qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
HIV-1 transmission rates were similarly low in both treatment groups (1.3% in the VIRAMUNE group, 1.4% in the placebo group).
HIV- 1 transmisijas rādītāji bija līdzīgi zemi abās grupās (1. 3% VIRAMUNE grupā, 1. 4% placebo grupā).
The vertical transmission decreased neither in women with HIV-1 RNA below the limit of quantification nor in women with HIV-1 RNA above the limit of quantification prior to partus.
Vertikālās transmisijas risks nepazeminājās ne sievietēm ar zemu HIV- 1 RNS līmeni, ne sievietēm ar augstu HIV- 1 RNS līmeni pirms dzemdībām.
Of the 95 women who received intrapartum VIRAMUNE, 15% developed nevirapine resistance mutations at 6 weeks post partus.
No 95 sievietēm, kuras dzemdību laikā saņēma VIRAMUNE, 15% 6 nedēļu laikā pēc dzemdībām attīstījās nevirapīna rezistences mutācijas.
VIRAMUNE tablets and oral suspension have been shown to be comparably bioavailable and interchangeable at doses up to 200 mg.
Ir pierādīts, ka VIRAMUNE tablešu un suspensijas iekšķīgai lietošanai biopieejamība ir salīdzināma, tās var savstarpēji aizstāt devās līdz 200 mg.
Nevirapine is readily absorbed (> 90%) after oral administration in healthy volunteers and in adults with HIV-1 infection.
Absorbcija: veseliem brīvprātīgiem un pacientiem ar HIV1 infekciju pēc perorālas lietošanas nevirapīns ātri absorbējas (> 90%).
Absolute bioavailability in 12 healthy adults following single-dose administration was 93 ± 9% (mean SD) for a 50 mg tablet and 91 ± 8% for an oral solution.
Absolūtā biopieejamība 12 veseliem pieaugušiem pēc vienreizējas devas bija 93±9% (vidējā SN) 50 mg tabletēm un 91±8% iekšķīgi lietojamam šķīdumam.
Peak plasma nevirapine concentrations of 2 ± 0.4 µg/ ml (7.5 µM) were attained by 4 hours following a single 200 mg dose.
Maksimālā nevirapīna koncentrācija plazmā 2±0, 4 µg/ ml (7. 5 µM) pēc vienreizējas 200 mg devas ieņemšanas tika sasniegta 4 stundu laikā.
Following multiple doses, nevirapine peak concentrations appear to increase linearly in the dose range of 200 to 400 mg/ day.
Daudzkārtēju devu lietošanas laikā konstatēja, ka devu diapazonā no 200 līdz 400 mg/ dienā nevirapīna maksimālā koncentrācija palielinās lineāri.
Data reported in the literature from 20 HIV infected patients suggest a steady state Cmax of 5.74 µg/ ml (5.00-7.44) and Cmin of 3.73 µg/ ml (3.20-5.08) with an AUC of 109.0 h*µg/ ml (96.0-143.5) in patients taking 200 mg of nevirapine bid.
Literatūras dati par 20 HIV inficētiem pacientiem liecina, ka pacientiem lietojot 200 mg nevirapīna divreiz dienā, stabila stāvokļa Cmax ir 5, 74 mikrogrami/ ml (5, 00- 7, 44) un Cmin ir 3, 73 mikrogrami/ ml (3, 20- 5, 08) ar AUC 109, 0 h* mikrogrami/ ml (96, 0- 143, 5).
Other published data support these conclusions.
Citi publicētie dati apstiprina šos slēdzienus.
Long-term efficacy appears to be most likely in patients whose nevirapine trough levels exceed 3.5 µg/ ml.
Ilgtermiņa efektivitāte visvairāk iespējama pacientiem, kuriem minimālais nevirapīna līmenis pārsniedz 3, 5 mikrogramus/ ml.
Nevirapine is lipophilic and is essentially nonionized at physiologic pH.
Izkliede: fizioloģiska pH apstākļos nevirapīns ir lipofīls un būtībā nejonizēts.
Following intravenous administration to healthy adults, the volume of distribution (Vdss) of nevirapine was 1.21 ± 0.09 l/ kg, suggesting that nevirapine is widely distributed in humans.
Pēc intravenozas ievadīšanas veseliem pieaugušiem nevirapīna izkliedes tilpums (Vdss) bija 1, 21±0, 09 l/ kg, kas liecina par to, ka nevirapīns tiek plaši izkliedējas cilvēka organismā.
Nevirapine readily crosses the placenta and is found in breast milk.
Nevirapīns viegli šķērso placentāro barjeru un ir atrodams mātes pienā.
Nevirapine is about 60% bound to plasma proteins in the plasma concentration range of 1-10 µg/ ml.
Tā saistība ar plazmas olbaltumvielām ir apmēram 60% atbilstoši plazmas koncentrācijai 1- 10 µg/ ml.
Nevirapine concentrations in human cerebrospinal fluid (n = 6) were 45% (± 5%) of the concentrations in plasma; this ratio is approximately equal to the fraction not bound to plasma protein.
Nevirapīna koncentrācija cilvēka cerebrospinālajā šķidrumā (n=6) bija 45% (±5%) no plazmas koncentrācijas; šī attiecība aptuveni atbilst ar plazmas proteīniem nesaistītai frakcijai.
In vivo studies in humans and in vitro studies with human liver microsomes have shown that nevirapine is extensively biotransformed via cytochrome P450 (oxidative) metabolism to several hydroxylated metabolites.
In vivo pētījumos ar cilvēkiem un in vitro pētījumos ar cilvēka aknu mikrosomām pierādīts, ka nevirapīns ekstensīvi biotransformējas citohroma P450 (oksidatīvo) metabolisma ceļā līdz vairākiem hidroksilētiem metabolītiem.
In vitro studies with human liver microsomes suggest that oxidative metabolism of nevirapine is mediated primarily by cytochrome P450 isozymes from the CYP3A family, although other isozymes may have a secondary role.
In vitro pētījumi ar cilvēka aknu mikrosomām liecina, ka nevirapīna oksidatīvā metabolisma mediators ir galvenokārt citohroma P450 izoenzīms no CYP3A saimes, lai gan arī citiem izoenzīmiem var būt sekundāra loma.
In a mass balance/ excretion study in eight healthy male volunteers dosed to steady state with nevirapine 200 mg given twice daily followed by a single 50 mg dose of 14C-nevirapine, approximately 91.4 ± 10.5% of the radiolabelled dose was recovered, with urine (81.3 ± 11.1%) representing the primary route of excretion compared to faeces (10.1 ± 1.5%).
Masas bilances/ ekskrēcijas pētījumos veseliem vīriešu dzimtes brīvprātīgajiem, kam ordinēja nevirapīnu līdz stabilam stāvoklim pa 200 mg 2 reizes dienā, turpinot ar vienreizēju 50 mg 14C- nevirapīna devu, tika atklāti apmēram 91, 4±10, 5% no radioaktīvās devas, kas galvenokārt izdalījās urīnā (81, 3±11, 1%), pārstāvot primāro ekskrēcijas ceļu, salīdzinot ar fekālijām (10, 1±1, 5%).
Greater than 80% of the radioactivity in urine was made up of glucuronide conjugates of hydroxylated metabolites.
Vairāk nekā 80% radioaktivitātes urīnā nodrošināja hidroksilēto metabolītu glikuronīda konjugāti.
Thus cytochrome P450 metabolism, glucuronide conjugation, and urinary excretion of glucuronidated metabolites represent the primary route of nevirapine biotransformation and elimination in humans.
Citohroma P450 18 metabolisms, glikuronīdu konjugācija un glikuronēto metabolītu ekskrēcija urīnā attēlo galveno nevirapīna biotransformācijas un eliminācijas ceļu cilvēku organismā.
Only a small fraction (< 5%) of the radioactivity in urine (representing < 3% of the total dose) was made up of parent compound; therefore, renal excretion plays a minor role in elimination of the parent compound.
Tikai nelielu (< 5%) urīna radioaktivitātes frakciju (< 3% no kopējās devas) nodrošināja neizmainītais savienojums, tāpēc renālai ekskrēcijai neizmainītā savienojuma eliminācijā ir maza nozīme.
The
Ir pierādīts, ka nevirapīns ir aknu citohroma P450 metabolisko enzīmu ierosinātājs.
19 pharmacokinetics of autoinduction are characterised by an approximately 1.5 to 2 fold increase in the apparent oral clearance of nevirapine as treatment continues from a single dose to two-to-four weeks of dosing with 200-400 mg/ day.
Autoindukcijas farmakokinētikai raksturīga apmēram 1, 5- 2 kārtīga nevirapīna perorālā klīrensa palielināšanās, ārstēšanu turpinot ar vienreizēju 200- 400 mg devu 2 līdz 4 nedēļas.
Autoinduction also results in a corresponding decrease in the terminal phase half-life of nevirapine in plasma from approximately 45 hours (single dose) to approximately 25-30 hours following multiple dosing with 200-400 mg/ day.
Autoindukcijai raksturīgs arī nevirapīna terminālās fāzes eliminācijas pusperioda samazināšanās plazmā no apmēram 45 stundām (vienreizēja deva) līdz apmēram 25- 30 stundām pēc vairākkārtīgām devām 200- 400 mg/ dienā.
The single-dose pharmacokinetics of nevirapine have been compared in 23 subjects with either mild (50 ≤ CLcr < 80 ml/ min), moderate (30 ≤ CLcr < 50 ml/ min) or severe renal dysfunction (CLcr< 30 ml/min), renal impairment or end-stage renal disease (ESRD) requiring dialysis, and 8 subjects with normal renal function (CLcr> 80 ml/ min).
Speciālas populācijas Nieru disfunkcija: nevirapīna vienreizējas devas farmakokinētiku salīdzināja 23 pacientiem ar vieglu (50 ≤ CLcr < 80 ml/ min), mērenu (30 ≤ CLcr < 50 ml/ min) vai smagu nieru mazspēju (CLcr > 30 ml/ min), nieru bojājumu vai nieru mazspēju pēdējā stadijā kad nepieciešama dialīze, un 8 pacientiem ar normālu nieru funkciju (CLcr > 80 ml/ min).
Renal impairment (mild, moderate and severe) resulted in no significant change in the pharmacokinetics of nevirapine.
Nieru bojājumi (viegli, mēreni, smagi) būtiski neizmainīja nevirapīna farmakokinētiku.
However, subjects with ESRD requiring dialysis exhibited a 43.5% reduction in nevirapine AUC over a one-week exposure period.
Tomēr, pacientiem ar nieru mazspēju pēdējā stadijā, kam nepieciešama dialīze, pēc 1 nedēļu ilgas preparāta lietošanas novēroja AUC samazināšanos par 43, 5%.
There was also accumulation of nevirapine hydroxy-metabolites in plasma.
Novēroja arī nevirapīna hidroksi- metabolītu akumulāciju plazmā.
The results suggest that supplementing VIRAMUNE therapy with an additional 200 mg dose of VIRAMUNE following each dialysis treatment would help offset the effects of dialysis on nevirapine clearance.
Rezultāti liek domāt, ka papildinot VIRAMUNE terapiju ar 200 mg VIRAMUNE pēc katras dialīzes, tiek kompensēta dialīzes ietekme uz nevirapīna klīrensu.
Otherwise patients with CLcr ≥ 20 ml/ min do not require an adjustment in VIRAMUNE dosing.
Pacientiem ar CLcr ≥ 20 ml/ min nav nepieciešama VIRAMUNE devu pielāgošana.
Hepatic dysfunction: A steady state study comparing 46 patients with mild (n=17:
Aknu disfunkcija: tika veikts pētījums, salīdzinot 46 stabilā stāvoklī esošus pacientus ar vieglu (n=17; Ishak punkti 1- 2) vidēji smagu (n=20:
Ishak Score 1-2), moderate (n=20; Ishak Score 3-4), or severe (n=9; Ishak Score 5-6, Child-Pugh A in 8 pts., for 1 Child-Pugh score not applicable) liver fibrosis as a measure of hepatic impairment was conducted.
Ishak punkti 3- 4) vai smagu (n=9; Ishak punkti 5- 6, Child- Pugh A 8 p- ti, vienam Child- Pugh nepiemērojams) aknu fibrozi kā aknu bojājuma mēru.
The patients studied were receiving antiretroviral therapy containing Viramune 200 mg twice daily for at least 6 weeks prior to pharmacokinetic sampling, with a median duration of therapy of 3.4 years.
Šie pacienti saņēma antiretrovirālu terapiju - Viramune 200 mg divas reizes dienā, vismaz 6 nedēļas pirms farmakokinētiskas atlases, vidējais terapijas ilgums 3, 4 gadi.
In this study, the multiple dose pharmacokinetic disposition of nevirapine and the five oxidative metabolites were not altered.
Šajā pētījumā nevirapīna multiplu devu un piecu metabolītu farmakokinētiskā dispozīcija bija nemainīga.
However, approximately 15% of these patients with hepatic fibrosis had nevirapine trough concentrations above 9,000 ng/ ml (2 fold the usual mean trough).
Tomēr, aptuveni 15% no šiem pacientiem ar aknu fibrozi, nevirapīna koncentrācija bija virs 9000 ng/ ml (2 reizes virs vidējās).
Patients with hepatic impairment should be monitored carefully for evidence of drug induced toxicity.
Pacienti ar aknu bojājumiem rūpīgi jāuzrauga, lai pamanītu zāļu izraisītu toksicitāti.
In a 200 mg nevirapine single dose pharmacokinetic study of HIV-negative patients with mild and moderate hepatic impairment (Child-Pugh A, n=6; Child-Pugh B, n=4), a significant increase in the AUC of nevirapine was observed in one Child-Pugh B patient with ascites suggesting that patients with worsening hepatic function and ascites may be at risk of accumulating nevirapine in the systemic circulation.
200 mg vienreizējas nevirapīna devas farmakokinētiskajā pētījumā, HIV- negatīviem pacientiem ar vieglu līdz vidēji smagu aknu bojājumu (Child- Pugh A, n=6, Child- Pugh B, n=4), vienam no Child - Pugh B pacientiem ar ascītu novēroja nozīmīgu nevirapīna vidējā zemlīknes laukuma (AUC) palielināšanos, kas rosina domāt, ka pacientiem ar aknu funkciju traucējumiem un ascītu iespējams nevirapīna akumulācijas risks sistēmiskajā cirkulācijā.
Because nevirapine induces its own metabolism with multiple dosing, this single dose study may not reflect the impact of hepatic impairment on multiple dose pharmacokinetics (see section 4.4).
Tā kā nevirapīna metabolisms tiek inducēts pēc daudzkārtīgām devām, šis vienreizējas devas pētījums, iespējams, neatspoguļo aknu bojājumu ietekmi uz daudzkārtīgu devu farmakokinētiku (skatīt apakšpunktu 4. 4).
In the multinational 2NN study, a population pharmacokinetic substudy of 1077 patients was performed that included 391 females.
Multinacionālā 2NN pētījumā, populācijas farmakokinētikas papildus pētījumā tika iesaistīti 1077 pacienti, tai skaitā 391 sieviete.
Female patients showed a 13.8% lower clearance of nevirapine than did male patients.
Sievietēm konstatēja par 13, 8% zemāku nevirapīna klīrensu nekā vīriešiem.
This difference is not considered clinically relevant.
Šo atšķirību neuzskata par klīniski nozīmīgu.
Since neither body weight nor Body Mass Index (BMI) had influence on the clearance of nevirapine, the effect of gender cannot be explained by body size.
Tā kā ne ķermeņa svaram, ne ķermeņa masas indeksam nav ietekmes uz nevirapīna izplatību, ” dzimuma efektu ” nevar izskaidrot ar ķermeņa izmēru rādītājiem.
Nevirapine pharmacokinetics in HIV-1 infected adults do not appear to change with age (range 19-68 years) or race (Black, Hispanic, or Caucasian).
Nevirapīna farmakokinētika ar HIV- 1 inficētiem pieaugušiem nemainās saistībā ar pacienta vecumu (19- 68 gadu robežās) un rasi (melnā, baltā- spāņi vai kaukāzieši).
VIRAMUNE has not been specifically investigated in patients over the age of 65.
VIRAMUNE lietošana pacientiem pēc 65 gadu vecuma nav īpaši pētīta.
Paediatric patients:
Bērni: nevirapīna farmakokinētikas dati iegūti no diviem nozīmīgiem avotiem:
Data concerning the pharmacokinetics of nevirapine has been derived from two major sources: a 48 week paediatric trial in South Africa (BI 1100.1368) involving 123 HIV-1 positive, antiretroviral naïve patients aged 3 months to 16 years; and a consolidated analysis of five Paediatric AIDS Clinical Trials Group (PACTG) protocols comprising 495 patients aged 14 days to 19 years.
48 nedēļu pētījums Dienvidāfrikā (BI 1100. 1368), kurā iesaistīti 123 HIV- 1 pozitīvi, antiretrovirālu terapiju iepriekš nesaņēmuši bērni, vecumā no 3 mēnešiem līdz 16 gadiem; un konsolidētas analīzes no pieciem Bērnu AIDS Klīnisko Pētījumu Grupu (BAKPG) protokoliem, kas ietver datus par 495 pacientiem vecumā no 14 dienām līdz 19 gadiem.
20 The results of the 48 week analysis of the South African study BI 1100.1368 confirmed that the 4/ 7 mg/ kg and 150 mg/ m2 nevirapine dose groups were well tolerated and effective in treating antiretroviral naïve paediatric patients.
19 48 nedēļu Dienvidāfrikas pētījuma BI 1100. 1368 rezultāti apstiprināja, ka 4/ 7 mg/ kg un 150 mg/ m2 devu grupās nevirapīna panesamība bija laba un tas bija efektīvs iepriekš antiretrovirālu terapiju nesaņēmušu bērnu ārstēšanai.
A marked improvement in the CD4+ cell percent was observed through week 48 for both dose groups.
Abu devu grupās tika novērota procentuālā ziņā izteikta uzlabošanās CD4+ šūnām 48. nedēļas laikā.
Also, both dosing regimens were effective in reducing the viral load.
Tāpat arī abu devu režīmi efektīvi samazināja vīrusa koncentrāciju.
In this 48 week study no unexpected safety findings were observed in either dosing group.
Šajā 48 nedēļu pētījumā nevienā devu grupā netika novēroti neparedzēti drošības dati.
Pharmacokinetic data on 33 patients (age range 0.77 – 13.7 years) in the intensive sampling group demonstrated that clearance of nevirapine increased with increasing age in a manner consistent with increasing body surface area.
33 pacientu (vecumā no 0, 77- 13, 7 gadiem) intensīvas atlases grupā farmakokinētiskie dati pierādīja, ka nevirapīna klīrenss pieaug palielinoties vecumam, atbilstoši palielinoties ķermeņa virsmas laukumam.
Dosing of nevirapine at 150 mg/ m2 BID (after a two-week lead in at 150 mg/ m2 QD) produced geometric mean or mean trough nevirapine concentrations between 4- 6 µg/ ml (as targeted from adult data).
Nevirapīna ordinēšana 150 mg/ m2 BID (pēc divu nedēļu uzsākšanas 150 mg/ m2 QD) radīja ģeometriski vidējo vai vidējo nevirapīna koncentrāciju starp 4- 6 µg/ ml (izejot no pieaugušo datiem).
In addition, the observed trough nevirapine concentrations were comparable between the two methods.
Papildus, novērotās nevirapīna koncentrācijas bija savstarpēji salīdzināmas abu metožu gadījumos.
The consolidated analysis of Paediatric AIDS Clinical Trials Group (PACTG) protocols 245, 356, 366, 377, and 403 allowed for the evaluation of paediatric patients less than 3 months of age (n=17) enrolled in these PACTG studies.
Bērnu AIDS Klīnisko Pētījumu Grupu (BAKPG) konsolidētās analīzes protokoli 245, 356, 366, 377 un 403 pieļāva izvērtēšanai bērnus jaunākus par 3 mēnešu vecumu (n=17), kas iesaistīti šajos BAKPG pētījumos.
The plasma nevirapine concentrations observed were within the range observed in adults and the remainder of the paediatric population, but were more variable between patients, particularly in the second month of age.
Novērotās nevirapīna plazmas koncentrācijas bija līdzīgas pieaugušiem un citām bērnu vecuma grupām, bet bija nepastāvīgākas pacientu starpā, īpaši divu mēnešu vecumā.
Non-clinical data reveal no special hazard for humans other than those observed in clinical studies based on conventional studies of safety, pharmacology, repeated dose toxicity, and genotoxicity.
Ne- klīniskajos pētījumos iegūtie dati neatklāja īpaši kaitīgu iedarbību uz cilvēku, izņemot to, ko novēroja vispārpieņemtajos drošības, farmakoloģijas, atkārtotu devu toksicitātes un genotoksicitātes pētījumos.
In reproductive toxicology studies, evidence of impaired fertility was seen in rats.
Pētījumos par toksisku ietekmi uz reproduktīvo funkciju konstatēja auglības traucējumus žurkām.
In carcinogenicity studies, nevirapine induces hepatic tumours in rats and mice.
Karcinogenitātes pētījumos konstatēts, ka nevirapīns ierosina aknu audzējus žurkām un pelēm.
These findings are most likely related to nevirapine being a strong inducer of liver enzymes, and not due to a genotoxic mode of action.
Visticamāk, šie atklājumi ir saistīti ar nevirapīna kā spēcīga aknu enzīmu induktora darbību, bet ne ar genotoksiskās darbības mehānismu.
Microcrystalline cellulose Lactose monohydrate Povidone K25 Sodium starch glycolate Colloidal silicon dioxide Magnesium stearate
Mikrokristāliskā celuloze Laktozes monohidrāts Povidons K25 Cietes glikolāta nātrijs Koloidāls silīcija dioksīds Magnija stearāts
This medicinal product does not require any special storage conditions.
Šīm zālēm nav īpašu uzglabāšanas prasību.
21 Maintenance packs:
Polivinilhlorīda (PVH) / alumīnija folijas blisteri.
Polyvinyl chloride (PVC)/ aluminium foil push-through blister units (blister card of 10 tablets).
Blisterī 10 tabletes.
Cartons containing 6 or 12 blister cards (60 or 120 tablets).
Kartona kārbā 6 vai 12 blisteri (60 vai 120 tabletes).
Boehringer Ingelheim International GmbH Binger Strasse 173 55216 Ingelheim am Rhein, Germany
Boehringer Ingelheim International GmbH Binger Strasse 173 55216 Ingelheim am Rhein, Vācija
EU/ 1/ 97/ 055/ 001 (60 tablets) EU/ 1/ 97/ 055/ 003 (120 tablets) EU/ 1/ 97/ 055/ 004 (14 tablets)
EU/ 1/ 97/ 055/ 001 (60 tabletes) EU/ 1/ 97/ 055/ 003 (120 tabletes)
5 February 1998 Date of latest renewal:
Pēdējās pārreģistrācijas datums:
10 January 2008
2008. gada 10. janvāris.
VIRAMUNE 50 mg/ 5 ml oral suspension
VIRAMUNE 50 mg/ 5 ml suspensija iekšķīgai lietošanai.
Each ml of oral suspension contains 10 mg of nevirapine (as hemihydrate).
Katrs ml suspensijas iekšķīgai lietošanai satur 10 mg nevirapīna (nevirapinum) hemihidrāta veidā.
Each bottle contains 2.4 g of nevirapine.
Katra pudele satur 2, 4 g nevirapīna.
Excipient: each ml of oral suspension contains 150 mg sucrose, 162 mg sorbitol, 1.8 mg of methyl parahydroxybenzoate and 0.24 mg of propyl parahydroxybenzoate.
Palīgvielas: katrs ml suspensijas iekšķīgai lietošanai satur 150 mg saharozes, 162 mg sorbitola, 1, 8 mg metilparahidroksibenzoāta un 0, 24 mg propilparahidroksibenzoāta.
White to off-white homogenous suspension.
Balta vai dzeltenbalta homogēna suspensija.
VIRAMUNE is indicated in combination with other anti-retroviral medicinal products for the treatment of HIV-1 infected adults, adolescents, and children of any age (see section 4.4).
VIRAMUNE lieto kombinētas antiretrovirālas terapijas sastāvā HIV- 1 inficētiem pieaugušiem pacientiem, pusaudžiem un visa vecuma bērniem (skatīt apakšpunktu 4. 4)
The total daily dose should not exceed 400 mg for any patient.
Kopējā dienas deva nevienam pacientam nedrīkst pārsniegt 400 mg.
VIRAMUNE may be dosed in paediatric patients either by body surface area (BSA) or by body weight as follows:
VIRAMUNE devas pielāgošana bērniem vai nu pēc ķermeņa virsmas laukuma (ĶVL) vai ķermeņa masas sekojoši:
By BSA using the Mosteller formula the recommended oral dose for paediatric patients of all ages is 150 mg/ m2 once daily for two weeks followed by 150 mg/ m2 twice daily thereafter.
Izmantojot ĶVL un Mostellera formulu rekomendētā deva iekšķīgai lietošanai bērniem visās vecuma grupās ir 150 mg/ m2 vienreiz dienā divas nedēļas, pēc tam turpinot ar 150 mg/ m2 divreiz dienā.
23 Calculation of the volume of Viramune® oral suspension (50 mg/ 5 ml) required for paediatric dosing on a body surface basis of 150 mg/ m2:
VIRAMUNE suspensijas iekšķīgai lietošanai (50 mg/ 5 ml) kalkulācija bērniem, izmantojot ķermeņa virsmas laukumu par aprēķina 150 mg/ m2 pamatu:
BSA range (m2) 0.08 – 0.25 0.25 – 0.42 0.42 – 0.58 0.58 – 0.75 0.75 – 0.92 0.92 – 1.08 1.08 – 1.25 1.25+
ĶVL (m2) 0. 08 – 0. 25 0. 25 – 0. 42 0. 42 – 0. 58 0. 58 – 0. 75 0. 75 – 0. 92 0. 92 – 1. 08 1. 08 – 1. 25 1. 25+
Volume (ml) 2.5 5 7.5 10 12.5 15 17.5 20
Daudzums (ml) 2. 5 5 7. 5 10 12. 5 15 17. 5 20
Mosteller Formula:
Mostellera formula:
BSA (m2) =
ĶVL (m2) =
(cm) x Wt (kg) 3600
(cm) x svars (kg) 3600
By weight the recommended oral dose for paediatric patients up to 8 years of age is 4 mg/ kg once daily for two weeks followed by 7 mg/ kg twice daily thereafter.
Izmantojot ķermeņa masu par aprēķina pamatu, ieteicamā deva iekšķīgai lietošanai bērniem līdz 8 gadu vecumam ir 4 mg/ kg vienreiz dienā divas nedēļas, pēc tam turpinot 7 mg/ kg divreiz dienā.
For patients 8 years and older the recommended dose is 4 mg/ kg once daily for two weeks followed by 4 mg/ kg twice daily thereafter.
Ieteicamā deva bērniem vecumā no 8 gadiem un vecākiem ir 4 mg/ kg vienreiz dienā divas nedēļas, pēc tam turpina ar 4 mg/ kg divreiz dienā.
Calculation of the volume of Viramune® oral suspension (50 mg/ 5 ml) required for paediatric dosing after the two weeks lead-in period.
diapazons (kg) Masas pacientiem
Weight Range (kg) for Weight Range (kg) for
diapazons (kg) pacientiem
Volume (ml)
Daudzums (ml)
patients < 8 yrs of age on a body weight basis receiving 7 mg/ kg.
≥ 8 gadu vecumu, kas < 8 gadu vecumu, kas pamatojoties uz ķermeņa masu saņem 7 mg/ kg.
patients ≥ 8 years of age on a body weight basis receiving 4 mg/ kg.
pamatojoties uz ķermeņa masu saņem 4 mg/ kg.
1.79 – 5.36 5.36 – 8.93 8.93 – 12.50 12.50 – 16.07 16.07 – 19.64 19.64 – 23.21 23.21 – 26.79 26.79+
1. 79 – 5. 36 5. 36 – 8. 93 8. 93 – 12. 50 12. 50 – 16. 07
3.13 – 9.38 9.38 – 15.63 15.63 – 21.88 21.88 – 28.12 28.12 – 34.37 34.37 – 40.62 40.62– 46.88 46.88+
3. 13 – 9. 38 9. 38 – 15. 63 15. 63 – 21. 88 21. 88 – 28. 12
2.5 5 7.5 10 12.5 15 17.5 20
12. 5 15 17. 5 20
All patients less than 16 years of age receiving VIRAMUNE oral suspension should have their weight or BSA checked frequently to assess if dose adjustments are necessary.
Lai novērtētu, kad jākoriģē deva, pacientiem, kas iekšķīgi lieto VIRAMUNE suspensiju iekšķīgai lietošanai un ir jaunāki par 16 gadiem, bieži jākontrolē svaru vai ĶVL.
The recommended dose for VIRAMUNE is 20 ml (200 mg) oral suspension once daily for the first 14 days (this lead-in period should be used because it has been found to lessen the frequency of rash), followed by 20 ml (200 mg) oral suspension twice daily, in combination with at least two additional antiretroviral agents.
Ieteicamā VIRAMUNE deva ir 20 ml (200 mg) suspensijas vienreiz dienā pirmajās 14 dienās (ir konstatēts, ka šis sākotnējais periods jāievēro, lai samazinātu izsitumu biežumu), pēc tam ordinē pa 20 ml (200 mg) suspensijas divreiz dienā kombinācijā ar vismaz 2 papildus antiretrovirāliem līdzekļiem.
It is important that the entire measured dose of VIRAMUNE oral suspension is administered.
Ir svarīgi saņemt pilnīgi visu VIRAMUNE suspensijas iekšķīgai lietošanai nozīmēto devu.
This is assisted by the use of the supplied dispensing syringe.
To būs vieglāk izdarīt ar klāt pievienoto šļirci.
If an alternative measuring device is used (e. g. a dispensing cup or teaspoon for larger doses) it is important that the device is rinsed to ensure complete removal of residual oral suspension.
Ja lieto citu mērinstrumentu (piemēram, mērglāzi vai tējkaroti lielākām devām), ir svarīgi to izskalot, lai pārliecinātos par pilnīgu atbrīvošanos no suspensijas pārpalikuma.
VIRAMUNE is also available as a 200 mg tablet for patients 16 years and older, or for older children,
VIRAMUNE ir pieejams arī 200 mg tabletēs, kas domātas pacientiem no 16 gadu vecuma, kā arī vecākiem bērniem, īpaši pusaudžiem, kuru svars ir 50 kg un vairāk vai kuru ĶVL ir virs 1, 25 m2.
Renal impairment For patients with renal dysfunction requiring dialysis an additional 200 mg dose of VIRAMUNE following each dialysis treatment is recommended.
23 Nieru darbības traucējumi Pacientiem ar nieru funkcijas traucējumiem, kam nepieciešama dialīze, tiek rekomendēta papildus 200 mg VIRAMUNE deva pēc katras dialīzes.
Patients experiencing rash during the 14-day lead-in period of 200 mg/ day (4 mg/ kg/ day or 150 mg/ m2/ day for paediatric patients) should not have their VIRAMUNE dose increased until the rash has resolved.
Kas jāievēro dozējot Pacientiem, kuriem pirmo 14 dienu laikā, lietojot VIRAMUNE devu 200 mg/ dienā (bērniem 4 mg/ kg/ dienā vai 150mg/ m2/ dienā) parādās izsitumi, VIRAMUNE devu nedrīkst paaugstināt, kamēr neizzūd izsitumi.
VIRAMUNE must not be readministered to patients who have required permanent discontinuation for severe rash, rash accompanied by constitutional symptoms, hypersensitivity reactions, or clinical hepatitis due to nevirapine.
VIRAMUNE nedrīkst atkārtoti ordinēt pacientiem, kuriem bijis nepieciešams ilgstošs pārtraukums, stipri izteiktu izsitumu, izsitumu un paaugstinātas jutības reakciju vai klīniska hepatīta dēļ nevirapīna lietošanas laikā.
VIRAMUNE must not be used in patients with severe hepatic impairment (Child-Pugh C) or pre- treatment ASAT or ALAT > 5 ULN until baseline ASAT/ ALAT are stabilised < 5 ULN.
VIRAMUNE nedrīkst lietot pacienti ar smagiem aknu bojājumiem (Child- Pugh C), kā arī gadījumos, kad pirms terapijas ASAT vai ALAT pārsniedz 5 ULN, terapiju drīkst sākt tikai tad, kad ASAT/ ALAT stabilizējas zem 5 ULN
VIRAMUNE must not be readministered in patients who previously had ASAT or ALAT > 5 ULN during VIRAMUNE therapy and had recurrence of liver function abnormalities upon readministration of VIRAMUNE (see section 4.4).
VIRAMUNE nedrīkst atkārtoti nozīmēt pacientiem, kuriem iepriekšējā VIRAMUNE lietošanas reizē ASAT vai ALAT > 5 ULN un agrāk, atkārtoti ordinējot VIRAMUNE, novērotas aknu funkcijas novirzes (skatīt apakšpunktu 4. 4).
25 The first 18 weeks of therapy with VIRAMUNE are a critical period which requires close monitoring of patients to disclose the potential appearance of severe and life-threatening skin reactions (including cases of Stevens-Johnson syndrome (SJS) and toxic epidermal necrolysis (TEN)) or serious hepatitis/ hepatic failure.
24 Pirmās 18 terapijas nedēļas ar VIRAMUNE ir kritiskais periods, kad nepieciešama stingra pacienta kontrole, lai izslēgtu iespējamo smago un dzīvību apdraudošo ādas reakciju parādīšanos (ieskaitot Stīvensa- Džonsona sindroma (SJS) gadījumus un toksisko epidermālo nekrolīzi (TEN)) vai smagu hepatītu/ aknu mazspēju.
This is based on the occurrence of serious and life threatening hepatotoxicity in controlled and uncontrolled studies.
Tas pamatojas uz nopietnu un dzīvībai bīstamu hepatotoksicitāti, kas novērota kontrolētos un nekontrolētos pētījumos,
These have included cases of Stevens- Johnson syndrome, toxic epidermal necrolysis and hypersensitivity reactions characterised by rash, constitutional findings and visceral involvement.
Pacientiem, kurus ārstēja ar VIRAMUNE, galvenokārt pirmo 6 terapijas nedēļu laikā novēroja smagas un dzīvībai bīstamas ādas reakcijas, ieskaitot nāves gadījumus, ieskaitot Stīvensa- Džonsona sindromu, toksisku epidermālu nekrolīzi un paaugstinātas jutības reakcijas ar izsitumiem, konstitucionālām izmaiņām un orgānu traucējumiem.
VIRAMUNE must be permanently discontinued in any patient experiencing severe rash or a rash accompanied by constitutional symptoms (such as fever, blistering, oral lesions, conjunctivitis, facial oedema, muscle or joint aches, or general malaise), including Stevens-Johnson syndrome, or toxic epidermal necrolysis.
Ārstēšana ar VIRAMUNE ilgstoši jāpārtrauc, ja pacientam parādās stipri izteikti izsitumi, vai izsitumi, kam pievienojas konstitucionāli simptomi (piemēram, drudzis, bullu veidošanās, mutes dobuma bojājumi, konjunktivīts, sejas tūska, muskuļu vai locītavu sāpes vai vispārējs vājums), ieskaitot Stīvensa- Džonsona sindromu vai toksisko epidermālo nekrolīzi.
VIRAMUNE must be permanently discontinued in any patient experiencing hypersensitivity reaction (characterised by rash with constitutional symptoms, plus visceral involvement, such as hepatitis, eosinophilia, granulocytopenia, and renal dysfunction) see section 4.4.
VIRAMUNE lietošana ilgstoši jāpārtrauc, ja pacientam parādās paaugstinātas jutības reakcijas (izsitumi ar konstitucionāliem simptomiem vienlaikus ar orgānu traucējumiem, piemēram, hepatītu, eozinofīliju, granulocitopēniju un nieru disfunkciju), skatīt apakšpunktu 4. 4.
Some risk factors for developing serious cutaneous reactions have been identified, they include failure to follow the initial dosing of 200 mg daily (4 mg/ kg or 150 mg/ m2 for paediatric patients) during the lead-in period and a long delay between the initial symptoms and medical consultation.
Ir identificēti daži nopietnu ādas reakciju attīstības riska faktori, tie ir 200 mg dienā (4 mg/ kg vai 150 mg/ m2 bērniem) sākumdevas neievērošana, uzsākot ārstēšanas kursu, un novilcināta konsultācija ar ārstu, parādoties sākotnējiem simptomiem.
Women appear to be at higher risk than men of developing rash, whether receiving VIRAMUNE or non- VIRAMUNE containing therapy.
Sievietēm ir augstāks izsitumu attīstības risks nekā vīriešiem, lietojot VIRAMUNE vai VIRAMUNE nesaturošu terapiju.
They should be advised to promptly notify their physician of any rash and avoid delay between the initial symptoms and medical consultation.
Pacientiem jāzina, ka, parādoties jebkādiem izsitumiem, nekavējoties jāinformē ārsts, un, pēc sākotnējo izsitumu parādīšanās ārsta konsultāciju nekādā gadījumā nevajag novilcināt.
Patients should be instructed that dose escalation is not to occur if any rash occurs
Sevišķi svarīga ir
Careful monitoring of paediatric patients is especially warranted, particularly in the first 18 weeks of treatment, since these patients may be less likely than adults to notice, or report, skin reactions.
25 uzmanīga bērnu novērošana, īpaši pirmajās 18 ārstēšanas nedēļās, jo šie pacienti var laicīgi neievērot un neziņot par ādas reakcijām.
Any patient experiencing severe rash or a rash accompanied by constitutional symptoms such as fever, blistering, oral lesions, conjunctivitis, facial oedema, muscle or joint aches, or general malaise should discontinue the medicinal product and immediately seek medical evaluation.
Jebkuram pacientam ar izteiktiem izsitumiem vai izsitumiem kopā ar konstitucionāliem simptomiem, piemēram, drudzi, bulloziem izsitumiem, mutes dobuma bojājumiem, konjunktivītu, sejas tūsku, muskuļu vai locītavu sāpēm vai vispārēju vājumu, jāpārtrauc šo zāļu lietošana un nekavējoties jāmeklē medicīnisks izvērtējums.
Increased ASAT or ALAT levels > 2.5 ULN and/ or co-infection with hepatitis B and/ or C at the start of antiretroviral therapy is associated with greater risk of hepatic adverse reactions during antiretroviral therapy in general, including VIRAMUNE containing regimens.
Paaugstināts ASAT vai ALAT līmenis (≥ 2, 5 ULN) un/ vai vienlaikus B un/ vai C hepatīts antiretrovirālās terapijas sākumā saistīts ar lielāku aknu blakusparādību risku vispārējās antiretrovirālās terapijas laikā, ieskaitot terapijas shēmas ar VIRAMUNE.
In a retrospective review, women with CD4 counts > 250 cells/ mm3 had a 12 fold higher risk of symptomatic hepatic adverse events compared to women with CD4 counts < 250 cells/ mm3 (11.0% versus 0.9%).
Retrospektīvā pārskatā sievietēm ar CD4 šūnu skaitu > 250 šūnām/ mm3 bija 12 reizes augstāks simptomātisku aknu blakusparādību risks salīdzinot ar sievietēm, kurām CD4 šūnu skaits bija < 250 šūnām/ mm3 (11, 0% salīdzinot ar 0, 9%).
Patients should be informed that hepatic reactions are a major toxicity of VIRAMUNE requiring a close monitoring during the first 18 weeks.
Pacienti jāinformē, ka aknu reakcijas ir nozīmīgākā VIRAMUNE toksicitāte, un tāpēc pirmo 18 ārstēšanas nedēļu laikā nepieciešama stingra kontrole.
Asymptomatic elevations of liver enzymes are frequently described and are not necessarily a
26 Bieži aprakstīta asimptomātiska aknu enzīmu līmeņa paaugstināšanās, un tās dēļ nav bijis nepieciešams pārtraukt VIRAMUNE lietošanu.
Monitoring of hepatic tests should be done every two weeks during the first 2 months of treatment, at the 3rd month and then regularly thereafter.
Aknu testi jākontrolē ik pēc divām nedēļām pirmo 2 ārstēšanas mēnešu laikā, trešajā mēnesī un pēc tam pārbaudes jāveic regulāri.
If ASAT and ALAT return to baseline values and if the patient had no clinical signs or symptoms of hepatitis, rash, constitutional symptoms or other findings suggestive of organ dysfunction, it may be possible to reintroduce VIRAMUNE, on a case by case basis, at the starting dosage regimen of 200 mg/ day for 14 days followed by 400 mg/ day.
Ja ASAT vai ALAT atgriežas līdz pamatrādītājam un pacientam nav klīnisku hepatīta, izsitumu, konstitucionālu traucējumu vai orgānu bojājumu pazīmju vai simptomu, individuāli izvērtējot, var būt iespējams atsākt VIRAMUNE lietošanu, sākumā ordinējot pa 200 mg dienā 14 dienas, turpinot ar 400 mg dienā.
Serious hepatotoxicity, including liver failure requiring transplantation, has been reported in HIV-uninfected individuals receiving multiple doses of VIRAMUNE in the setting of post-exposure-prophylaxis (PEP), an unapproved use.
Pēc- ekspozīcijas- profilakse: ir ziņots, ka ar HIV- neinficētiem indivīdiem, kuri saņēma daudzkārtīgas VIRAMUNE devas pēc- ekspozīcijas- profilaksē (PEP), novēroja smagu hepatotoksicitāti, ieskaitot aknu mazspēju ar nepieciešamu transplantāciju; lietošana nebija aprobēta.
28 Combination therapy with VIRAMUNE has not been shown to reduce the risk of transmission of HIV-1 to others through sexual contact or contaminated blood.
Nav pierādīts, ka VIRAMUNE kombinētajā terapijā mazinātu HIV- 1 transmisijas risku seksuālu kontaktu ceļā vai ar inficētām asinīm.
Hormonal methods of birth control other than DMPA should not be used as the sole method of contraception in women taking VIRAMUNE, since nevirapine might lower the plasma concentrations of these medications.
27 Hormonālas dzimstības regulēšanas metodes, izņemot DMPA, sievietēm, kuras lieto VIRAMUNE, nedrīkst izmantot kā vienīgo kontracepcijas metodi, jo nevirapīns var samazināt šo zāļu plazmas koncentrāciju.
For this reason, and to reduce the risk of HIV transmission, barrier contraception (e. g. condoms) is recommended.
Šī iemesla dēļ un arī, lai mazinātu HIV transmisijas risku, rekomendē barjeras kontracepciju (piemēram, prezervatīvus).
Consideration should be given to the measurement of fasting serum lipids and blood glucose.
Būtu jāizvērtē lipīdu līmenis serumā tukšā dūšā un glikozes līmenis asinīs.
VIRAMUNE oral suspension contains 150 mg of sucrose per ml.
Saharoze: katrs ml VIRAMUNE suspensijas iekšķīgai lietošanai satur 150 mg saharozes.
Patients with rare hereditary problems of fructose intolerance, glucose-galactose malabsorption or sucrase-isomaltase insufficiency should not take this medicine.
Šīs zāles nevajadzētu lietot pacientiem ar retu iedzimtu fruktozes nepanesību, glikozes- galaktozes malabsorbciju vai saharozes- izomaltozes nepietiekamību.
VIRAMUNE oral suspension contains 162 mg of sorbitol per ml.
Sorbitols: katrs ml VIRAMUNE suspensijas iekšķīgai lietošanai satur 162 mg sorbitola.
Methyl and propyl parahydroxybenzoates:
Metil - un propil - parahidroksibenzoāti:
VIRAMUNE oral suspension contains methyl parahydroxybenzoate and propyl parahydroxybenzoate, which may cause allergic reaction (possibly delayed).
VIRAMUNE suspensijas iekšķīgai lietošanai satur metilparahidroksibenzoātu un propilparahidroksibenzoātu, kuri var izraisīt alerģiskas reakcijas (iespējams, aizkavētas).
29 metabolised medicinal products is recommended when taken in combination with VIRAMUNE.
Lietojot kombinācijā ar VIRAMUNE, ieteicama P450 metabolizētu zāļu terapeitiskās efektivitātes rūpīga uzraudzība.
The interaction data is presented as geometric mean value with 90% confidence interval (90% CI) whenever these data were available.
28 Mijiedarbības dati ir prezentēti kā ģeometriskais vidējais ar 90% ticamības intervālu (90% TI), kad šādi dati bija pieejami.
Medicinal products by therapeutic areas ANTI-INFECTIVES Antiretrovirals NRTIs
Zāles pēc terapeitiskās grupas PRETINFEKCIJAS LĪDZEKĻI Antiretrovīrusu līdzekļi NRTI
30 PIs Atazanavir/ ritonavir 300/ 100 mg QD 400/ 100 mg QD
Atazanavīrs/ ritonavīrs
Atazanavir/ r AUC ↓ 0.58 (0.48-0.71) Atazanavir/ r Cmin ↓ 0.28 (0.20-0.40) Atazanavir/ r Cmax ↓ 0.72 (0.60-0.86)
Atazanavīra/ r Cmin ↓ 0, 28 (0, 20- 0, 40) Atazanavīra/ r Cmax ↓ 0, 72 (0, 60- 0, 86)
It is not recommended to co- administer atazanavir/ ritonavir and VIRAMUNE.
kombinācija ar VIRAMUNE, nav ieteicama.
Atazanavir/ r 400/ 100mg:
Atazanavīrs/ r 400/ 100 mg Atazanavīra/ r AUC ↓ 0, 81 (0, 65- 1, 02) Atazanavīra/ r Cmin ↓ 0, 41 (0, 27- 0, 60)
Atazanavir/ r AUC ↓ 0.81 (0.65-1.02) Atazanavir/ r Cmin ↓ 0.41 (0.27-0.60) Atazanavir/ r Cmax ↔ 1.02 (0.85– 1.24) (compared to 300/ 100mg without nevirapine)
29 Atazanavīra/ r Cmax ↔1, 02 (0, 85– 1, 24) (salīdzinot ar 300/ 100 mg bez nevirapīna)
Nevirapine AUC ↑ 1.25 (1.17-1.34) Nevirapine Cmin ↑ 1.32 (1.22– 1.43) Nevirapine Cmax ↑ 1.17 (1.09-1.25)
Nevirapīna AUC ↑ 1, 25 (1, 17- 1, 34) Nevirapīna Cmin ↑ 1, 32 (1, 22– 1, 43) Nevirapīna Cmax ↑ 1, 17 (1, 09- 1, 25)
31 Lopinavir/ ritonavir (capsules) 400/ 100 mg BID
Lopinavīrs/ ritonavīrs
Lopinavir/ ritonavir (oral solution) 300/ 75 mg/ m2 BID
300/ 75 mg/ m2 2 reizes
Nelfinavir Nelfinavir
Nelfinavīrs 750 mg 3 Nelfinavīrs
Nelfinavir and VIRAMUNE can be
Nelfinavīru vienlaikus ar
750 mg TID
AUC ↔ 1, 06 (0, 78- 1, 14) reizes dienā
co-administered without dose adjustments.
VIRAMUNE var lietot bez devas pielāgošanas.
Co-administration of ritonavir does not lead to any clinically relevant change in nevirapine plasma levels.
Nevirapīns: vienlaicīga lietošana nerada klīniski nozīmīgas nevirapīna līmeņa plazmā pārmaiņas.
32 Entry Inhibitors Enfuvirtide
Iekļūšanu šūnā kavējošas zāles Enfuvirtīds
Due to the metabolic pathway no clinically significant pharmacokinetic interactions are expected between enfuvirtide and nevirapine.
Metabolisma veida dēļ nav gaidāma klīniski nozīmīga farmakokinētiska enfuvirtīda un nevirapīna mijiedarbība.
Maraviroc 300 mg QD
Maraviroks 300 mg dienā
Clarithromycin AUC ↓ 0.69 (0.62- 0.76) Clarithromycin Cmin ↓ 0.44 (0.30- 0.64) Clarithromycin Cmax ↓ 0.77 (0.69- 0.86)
Klaritromicīna Cmin ↓ 0, 44 (0, 30- 0, 64) Klaritromicīna Cmax ↓ 0, 77 (0, 69- 0, 86) Metabolīta 14- OH klaritromicīna AUC ↑ 1, 42 (1, 16- 1, 73) Metabolīta 14- OH klaritromicīna Cmin ↔ 0
Because the clarithromycin active metabolite has reduced activity against Mycobacterium avium- intracellulare complex overall activity against the pathogen may be
Klaritromicīna aktīvajam metabolītam ir samazināta aktivitāte pret Mycobacterium avium
Metabolite 14-OH clarithromycin AUC ↑ 1.42 (1.16-1.73) Metabolite 14-OH clarithromycin Cmin ↔ 0 (0.68-1.49) Metabolite 14-OH clarithromycin Cmax ↑ 1.47 (1.21-1.80)
(0, 68- 1, 49) Metabolīta 14- OH klaritromicīna Cmax ↑ 1, 47 (1, 21- 1, 80) Nevirapīna AUC ↑ 1, 26 Nevirapīna Cmin ↑ 1, 28, Nevirapīna Cmax ↑ 1, 24, salīdzinot ar iepriekš veikto pārbaužu rezultātiem.
altered.
intracelulāro kompleksu, kopējā efektivitāte pret patogēnu var būt izmainīta.
Alternatives to clarithromycin, such as azithromycin should be considered.
Jāapsver klaritromicīnam alternatīvu līdzekļu, piemēram, azitromicīna lietošana.
33 Rifabutin 150 or 300 mg QD
Rifabutīns 150 vai 300 mg dienā
Rifampicin 600 mg QD
Rifampicīna AUC ↔ 1, 11 (0, 96- 1, 28) Rifampicīns 600 mg dienā
Rifampicin AUC ↔ 1.11 (0.96-1.28) Rifampicin Cmin ND Rifampicin Cmax ↔ 1.06 (0.91-1.22)
Rifampicīna Cmin NN Rifampicīna Cmax ↔ 1, 06 (0, 91- 1, 22) Nevirapīna AUC ↓ 0, 42 Nevirapīna Cmin ↓ 0, 32 Nevirapīna Cmax ↓ 0, 50, salīdzinot ar iepriekš veikto pārbaužu rezultātiem.
It is not recommended to co- administer rifampicin and VIRAMUNE (see section 4.4).
VIRAMUNE un rifampicīnu nav ieteicams lietot kombinācijā (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Physicians needing to treat patients
Ir maz klīnisku datu par VIRAMUNE devas pielāgošanu, lietojot vienlaikus ar rifampicīnu.
Nevirapine AUC ↓ 0.42 Nevirapine Cmin ↓ 0.32 Nevirapine Cmax ↓ 0.50 compared to historical controls.
Pretsēnīšu līdzekļi
co-infected with tuberculosis and using a VIRAMUNE containing regimen may consider co- administration of rifabutin instead.
Flukonazola AUC ↔ 0, 94 (0, 88- 1, 01)
Antifungals Fluconazole 200 mg QD
Flukonazols 200 mg dienā
Itraconazole 200 mg QD
Itrakonazola AUC ↓ 0, 39 Itrakonazols 200 mg dienā
Itraconazole AUC ↓ 0.39 Itraconazole Cmin ↓ 0.13 Itraconazole Cmax ↓ 0.62 Nevirapine: there was no significant difference in Nevirapine pharmacokinetic parameters.
Itrakonazola Cmin ↓ 0, 13 Itrakonazola Cmax ↓ 0, 62 Nevirapīns: nebija nozīmīgas nevirapīna farmakokinētikas raksturlielumu atšķirības.
Ketoconazole 400 mg QD
32 Ketokonazola AUC ↓ 0, 28 (0, 20- 0, 40) Ketokonazols 400 mg reizi dienā
Nevirapine: plasma levels: ↑ 1.15- 1.28 compared to historical controls.
Nevirapīna līmenis plazmā: ↑1, 15- 1, 28, salīdzinot ar iepriekš veikto pārbaužu rezultātiem.
34 ANTACIDS Cimetidine
ANTACĪDI LĪDZEKĻI Cimetidīns
Depo-
acetāts (DMPA)
Viramune co-administration did not
ovulāciju nomācošo darbību.
medroxyprogesterone acetate (DMPA) 150 mg every 3
150 mg ik pēc 3 mēnešiem
DMPA Cmin ↔ DMPA Cmax ↔
Nevirapīna AUC ↑ 1, 20 Nevirapīna Cmax ↑ 1, 20
DMPA and VIRAMUNE can be co-administered without dose
DMPA un VIRAMUNE var lietot vienlaikus bez devas pielāgošanas.
DRUG ABUSE Methadone Individual Patient Dosing
Metadona Cmin NN Metadona Cmax ↓ 0, 58 (0, 50 – 0, 67)
Methadone AUC ↓ 0.40 (0.31 - 0.51) Methadone-maintained patients Methadone Cmin ND beginning VIRAMUNE therapy Methadone Cmax ↓ 0.58 (0.50 - 0.67) should be monitored for evidence of withdrawal and methadone dose should be adjusted accordingly.
Pacienti, kas regulāri lieto metadonu, sākot ārstēšanu ar VIRAMUNE, jānovēro attiecībā uz abstinences simptomiem, un atbilstoši jāpielāgo metadona deva.
HERBAL PRODUCTS
AUGU VALSTS LĪDZEKĻI Asinszāle
John's Wort
Nevirapīna koncentrācija serumā var samazināties, to lietojot vienlaikus ar augu 33
Serum levels of Nevirapine can be reduced by concomitant use of the herbal preparation St.
Augu preparātus, kas satur asinszāli, nedrīkst lietot
John's Wort (Hypericum perforatum).
preparātiem, kas satur asinszāli (Hypericum perforatum).
John‘ s Wort and VIRAMUNE must not be co-administered (see section 4.3).
vienlaikus ar VIRAMUNE (skatīt apakšpunktu 4. 3).
John‘ s Wort check nevirapine and if possible viral levels and stop St John‘ s Wort.
Ja pacients jau lieto asinszāli saturošu preparātu, jāpārbauda nevirapīna un, ja iespējams, vīrusu līmenis un jāpārtrauc asinszāles lietošana.
35 Other information:
Cita informācija
Women of childbearing potential should not use oral contraceptives as the sole method for birth control, since nevirapine might lower the plasma concentrations of these medications (see sections 4.4 & 4.5).
Sievietes, kas lieto nevirapīnu, perorālos kontraceptīvos līdzekļus nedrīkst izmantot kā vienīgo kontracepcijas metodi, jo nevirapīns var samazināt šo zāļu plazmas koncentrāciju, skatīt apakšpunktus 4. 4 un 4. 5.
It is recommended that HIV infected mothers do not breast-feed their infants to avoid risking postnatal transmission of HIV and that mothers should discontinue breast-feeding if they are receiving VIRAMUNE.
Lai izvairītos no postnatālas HIV transmisijas riska, tiek rekomendēts HIV- inficētām mātēm nebarot bērnu ar krūti, un, mātēm, kas lieto VIRAMUNE, jāpārtrauc bērna zīdīšana.
36 The postmarketing experience has shown that the most serious adverse reactions are Stevens-Johnson syndrome and toxic epidermal necrolysis and serious hepatitis/ hepatic failure and hypersensitivity reactions, characterised by rash with constitutional symptoms such as fever, arthralgia, myalgia and lymphadenopathy, plus visceral involvement, such as hepatitis, eosinophilia, granulocytopenia, and renal dysfunction.
Pēc preparāta izplatīšanas ir konstatēts, ka visnopietnākās blakusparādības ir Stīvensa- Džonsona sindroms un toksiskā epidermālā nekrolīze, smags hepatīts/ aknu mazspēja un paaugstinātas jutības reakcijas, kam raksturīgi izsitumi ar konstitucionāliem simptomiem, piemēram, drudzi, artralģiju, mialģiju un limfadenopātiju, plus viscerāli bojājumi, kā hepatīts, eozinofīlija, granulocitopēnija un nieru disfunkcija.
The following adverse reactions which may be causally related to the administration of VIRAMUNE have been reported.
34 Ziņots par šādām nevēlamām blakusparādībām, kurām iespējama cēloņsakarība ar VIRAMUNE lietošanu.
Frequency is defined using the following convention: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Biežums ir noteikts balstoties uz sekojošu iedalījumu: ļoti bieži (≥1/ 10), bieži (≥1/ 100, < 1/ 10); retāk (≥1/ 1 000, < 1/ 100); reti (≥1/ 10 000, < 1/ 1000), ļoti reti (< 1/ 10 000), nezināmi (nav iespējams izvērtēt no esošiem datiem).
Nervous system disorders Common
Nervu sistēmas traucējumi bieži galvassāpes
37 Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV infected patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra- abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
HIV inficētu pacientu kombinēta antiretrovirāla terapija tiek saistīta ar ķermeņa tauku pārsadali (lipodistrofiju), kas ietver perifēro un sejas zemādas tauku zudumu, vēdera un iekšējo orgānu tauku pieaugumu, krūšu hipertrofiju un tauku uzkrāšanos spranda apvidū (bifeļa kupris).
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
Kombinēta antiretrovirāla terapija tiek saistīta ar metaboliskām novirzēm no normas, tādām kā hipertrigliceridēmija, hiperholesterinēmija, insulīna rezistence, hiperglikēmija un hiperlaktēmija (skatīt apakšpunktu 4. 4).
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
35 HIV inficētiem pacientiem, kuriem, uzsākot kombinēto pretretrovīrusu terapiju (combination antiretroviral therapy - CART), ir smags imūndeficīts, var parādīties iekaisuma reakcija uz asimptomātiskiem vai esošiem oportūnistiskajiem patogēnajiem mikroorganismiem (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Rashes are usually mild to moderate, maculopapular erythematous cutaneous eruptions, with or without pruritus, located on the trunk, face and extremities.
Parasti izsitumi ir viegli vai mēreni, tie ir makulopapulāri, eritematozi ādas izsitumi, ar niezi vai bez tās, lokalizēti uz ķermeņa, sejas un ekstremitātēm.
Granulocytopenia was more frequently
Granulocitopēnija tika biežāk novērota bērniem.