intensīva, jo PI nelietojušie un lietojušie pacienti to bija saņēmuši atbilstoši vidēji 421 nedēļu un 389 nedēļas.
The median duration of prior PI exposure was 239 weeks.
Vidējais iepriekšējas PI lietošanas ilgums bija 239 nedēļas.
Overall, patients enrolled with a median 4.6 HIV-1 RNA log10 copies/ ml (33% of whom had > 100,000 copies/ ml at baseline) and a median% CD4+ cell of 18% (37% of whom had% CD4+ of < 15% at baseline).
Kopumā pacientiem, kas iesaistījās pētījumā, bija vidēji 4, 6 HIV- 1 RNS log10 kopijas/ ml (33% pacientu pētījuma sākumā bija > 100 000 kopijas/ ml) un vidējais% CD4+ šūnu daudzums bija 18% (37% pacientu% CD4+ pētījuma sākumā bija < 15%).
Through 24 weeks of therapy, 70% (19/ 27) of protease inhibitor naive and 56% (15/ 27) of protease inhibitor experienced patients achieved and maintained a plasma HIV 1 RNA < 400 copies/ ml (ITT(E), TLOVR).
24 terapijas nedēļu laikā 70% (19/ 27) proteāžu inhibitorus nelietojušo un 56% (15/ 27) proteāžu inhibitorus lietojušo pacientu tika panākts un saglabāts HIV- 1 RNS līmenis plazmā < 400 kopijas/ ml (ITT( E), TLOVR).
In the ITT(E) population (Observed analysis) at Week 24 the median% CD4+ cell counts increased by 8% in the PI-naïve subjects and 4% in the PI-experienced subjects.
ITT( E) populācijā (novēroto analīzē) 24. nedēļā vidējais% CD4+ šūnu skaits palielinājās par 8% PI nelietojušo pētījuma dalībnieku un 4% PI lietojušo pacientu.
These data were further substantiated by the supportive study APV20003; however, a different dosage regimen than that of study APV29005 was used.
Šos datus tālāk apstiprināja papildus pētījums APV20003, taču tajā tika lietots cits dozēšanas režīms nekā pētījumā APV29005.
After oral administration, fosamprenavir is rapidly and almost completely hydrolysed to amprenavir and inorganic phosphate prior to reaching the systemic circulation.
Pēc iekšķīgas lietošanas, fosamprenavirs ātri un gandrīz pilnībā hidrolizējas par amprenaviru un neorganisko fosfātu pirms tas sasniedz sistēmisko cirkulāciju.
The conversion of fosamprenavir to amprenavir appears to primarily occur in the gut epithelium.
Fosamprenavira pārveidošanās amprenavirā primāri notiek zarnu epitēlijā.
The pharmacokinetic properties of amprenavir following co-administration of Telzir with ritonavir have been evaluated in healthy adult subjects and HIV-infected patients and no substantial differences were observed between these two groups.
Tika izvērtētas amprenavira farmakokinētiskās īpašības pēc Telzir vienlaicīgas lietošanas ar ritonaviru veseliem, pieaugušiem indivīdiem un HIV inficētiem pacientiem un šajās grupās netika novērotas būtiskas atšķirības.
Telzir tablet and oral suspension formulations, both given fasted, delivered equivalent plasma amprenavir AUC∞ values and the Telzir oral suspension formulation delivered a 14% higher plasma amprenavir Cmax as compared to the oral tablet formulation.
Telzir tabletes un suspensija iekšķīgai lietošanai, lietojot tukšā dūšā, nodrošināja līdzvērtīgu plazmas amprenavira AUC~ vērtības un Telzir suspensija iekšķīgai lietošanai nodrošināja par 14% augstāku plazmas amprenavira Cmax salīdzinot ar tablešu formu.
18 After single dose administration of fosamprenavir, amprenavir peak plasma concentrations are observed approximately 2 hours after administration.
Pēc vienreizējas fosamprenavira devas ieņešanas, amprenavira plazmas pīķa koncentrācija tika novērota aptuveni 2 stundas pēc ieņemšanas.
Fosamprenavir AUC values are, in general, less than 1% of those observed for amprenavir.
Fosamprenavira AUC parasti ir mazāk kā 1% no amprenavira AUC.
The absolute bioavailability of fosamprenavir in humans has not been established.
Fosamprenavira absolūtā biopieejamība cilvēkiem nav noteikta.
After multiple dose oral administration of equivalent fosamprenavir and amprenavir doses, comparable amprenavir AUC values were observed; however, Cmax values were approximately 30% lower and Cmin values were approximately 28% higher with fosamprenavir.
Pēc vienādu, atkārtotu fosamprenavira un amprenavira devu iekšķīgas lietošanas, novēroja līdzīgas amprenavira AUC vērtības, tomēr Cmax vērtības bija aptuveni 30% zemākas un Cmin vērtības aptuveni 28% augstākas fosamprenaviram.
After multiple dose oral administration of fosamprenavir 700 mg with ritonavir 100 mg twice daily, amprenavir was rapidly absorbed with a geometric mean (95% CI) steady state peak plasma amprenavir concentration (Cmax) of 6.08 (5.38-6.86) µg/ ml occurring approximately 1.5 (0.75-5.0) hours after dosing (tmax).
Pēc atkārtotu 700 mg fosamprenavira ar 100 mg ritonavira devu lietošanas divas reizes dienā, amprenavirs ātri uzsūcās ar ģeometriski nozīmīgu (95%) stabilu amprenavira plazmas pīķa koncentrāciju (Cmax) 6, 08 (5, 38- 6, 86) μg/ ml aptuveni pusotru 1, 5 (0, 75- 5, 0) stundas pēc ieņemšanas (tmax).
The mean steady state plasma amprenavir trough concentration (Cmin) was 2.12 (1.77-2.54) µg/ ml and AUC0-tau was 39.6 (34.5– 45.3) h*µg/ ml.
Vidējā stabilā plazmas amprenavira koncentrācija (Cmin) bija 2, 12 (1, 77- 2, 54) μg/ ml un AUC24, ss bija 39, 6 (34, 5- 45, 3) h* μg/ ml.
Administration of the fosamprenavir tablet formulation in the fed state (standardised high fat meal:
18 Fosamprenavira tablešu formas nozīmēšana pēc ēšanas (standartizēta trekna maltīte:
967 kcal, 67 grams fat, 33 grams protein, 58 grams carbohydrate) did not alter plasma amprenavir pharmacokinetics (Cmax, tmax or AUC0- ∞) compared to the administration of this formulation in the fasted state.
967 kcal, 67 grami tauku, 33 grami olbaltumvielu, 58 grami ogļhidrātu) nepaaugstināja amprenavira plazmas farmakokinētiku (Cmax, tmax vai AUC0- ~) salīdzinot ar šīs zāļu formas nozīmēšanu tukšā dūšā.
Telzir tablets may be taken without regard to food intake.
Telzir tabletes var lietot neatkarīgi no ēdienreizēm.
Co-administration of amprenavir with grapefruit juice was not associated with clinically significant changes in plasma amprenavir pharmacokinetics.
Amprenavira lietošana vienlaicīgi ar greipfrūtu sulu nav saistīta ar klīniski nozīmīgām izmaiņam plazmas amprenavira farmakokinētikā.
The apparent volume of distribution of amprenavir following administration of Telzir is approximately 430 l (6 l/ kg assuming a 70 kg body weight), suggesting a large volume of distribution, with penetration of amprenavir freely into tissues beyond the systemic circulation.
Vidējais šķietamais amprenavira sadalījuma tilpums pēc Telzir lietošanas ir aptuveni 430 L (6 l/ kg, pieņemot, ka ķermeņa masa ir 70 kg), kas norāda uz lielu izplatīšanās tilpumu ar brīvu amprenavira penetrāciju audos ārpus sistēmiskās cirkulācijas.
This value is decreased by approximately 40% when Telzir is co-administered with ritonavir, most likely due to an increase in amprenavir bioavailability.
Šis līmenis samazinās par aptuveni 40%, ja Telzir lieto vienlaicīgi ar ritonaviru, visdrīzāk amprenavira paaugstinātās biopieejamības dēļ.
In in vitro studies, the protein binding of amprenavir is approximately 90%.
In vitro pētījumos aptuveni 90% amprenavira saistās ar plazmas olbaltumvielām.
It is bound to the alpha-1- acid glycoprotein (AAG) and albumin, but has a higher affinity for AAG.
Tas saistās ar alfa- 1 - skābo glikoproteīnu (AAG) un albumīnu, bet augstāka afinitāte ir pret AAG.
Concentrations of AAG have been shown to decrease during the course of antiretroviral therapy.
AAG koncentrācija antiretrovīrusu terapijas kursa laikā samazinās.
This change will decrease the total active substance concentration in the plasma, however the amount of unbound amprenavir, which is the active moiety, is likely to be unchanged.
Šīs izmaiņas samazina kopējo aktīvās vielas koncentrāciju plazmā, tomēr nesaistītā amprenavira daudzums, kas ir aktīvā daļa, paliek nemainīga.
CSF penetration of amprenavir is negligible in humans.
Amprenavira penetrācija likvorā cilvēkiem ir nenozīmīga.
Amprenavir appears to penetrate into semen, though semen concentrations are lower than plasma concentrations.
Amprenavirs penetrē arī spermā, jo spermas koncentrācija ir zemāka kā plazmas koncentrācija.
Fosamprenavir is rapidly and almost completely hydrolysed to amprenavir and inorganic phosphate as it is absorbed through the gut epithelium, following oral administration.
Fosamprenavirs ātri un gandrīz pilnīgi hidrolizējas par amprenaviru un neorganisko fosfātu, jo tas pēc iekšķīgas lietošanas uzsūcas caur zarnu epitēliju.
Amprenavir is primarily metabolised by the liver with less than 1% excreted unchanged in the urine.
Amprenavirs primāri metabolizējas aknās un mazāk kā 1% izdalās neizmainītā veidā ar urīnu.
The primary route of metabolism is via the cytochrome P450 3A4 enzyme.
Primārais metabolisma ceļš ir ar citohroma P450 3A4 enzīmu.
Amprenavir in addition is also an inhibitor of the CYP3A4 enzyme, although to a lesser extent than ritonavir.
Amprenavira metabolismu inhibē ritonavirs inhibējot CYP3A4, kā rezultātā pieaug amprenavira plazmas koncentrācija.
Therefore medicinal products that are inducers, inhibitors or substrates of CYP3A4 must be used with caution when administered concurrently with Telzir with ritonavir (see sections 4.3 and 4.5).
Amprenavirs arī ir CYP3A4 enzīma inhibitors, tikai mazākā mērā kā ritonavirs. Tādēļ zāles, kas ir CYP3A4 induktori, inhibitori vai substrāti jālieto piesardzīgi, ja tos lieto kopā ar Telzir un ritonaviru (skatīt apakšpunktu 4. 3. un 4. 4.).
Following administration of Telzir, the half-life of amprenavir is 7.7 hours.
Amprenavira eliminācijas pusperiods pēc Telzir ieņemšanas ir 7, 7 stundas.
When Telzir is co-administered with ritonavir, the half-life of amprenavir is increased to 15 – 23 hours.
Lietojot Telzir kopā ar ritonaviru, amprenavira eliminācijas pusperiods pieaug līdz 15- 23 stundām.
19 The primary route of elimination of amprenavir is via hepatic metabolism with less than 1% excreted unchanged in the urine and no detectable amprenavir in faeces.
Primārais amprenavira eliminācijas ceļš ir caur aknu metabolismu un mazāk kā 1% izdalās neizmainītā veidā ar urīnu un amprenavirs nav nosakāms fēcēs.
Metabolites account for approximately 14% of the administered amprenavir dose in the urine, and approximately 75% in the faeces.
Apmēram 14% amprenavira nozīmētās devas metabolītu atrod urīnā un 75% fēcēs.
Special populations
Īpašas pacientu populācijas
In a clinical study on pharmacokinetics of fosamprenavir in paediatric patients, eight subjects 12 to 18 years of age received the standard fosamprenavir adult tablet dose of 700 mg twice daily (with ritonavir 100 mg twice daily).
Klīniskā pētījumā par fosamprenavira farmakokinētiku bērniem, astoņi pētījuma dalībnieki no 12 līdz 18 gadu vecumam lietoja pieaugušiem paredzēto parasto fosamprenavira tablešu devu pa 700 mg divas reizes dienā (ar ritonaviru pa 100 mg divas reizes dienā).
Compared to the historical adult population receiving fosamprenavir / ritonavir 700 / 100 mg twice daily, 12 to 18 year old subjects had 20% lower plasma APV AUC(0- 24), 23% lower Cmax, and 20% lower Cmin values.
Salīdzinot ar vēsturisko pieaugušo grupu, kuri lietoja fosamprenaviru / ritonaviru pa 700 / 100 mg divas reizes dienā, pētījuma dalībniekiem no 12 līdz 18 gadu vecumam bija par 20% zemāka APV AUC( 0- 24), par 23% zemāka Cmax un par 20% zemāka Cmin vērtība plazmā.
Children 6 to 11 years of age (n=9) receiving fosamprenavir / ritonavir 18 / 3 mg/ kg twice daily had 26% higher AUC(0-24) and similar Cmax and Cmin values when compared to the historical adult population receiving fosamprenavir / ritonavir 700 / 100 mg twice daily.
Bērniem no 6 līdz 11 gadu vecumam (n=9), kas lietoja fosamprenaviru / ritonaviru pa 18 / 3 mg/ kg divas reizes dienā, bija par 26% augstāka AUC( 0- 24) un līdzīga Cmax un Cmin vērtība, salīdzinot ar vēsturisko pieaugušo populāciju, kuri fosamprenaviru / ritonaviru lietoja pa 700 / 100 mg divas reizes dienā.
APV20002 is a 48 week, Phase II, open label study designed to evaluate the pharmacokinetics, safety, tolerability and antiviral activity of fosamprenavir with and without ritonavir in paediatric subjects 4 weeks to < 2 years of age.
19 AP20002 ir 48 nedēļas ilgs II fāzes atklāts pētījums, lai vērtētu fosamprenavira farmakokinētiku, drošību, panesamību un pretvīrusu darbību ar un bez ritonavira bērniem no 4 nedēļu līdz < 2 gadu vecumam.
Compared to the historical adult population receiving fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily, a subset of five pediatric subjects ages 6 to < 24-months receiving fosamprenavir / ritonavir 45/ 7 mg/ kg twice daily demonstrated that despite an approximate 5-fold increase in fosamprenavir and ritonavir doses on a mg/ kg basis, plasma amprenavir AUC(0-τ) was approximately 48% lower, Cmax 26% lower, and Cτ 29% lower in the paediatric subjects.
Salīdzinot ar vēsturisko pieaugušo populāciju, kas lietoja fosamprenaviru ar ritonaviru pa 700 / 100 mg divas reizes dienā, apakšgrupā no pieciem bērniem vecumā no 6 līdz < 24 mēnešiem, kas lietoja fosamprenaviru / ritonaviru pa 45/ 7 mg/ kg divas reizes dienā, tika pierādīts, ka pat tad, ja fosamprenavira un ritonavira deva, rēķinot pēc mg/ kg, palielinājās aptuveni 5 reizes, bērniem amprenavira AUC( 0- τ) plazmā bija aptuveni par 48% zemāks, Cmax bija par 26% zemāka, bet Cτ – par 29% zemāka.
No dosing recommendations can be made for the very young (children < 2 years of age) and Telzir with ritonavir is not recommended for this patient population (see section 4.2).
Ieteicamo devu maziem bērniem (bērniem < 2 gadu vecuma) nav iespējams noteikt, un Telzir lietošana kombinācijā ar ritonaviru šai pacientu populācijā nav ieteicama (skatīt apakšpunktu 4. 2).
Elderly
Gados vecāki pacienti
The pharmacokinetics of fosamprenavir in combination with ritonavir has not been studied in patients over 65 years of age.
Nav pētīti fosamprenavira kombinācijas ar ritonaviru farmakokinētikas dati pacientiem, kas vecāki par 65 gadiem.
Renal impairment
Pacienti ar nieru funkciju traucējumiem
Patients with renal impairment have not been specifically studied.
Nav veikti īpaši pētījumi ar pacientiem, kuriem ir nieru funkciju traucējumi.
Less than 1% of the therapeutic dose of amprenavir is excreted unchanged in the urine.
Mazāk kā 1% amprenavira terapeitiskās devas izdalās neizmainītā veidā ar urīnu.
Renal clearance of ritonavir is also negligible, therefore the impact of renal impairment on amprenavir and ritonavir elimination should be minimal
Ritonavira renālais klīrenss arī ir nenozīmīgs, tādēļ nieru funkciju traucējumu ietekmei uz amprenavira un ritonavira elimināciju vajadzētu būt minimālai.
Hepatic impairment
Pacienti ar aknu funkciju traucējumiem
Fosamprenavir is converted in man to amprenavir.
Fosamprenavirs organismā pārveidojas par amprenaviru.
The principal route of amprenavir and ritonavir elimination is hepatic metabolism.
Galvenais amprenavira un ritonavira eliminācijas ceļš ir caur aknu metabolismu.
The plasma amprenavir pharmacokinetics were evaluated in a 14 day repeat-dose study in HIV-1 infected adult subjects with mild, moderate, or severe hepatic impairment receiving fosamprenavir with ritonavir compared to matched control subjects with normal hepatic function.
Amprenavira farmakokinētika plazmā tika novērtēta 14 dienu ilgā atkārtotu devu pētījumā ar HIV- 1 inficētiem pieaugušiem pacientiem ar viegliem, vidēji smagiem vai smagiem aknu funkciju traucējumiem, kas saņēma fosamprenaviru kopā ar ritonaviru, salīdzinot ar atbilstošiem kontroles pacientiem ar normālu aknu funkciju.
In subjects with mild hepatic impairment (Child-Pugh score of 5-6), the dosage regimen of fosamprenavir 700 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily provided slightly higher plasma amprenavir Cmax (17%), slightly higher plasma amprenavir AUC(0-12) (22%), similar plasma total amprenavir C12 values and approximately 117% higher plasma unbound amprenavir C12 values compared to subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
5 – 6) 700 mg fosamprenavira devas lietošana divas reizes dienā, samazinot ritonavira lietošanas biežumu līdz 100 mg vienu reizi dienā, deva nedaudz lielāku amprenavira Cmax (17%) plazmā, nedaudz augstāku amprenavira AUC (0 – 12) (22%) plazmā, tādu pašu kopējo amprenavira C12 daudzumu plazmā un apmēram par 117% lielāku nesaistītā amprenavira C12 daudzumu plazmā, salīdzinot ar pacientiem ar normālu aknu funkciju, kas lietoja fosamprenavira/ ritonavira standarta devu 700 mg/ 100 mg divas reizes dienā.
In subjects with moderate hepatic impairment (Child-Pugh score of 7-9), a reduced dose of fosamprenavir 450 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily is 20 predicted to deliver similar plasma amprenavir Cmax and AUC(0-12), but approximately 35% lower plasma total amprenavir C12 values and approximately 88% higher plasma unbound amprenavir C12 values than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
7 - 9) pēc fosamprenavira devas samazināšanas līdz 450 mg divas reizes dienā, samazinot ritonavira lietošanas biežumu līdz 100 mg vienu reizi dienā, bija sagaidāma līdzīga amprenavira Cmax un AUC (0 – 12) plazmā, bet apmēram par 35% zemāks kopējā amprenavira C12 līmenis plazmā un par apmēram 88% augstāks nesaistītā amprenavira C12 līmenis plazmā nekā cilvēkiem ar normālu aknu funkciju, kas lietoja fosamprenavira/ ritonavira standarta devu 700 mg/ 100 mg divas reizes dienā.
In subjects with severe hepatic impairment (Child-Pugh score of 10-13), a reduced dose of fosamprenavir 300 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily delivered 19% lower plasma amprenavir Cmax, 23% lower AUC(0-12), and 38% lower C12 values, but similar unbound plasma amprenavir C12 values than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
10 – 13) samazināta fosamprenavira deva – 300 mg divreiz dienā – kopā ar samazinātu ritonavira lietošanas biežumu – 100 mg reizi dienā – izraisīja par 19% zemāku amprenavira plazmas Cmax, par 23% mazāku AUC( 0- 12) un par 38% mazākus C12 raksturlielumus, bet līdzīgus nesaistītā plazmas amprenavira C12 raksturlielumus, salīdzinot ar indivīdiem, kuriem bija normāla aknu darbība un kuri saņēma standarta fosamprenavira un ritonavira shēmu pa 700 mg / 100 mg divreiz dienā.
Despite reducing the dosing frequency of ritonavir, subjects with severe hepatic impairment had 64% higher ritonavir Cmax, 40% higher ritonavir AUC(0-24), and 38% higher ritonavir C12 than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
Neskatoties uz samazināto ritonavira lietošanas biežumu, indivīdiem ar smagiem aknu darbības traucējumiem bija par 64% augstāka ritonavira Cmax, par 40% lielāks ritonavira AUC( 0- 24) un par 38% lielāks ritonavira C12 nekā indivīdiem ar normālu aknu darbību, kuri saņēma standarta fosamprenavira un ritonavira shēmu pa 700 mg / 100 mg divreiz dienā.
Fosamprenavir with ritonavir was generally well-tolerated in subjects with mild, moderate, or severe hepatic impairment, and these regimens had similar adverse event and clinical laboratory profiles as previous studies of HIV-1 infected subjects with normal hepatic function.
20 Fosamprenaviru kopā ar ritonaviru parasti labi panesa pacienti ar viegliem, vidēji smagiem vai smagiem aknu darbības traucējumiem, un šo devu lietošanas shēmu gadījumā bija līdzīgas blakusparādības un klīniski laboratoriskās pazīmes kā iepriekšējos pētījumos ar HIV- 1 inficētiem pacientiem ar normālu aknu funkciju.
Toxicity was similar to that of amprenavir and occurred at amprenavir plasma exposure levels below human exposure after treatment with fosamprenavir in combination with ritonavir at the recommended dose.
Toksicitāte ir līdzīga kā amprenaviram un parādījās pie tāda amprenavira līmeņa plazmā, kas ir zem līmeņa, kam tiek pakļauts pacients fosamprenavira terapijas laikā kopā ar ritonaviru ieteiktajās devās.
In repeated dose toxicity studies in adult rats and dogs, fosamprenavir produced evidence of gastrointestinal disturbances (salivation, vomiting and soft to liquid faeces), and hepatic changes (increased liver weights, raised serum liver enzyme activities and microscopic changes, including hepatocyte necrosis).
Atkārtotu devu toksicitātes pētījumos pieaugušām žurkām un suņiem fosamprenavirs radīja kuņģa - zarnu trakta darbības traucējumus (siekalošanos, vemšanu un mīkstu līdz šķidru vēdera izeju), aknu izmaiņas (palielināts aknu svars, paaugstinātu aknu enzīmu aktivitāti serumā un mikroskopiskas izmaiņas, tajā skaitā hepatocītu nekrozi).
Toxicity was not aggravated when juvenile animals were treated as compared with adult animals, but the data did indicate a steeper dose response.
Jaunos dzīvniekus ārstējot tāpat kā pieaugušos dzīvniekus, toksicitāte nepastiprinājās, taču dati liecināja par stāvāku devas- reakcijas līkni.
In reproductive toxicity studies with fosamprenavir in rats, male fertility was not affected, but in females gravid uterine weights, numbers of ovarian corpora lutea and uterine implantation sites were reduced.
Fosamprenavira reproduktīvās toksikoloģijas pētījumos ar žurkām tēviņu auglība netika ietekmēta, bet mātītēm bija samazināts gravīdas dzemdes svars, olnīcu corpora lutea skaits un implantācijas vietu dzemdē skaits.
In pregnant rats and rabbits there were no major effects on embryo-foetal development.
Grūsnām žurkām un trušiem nenovēroja nozīmīgus embriofetālās attīstības traucējumus.
However, the number of abortions increased.
Tomēr bija palielināts abortu skaits.
In rabbits, systemic exposure at the high dose level was only 0.3 times human exposure at the maximum clinical dose and thus the developmental toxicity of fosamprenavir has not been fully determined.
Nosakot sistēmisko ietekmi uz trušiem augstā deva bija tikai 0, 3 reizes no maksimālās klīniskās devas, kam pakļauts cilvēks un tādēļ fosamprenavira attīstības toksikoloģija nav līdz galam noteikta.
In rats exposed pre- and post-natally to fosamprenavir, pups showed impaired physical and functional development and reduced growth.
Žurkulēni, kuri bija dzimuši pre un postnatāli fosamprenaviru saņēmušām žurkām, bija ar traucētu fizikālo un funkcionālo attīstību un samazinātu augšanu.
Pup survival was decreased.
Žurkulēnu izdzīvošana bija samazināta.
In addition, decreased number of implantation sites per litter and a prolongation of gestation were seen when pups were mated after reaching maturity.
Turklāt, kad žurkulēni pēc dzimumbrieduma sasniegšanas tika sapāroti, novēroja samazinātu implantācijas vietu skaitu metienā un pagarinātu grūtniecības laiku.
Fosamprenavir was not mutagenic or genotoxic in a standard battery of in vitro and in vivo assays.
Fosamprenavirs neuzrādīja mutagenitāti un genotoksicitāti parastajās in vitro un in vivo pārbaudēs.
In long-term carcinogenicity studies with fosamprenavir in mice and rats, there were increases in hepatocellular adenomas and hepatocellular carcinomas in mice at exposure levels equivalent to 0.1 to 0.3-fold those in humans given 700 mg of fosamprenavir plus 100mg ritonavir twice daily, and increases in hepatocellular adenomas and thyroid follicular cell adenomas in rats at exposure levels equivalent to 0.3 to 0.6-fold those in humans given 700 mg of fosamprenavir plus 100mg ritonavir twice daily.
Ilgtermiņa karcinogenitātes pētījumos ar fosamprenaviru pelēm un žurkām, tās pakļaujot zāļu līmenim, kas 0, 1 līdz 0, 3 reizes pārsniedza līmeni cilvēkam, saņemot 700 mg fosamprenavira un 100 mg ritonavira divreiz dienā, tika biežāk novērotas hepatocelulāras adenomas un hepatocelulāras karcinomas, kā arī žurkām, tās pakļaujot zāļu līmenim, kas 0, 3 līdz 0, 6 reizes pārsniedza līmeni cilvēkam, saņemot 700 mg fosamprenavira un 100 mg ritonavira divreiz dienā, tika biežāk novērotas hepatocelulāras adenomas un vairogdziedzera folikulāro šūnu adenomas.
The relevance of the hepatocellular findings in the rodents for humans is uncertain; however, there is no evidence from clinical trials or marketed use to suggest that these findings are of clinical significance.
Pētījumos ar grauzējiem iegūto hepatocelulāro datu saistība ar lietošanu cilvēkiem ir neskaidra, taču klīniskajos pētījumos vai pēcreģistrācijas lietošanā nav iegūti pierādījumi, ka šīm atradēm būtu kāda klīniska nozīme.
Repeat dose studies with fosamprenavir in rats produced effects consistent with hepatic enzyme induction, which predisposes rats to thyroid neoplasms.
Žurkām atkārtotu devu pētījumos ar fosamprenaviru novēroja aknu enzīmu indukcijai atbilstošus efektus, kas žurkām izraisa noslieci uz vairogdziedzera audzējiem.
The thyroid tumorigenic potential is regarded to be species-specific.
Tumorogēnais potenciāls attiecībā uz vairogdziedzeri tiek uzskatīts par sugai specifisku.
In rats 21 only there was an increase in interstitial cell hyperplasia in males at exposure levels equivalent to 0.5- fold those in humans, and an increase in uterine endometrial adenocarcinoma in females at an exposure level equivalent to 1.1-fold those in humans.
Žurku tēviņiem, tos pakļaujot zāļu līmenim, kas 0, 5 reizes pārsniedza līmeni cilvēkam, biežāk novēroja intersticiālo šūnu hiperplāziju, bet mātītēm, tās pakļaujot zāļu līmenim, kas 1, 1 reizi pārsniedza līmeni cilvēkam, biežāk novēroja dzemdes endometrija adenokarcinomas.
The incidence of endometrial findings was slightly increased over concurrent controls, but within background range for female rats.
Endometrija atrades biežums bija nedaudz augstāks, salīdzinot ar kontrolgrupu, bet iekļāvās žurku mātītēm paredzamā fona līmenī.
The relevance of the uterine endometrial adenocarcinomas for humans is uncertain; however there is no evidence from clinical trials or marketed use to suggest that these findings are of clinical significance.
Iegūto datu par dzemdes endometrija adenokarcinomu saistība ar lietošanu cilvēkiem ir neskaidra, taču klīniskajos pētījumos vai pēcreģistrācijas lietošanā nav iegūti pierādījumi, ka šīm atradēm būtu kāda klīniska nozīme.
Microcrystalline cellulose Croscarmellose sodium Povidone K30 Magnesium stearate Colloidal anhydrous silica
21 Povidons K30 Magnija stearāts Koloidālais bezūdens silīcija dioksīds
Hypromellose Titanium dioxide (E171) Glycerol triacetate Iron oxide red (E172)
Hipromeloze Titāna dioksīds (E171) Glicerola triacetāts Sarkanais dzelzs oksīds (E172)
HDPE bottles with a child resistant polypropylene closure containing 60 tablets.
Augsta blīvuma polietilēna (HDPE) pudelītēs ar bērniem neatveramu polipropilēna vāciņu, kas satur 60 tabletes.
Any unused product should be disposed of in accordance with local requirements..
Neizlietotās zāles vai izlietotos materiālus jāiznīcina atbilstoši vietējām prasībām.
Glaxo Group Ltd Greenford Road Greenford
Glaxo Group Ltd Greenford Road Greenford Middlesex UB6 0NN Lielbritānija
12 July 2004
2004. gada 12. jūlijs.
Telzir 50 mg/ ml oral suspension.
Telzir 50 mg/ ml suspensija iekšķīgai lietošanai.
Each ml of oral suspension contains 50 mg fosamprenavir as fosamprenavir calcium (equivalent to approximately 43 mg amprenavir).
Katrs ml suspensijas iekšķīgai lietošanai satur 50 mg fosamprenavira (fosamprenavir) fosamprenavira kalcija sāls veidā (kas atbilst aptuveni 43 mg amprenavira).
The suspension is white to off-white in colour.
Suspensija ir baltā līdz dzeltenbaltā krāsā.
In protease inhibitor (PI) experienced patients, the choice of Telzir should be based on individual viral resistance testing and treatment history (see section 5.1).
Izvēloties Telzir pacientiem, kuri iepriekš saņēmuši proteāžu inhibitoru (PI) terapiju, pamatojas uz individuālās vīrusu rezistences noteikšanas un ārstēšanas vēsturi (skatīt apakšpunktu 5. 1.).
24 Caution is advised if the recommended dose of fosamprenavir with ritonavir detailed below are exceeded (see section 4.4).
Piesardzība ieteicama, ja tiek pārsniegtas zemāk norādītās fosamprenavira un ritonavira kombinācijas devas (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Telzir suspension is administered orally.
Telzir suspensiju lieto iekšķīgi.
Shake the bottle vigorously for 20 seconds before first dose is removed and 5 seconds before each subsequent dose.
23 Pudeli enerģiski jākrata 20 sekundes pirms pirmās devas ņemšanas un 5 sekundes pirms katras nākamās devas ņemšanas.
Telzir is also available as 700 mg film-coated tablets.
Telzir pieejams arī kā 700 mg apvalkotās tabletes.
In adults, the oral suspension should be taken without food and on an empty stomach.
Pieaugušie suspensiju iekšķīgai lietošanai nedrīkst lietot kopā ar pārtiku un tā jālieto tukšā dūšā.
Please refer to the table below for the dosing recommendations in adults.
Ieteicamās devas pieaugušajiem lūdzam skatīt tālāk tabulā.
Paediatric patients (from 6 years of age)
Bērni (no 6 gadu vecuma)
In paediatric patients, the oral suspension should be taken with food in order to aid palatability and assist compliance (see section 5.2).
Bērniem suspensiju iekšķīgai lietošanai jālieto kopā ar pārtiku, lai uzlabotu garšas īpašības un veicinātu līdzestību (skatīt apakšpunktu 5. 2).
Telzir oral suspension is the recommended option for the most accurate dosing in children based on body weight.
Telzir suspensija iekšķīgai lietošanai ir ieteicamā izvēle, lai bērniem zāles dozētu visprecīzāk, vadoties pēc ķermeņa masas.
Please refer to the table below for the dosing recommendations in paediatric patients.
Ieteicamās devas bērniem lūdzam skatīt tālāk tabulā.
No dosing recommendations can be made for children weighing less than 25 kg.
Ieteicamo devu bērniem, kuru ķermeņa masa ir mazāka par 25 kg, nav iespējams noteikt.
Dosing recommendations for Telzir with ritonavir
24 Ieteicamās Telzir devas kopā ar ritonaviru
Body weight
Ķermeņa masa
Telzir dose (TWICE DAILY)
Telzir deva (DIVAS REIZES DIENĀ)
Ritonavir dose (TWICE DAILY)
Ritonavira deva (DIVAS REIZES DIENĀ)
Adult (> 18
Pieaugušie (> 18 gadi)
Tablet or Oral suspension
Tablete vai suspensija iekšķīgai lietošanai
Capsule or Solution
Kapsula vai šķīdums
700 mg (1 tablet or 14 ml suspension)
700 mg (1 tablete vai 14 ml suspensijas)
Oral suspension should be taken without food 6-17 years
Suspensiju iekšķīgai lietošanai nedrīkst lietot kopā ar ēdienu 6- 17 gadi
Oral suspension should be taken with food
Suspensiju iekšķīgai lietošanai jālieto kopā ar ēdienu
Capsule or Solution
18 mg/ kg (0, 36 ml/ kg);
18 mg/ kg (0.36 ml/ kg); maximum 700 mg or 14 ml
maksimāli 700 mg vai 14 ml
Solution
Šķīdums
18 mg/ kg (0.36 ml/ kg)
18 mg/ kg (0, 36 ml/ kg) Suspensiju iekšķīgai lietošanai jālieto kopā ar ēdienu
No dosing recommendations
Nav ieteikumu par devām
< 6 years
< 6 gadi
Not recommended
Nav ieteicams
For adults with mild hepatic impairment (Child-Pugh score:
Pieaugušajiem ar viegliem aknu funkciju traucējumiem (Child- Pugh:
9 ml Telzir oral suspension) twice daily with 100 mg ritonavir once daily.
7 – 9) ieteicamā deva ir 450 mg fosamprenavira (proti, 9 ml Telzir suspensijas iekšķīgai lietošanai) divas reizes dienā kopā ar 100 mg ritonavira reizi dienā.
For adults with severe hepatic impairment (Child-Pugh score:
25 Pieaugušajiem ar smagiem aknu darbības traucējumiem (Child- Pugh:
Even with these dose adjustments for adults with, some patients with hepatic impairment may have higher or lower than anticipated amprenavir and/ or ritonavir plasma concentrations as compared to patients with normal hepatic function, due to increased inter-patient variability (see section 5.2), therefore a close monitoring of safety and virologic response is warranted.
Pat šādi pielāgojot devu pieaugušajiem, dažiem pacientiem ar aknu darbības traucējumiem, salīdzinot ar pacientiem, kuriem ir normāla aknu darbība, var būt lielāka vai mazāka amprenavira un/ vai ritonavira koncentrācija plazmā nekā paredzēts, jo pacienti vairāk savstarpēji atšķiras (skatīt apakšpunktu 5. 2), tādēļ nepieciešama stingra drošības un viroloģiskās atbildes reakcijas uzraudzība.
In this patient population, the oral suspension should be taken without food and on an empty stomach.
Šai pacientu grupai suspensiju iekšķīgai lietošanai nedrīkst lietot kopā ar pārtiku un tā jālieto tukšā dūšā.
No dose recommendation can be made for children and adolescents with hepatic impairment as no studies have been conducted in these age groups.
Bērniem un pusaudžiem ar traucētu aknu darbību nevar sniegt ieteikumus par devām, jo šīm vecuma grupām pētījumi nav veikti.
Hypersensitivity to fosamprenavir, amprenavir or to any of the excipients of Telzir, or to ritonavir.
Paaugstināta jutība pret fosamprenaviru, amprenaviru un/ vai jebkuru no Telzir palīgvielām vai ritonaviru.
26 Telzir must not be administered concurrently with medicinal products with narrow therapeutic windows that are substrates of cytochrome P450 3A4 (CYP3A4), e. g. amiodarone, astemizole, bepridil, cisapride, dihydroergotamine, ergotamine, pimozide, quinidine, terfenadine, oral midazolam (for caution on parenterally administered midazolam, see section 4.5), oral triazolam.
Telzir un ritonavira kombināciju nedrīkst nozīmēt vienlaicīgi ar zālēm ar šauru terapeitisko indeksu, kuras ir citohroma P450 3A4 (CYP3A4) substrāti, piemēram, amiodaronu, astemizolu, bepridilu, dihidroergotamīnu, ergotamīnu, pimozīdu, hinidīnu, terfenadīnu perorālo midazolāmu (par piesardzību, lietojot kopā ar parenterāli ievadāmu midazolāmu, skatīt apakšpunktu 4. 5.), perorālo triazolāmu.
Telzir with ritonavir must not be co-administered with medicinal products with narrow therapeutic windows that are highly dependent on CYP2D6 metabolism e. g. flecainide and propafenone (see section 4.5).
Telzir un ritonavira kombināciju nedrīkst nozīmēt vienlaicīgi ar zālēm, kurām ir šaurs terapeitiskais indekss un kuras ir ļoti atkarīgas no CYP2D6 metabolisma, piemēram, flekainīds un prpafenons (skatīt apakšpunktu 4. 5.).
Patients should be advised that treatment with the Telzir, or any other current antiretroviral therapy, does not cure HIV and that they may still develop opportunistic infections and other complications of HIV infection.
Pacientiem ir jāpasaka, ka terapija ar Telzir vai kādu citu patlaban pieejamu antiretrovīrusu terapiju neārstē HIV, un ka tiem joprojām var attīstīties ar HIV infekciju saistītas oportūnistiskas infekcijas un citas komplikācijas.
The Telzir oral suspension contains propyl and methyl parahydroxybenzoate.
Telzir suspensija iekšķīgai lietošanai satur propil un metilparahidroksibenzoātu.
These products may cause an allergic reaction in some individuals.
Dažiem indivīdiem tie var izraisīt alerģiskas reakcijas.
This reaction may be delayed.
Šīs reakcijas var būt novēlotas.
Liver disease
26 Aknu funkciju traucējumi
Telzir with ritonavir should be used with caution and at reduced doses in adults with mild, moderate or severe hepatic impairment (see section 4.2). Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
Pacientiem ar hronisku B vai C hepatītu un tiem, kuri saņem kombinētu antiretrovīrusu terapiju, ir paaugstināts nopietnu un iespējami fatālu blakusparādību no aknu puses risks.
Patients with pre-existing liver dysfunction, including chronic active hepatitis, have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy and should be monitored according to standard practice.
Pacientiem ar iepriekš esošiem aknu funkciju traucējumiem, tajā skaitā hronisku aktīvu hepatītu, ir paaugstināts aknu funkciju traucējumu risks kombinētas antiretrovīrusu terapijas laikā un tie ir jāuzrauga saskaņā ar vispārpieņemto praksi.
The use of Telzir concomitantly with halofantrine or lidocaine (systemic) is not recommended.
Neiesaka lietot Telzir vienlaicīgi ar halofantrīnu un lidokaīnu (sistēmiski).
27 The use of Telzir concomitantly with PDE5 inhibitors (e. g. sildenafil and vardenafil) is not recommended (see section 4.5).
Neiesaka lietot Telzir vienlaicīgi ar PDE5 inhibitoriem (piemēram, sildenafilu un vardenafilu) (skatīt apakšpunktu 4. 5.).
Further dose reduction may be necessary (see section 4.5).
Var būt nepieciešama turpmāka devas samazināšana.
Therapeutic concentration monitoring is recommended for tricyclic antidepressants (e. g. desipramine and nortriptyline) when co-administered with Telzir (see section 4.5).
Rekomendē uzraudzīt triciklisko antidepresantu (piemēram, dezipramīna un nortriptilīna) terapeitisko koncentrāciju lietojot tos vienlaicīgi ar Telzir (skatīt apakšpunktu 4. 5.).
When warfarin or other oral anticoagulants are co-administered with Telzir a reinforced monitoring of INR (International normalised ratio) is recommended (see section 4.5).
Lietojot varfarīnu vai citus iekšķīgi lietojamos antikoagulantus vienlaicīgi ar Telzir, rekomendē pastiprināti uzraudzīt INR (International Normalised Ratio) (skatīt apakšpunktu 4. 5.).
Severe and life-threatening skin reactions, including Stevens-Johnson syndrome, were reported in less than 1% of patients included in the clinical development programme.
27 Džonsona sindromu, ir ziņots mazāk kā 1% pacientu, kuri tika iekļauti klīniskās izpētes programmā.
There have been reports of increased bleeding including spontaneous skin haematomas and haemarthroses in haemophiliac patients type A and B treated with protease inhibitors (PIs).
Ir ziņojumi par pastiprinātu asiņošanu, tajā skaitā spontāniem asinsizplūdumiem ādā un hemartrozēm pacientiem ar A un B tipa hemofiliju, kuri tiek ārstēti ar proteāžu inhibitoriem.
In some patients administration of factor VIII was necessary.
Dažiem pacientiem var būt nepieciešams nozīmēt VIII faktoru.
28 New onset of diabetes mellitus, hyperglycaemia or exacerbations of existing diabetes mellitus have been reported in patients receiving antiretroviral therapy, including protease inhibitors.
Ir ziņojumi par cukura diabēta sākšanos, esoša cukura diabēta hiperglikēmijas paasinājumiem pacientiem, kuri saņem antiretrovīrusu terapiju, tajā skaitā proteāžu inhibitorus.
In some of these, the hyperglycaemia was severe and in some cases also associated with ketoacidosis.
Dažos gadījumos hiperglikēmija bija nopietna un dažos gadījumos saistīta ar ketoacidozi.
4.5 Interaction with other medicinal products and other forms of interaction
28 4. 5 Mijiedarbība ar citām zālēm un citi mijiedarbības veidi
Therefore, any medicinal products that either share this metabolic pathway or modify CYP3A4 activity may modify the pharmacokinetics of amprenavir and ritonavir.
Tādēļ jebkuras zāles, kuras piedalās šajā metabolisma ceļā vai ietekmē CYP3A4 aktivitāti, var ietekmēt amprenavira un ritonavira farmakokinētiku.
Similarily, administration of fosamprenavir with ritonavir may modify the pharmacokinetics of other active substances that share this metabolic pathway.
Līdzīgi fosamprenavira un ritonavira lietošana var ietekmēt citu zāļu, kuras piedalās šajā metabolisma ceļā, farmakokinētiku.
• Associations contraindicated (see section 4.3)
• Kontrindicētās kombinācijas (skatīt apakšpunktu 4. 3.)
CYP3A4 substrates with narrow therapeutic index
CYP3A4 substrāti ar šauru terapeitisko indeksu Telzir nedrīkst lietot vienlaicīgi ar zālēm ar šauru terapeitisko indeksu, kuras satur aktīvās vielas, kas ir P450 3A4 (CYP3A4) substrāti.
Co-administration may result in competitive inhibition of the metabolism of these active substances thus increasing their plasma levels and leading to serious and / or life-threatening adverse reactions such as cardiac arrhythmia (e. g. amiodarone, astemizole, bepridil, cisapride, pimozide, quinidine, terfenadine) or peripheral vasospasm or ischaemia (e. g. ergotamine, dihydroergotamine).
Vienlaicīga lietošana var radīt šo aktīvo vielu konkurējošu metabolisma inhibīciju, tādējādi paaugstinot to plazmas līmeni un radot nopietnas un/ vai dzīvībai bīstamas blakusparādības, tādas kā aritmijas (piemēram, amiodarons, astemizols, bepridils, cisaprīds, pimozīds, hinidīns, terfenadīns) vai perifēru vazospazmu vai išēmiju (piemēram, ergotamīns, dihidroergotamīns).
Nucleoside / Nucleotide reverse transcriptase inhibitors
29 Nukleozīdi / Nukleozīdu analogu atgriezeniskās transkriptāzes inhibitori (NRTI)
Based on data derived from these studies and because ritonavir is not expected to have a significant impact on the pharmacokinetics of NRTIs, the co-administration of fosamprenavir and ritonavir with these medicinal products is not expected to significantly alter the exposure of the co-administered active substances.
Pamatojoties uz šajos pētījumos iegūtajiem datiem un to, ka nav sagaidāma būtiska ritonavira ietekme uz NRTI, lietojot fosamprenaviru un ritonaviru vienlaicīgi ar šīm zālēm nav sagaidāms nozīmīgs vienlaicīgi lietoto zāļu ietekmes pieaugums.
No significant interaction is expected with didanosine gastro-resistent capsule
Nav sagaidāma būtiska mijiedarbība lietojot didanozīna skābes rezistentās kapsulas.
30 Tenofovir: no recommendations can be drawn at this stage on the co-administration of fosamprenavir with ritonavir with tenofovir.
Tenofovirs: patlaban nevar dot nekādas rekomendācijas fosamprenavira un ritonavira vienlaicīgai lietošanai ar tenofoviru.
Co-administration of standard doses of lopinavir/ ritonavir with fosamprenavir results in a significant reduction in amprenavir concentrations.
Lopinavirs/ ritonavirs: lietojot vienlaikus fosamprenaviru un lopinaviru/ ritonaviru standartdevās, amprenavira koncentrācija būtiski pazeminās.
Co-administration of increased doses of fosamprenavir 1400mg twice daily with lopinavir/ ritonavir 533/ 133mg twice daily to PI-experienced patients resulted in a higher incidence of gastrointestinal adverse events and elevations in triglycerides with the combination regimen without increases in virological efficacy, when compared with standard doses of fosamprenavir/ ritonavir.
Pacientiem, kuri iepriekš saņēmuši proteāžu inhibitoru (PI) terapiju, vienlaikus lietojot lielākas devas - fosamprenaviru 1400 mg divas reizes dienā un lopinaviru/ ritonaviru 533/ 133 mg divas reizes dienā kombinētajā terapijā – salīdzinot ar fosamprenavira/ ritonavira standartdevu lietošanu pieauga gastrointestinālu blakusparādību risks un paaugstinājās triglicerīdu līmenis, bet viroloģiskā efektivitāte nepalielinājās.
No interaction studies have been undertaken between fosamprenavir with ritonavir and the following protease inhibitors: indinavir, saquinavir, nelfinavir and atazanavir.
Nav veikti mijiedarbības pētījumi starp fosamprenaviru ar ritonaviru un proteāžu inhibitoriem: indinaviru, sakvinaviru, nelfinaviru un atazanaviru.
Clarithromycin: a reduction in the clarithromycin dose should be considered when co-administered with Telzir with ritonavir in patients with renal impairment as moderate increases in clarithromycin concentrations are expected when coadministered with Telzir with ritonavir.
Klaritromicīns: jāapsver klaritromicīna devas samazināšana, nozīmējot to vienlaicīgi ar Telzir ar ritonaviru pacientiem ar nieru funkciju traucējumiem, jo ir sagaidāma neliela klaritromicīna koncentrācijas paaugstināšanas lietojot vienlaicīgi ar Telzir ar ritonaviru.