qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
The Committee decided that Aldurazyme’ s benefits are greater than its risks for long-term enzyme replacement therapy in patients with a confirmed diagnosis of MPS I.
Komiteja nolēma, ka ieguvumi, lietojot Aldurazyme ilgtermiņa fermentaizstāšanas terapijā slimniekiem ar apstiprinātu MPS- I diagonozi, ir lielāki par šo zāļu radīto risku.
The Committee recommended that Aldurazyme be given marketing authorisation.
Komiteja ieteica izsniegt Aldurazyme reģistrācijas apliecību.
Aldurazyme has been authorised under ‘ Exceptional Circumstances’.
Aldurazyme ir reģistrētas „ izņēmuma kārtā ”.
This means that, because the disease is rare, it has not been possible to obtain complete information about Aldurazyme.
Tas nozīmē, ka nav bijis iespējams iegūt pilnīgu informāciju par Aldurazyme, jo šī slimība ir reta.
Every year, the European Medicines Agency (EMEA) will review any new information that may become available and this summary will be updated as necessary.
Katru gadu Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA) pārbaudīs jebkādu jaunu informāciju, kas kļūs pieejama, un vajadzības gadījumā atjauninās šo kopsavilkumu.
What information is still awaited for Aldurazyme?
Kāda informācija vēl ir sagaidāma par Aldurazyme?
The company that makes Aldurazyme will monitor patients receiving Aldurazyme, looking at reactions to the infusion and the development of antibodies.
Uzņēmums, kas ražo Aldurazyme, kontrolēs slimniekus, kuri saņem Aldurazyme, novērojot viņu reakciju uz infūziju un antivielu veidošanos.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Aldurazyme to Genzyme Europe B. V. on 10 June 2003.
Cita informācija par Aldurazyme Eiropas Komisija 2003. gada 10. jūnijā izsniedza Aldurazyme reģistrācijas apliecību, kas derīga visā Eiropas Savienībā, uzņēmumam Genzyme Europe B. V.
The record of Aldurazyme’ s designation as an orphan medicine is available here The full EPAR for Aldurazyme can be found here.
Pilns Aldurazyme EPAR teksts ir atrodams šeit.
This summary was last updated in 12-2007.
Šis kopsavilkums pēdējo reizi tika atjaunināts 12. - 2007.
Concentrate for solution for infusion
koncentrāts infūziju šķīduma pagatavošanai
Aldurazyme 100 U/ ml concentrate for solution for infusion
Aldurazyme 100 V/ ml koncentrāts infūziju šķīduma pagatavošanai.
1 ml contains 100 U (approximately 0.58 mg) of laronidase.
1 ml satur 100 V (apmēram 0, 58 mg) laronidāzes (laronidase).
Each vial of 5 ml contains 500 U of laronidase.
Katrs 5 ml flakons satur 500 V laronidāzes.
The activity unit (U) is defined as the hydrolysis of one micromole of substrate (4-MUI) per minute.
Aktivitātes vienība (V) norāda uz substrāta (4- MUI) viena mikromola hidrolīzi minūtē.
Laronidase is a recombinant form of human α -L-iduronidase and is produced by recombinant DNA technology using mammalian Chinese Hamster Ovary (CHO) cell culture.
Laronidāze ir cilvēka gēna α- L- iduronidāzes rekombinanta forma, kas izveidota ar rekombinantās DNS tehnoloģijas palīdzību, izmantojot zīdītāja – Ķīnas kāmja – olšūnu (ĶKO) kultūru.
Each vial of 5 ml contains 1.29 mmol sodium.
Katrs 5 ml flakons satur 1, 29 mmol nātrija.
A clear to slightly opalescent, and colourless to pale yellow solution.
Caurspīdīgs vai nedaudz zaigojošs bezkrāsains vai blāvi dzeltenīgs šķīdums.
Aldurazyme is indicated for long-term enzyme replacement therapy in patients with a confirmed diagnosis of Mucopolysaccharidosis I (MPS I; α -L-iduronidase deficiency) to treat the non- neurological manifestations of the disease (see section 5.1).
Aldurazyme ir paredzēts ilgtermiņa enzīmu aizstājterapijai, kas domāta pacientiem, kuriem ir diagnosticēta mukopolisaharidoze I (MPS I; α- L- iduronidāzes nepietiekamība), lai ārstētu neneiroloģiskas slimības izpausmes (skatīt apakšpunktu 5. 1.).
Aldurazyme treatment should be supervised by a physician experienced in the management of patients with MPS I or other inherited metabolic diseases.
Aldurazyme lietošanai jānotiek tāda ārsta kontrolē, kuram ir pieredze MPS I vai citu iedzimtu vielmaiņas slimību ārstēšanā.
Administration of Aldurazyme should be carried out in an appropriate clinical setting where resuscitation equipment to manage medical emergencies would be readily available.
Aldurazyme ievadīšanai jānotiek attiecīgā ārstniecības iestādē, kurā atrodas vajadzības gadījumā lietošanai gatava reanimācijas aparatūra.
The recommended dosage regimen of Aldurazyme is 100 U/ kg body weight administered once every week as an intravenous infusion.
Ieteicamā Aldurazyme lietošanas shēma ir 100 V/ kg ķermeņa masas kā intravenoza infūzija vienu reizi nedēļā.
The initial infusion rate of 2 U/ kg/ h may be incrementally increased every fifteen minutes, if tolerated, to a maximum of 43 U/ kg/ h.
Sākotnējo infūzijas devu – 2 V/ kg/ h, ja pacients to panes, pakāpeniski var palielināt ik pēc piecpadsmit minūtēm līdz maksimālajai devai 43 V/ kg/ h.
The total volume of the administration should be delivered in approximately 3-4 hours.
Kopējā zāļu deva jāievada apmēram 3- 4 stundu laikā.
For information on pre-treatment, see section 4.4 and for further instructions, see section 6.6.
Informāciju par iepriekšējo sagatavošanos skatīt 4. 4. apakšpunktā, bet sīkākas instrukcijas skatīt apakšpunktā 6. 6.
The safety and efficacy of Aldurazyme in patients older than 65 years have not been established and no dosage regimen can be recommended in these patients.
Nav noteikta Aldurazyme drošība un efektivitāte pacientiem, kuri ir vecāki par 65 gadiem, un tāpēc šādiem pacientiem nav iespējams ieteikt speciālu šo zāļu lietošanas shēmu.
The safety and efficacy of Aldurazyme in patients with renal or hepatic insufficiency have not been evaluated and no dosage regimen can be recommended in these patients.
Aldurazyme efektivitāte un drošība nav novērtēta pacientiem, kuriem ir nieru vai aknu mazspēja, un tāpēc šādiem pacientiem nav iespējams ieteikt speciālu šo zāļu lietošanas shēmu.
2 4.3 Contraindications
Kontrindikācijas
Severe hypersensitivity (e. g. anaphylactic reaction) to the active substance or to any of the excipients (see sections 4.4 and 4.8).
Izteikti paaugstināta jutība (piem., anafilaktiska reakcija) pret aktīvo vielu un/ vai jebkuru no palīgvielām (skatīt apakšpunktu 4. 4 un 4. 8).
Some of these IARs may be severe (see below).
Īpaši brīdinājumi un piesardzība lietošanā
Patients treated with Aldurazyme should be closely monitored and all cases of infusion-associated reactions, delayed reactions and possible immunological reactions reported.
Dažas reakcijas var būt smagas (skatīt tālāk).
Antibody status should be regularly monitored and reported.
Antivielu stāvoklis regulāri jāpārbauda, un par to jāsniedz pārskats.
Severe infusion associated reactions have been reported in patients with pre-existent severe underlying upper airway involvement and therefore specifically these patients should continue to be closely monitored and only be infused with Aldurazyme in an appropriate clinical setting where resuscitation equipment to manage medical emergencies would be readily available.
Ir ziņots par smagām, ar zāļu ievadīšanu saistītām reakcijām pacientiem, kuriem anamnēzē bijusi nopietna augšējo elpošanas ceļu saslimšana, un tāpēc jāturpina īpaši šādu pacientu novērošana, un Aldurazyme drīkst ievadīt vienīgi piemērotā ārstniecības iestādē, kurā atrodas, vajadzības gadījumā lietošanai gatava, reanimācijas aparatūra.
Patients with an acute underlying illness at the time of Aldurazyme infusion appear to be at greater risk for IARs.
Pacientiem, kuriem Aldurazyme infūzijas laikā ir akūta pamatslimība, pastāv lielāks ZISR risks.
Careful consideration should be given to the patient’ s clinical status prior to administration of Aldurazyme.
Pirms Aldurazyme ievadīšanas rūpīgi jāizvērtē pacienta klīniskais stāvoklis.
Based on the Phase 3 clinical trial, almost all patients are expected to develop IgG antibodies to laronidase, mostly within 3 months of initiation of treatment.
Pamatojoties uz 3. fāzes klīnisko pētījumu, ir sagaidāms, ka gandrīz visiem pacientiem attīstīsies IgG antivielas pret laronidāzi, lielākoties 3 mēnešu laikā no ārstēšanas sākuma.
Patients who have developed antibodies or symptoms of IARs should be treated with caution when administering Aldurazyme (see sections 4.3 and 4.8).
Pacienti, kuriem radušās antivielas vai ar zāļu ievadīšanu saistītas reakcijas, Aldurazyme ārstēšanā jālieto uzmanīgi (skatīt apakšpunktu 4. 3. un 4. 8.).
In clinical studies IARs were usually manageable by slowing the rate of infusion and by (pre-) treating the patient with antihistamines and/ or antipyretics (paracetamol or ibuprofen), thus enabling the patient to continue treatment.
Klīniskajos pētījumos ZISR parasti tika kontrolētas, palēninot zāļu ievadīšanas ātrumu un pirms tam pacientam nozīmējot prethistamīna līdzekļus un/ vai antipirētiskos līdzekļus (paracetamolu vai ibuprofēnu), kas ļāva turpināt pacienta ārstēšanu.
As there is little experience on resumption of treatment following prolonged interruption, use caution due to the theoretical increased risk of hypersensitivity reaction after treatment interruption.
Tā kā ir maz datu par ārstēšanas atsākšanu pēc ilgāka pārtraukuma, jāievēro piesardzība sakarā ar teorētiski lielāku paaugstinātas jutības reakcijas risku, atsākot lietot zāles pēc terapijas pārtraukšanas.
With initial administration of Aldurazyme or upon re-administration following interruption of treatment, it is recommended that patients be administered pretreatment medicines(antihistamines and/ or antipyretics) approximately 60 minutes prior to the start of the infusion, to minimise the potential occurrence of IARs.
Lai mazinātu iespējamo ar zāļu ievadīšanu saistīto reakciju rašanos, sākot Aldurazyme lietošanu vai arī atsākot lietošanu pēc ilgāka pārtraukuma, ieteicams apmēram 60 minūtes pirms zāļu ievadīšanas sākuma pacientam nozīmēt premedikāciju (prethistamīna līdzekļus un/ vai antipirētiskos līdzekļus).
If clinically indicated, administration of pretreatment medications with subsequent infusions of Aldurazyme should be considered.
Ja klīniski indicēts, jāapsver premedikācijas nozīmēšana ar turpmākām Aldurazyme infūzijām.
In case of a mild or moderate IAR, treatment with antihistamines and paracetamol/ ibuprofen should be considered and/ or a reduction in the infusion rate to half the infusion rate at which the reaction occurred.
Vieglu vai vidēju ar zāļu ievadīšanu saistītu reakciju gadījumā jāapsver ārstēšana ar prethistamīna līdzekli un paracetamolu/ ibuprofēnu un/ vai uz pusi jāsamazina zāļu ievadīšanas ātrums, pie kāda šī reakcija radās.
In case of a single severe IAR, the infusion should be stopped until the symptoms are resolved and treatment with antihistamines and paracetamol/ ibuprofen should be considered.
Atsevišķas spēcīgas ZISR gadījumā zāļu ievadīšana jāpārtrauc līdz visi simptomi pazūd, un jāapsver ārstēšana ar prethistamīna līdzekli un paracetamolu/ ibuprofēnu.
The infusion can be restarted with a reduction of the infusion rate to 1/ 2 – 1/ 4 the rate of the infusion at which the reaction occurred.
Zāļu ievadīšanu var atsākt, samazinot ievadīšanas ātrumu, pie kāda šī reakcija radās, par 1/ 2 – 1/ 4.
In case of a recurrent moderate IAR or re-challenge after a single severe IAR, pretreatment should be considered (antihistamines and paracetamol/ ibuprofen and/ or corticosteroids) and a reduction of the infusion rate to 1/ 2 – 1/ 4 the rate of the infusion at which the previous reaction occurred.
Atkārtotas ar zāļu ievadīšanu saistītas vidēji smagas reakcijas gadījumā vai atsākot zāļu ievadīšanu pēc vienreizējas smagas ZISR, jāapsver premedikācijas lietošana (prethistamīna līdzekļi un paracetamols/ ibuprofēns un/ vai kortikosteroīdi) un ātruma, pie kāda radās iepriekšējā reakcija, samazināšanu par 1/ 2 – 1/ 4.
As with any intravenous protein product, severe allergic-type hypersensitivity reactions are possible.
Tāpat kā lietojot citas intravenozi ievadāmas olbaltumvielas saturošas zāles, ir iespējamas smagas alerģiska tipa paaugstinātas jutības reakcijas.
If these reactions occur, immediate discontinuation of Aldurazyme is recommended and appropriate medical treatment should be initiated.
Ja parādās šādas reakcijas, ieteicams nekavējoties pārtraukt Aldurazyme lietošanu un sākt attiecīgu ārstēšanu ar medikamentiem.
3 This medicinal product contains sodium and is administered in 0.9% sodium chloride intravenous solution (see section 6.6).
3 Šīs zāles satur nātriju un tās tiek ievadītas intravenozi 0, 9% nātrija hlorīda šķīdumā (skatīt apakšpunktu 6. 6).
To be taken into consideration by patients on a controlled sodium diet.
Tas jāņem vērā pacientiem, kas ievēro diētu ar samazinātu nātrija saturu.
Based on its metabolism, laronidase is an unlikely candidate for Cytochrome P450 mediated interactions.
Pamatojoties uz laronidāzes metabolismu, maz ticams, ka laronidāze iesaistās mijiedarbībās, kas notiek ar citohroma P450 piedalīšanos.
Aldurazyme should not be administered simultaneously with chloroquine or procaine due to a potential risk of interference with the intracellular uptake of laronidase.
Aldurazyme nevajadzētu lietot vienlaicīgi ar hlorohīnu vai prokaīnu, jo pastāv risks, ka varētu tikt traucēta šūnu spēja izmantot laronidāzi.
There are inadequate data on the use of Aldurazyme in pregnant women.
Nav pietiekamu datu par Aldurazyme lietošanu grūtniecēm.
Animal studies do not indicate direct or indirect harmful effects on pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition and postnatal development (see section 5.3).
Pētījumi ar dzīvniekiem tiešu vai netiešu kaitīgu ietekmi uz grūtniecību, embrionālo/ augļa attīstību, dzemdībām vai pēcdzemdību attīstību neuzrāda (skatīt apakšpunktu 5. 3.).
Therefore Aldurazyme should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Tādēļ Aldurazyme grūtniecības laikā nevajadzētu lietot, ja vien nav absolūta nepieciešamība.
Laronidase may be excreted in milk.
Laronidāze var izdalīties ar pienu.
Because there are no data available in neonates exposed to laronidase via breast milk, it is recommended to stop breast-feeding during Aldurazyme treatment.
Tā kā nav datu par to, kā jaundzimušos ietekmē laronidāze, kas nonāk mātes pienā, Aldurazyme lietošanas laikā ieteicams pārtraukt zīdīšanu.
The majority of the related adverse events in the clinical trials were classified as infusion-associated reactions (IARs), experienced by 53% of the patients in the Phase 3 study (treated for up to 4 years) and 35% of the patients in the under 5 study (up to 1 year of treatment).
Tās radās 53% pacientu 3. fāzes pētījuma laikā (ārstēšanas ilgums līdz 4 gadiem) un 35% pacientu 5. pētījumā (ārstēšanas ilgums līdz 1 gadam).
Over time the number of these reactions decreased.
Laika gaitā šo reakciju daudzums samazinājās.
The majority of the IARs were mild or moderate in intensity.
Lielākā daļa ZISR bija vieglas vai vidēji smagas.
The most frequent adverse drug reactions (ADRs) were: headache, nausea, abdominal pain, rash, arthralgia, backpain, pain at extremity, flushing, pyrexia, infusion site reactions, blood pressure increased, oxygen saturation decreased tachycardia and chills.
Visbiežākās nevēlamās zāļu izraisītās blakusreakcijas (NZB) bija: galvassāpes, slikta dūša, sāpes vēderā, izsitumi, locītavu sāpes, muguras sāpes, sāpes ekstremitātēs, pietvīkums, drudzis, lokālas reakcijas infūzijas vietā, asinsspiediena paaugstināšanās, skābekļa saturācijas pazemināšanās, paātrināta sirdsdarbība un drebuļi.
ADRs to Aldurazyme reported during the Phase 3 study and its extension in a total of 45 patients age 5 years and older and treated up to 4 years are listed below using the following categories of frequency: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10).
3. fāzes pētījuma laikā un tā turpinājumā, kurā pavisam tika ārstēti 45 pacienti (vecāki par 5 gadiem) līdz četriem gadiem ilgi, tika ziņots par NZB saistībā ar Aldurazyme lietošanu, un tās ir uzskaitītas zemāk un klasificētas grupās atbilstoši to rašanās biežumam: ļoti bieži (≥ 1/ 10), bieži (≥ 1/ 100 līdz < 1/ 10).
Due to the small patient population, an ADR reported in a single patient is classified as common.
Pētījumā pacientu grupa bija maza, tādēļ NZB tika uzskatītas par biežām, ja tās radās1 pacientam.
System Organ Class
orgānu sistēma
Preferred Term
ieteiktais termins
body temperature increased,
bieži
oxygen saturation decreased
paaugstināta ķermeņa
common
temperatūra, samazināta skābekļa saturācija
paraesthesia, dizziness,
parestēzijas, reibonis
Respiratory, thoracic and mediastinal
Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības
respiratory distress, dyspnoea, cough
respirators distress, elpas trūkums, klepus
nausea, abdominal pain
slikta dūša, sāpes vēderā, vemšana, caureja
very common
ļoti bieži bieži
vomiting, diarrhoea rash
Ādas un zemādas audu bojājumi
common very common
izsitumi
Skin and subcutaneous tissue disorders angioneurotic edema, swelling face,
ļoti bieži
urticaria, pruritus, cold sweat, alopecia, hyperhidrosis arthropathy, arthralgia, back pain,
angioneirotiskā tūska, sejas pietūkums, nātrene, nieze,
Musculoskeletal and connective tissue ain extremity disorders
auksti sviedri, matu izkrišana, izteikta svīšana
very common
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi
musculoskeletal pain flushing Vascular disorders hypotension, pallor, peripheral coldness
artropātija, locītavu sāpes, muguras sāpes, sāpes ekstremitātēs
common very common common
ļoti bieži
pyrexia, Infusion site reaction
skeleta- muskuļu sāpes
very common
bieži
General disorders and administration site
Asinsvadu sistēmas traucējumi
conditions
piesarkums
chills, feeling hot, feeling cold, fatigue, influenza like illness
hipotensija, bālums, perifēro ķermeņa daļu vēsums
Immune
ļoti bieži
system disorders
reakcijas ievadīšanas vietā
anaphylactic reaction
reakcijas
Psychiatric disorders
Imūnās sistēmas traucējumi Psihiskie traucējumi
restlessness
anafilaktiska reakcija nemiers
common
bieži bieži
Most of the ADRs were mild to moderate in severity.
Lielākā daļa NZB bija vieglas vai vidēji smagas.
A single patient with pre-existing airway compromise developed a severe reaction three hours from the start of the infusion (at week 62 of treatment) consisting of urticaria and airway obstruction, requiring tracheostomy.
Tikai vienam pacientam, kuram jau iepriekš bija bijušas elpceļu problēmas, trīs stundas no zāļu ievadīšanas sākuma radās smaga reakcija (62. ārstēšanas nedēļā) un izpaudās kā nātrene un elpceļu obstrukcija, kuras novēršanai bija nepieciešama traheostomija.
This patient tested positive for IgE.
Šim pacientam bija pozitīvi IgE analīzes rezultāti.
Post-marketing experience of infusion associated reactions revealed reporting of pyrexia, chills and vomiting, mostly mild to moderate in intensity.
Ar zāļu ievadīšanu saistīto reakciju pēcreģistrācijas novērošanas pieredze atklāja, ka regulāri ir ziņots par lielākoties vieglu vai vidējas intensitātes hipertermiju, drebuļiem un vemšanu.
Additionally, a few patients who had a prior history of severe MPS I- related upper airway and pulmonary involvement, experienced severe reactions including bronchospasm, respiratory arrest, and facial oedema (see section 4.4).
Bez tam dažiem pacientiem, kuriem bija MPS I smaga forma ar augšējo elpceļu un plaušu bojājumu, radās smagas reakcijas, tai skaitā bronhu spazmas, elpošanas apstāšanās un sejas pietūkums (skatīt apakšpunktu 4. 4.).
Paediatric population ADRs to Aldurazyme reported during a Phase 2 study in a total of 20 patients, under 5 years of age and mainly of the severe phenotype, treated up to 12 months are listed below.
Bērnu grupa Ziņotās Aldurazyme izraisītās NZB no 2. fāzes pētījuma, kurā tika iekļauti 20 pacienti vecumā līdz 5 gadiem ar smagu fenotipu un kurus ārstēja līdz 12 mēnešiem ilgi, ir uzskaitītas zemāk.
ADRs were all mild to moderate in severity.
Intensitātes ziņā visas NZB bija vieglas vai vidēji smagas.
Preferred term
ieteiktais termins
blood pressure increased
Paaugstināts asinsspiediens
Very common
ļoti bieži
Cardiac disorders
samazināta skābekļa saturācija
oxygen
ļoti bieži
saturation decreased tachycardia
Sirds funkcijas traucējumi Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā
Very common Very common
tahikardija drudzis
General disorders and administration site conditions
ļoti bieži ļoti bieži
pyrexia chills
drebuļi
Very common Very common
ļoti bieži
5 In a phase 4 study 33 MPS1 patients received 1 of 4 dose regimens:
4. fāzes pētījumā 33 MPS I pacienti saņēma 1 no 4 terapijas shēmām:
100 U/ Kg IV every week (recommended dose), 200 U/ Kg IV every week, 200 U/ Kg IV every 2 weeks or 300 U/ Kg IV every 2 weeks.
100 V/ kg i. v. reizi nedēļā (ieteicamā deva), 200 V/ kg i. v. reizi nedēļā, 200 V/ kg i. v. reizi 2 nedēļās vai 300 V/ kg i. v. reizi 2 nedēļās.
The recommended dose group had the fewest number of patients who experienced ADRs and IARs.
Vismazāk NZB un ar zāļu ievadīšanu saistīto reakciju novēroja pacientiem ieteicamās devas grupā.
The type of IARs was similar to those seen in other clinical studies.
Ar zāļu ievadīšanu saistīto reakciju veidi bija līdzīgi citos klīniskajos pētījumos novērotajiem.
Immunogenicity Almost all patients developed IgG antibodies to laronidase.
Imunogenitāte Gandrīz visiem pacientiem attīstījās IgG antivielas pret laronidāzi.
Most patients seroconverted within 3 months of initiation of treatment; although seroconversion in patients under 5 years old with a more severe phenotype occurred mostly within 1 month (mean 26 days versus 45 days in patients 5 years and older).
Vairumam pacientu 3 mēnešu laikā kopš terapijas sākuma novēroja serokonversiju, tomēr pacientiem, kas jaunāki par 5 gadiem, ar smagāku fenotipu, serokonversija notika mēneša laikā (vidēji 26 dienās pret 45 dienām 5 gadus un vecāku pacientu gadījumā).
By the end of the Phase 3 study (or at time of early study withdrawal), 13/ 45 patients had no detectable antibodies by radioimmunoprecipitation (RIP) assay, including 3 patients that had never seroconverted.
3. fāzes pētījuma beigās (vai arī līdz agrīnai izslēgšanai no pētījuma) 13/ 45 pacientiem nebija ar radioimunoprecipitācijas (RIP) metodi konstatējamu antivielu, to skaitā bija 3 pacienti, kuriem nekad nebija notikusi serokonversija.
Patients with absent to low antibody levels showed a robust reduction in urinary GAG level, whereas patients with high antibody titers showed variable reduction in urinary GAG.
Pacientiem ar zemu vai nekonstatējamu antivielu līmeni bija novērojama izteikta urīna GAG koncentrācijas samazināšanās, turpretī pacientiem ar augstiem antivielu titriem bija novērojama dažādas pakāpes urīna GAG koncentrācijas samazināšanās.
The clinical significance of this finding is unknown since there were no consistent relationships between IgG antibody level and clinical efficacy endpoints.
Šī novērojuma klīniskā nozīme nav skaidra, jo nav novērota konsekventa saistība starp IgG antivielu līmeni un klīniskās efektivitātes mērķa parametru.
In addition 60 patients in the Phase 2 and 3 studies were tested for in-vitro neutralising effects.
Turklāt otrās un trešās fāzes pētījumos 60 pacienti in vitro tika pārbaudīti attiecībā uz neitralizējošu ietekmi.
Four patients (three in the Phase 3 study and one in the Phase 2 study) showed marginal to low level in vitro inhibition of laronidase enzymatic activity, which did not appear to impact clinical efficacy and/ or urinary GAG reduction.
Četriem pacientiem (trim pacientiem 3. fāzes pētījumā un vienam – 2. fāzes pētījumā) in vitro tika konstatēta zema vai robežstāvoklim raksturīga laronidāzes enzimātiskās aktivitātes inhibēšana, kas neietekmē klīnisko efektivitāti un/ vai GAG koncentrācijas samazināšanos urīnā.
The presence of antibodies did not appear to be related to the incidence of IARs, although the onset of IARs typically coincided with the formation of IgG antibodies.
Antivielu klātbūtne, domājams, nebija saistīta ar ZISR reakciju biežumu, lai gan bija raksturīgi, ka ZISR parādīšanās brīdis sakrita ar IgG antivielu veidošanos.
The occurrence of IgE antibodies was not fully explored.
IgE antivielu sastopamība netika pilnībā izpētīta.
Pharmacotherapeutic group:
Farmakoterapeitiskā grupa: enzīmi.
Enzymes, ATC code:
ATĶ kods:
Mucopolysaccharide storage disorders are caused by the deficiency of specific lysosomal enzymes required for the catabolism of glycosaminoglycans (GAGs).
Mukopolisaharīda uzkrāšanos izraisa glikozaminoglikānu (GAG) katabolismam nepieciešamo īpašo lizosomālo enzīmu nepietiekamība.
MPS I is a heterogeneous and multisystemic disorder characterised by the deficiency of α -L-iduronidase, a lysosomal hydrolase which catalyses the hydrolysis of terminal α -L-iduronic residues of dermatan sulfate and heparan sulfate.
MPS I ir heterogēna un multisistēmiska slimība, ko raksturo nepietiekams daudzums α- L- iduronidāzes, lizosomiskās hidrolāzes, kura katalizē dermatāna sulfāta un heparāna sulfāta beigu α- L- idurona radikāļu hidrolīzi.
Reduced or absent α -L-iduronidase activity results in the accumulation of the GAGs, dermatan sulfate and heparan sulfate in many cell types and tissues.
Pazeminātas α- L- iduronidāzes aktivitātes vai tās trūkuma rezultātā notiek GAG, dermatāna sulfāta un heparāna sulfāta uzkrāšanās daudzu tipu šūnās un audos.
The rationale for enzyme replacement therapy is to restore a level of enzymatic activity sufficient to hydrolyse the accumulated substrate and to prevent further accumulation.
6 Enzīmu aizstājterapijas pamatojums ir atjaunot pietiekamu enzimatīvās aktivitātes līmeni uzkrātā substrāta hidrolīzei un novērst turpmāko uzkrāšanos.
After intravenous infusion, laronidase is rapidly removed from the circulation and taken up by cells into lysosomes, most likely via mannose-6 phosphate receptors.
Pēc intravenozas infūzijas laronidāze ātri nonāk no asinsrites šūnu lizosomās, visticamāk ar mannozes- 6 fosfāta receptoru palīdzību.
Purified laronidase is a glycoprotein with a molecular weight of approximately 83 kD.
Attīrīta laronidāze ir glikoproteīns, kura molekulārais svars ir aptuveni 83 kD.
Laronidase is comprised of 628 amino acids after cleavage of the N-terminus.
Laronidāzi veido 628 aminoskābes pēc proteīnķēdes beigu N - grupas atšķelšanas.
The molecule contains 6 N-linked oligosaccharide modifications sites.
Molekula satur 6 N saišu oligosaharīda modifikācijas centrus.
Three clinical trials were performed with Aldurazyme to assess its efficacy and safety.
Lai novērtētu Aldurazyme lietošanas efektivitāti un drošību, ir veikti 3 klīniski pētījumi.
One study mainly assessed the safety and
Vienā klīniskajā pētījumā uzmanība galvenokārt tika pievērsta tam, lai novērtētu Aldurazyme ietekmi uz tādām MPS I sistēmiskām izpausmēm kā slikta fiziskās slodzes panesamība, obstruktīva plaušu slimība, augšējo elpošanas ceļu obstrukcija, samazināts kustību apjoms locītavās, palielinātas aknas un redzes traucējumi.
6 pharmacokinetics of Aldurazyme in patients less than 5 years old, but some efficacy measurements were included as well.
Vienā pētījumā tika vērtēta galvenokārt Aldurazyme lietošanas drošība un farmakokinētika pacientiem, kuri jaunāki par 5 gadiem, tajā tika iekļauts arī neliels efektivitātes vērtējums.
The third study was conducted to evaluate the pharmacodynamics and safety of different dose regimens of Aldurazyme.
Trešajā pētījumā tika izvērtēta dažādu Aldurazyme terapijas shēmu farmakodinamika un drošība.
To date there are no clinical data that demonstrate any benefit on the neurological manifestations of the disorder.
Līdz šim nav iegūti klīniskie dati, kas liecinātu par iedarbību uz slimības neiroloģiskajām izpausmēm.
The safety and efficacy of Aldurazyme was assessed in a randomised, double-blind, placebo controlled, Phase 3 Study of 45 patients, ranging in age from 6 to 43 years.
Aldurazyme drošība un efektivitāte tika novērtēta randomizētā, dubultaklā placebo kontrolētā 3. fāzes pētījumā, kurā piedalījās 45 pacienti vecumā no 6 līdz 43 gadiem.
Although patients representing the full range of the disease spectrum were enrolled, the majority of the patients were of the intermediate phenotype, with only one patient exhibiting the severe phenotype.
Lai gan tajā tika iekļauti pacienti, kuri pārstāvēja visu slimības spektra diapazonu, vairākums pacientu bija ar vidēji izteiktu fenotipu, un tikai viens pacients pārstāvēja smagu fenotipu.
Patients were enrolled with a Forced Vital Capacity (FVC) less than 80% of the predicted value and had to be able to stand for 6 minutes and to walk 5 meters.
Pacienti tika iekļauti, ja forsētā vitālā kapacitāte (FVC) bija mazāka par 80% no aprēķinātā, un tie spēja stāvēt 6 minūtes un iet 5 metrus.
Patients received either 100 U/ kg of Aldurazyme or placebo every week for a total of 26 weeks.
Pacienti saņēma vai nu 100 V/ kg Aldurazyme vai placebo katru nedēļu 26 nedēļu laikā.
The primary efficacy endpoints were changes in percent of predicted normal FVC and absolute distance travelled in the six-minute walk test (6MWT).
Primārie efektivitātes mērķa parametri bija procentuālās izmaiņas no aprēķinātā normālā FVC un absolūtās noietās distances sešu minūšu iešanas testā (6MWT).
All patients subsequently enrolled in an open label extension study where they all received 100 U/ kg of Aldurazyme every week for an additional 3.5 years (182 weeks).
Pēc tam visi pacienti tika iekļauti paplašinātā atklātas fāzes pētījumā, kura ietvaros viņi vēl 3, 5 gadus (182 nedēļas) visi katru nedēļu saņēma 100 V/ kg Aldurazyme.
Following 26 weeks of therapy, Aldurazyme-treated patients showed improved respiratory function and walking ability as compared to placebo as indicated below.
Pēc 26 nedēļu terapijas ar Aldurazyme ārstētiem pacientiem caurmērā plaušu funkcijas un iešanas spēja uzlabojās salīdzinājumā ar placebo lietotājiem, kas attēlots tabulā.
Phase 3, 26 weeks of treatment compared to placebo
3. fāze, 26 nedēļas ilga ārstēšana salīdzinājumā ar placebo
p value
p vērtība
Confidence interval (95%)
Ticamības intervāls (95%)
Percent Predicted
Procenti no aprēķinātā
mean
vidēji
FVC (percentage point)
normālā FVC (procenti)
median
caurmērā
The open label extension study showed improvement and/ or maintenance of these effects up to 208 weeks in the Aldurazyme/ Aldurazyme group and 182 weeks in the Placebo/ Aldurazyme group as indicated in the table below.
7 Paplašinātais atklātās fāzes pētījums parādīja šo rādītāju uzlabošanos un/ vai saglabāšanos iepriekšējā līmenī laika periodā līdz 208 nedēļām „ Aldurazyme/ Aldurazyme ” grupā un līdz 182 nedēļām „ Placebo/ Aldurazyme ” grupā, kā attēlots tabulā.
Mean change from pre-treatment baseline
Vidējās izmaiņas attiecībā pret stāvokli pirms ārstēšanas Procenti no aprēķinātā normālā FVC (%) 1
Aldurazyme/ Aldurazyme At 208 weeks
Aldurazyme/ Aldurazyme 208. nedēļā
Placebo/ Aldurazyme At 182 weeks
Placebo/ Aldurazyme 182. nedēļā
1
+ 13, 1
Percent predicted FVC (%)1 6 MWT (meters) Apnea/ Hypopnea Index (AHI) Shoulder flexion Range Of Motion (degrees) CHAQ/ HAQ Disability Index 2
indekss2 1
The decrease in percent predicted FVC is not clinically significant over this timeframe, and absolute lung volumes continued to increase commensurate with changes in height in growing paediatric patients.
Procentu no aprēķinātā normālā FVC samazināšanās šajā laika posmā nav klīniski nozīmīga, absolūtie plaušu tilpumi turpināja pieaugt, atbilstoši pacientu garuma pieaugumam bērnu populācijā.
2 Both groups exceeded the minimal clinically important difference (-0.24)
2 Abās grupās indeksa izmaiņas bija lielākas par minimālo klīniski nozīmīgo atšķirību (- 0, 24).
Of the 26 patients with abnormal liver volumes at pre-treatment baseline, 22 (85%) achieved a normal liver size by the end of the study.
22 (85%) pacientiem no 26, kuriem pirms ārstēšanas bija izmainīts aknu tilpums, pētījuma beigās aknu tilpums normalizējās.
There was a rapid reduction in the excretion of urinary GAG (µg/ mg creatinine) within the first 4 weeks, which was maintained through the remainder of the study.
Pirmajās 4 nedēļās tika novērota strauja ar urīnu izdalītā GAG (μg/ ml kreatinīna) samazināšanās, kas saglabājās visā pētījuma laikā.
Urinary GAG levels decreased by 77% and 66% in the Placebo/ Aldurazyme and Aldurazyme/ Aldurazyme groups, respectively; at the end of the study one-third of the patients (15 of 45) had reached normal urinary GAG levels.
Pētījuma beigās viena trešdaļa pacientu (15 no 45) bija ar normālu urīna GAG līmeni.
7 To address the heterogeneity in disease manifestation across patients, using a composite endpoint that summed up clinically significant changes across five efficacy variables (percent predicted normal FVC, 6MWT distance, shoulder flexion range of motion, AHI, and visual acuity) the global response was an improvement in 26 patients (58%), no change in 10 patients (22%), and a deterioration in 9 patients (20%).
Ņemot vērā to, ka slimības izpausmes pacientiem bija neviendabīgas, tika izmantots salikts mērķa parametrs, kas sastāvēja no piecu efektivitātes rādītāju klīniski nozīmīgo izmaiņu summas (procenti no aprēķinātā normālā FVC, 6MWT, kustību apjoms pleca locītavā fleksijā, AHI un redzes asums), kopējā atbildes reakcija bija uzlabošanās 26 pacientiem (58%), bez izmaiņām 10 pacientiem (22%) un pasliktināšanās 9 pacientiem (20%).
A Phase 2 open-label, 1-year study was conducted that mainly assessed the safety and pharmacokinetics of Aldurazyme in 20 patients less than 5 years of age at the time of enrolment (16 patients with the severe phenotype and 4 with the intermediate phenotype).
Ir veikts vienu gadu ilgs atklāts 2. fāzes pētījums, kura laikā galvenokārt tika vērtēta preparāta lietošanas drošība un farmakokinētika, lietojot Aldurazyme 20 pacientiem, kuru vecums iekļaušanas brīdī bija mazāks par 5 gadiem (16 pacienti ar smagu fenotipu un 4 pacienti ar vidēji smagu fenotipu).
The patients were scheduled to receive Aldurazyme 100 U/ kg weekly infusions for a total duration of 52 weeks.
Pacientiem bija noteikts 52 nedēļas reizi nedēļā infūzijas veidā saņemt pa 100 V/ kg Aldurazyme.
Four patients underwent dosage increases to 200 U/ kg for the last 26 weeks because of elevated urinary GAG levels at Week 22.
Četriem pacientiem pēdējās 26 nedēļās deva tika palielināta līdz 200 V/ kg, jo viņiem 22. nedēļā tika konstatēta GAG koncentrācijas palielināšanās urīnā.
Eighteen patients completed the study.
Šo pētījumu pabeidza astoņpadsmit pacienti.
Aldurazyme was well tolerated at both dosages.
Aldurazyme abas devas bija labi panesamas.
The mean urinary GAG level declined by 50% at Week 13 and was reduced by 61% at the end of the study.
Vidējā GAG koncentrācija samazinājās par 50% 13. nedēļā, un pētījuma beigās tika konstatēta tā samazināšanās par 61%.
Upon study completion, all patients showed reductions in liver size and 50% (9/ 18) had normal liver size.
Līdz pētījuma beigām visiem pacientiem bija samazinājušies aknu izmēri un 50% pacientu (9/ 18) bija normāli aknu izmēri.
The proportion of patients with mild left ventricular hypertrophy decreased from 53% (10/ 19) to 17% (3/ 18), and mean left ventricular mass normalized for body surface area decreased by 0.9 Z-Score (n=17).
Pacientu skaits ar nelielu kreisā kambara hipertrofiju samazinājās no 53% (10/ 19) līdz 17% (3/ 18), un vidējā kreisā kambara masa, izteikta uz ķermeņa virsmas laukumu, samazinājās par 0, 9 Z- Score (n=17).
Several patients showed an increase in height (n=7) and weight (n=3) for age Z-score.
Dažiem pacientiem tika novērota garuma (n=7) un svara (n=3) palielināšanās pret vecuma Z- score.
The younger patients with the severe phenotype (< 2.5 years) and all 4 patients with the intermediate phenotype exhibited a normal rate of mental development, whereas the older patients with a severe phenotype made limited or no gains in cognition.
Gados jaunākie pacienti ar smagu fenotipu (< 2, 5 gadi) un visi 4 pacienti ar vidēji smagu fenotipu intelektuāli attīstījās atbilstoši vecumam, bet gados vecākais pacients ar smagu fenotipu uzrādīja minimālu vai neuzrādīja nekādu progresu intelektuālajā ziņā.
A phase 4 study was conducted to evaluate the pharmacodynamic effects on urinary GAGs, liver volume, and 6MWT, of different Aldurazyme dose regimens.
Lai izvērtētu dažādu Aldurazyme terapijas shēmu farmakodinamisko ietekmi uz urīna GAG, aknu tilpumu un 6 minūšu iešanas testu (6MWT), tika veikts 4. fāzes pētījums.
In this 26-week open label study, 33 MPS1 patients received 1 of 4 dose regimens of Aldurazyme:
Šajā 26. nedēļu ilgajā atklātajā pētījumā 33 MPS I pacienti saņēma 1 no 4 Aldurazyme terapijas shēmām:
100 U/ Kg IV every week (recommended dose), 200 U/ Kg IV every week, 200 U/ Kg IV every 2 weeks; or 300 U/ KgIV every 2 weeks.
100 V/ kg i. v. reizi nedēļā (ieteicamā deva), 200 V/ kg i. v. reizi nedēļā, 200 V/ kg i. v. reizi 2 nedēļās vai 300 V/ kg i. v. reizi 2 nedēļās.
No definite benefit was shown with the higher doses over the recommended dose.
Lielākās devas neuzrādīja pārliecinošas priekšrocības salīdzinājumā ar ieteicamo devu.
The 200 U/ Kg IV every 2 weeks regimen may be an acceptable alternative for patients with difficulty receiving weekly infusions; however, there is no evidence that the long term clinical efficacy of these two dose regimens is equivalent.
8 Terapijas shēma 200 V/ kg i. v. reizi 2 nedēļās varētu būt pieņemama alternatīva pacientiem, kuriem ir sarežģīti saņemt infūzijas katru nedēļu, tomēr nav pierādījumu, ka šīm divām terapijas shēmām ir līdzvērtīga ilgtermiņa klīniskā efektivitāte.
This medicinal product has been authorised under “ Exceptional Circumstances”.
Šīs zāles ir reģistrēts „ ārkārtas apstākļos ”.
This means that due to the rarity of the disease it has not been possible to obtain complete information on this medicinal product.
Tas nozīmē, ka šīs slimības retās sastopamības dēļ nevar iegūt pilnīgu informāciju par šo zāļu lietošanas ieguvumu un risku.
The European Medicines Agency (EMEA) will review any new information which may become available every year and this SPC will be updated as necessary.
Eiropas zāļu aģentūra (EMEA) pārskatīs visu pieejamo jauno informāciju katru gadu un zāļu apraksts, ja nepieciešams, tiks papildināts.
After intravenous administration of laronidase with an infusion time of 240 minutes and at a dose of 100 U/ kg body weight pharmacokinetic properties were measured at Weeks 1, 12 and 26.
100 V/ kg ķermeņa masas, farmakokinētiskās īpašības tika noteiktas 1., 12. un 26. nedēļā.
Parameter
Parametrs
Infusion 1
1. infūzija
Infusion 12
12. infūzija
Infusion 26
26. infūzija
Mean ± SD
vidēji ± SD 0, 197 ± 0, 052
Mean ± SD
vidēji ± SD 0, 210 ± 0, 079
Mean ± SD
vidēji ± SD 0, 302 ± 0, 089
Cmax showed an increase over time.
Cmax parādīja pieaugumu laika gaitā.
The volume of distribution decreased with continued treatment, possibly related to antibody formation and/ or decreased liver volume.
Zāļu izkliedes tilpums samazinājās, turpinoties ārstēšanai, iespējams saistībā ar antivielu veidošanos un/ vai aknu tilpuma samazināšanos.
The pharmacokinetic profile in patients less than 5 years old was similar to that of older and less severely affected patients.
Pacientiem, kuri jaunāki par 5 gadiem vielas farmakokinētikas profils ir līdzīgs tam, kas novērots vecākiem pacientiem vai pacientiem, kuru stāvoklis ir vieglāks.
8 Laronidase is a protein and is expected to be metabolically degraded through peptide hydrolysis.
Laronidāze ir olbaltumviela, un vielmaiņas procesā ir sagaidāma tās sašķelšanās peptīdu hidrolīzes ceļā.
Consequently, impaired liver function is not expected to affect the pharmacokinetics of laronidase in a clinically significant way.
Rezultātā nav paredzams, ka aknu funkcijas pavājināšanās klīniski nozīmīgi ietekmētu laronidāzes farmakokinētiskās īpašības.
Renal elimination of laronidase is considered to be a minor pathway for clearance (see section 4.2).
Laronidāzes eliminācija caur nierēm ir uzskatāma par mazāko izvadīšanas ceļu (skatīt apakšpunktu 4. 2.).
Non-clinical data reveal no special hazard for humans based on conventional studies of safety pharmacology, single dose toxicity, repeated dose toxicity and toxicity to reproduction.
Ne- klīniskajos standartpētījumos iegūtie dati par farmakoloģisko drošību, atsevišķu devu toksicitāti, atkārtotu devu toksicitāti un toksisku ietekmi uz reproduktīvo funkciju par īpašu risku cilvēkam neliecina.
Genotoxic and carcinogenic potential are not expected.
Genotoksicitāte un iespējamā kancerogenitāte nav sagaidāma.
Sodium chloride Sodium phosphate monobasic, monohydrate Sodium phosphate dibasic, heptahydrate Polysorbate 80 Water for injections
Nātrija hlorīds Monobāziskais nātrija fosfāts, monohidrāts Dibāziskais nātrija fosfāts, heptahidrāts Polisorbāts 80 Ūdens injekcijām
In the absence of compatibility studies, this medicinal product must not be mixed with other medicinal products except those mentioned in 6.6.
Saderības pētījumu trūkuma dēļ zāles nedrīkst sajaukt ar citiem produktiem (izņemot apakšpunktā 6. 6. minētos).
Diluted solutions:
Atšķaidīti šķīdumi:
From a microbiological safety point of view, the product should be used immediately.
No mikrobioloģiskās drošības viedokļa produkts jāizlieto uzreiz.
If not used immediately, in-use storage should not be longer than 24 hours at 2°C - 8°C provided that dilution has taken place under controlled and validated aseptic conditions.
Ja tas nav tūlīt izlietots, sagatavota šķīduma uzglabāšanas laiks nedrīkst pārsniegt 24 stundas temperatūrā 2°C - 8°C, nodrošinot, ka šķīdums atrodas kontrolētos un apstiprinātos aseptiskos apstākļos.
Store in a refrigerator (2°C – 8°C).
Uzglabāt ledusskapī (2°C – 8°C)
5 ml concentrate for solution in a vial (type I glass) with a stopper (siliconised chlorobutyl rubber) and a seal (aluminium) with a flip-off cap (polypropylene).
5 ml koncentrāts šķīduma pagatavošanai flakonā (I tipa stikls) ar aizbāzni (silikonizēts hlorbutilgumija) un aizvākojums (alumīnijs) ar noplēšamu vāciņu (polipropilēns).
1, 10 and 25 vials.
1, 10 un 25 flakoni.
6.6 Special precautions for disposal and other handling
6. 6 Īpaši norādījumi atkritumu likvidēšanai, un norādījumi par sagatavošanu lietošanai
Each vial of Aldurazyme is intended for single use only.
Katrs Aldurazyme flakons ir paredzēts vienreizējai lietošanai.
The concentrate for solution for infusion has to be diluted with sodium chloride 9 mg/ ml (0.9%) solution for infusion using aseptic technique.
Koncentrāts infūziju šķīduma pagatavošanai jāatšķaida ar infūzijām domātu nātrija hlorīda 9 mg/ ml (0, 9%) šķīdumu, izmantojot aseptisku tehniku.
It is recommended that the diluted Aldurazyme solution be administered to patients using an infusion set equipped with a 0.2 µm in-line filter.
Ieteicams atšķaidīto Aldurazyme šķīdumu ievadīt pacientiem, lietojot infūzijas komplektu, kas ir aprīkots ar 0, 2 µm caurlaides filtru.
9 Preparation of the Aldurazyme Infusion (Use Aseptic Technique) Determine the number of vials to be diluted based on the individual patient's weight.
Sagatavošanās Aldurazyme ievadīšanai (jālieto aseptiskā tehnika) Ņemot vērā konkrētā pacienta svaru, nosakiet atšķaidāmo flakonu skaitu.
Remove the required vials from the refrigerator approximately 20 minutes in advance in order to allow them to reach room temperature (below 30˚ C).
Vajadzīgie flakoni jāizņem no ledusskapja apmēram 20 minūtes iepriekš, lai ļautu tiem sasniegt istabas temperatūru (ne augstāku par 30˚C).
Before dilution, visually inspect each vial for particulate matter and discoloration.
Pirms atšķaidīšanas vizuāli pārbaudiet katru flakonu, lai pārliecinātos, vai nav vielas daļiņu un nav mainījusies krāsa.
The clear to slightly opalescent and colourless to pale yellow solution should be free of visible particles.
Caurspīdīgajam vai nedaudz zaigojošam bezkrāsainam vai blāvi dzeltenīgajam šķīdumam jābūt bez saskatāmām vielas daļiņām.
Do not use vials exhibiting particles or discoloration.
Nedrīkst lietot flakonus, kuros var redzēt vielas daļiņas vai ir mainījusies krāsa.
Determine the total volume of infusion based on the individual patient's weight, either 100 ml (if body weight is less or equal than 20 kg) or 250 ml (if body weight is more than 20 kg) of sodium chloride 9 mg/ ml (0.9%) solution for infusion.
Ņemot vērā konkrētā pacienta svaru, nosakiet kopējo ievadāmo zāļu tilpumu – vai nu 100 ml (ja ķermeņa masa ir līdz 20 kg) vai 250 ml (ja ķermeņa masa pārsniedz 20 kg) nātrija hlorīda 9 mg/ ml (0, 9%) šķīduma infūzijām.
Withdraw and discard a volume of the sodium chloride 9 mg/ ml (0.9%) solution for infusion from the infusion bag equal to the total volume of Aldurazyme to be added.
No infūzijas maisiņa jāatsūc un jāizvada tāds infūzijām paredzētais nātrija hlorīda 9 mg/ ml (0, 9%) šķīduma tilpums, kas līdzinās kopējam pievienojamā Aldurazyme tilpumam.
Withdraw the required volume from the Aldurazyme vials and combine the withdrawn volumes.
Atsūciet nepieciešamo Aldurazyme daudzumu no flakoniem un apvienojiet atsūktos tilpumus.
Add the combined volumes of Aldurazyme to the sodium chloride 9 mg/ ml (0.9%) solution for infusion.
Pievienojiet apvienotos Aldurazyme tilpumus infūzijām domātajam nātrija hlorīda 9 mg/ ml (0, 9%) šķīdumam.
Mix the solution for infusion gently.
Viegli samaisiet šķīdumu infūzijai.
Prior to use visually inspect the solution for particulate matter.
Pirms izmantošanas vizuāli pārbaudiet, vai šķīdums nav duļķains.
Only clear and colourless solutions without visible particles should be used.
Drīkst lietot vienīgi caurspīdīgu un bezkrāsainu šķīdumu, kas nesatur redzamas vielas daļiņas.
10/ 06/ 2003 Date of latest renewal:
10/ 06/ 2003 Pēdējās pārreģistrācijas datums:
SPECIFIC OBLIGATIONS TO BE FULFILLED BY THE MARKETING AUTHORISATION HOLDER
Sīkāka informācija par šīm zālēm ir pieejama Eiropas zāļu aģentūras (EMEA) mājas lapā http: // www. emea. europa. eu. /
11 A.
11 PIELIKUMS II
Name and address of the manufacturer of the biological active substance
ĪPAŠAS SAISTĪBAS, KAS JĀIZPILDA REĢISTRĀCIJAS APLIECĪBAS ĪPAŠNIEKAM
BioMarin Pharmaceutical Inc, Galli Drive Facility, 46 Galli Drive, Novato, CA 94949, USA
BioMarin Pharmaceutical Inc, Galli Drive Facility, 46 Galli Drive, Novato, CA 94949, ASV
Genzyme Ltd., 37 Hollands Road, Haverhill, Suffolk CB9 8PU, United Kingdom
Genzyme Ltd., 37 Hollands Road, Haverhill, Suffolk CB9 8PU, Lielbritānija
The Marketing Authorisation Holder will continue to submit yearly PSURs unless otherwise specified by the CHMP
Reģistrācijas apliecības īpašnieks turpinās reizi gadā iesniegt periodiski atjaunojamos drošības ziņojumus (PSUR), ja vien Cilvēkiem paredzēto zāļu komiteja (CHMP) nenoteiks citus nosacījumus.
The Marketing Authorisation Holder shall complete the following programme of studies within the specified time frame, the results of which shall form the basis of the annual reassessment of the benefit/ risk profile.
Reģistrācijas apliecības īpašniekam jāizpilda šī pētījumu programma noteiktajā laikā, un tās rezultāti būs pamatā ikgadējai ieguvumu/ riska profila novērtēšanai
Clinical aspects:
Klīniskie aspekti
Regarding the MPS I registry already implemented.
Attiecībā uz jau ieviesto MPS I reģistru.
This Registry will collect long-term safety and efficacy data in patients treated with Aldurazyme as well as data on the natural progression of the disease in patients not on treatment.
Šis reģistrs apkopos ilgtermiņa drošības un efektivitātes datus par pacientiem, kuri ārstēti ar Aldurazyme, kā arī datus par slimības dabisko attīstību pacientiem, kas šādi ārstēti netiek.
Annual updates will be provided at the time of the annual reassessments.
Jaunie ikgadējie dati tiks iesniegti kopā ar ikgadējiem atkārtotiem novērtējuma rezultātiem.
13 A.
13 PIELIKUMS III
14 PARTICULARS TO APPEAR ON THE OUTER PACKAGING
MARĶĒJUMA TEKSTS
Aldurazyme 100 U/ ml concentrate for solution for infusion laronidase
Aldurazyme 100 V/ ml koncentrāts infūziju šķīduma pagatavošanai. laronidase
STATEMENT OF ACTIVE SUBSTANCE(S)
AKTĪVĀS( O) VIELAS( U) NOSAUKUMS( I) UN DAUDZUMS (I)
1 ml contains 100 U of laronidase.
1 ml satur 100 V laronidāzes.
Sodium chloride, Sodium phosphate monobasic monohydrate, Sodium phosphate dibasic heptahydrate, Polysorbate 80, Water for injections
Palīgvielas: nātrija hlorīds, monobāziskais nātrija fosfāta monohidrāts, dibāziskais nātrija fosfāta heptahidrāts, polisorbāts 80, ūdens injekcijām
1 vial of concentrate for solution for infusion.
1 flakons koncentrāta infūziju šķīduma pagatavošanai.
10 vials of concentrate for solution for infusion.
10 flakoni koncentrāta infūziju šķīduma pagatavošanai.
25 vials of concentrate for solution for infusion.
25 flakoni koncentrāta infūziju šķīduma pagatavošanai.
Any unused solution should be discarded.
Viss neizlietotais šķīdums jāiznīcina.
Gooimeer 10 NL-1411 DD Naarden The Netherlands
Reģistrācijas apliecības īpašnieks: « Genzyme Europe B. V. » Gooimeer 10 NL- 1411 DD Naarden Nīderlande
EU/ 1/ 03/ 253/ 001 1 Vial EU/ 1/ 03/ 253/ 002 10 Vials EU/ 1/ 03/ 253/ 003 25 Vials
EU/ 1/ 03/ 253/ 001 1 FLAKONS EU/ 1/ 03/ 253/ 002 10 FLAKONI EU/ 1/ 03/ 253/ 003 25 FLAKONI