qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Patients found to have a fungal infection should be treated for a minimum of 14 days and treatment should continue for at least 7 days after both neutropaenia and clinical symptoms are resolved.
Pacientiem ar diagnosticētu sēnīšu infekciju terapijai jābūt vismaz 14 dienas un terapija jāturpina vēl vismaz 7 dienas gan pēc neitropēnijas, gan klīnisko simptomu novēršanas.
Duration of treatment of invasive candidiasis should be based upon the patient’ s clinical and microbiological response.
Invazīvās kandidozes ārstēšanas ilgumu nosaka pacienta klīniskā un mikrobioloģiskā atbildes reakcija.
After signs and symptoms of invasive candidiasis have improved and cultures have become negative, a switch to oral antifungal therapy may be considered.
Kad invazīvās kandidozes simptomi ir uzlabojušies un kultūru uzsējums ir negatīvs, var apsvērt iespēju pāriet uz perorālu pretsēnīšu terapiju.
In general, antifungal therapy should continue for at least 14 days after the last positive culture.
Parasti pretsēnīšu terapija jāturpina vismaz 14 dienas pēc pēdējā pozitīvā kultūru uzsējuma.
Duration of treatment of invasive aspergillosis is determined on a case by case basis and should be based upon the severity of the patient’ s underlying disease, recovery from immunosuppression, and clinical response.
Invazīvās aspergilozes ārstēšanas ilgumu katrā gadījumā nosaka individuāli, un tas ir atkarīgs no pacienta pamatslimības smaguma pakāpes, imūndepresijas ārstēšanas rezultātiem un klīniskās atbildes reakcijas.
In general, treatment should continue for at least 7 days after resolution of symptoms.
Parasti ārstēšana jāturpina vismaz septiņas dienas pēc simptomu pazušanas.
Dosage in elderly patients In elderly patients (65 years of age or more), the area under the curve (AUC) is increased by approximately 30%.
Devas gados vecākiem pacientiem Gados vecākiem pacientiem (65 gadi un vecāki) zemlīknes laukums (AUC - area under the curve) palielinās par apmēram 30%.
However, no systematic dosage adjustment is required.
Tomēr sistemātiska devu piemērošana nav nepieciešama.
There is limited treatment experience in patients 65 years of age and older.
Ir ierobežota pieredze 65 gadus vecu un vecāku pacientu ārstēšanā.
Dosage in patients with renal impairment No dosage adjustment is necessary based on renal impairment (see section 5.2).
Devas pacientiem ar nieru darbības traucējumiem Devas nav jāpielāgo pacientiem ar nieru darbības traucējumiem (skatīt apakšpunktu 5. 2).
Dosage in patients with hepatic insufficiency For adult patients with mild hepatic insufficiency (Child-Pugh score 5 to 6), no dosage adjustment is needed.
Devas pacientiem ar aknu mazspēju Pieaugušiem pacientiem ar vieglas pakāpes aknu mazspēju (novērtējums pēc Child- Pugh skalas no 5 līdz 6) devu piemērošana nav nepieciešama.
For adult patients with moderate hepatic insufficiency (Child-Pugh score 7 to 9), CANCIDAS 35 mg daily is recommended based upon pharmacokinetic data.
Pieaugušiem pacientiem ar vidējas pakāpes aknu mazspēju (novērtējums pēc Child- Pugh skalas no 7 līdz 9), pamatojoties uz datiem par farmakokinētiku, ieteicams lietot katru dienu 35 mg CANCIDAS.
An initial 70 mg loading dose should be administered on Day-1.
1. dienā jāievada piesātinošā deva 70 mg.
(see section 4.4).
Nav klīniskās pieredzes par smagas pakāpes aknu mazspēju pieaugušiem pacientiem (novērtējums pēc Child- Pugh skalas lielāks par 9) un bērniem ar jebkādas pakāpes aknu mazspēju (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Co-administration with inducers of metabolic enzymes Limited data suggest that an increase in the daily dose of CANCIDAS to 70 mg, following the 70 mg loading dose, should be considered when co-administering CANCIDAS in adult patients with certain inducers of metabolic enzymes (see section 4.5).
Vienlaikus lietošana kopā ar metabolo enzīmu stimulētājiem Atsevišķi dati norāda, ka pēc CANCIDAS piesātinošās devas 70 mg, gadījumos, ja vienlaicīgi ar CANCIDAS pieaugušie pacienti lieto metabolo enzīmu stimulētājus, uzturošo devu var paaugstināt līdz 70 mg (skatīt apakšpunktu 4. 5).
When CANCIDAS is co-administered to paediatric patients (12 months to 17 years of age) with these same inducers of metabolic enzymes (see section 4.5), a CANCIDAS dose of 70-mg/ m2 daily (not to exceed an actual daily dose of 70 mg) should be considered.
Ja CANCIDAS lieto bērniem (no 12 mēnešu līdz 17 gadu vecumam) kopā ar tiem pašiem metabolo enzīmu stimulētājiem (skatīt apakšpunktu 4. 5), jāapsver iespēja lietot CANCIDAS devu 70- mg/ m2 dienā (nepārsniedzot faktisko devu 70 mg dienā).
3 4.3 Contraindications
Kontrindikācijas
Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients.
Paaugstināta jutība pret aktīvo vielu vai jebkuru palīgvielu.
4.4 Special warnings and precautions for use
Īpaši brīdinājumi un piesardzība lietošanā
Limited data suggest that less common non-Candida yeasts and non-Aspergillus moulds are not covered by caspofungin.
Ierobežoti dati liecina, ka no retāk sastopamām ne- Cancida rauga sēnītēm un ne- Aspergillus pelējuma sēnītēm kaspofungīns nepasargā.
The efficacy of caspofungin against these fungal pathogens has not been established.
Nav pētīta kaspofungīna efektivitāte pret šīm patogēnajām sēnītēm.
Concomitant use of CANCIDAS with cyclosporin has been evaluated in healthy adult volunteers and in adult patients.
Tika novērtēta vienlaicīga CANCIDAS un ciklosporīna lietošana veseliem pieaugušiem brīvprātīgajiem un pieaugušiem pacientiem.
Some healthy adult volunteers who received two 3 mg/ kg doses of cyclosporin with caspofungin showed transient increases in alanine transaminase (ALT) and aspartate transaminase (AST) of less than or equal to 3-fold the upper limit of normal (ULN) that resolved with discontinuation of the treatment.
Dažiem veseliem pieaugušiem brīvprātīgajiem, kuri saņēma divas 3 mg/ kg devas ciklosporīna kopā ar kaspofungīnu, īslaicīgi paaugstinājās alanīna transamināzes (ALAT) līmenis un asparāta transamināzes (ASAT) līmenis, līdz trijām reizēm pārsniedzot normas augšējo robežu (NAR); laboratorie rādītāji normalizējās pēc tam, kad ārstēšanu pārtrauca.
In a retrospective study of 40 patients treated during marketed use with CANCIDAS and cyclosporin for 1 to 290 days (median 17.5 days), no serious hepatic adverse events were noted.
Retrospektīvā pētījumā, kur 40 pacienti no 1 līdz 290 dienām (vidēji 17, 5 dienas) lietoja tirdzniecībā esošo CANCIDAS un ciklosporīnu, netika novērotas nopietnas nevēlamās blakusparādības aknās.
These data suggest that CANCIDAS can be used in patients receiving cyclosporin when the potential benefit outweighs the potential risk.
Dati liecina, ka CANCIDAS var lietot pacienti, kuri saņem ciklosporīnu, ja iespējamais labums atsver potenciālo risku.
Close monitoring of liver enzymes should be considered if CANCIDAS and cyclosporin are used concomitantly.
Vienlaicīgi lietojot CANCIDAS un ciklosporīnu, regulāri jāpārbauda aknu fermentu rādītāji.
In adult patients with mild and moderate hepatic impairment, the AUC is increased about 20 and 75%, respectively.
Pieaugušiem pacientiem ar vieglu un vidēju aknu mazspēju AUC palielinās attiecīgi par 20 un 75%.
A reduction of the daily dose to 35 mg is recommended for adults with moderate hepatic impairment.
Pieaugušiem ar vidējas pakāpes aknu mazspēju ieteicams samazināt devu līdz 35 mg.
There is no clinical experience in adults with severe hepatic insufficiency or in paediatric patients with any degree of hepatic insufficiency.
Nav klīniskās pieredzes par iedarbību pieaugušiem ar smagu aknu mazspēju vai bērniem ar jebkādas pakāpes aknu mazspēju.
A higher exposure than in moderate hepatic insufficiency is expected and CANCIDAS should be used with caution in these patients (see sections 4.2 and 5.2).
Iespējams, ka iedarbība ir ilgstošāka nekā vidējas mazspējas gadījumos un šādiem pacientiem CANCIDAS jālieto piesardzīgi (skatīt apakšpunktu 4. 2 un 5. 2).
The safety information on treatment durations longer than 4 weeks is limited.
Lietojot zāles ilgāk nekā 4 nedēļas, informācija par drošību ir ierobežota.
This medicinal product contains sucrose.
Šīs zāles satur saharozi.
Patients with rare hereditary problems of fructose intolerance or sucrase– isomaltase insufficiency should not take this medicinal product.
Pacienti ar retu iedzimtu fruktozes nepanesību vai saharozes- izomaltāzes nepietiekamību šīs zāles lietot nedrīkst.
4.5 Interaction with other medicinal products and other forms of interaction
Mijiedarbība ar citām zālēm un citi mijiedarbības veidi
Studies in vitro show that caspofungin acetate is not an inhibitor of any enzyme in the cytochrome P450 (CYP) system.
Pētījumi in vitro liecina, ka kaspofungīna acetāts neinhibē citohromālās sistemas P450 enzīmus.
In clinical studies, caspofungin did not induce the CYP3A4 metabolism of other substances.
Klīniskajos pētījumos kaspofungīns neinducēja citu vielu CYP3A4 metabolismu.
Caspofungin is not a substrate for P-glycoprotein and is a poor substrate for cytochrome P450 enzymes.
Kaspofungīns nav P - glikoproteīna substrāts un ir vājš citohromālo P450 enzīmu substrāts.
However, caspofungin has been shown to interact with other medicinal products in pharmacological and clinical studies (see below).
Tomēr farmakoloģiskie un klīniskie pētījumi liecina, ka kaspofungīns mijiedarbojas ar citām zālēm (skatīt zemāk).
In two clinical studies performed in healthy adult subjects, cyclosporin A (one 4 mg/ kg dose or two 3 mg/ kg doses 12 hours apart) increased the AUC of caspofungin by approximately 35%.
Divos klīniskajos pētījumos ar veseliem pieaugušiem, ciklosporīns A (viena 4 mg/ kg deva vai divas 3 mg/ kg devas ar 12 stundu starplaiku) palielināja kaspofungīnu AUC apmēram par 35%.
These AUC increases are probably due to reduced uptake of caspofungin by the liver.
Šo AUC palielināšanos, iespējams, izraisa samazināta kapsofungīna uzsūkšanās aknās.
CANCIDAS did not increase the plasma levels of cyclosporin.
CANCIDAS nepaaugstināja ciklosporīna līmeni plazmā.
There were transient increases in liver ALT and AST of less than or equal to 3-fold the upper limit of normal (ULN) when CANCIDAS and cyclosporin were co-administered, that resolved with discontinuation of the medicinal products.
Kad CANCIDAS lietoja vienlaicīgi ar ciklosporīnu, īslaicīgi novēroja alanīna transamināzes (ALAT) līmeņa un asparāta transamināzes (ASAT) līmeņa paaugstināšanos, kas līdz trīs reizēm pārsniedza normas augšējo robežu (NAR) un normalizējās pēc ārstēšanas pārtraukšanas.
In a retrospective study of 40 patients treated during marketed use with CANCIDAS and cyclosporin for 1 to 290 days (median 17.5 days), no serious hepatic adverse events were noted (see section 4.4).
Retrospektīvā pētījumā, kur 40 pacienti 1 līdz 290 dienas (vidēji 17, 5 dienas) tika ārstēti ar tirdzniecībā esošo CANCIDAS un ciklosporīnu, netika novērotas nopietnas nevēlamās blakusparādības aknās (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Close monitoring of liver enzymes should be considered if the two medicinal products are used concomitantly.
Lietojot vienlaicīgi abus preparātus, regulāri jāpārbauda aknu fermentu rādītāji.
CANCIDAS reduced the trough concentration of tacrolimus by 26% in healthy adult volunteers.
CANCIDAS samazina kopējo takrolima koncentrāciju par 26% veseliem pieaugušiem brīvprātīgajiem.
For patients receiving both therapies, standard monitoring of tacrolimus blood concentrations and appropriate tacrolimus dosage adjustments are mandatory.
Pacientiem, kuri lieto abus medikamentus, jāpārbauda takrolima koncentrācija asinīs un obligāti jākoriģē tā lietošanas devas.
Clinical studies in healthy adult volunteers show that the pharmacokinetics of CANCIDAS are not altered to a clinically relevant extent by itraconazole, amphotericin B, mycophenolate, nelfinavir, or tacrolimus.
Klīniskie pētījumi ar veseliem brīvprātīgajiem dalībniekiem liecina, ka itrakonozola, amfotericīna B, mikofenolāta, nelfinavīra vai takrolima lietošana klīniski būtiski nemaina CANCIDAS farmakokinētiku.
Caspofungin did not influence the pharmacokinetics of amphotericin B, itraconazole,
Kaspofungīns neietekmēja amfotericīna B, itrakonozola, rifampicīna vai mofetila mikofenolāta farmakokinētiku.
Although safety data are limited it appears that no special precautions are needed when amphotericin B, itraconazole, nelfinavir or mycophenolate mofetil are co-administered with caspofungin.
4 kaspofungīnu ar amfotericīnu B, itrakonazolu, nelfinavīru vai mofetila mikofenolātu, nav jāievēro īpaša piesardzība.
Rifampicin caused a 60% increase in AUC and 170% increase in trough concentration of caspofungin on the first day of co-administration when both medicinal products were initiated together in healthy adult volunteers.
Rifampicīns pirmajā dienā izraisīja kaspofungīna AUC pieaugumu par 60% un kopējās kaspofungīna koncentrācijas pieaugumu par 170% abu medikamentu vienlaicīgas lietošanas gadījumā veseliem pieaugušiem brīvprātīgajiem.
Caspofungin trough levels gradually decreased upon repeated administration.
Pēc atkārtotas lietošanas kaspofungīna kopējais līmenis pakāpeniski samazinājās.
After two weeks’ administration rifampicin had limited effect on AUC, but trough levels were 30% lower than in adult subjects who received caspofungin alone.
Pēc divu nedēļu rifampicīna lietošanas iedarbība uz AUC bija beigusies, bet kopējais līmenis bija par 30% zemāks nekā tiem pieaugušiem pacientiem, kuri saņēma tikai kaspofungīnu.
The mechanism of interaction could possibly be due to an initial inhibition and subsequent induction of transport proteins.
Mijiedarbības mehānisms, iespējams, saistās ar transporta proteīnu sākotnēju nomākšanu un sekojošu stimulāciju.
A similar effect could be expected for other medicinal products that induce metabolic enzymes.
Līdzīga iedarbība var būt sagaidāma arī citām zālēm, kas inducē metabolos enzīmus.
Limited data from population pharmacokinetics studies indicate that concomitant use of CANCIDAS with the inducers efavirenz, nevirapine, rifampicin, dexamethasone, phenytoin, or carbamazepine may result in a decrease in caspofungin AUC.
Ierobežotie populācijas farmakokinētiskie pētījumu dati liecina, ka vienlaicīga CANCIDAS un stimulatoru efavirenza, nevirapīna, rifampicīna, deksametazona, fenitoīna vai karbamazepīna lietošana var izraisīt kaspofungīna AUC pazemināšanos.
When co-administering inducers of metabolic enzymes, an increase in the daily dose of CANCIDAS to 70 mg, following the 70 mg loading dose, should be considered in adult patients (see section 4.2).
Vienlaicīgi nozīmējot CANCIDAS un metabolo enzīmu stimulatorus, ir jāapsver CANCIDAS uzturošās dienas devas palielināšana līdz 70 mg, kas seko sākuma 70 mg devai (skatīt apakšpunktu 4. 2).
In paediatric patients, results from regression analyses of pharmacokinetic data suggest that co-administration of dexamethasone with CANCIDAS may result in clinically meaningful reductions in caspofungin trough concentrations.
Farmakokinētikas datu regresa analīzes liecina, ka deksametazona lietošana kopā ar CANDIDAS var izraisīt klīniski būtisku kaspofungīna koncentrācijas samazināšanos bērniem.
This finding may indicate that paediatric patients will have similar reductions with inducers as seen in adults.
Dotā atrade var norādīt, ka bērniem, lietojot stimulētājus, būs līdzīga samazināšanās kā tas novērots pieaugušiem.
When CANCIDAS is co-administered to paediatric patients (12 months to 17 years of age) with inducers of drug clearance, such as rifampicin, efavirenz, nevirapine, phenytoin, dexamethasone, or carbamazepine, a CANCIDAS dose of 70-mg/ m2 daily (not to exceed an actual daily dose of 70 mg) should be considered.
Ja CANCIDAS lieto bērniem (no 12 mēnešu līdz 17 gadu vecumam) kopā ar metabolo enzīmu stimulētājiem, tādiem kā rifampicīnu, efavirenzu, nevirapīnu, fenitoīnu, deksametazonu vai karbamazepīnu, jāapsver iespēja lietot CANCIDAS devu 70- mg/ m2 dienā (nepārsniedzot faktisko devu 70 mg dienā).
4.6 Pregnancy and lactation
Grūtniecība un zīdīšana
For CANCIDAS, no clinical data on exposed pregnancies are available.
Klīniskie dati par CANCIDAS lietošanu grūtniecības laikā nav pieejami.
Caspofungin should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Kaspofungīnu nedrīkst lietot grūtniecības laikā, ja vien nav absolūta nepieciešamība.
There are no adequate data from the use of caspofungin in pregnant women.
Nav pietiekamu datu par kaspofungīna lietošanu grūtniecēm.
Caspofungin has been shown to cross the placental barrier in animal studies.
Pētījumi ar dzīvniekiem pierāda kaitīgu iedarbību (skatīt apakšpunktu 5. 3), kā arī to, ka kaspofungīns šķērso placentu.
The potential risk to the human foetus is unknown.
Potenciāls risks cilvēka auglim nav zināms.
Caspofungin is excreted in milk of lactating animals.
Kaspofungīns nokļūst dzīvnieku mātīšu pienā.
It is not known whether it is excreted in human milk.
Nav zināms, vai tas nokļūst arī mātes pienā.
Women receiving caspofungin should not breast-feed.
Lietojot kaspofungīnu, sieviete nedrīkst barot zīdaini ar krūti.
4.7 Effects on ability to drive and use machines
Ietekme uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus
4.8 Undesirable effects
Nevēlamās blakusparādības
Adult patients In clinical studies, 1440 adult individuals received single or multiple doses of CANCIDAS:
Pieaugušiem pacientiem Klīniskos pētījumos 1440 pieaugušie cilvēki saņēma vienreizējas vai atkārtotas CANCIDAS devas:
564 febrile neutropaenic patients (empirical therapy study), 125 patients with invasive candidiasis, 72 patients with invasive aspergillosis, 285 patients with localised Candida infections, and 394 individuals enrolled in Phase I studies.
564 febrili pacienti ar neitropēniju (empīriskās terapijas pētījumi), 125 pacienti ar invazīvo kandidozi, 72 pacienti ar invazīvo aspergilozi un 285 pacienti ar lokālām Candida infekcijām un 394 personas bija iesaistītas I fāzes pētījumos.
In the empirical therapy study patients had received chemotherapy for malignancy or had undergone hematopoietic stem-cell transplantation (including 39 allogeneic transplantations).
Empīriskās terapijas pētījumos pacienti saņēma ķīmijterapiju ļaundabīgo audzēju gadījumā vai viņiem transplantēja hemopoētiskās cilmes šūnas (39 gadījumos arī allogēnos transplantantus).
In the studies involving patients with documented Candida infections, the majority of the patients with invasive Candida infections had serious underlying medical conditions (e. g., haematologic or other malignancy, recent major surgery, HIV) requiring multiple concomitant medications.
Pētījumos pacientiem ar dokumentētām Candida infekcijām lielākajai daļai pacientu ar invazīvām Candida infekcijām bija arī nopietnas blakus slimības (piem., hematoloģiska vai kāda cita malignitāte, nesen pārciestas plašas ķirurģiskas operācijas, HIV), kuru ārstēšanai jālieto daudzas citas zāles.
Patients in the non-comparative Aspergillus study often had serious predisposing medical conditions (e. g., bone marrow or peripheral stem cell transplants, haematologic malignancy, solid tumours or organ transplants) requiring multiple concomitant medications.
Pacientiem, kas piedalījās nesalīdzinošajā Aspergillus pētījumā, bieži bija predisponējoši medicīniski stāvokļi (piem., kaula smadzeņu vai cilmes šūnu transplantanti), kuru ārstēšanai jālieto dažādas citas zāles.
Phlebitis was a commonly reported local injection-site adverse reaction in all patient populations.
Visās pacientu grupās visbiežāk sastopamās blakusparādības bija flebīts injekcijas vietā.
Other local reactions included erythema, pain/ tenderness, itching, discharge, and a burning sensation.
Citas lokālas reakcijas bija apsārtums, sāpes/ jūtīgums, nieze, izdalījumi un dedzinoša sajūta.
5 Reported clinical and laboratory abnormalities among all adult patients treated with CANCIDAS (total 989) were typically mild and rarely led to discontinuation.
5 Visiem pieaugušiem pacientiem (kopā 989), kurus ārstēja ar CANCIDAS, novērotās klīniskās un laboratoriskās novirzes no normas bija vāji izteiktas, un pētījums to dēļ bija jāpārtrauc reti.
The following adverse reactions were reported:
Novēroja šādas blakusparādības:
[Very common (≥ 1/ 10), Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10)]
[Ļoti bieži( ≥1/ 10), bieži (≥1/ 100, < 1/ 10)]
Blood and lymphatic system disorders:
Asins un limfātiskās sistēmas traucējumi:
Common: anaemia
Bieži: anēmija.
Common: headache
Bieži: galvassāpes.
Common: tachycardia
Bieži: tahikardija.
Common: phlebitis/ thrombophlebitis, flushing
Bieži: flebīts/ tromboflebīts, apsārtums.
Gastrointestinal disorders:
Kuņģa un zarnu trakta traucējumi:
Common: abdominal pain, nausea, diarrhoea, vomiting
Bieži: sāpes vēderā, nelabums, caureja, vemšana.
Common: rash, pruritus, sweating
Bieži: izsitumi, nieze, svīšana.
Very common: fever Common: pain, chills, infused-vein complications
Bieži: sāpes, drebuļi, komplikācijas infūzijas vēnā.
Common: elevated liver values (AST, ALT, alkaline phosphatase, direct and total bilirubin), increased serum creatinine, decreased haemoglobin, decreased haematocrit, blood potassium decreased, hypomagnesaemia, low albumin, decreased white blood cells, increased eosinophils, platelet count decreased, decreased neutrophils, increased urinary red blood cells, increased partial thromboplastin time, decreased total serum protein, increased urinary protein, increased prothrombin time, blood sodium decreased, increased urinary white blood cells and low calcium.
Bieži: paaugstināts aknu rādītāju lielums( ASAT, ALAT, sārmainā fosfatāze, tiešais un kopējais bilirubīns), paaugstināts seruma kreatinīns, pazemināts hemoglobīns, pazemināts hematokrīts, pazemināts kālija līmenis asinīs, hipomagniēmija, pazemināts albumīnu līmenis, samazināts balto asins ķermenīšu skaits, palielināts eozinofīlo leikocītu skaits, samazināts trombocītu skaits, samazināts neitrofīlo leikocītu skaits, palielināts eritrocītu skaits urīnā, palielināts daļējais tromboplastīna laiks, pazemināts kopējais olbaltumvielu līmenis serumā, palielināts olbaltumvielu līmenis urīnā, palielināts protrombīna laiks, samazināts nātrija līmenis asinīs, palielināts leikocītu skaits urīnā, zems kalcija līmenis.
High calcium has been reported as uncommon (≥ 1/ 1000, < 1/ 100).
Paaugstināts kalcija līmenis atzīmēts reti (≥1/ 1000, < 1/ 100).
Possible histamine-mediated symptoms have been reported including reports of rash, facial swelling, pruritus, sensation of warmth, or bronchospasm.
Ir saņemti ziņojumi par histamīna atbrīvošanās simptomiem līdzīgām pazīmēm, tai skaitā ziņojumi par izsitumiem, sejas pietūkumu, niezi, siltuma sajūtu vai bronhospazmu.
Anaphylaxis has been reported during administration of CANCIDAS.
Ir ziņots par anafilaktiskā šoka gadījumiem CANCIDAS lietošanas laikā.
Also reported in patients with invasive aspergillosis were pulmonary oedema, adult respiratory distress syndrome (ARDS), and radiographic infiltrates.
Pacientiem ar invazīvo aspergilozi ir ziņots par plaušu tūsku, pieaugušo elpošanas distresa sindromu (ARDS – adult respiratory distress syndrome) un rentgenoloģiski konstatētiem infiltrātiem.
Paediatric Patients In clinical studies, 171 paediatric patients received single or multiple doses of CANCIDAS:
Bērniem Klīniskos pētījumos 171 bērni saņēma vienreizējas vai atkārtotas CANCIDAS devas:
104 febrile, neutropenic patients; 56 patients with invasive candidiasis; 1 patient with esophageal candidiasis; and 10 patients with invasive aspergillosis.
104 febrili pacienti ar neitropēniju; 56 pacienti ar invazīvo kandidozi; 1 pacients ar barības vada kandidozi; un 10 pacienti ar invazīvo aspergilozi.
The overall safety profile of CANCIDAS in paediatric patients is generally comparable to that in adult patients.
CANCIDAS vispārējais drošības profils bērniem kopumā ir līdzīgs kā pieaugušiem pacientiem.
6 [Very common (≥ 1/ 10), Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10)]
6 [Ļoti bieži( ≥1/ 10), bieži (≥1/ 100, < 1/ 10)]
Common: flushing, hypotension
Bieži: apsārtums, hipotensija.
Elevated liver enzyme levels (AST, ALT)
Bieži: paaugstināti aknu fermentu līmeņi (ASAT, ALAT)
Common: rash, pruritus
Bieži: izsitumi, nieze.
Very Common: fever Common: chills, catheter site pain
Bieži: drebuļi, sāpes katetra ievadīšanas vietā.
Common: decreased potassium, hypomagnesemia, increased glucose, decreased phosphorus, increased phosphorus, and increased eosinophils.
Bieži: pazemināts kālija līmenis asinīs, hipomagniēmija, paaugstināts glikozes līmenis asinīs, pazemināts fosfora līmenis asinīs, paaugstināts fosfora līmenis asinīs un palielināts eozinofīlo leikocītu skaits.
As in adult patients, similar histamine-mediated symptoms have also been reported in paediatric patients.
Tāpat kā pieaugušiem pacientiem, ir saņemti ziņojumi par līdzīgiem ar histamīna atbrīvošanos saistītiem simptomiem arī bērniem.
Post-Marketing experience:
Pēcreģistrācijas pieredze:
The following post-marketing adverse events have been reported:
Ir ziņots par šādām novērotām nelabvēlīgām blakusparādībām:
Hepatic dysfunction
Aknu disfunkcija.
Swelling and peripheral oedema
Pietūkums un perifēra tūska.
Hypercalcaemia
Hiperkalciēmija.
4.9 Overdose
Pārdozēšana
Inadvertent administration of up to 140 mg of caspofungin in one day has been reported.
Ir ziņots par netīšu kaspofungīna ievadīšanu devā līdz pat 140 mg vienas dienas laikā.
These occurrences did not result in clinically important adverse experiences.
Šie gadījumi neapstiprināja klīniski nozīmīgu kaitīgu iedarbību.
Caspofungin is not dialysable.
Kaspofungīns nav dializējams.
5.1 Pharmacodynamic properties
Farmakodinamiskās īpašības
Pharmacotherapeutic group: antimycotics for systemic use, ATC Code:
Farmakoterapeitiskā grupa: pretsēnīšu līdzeklis sistēmiskai lietošanai, ATĶ kods:
Caspofungin acetate is a semi-synthetic lipopeptide (echinocandin) compound synthesised from a fermentation product of Glarea lozoyensis.
Eiropas zāļu aģentūra (EMEA) pārskatīs visu pieejamo jauno informāciju katru gadu un zāļu apraksts tiks papildināts, ja nepieciešams.
Caspofungin acetate inhibits the synthesis of beta (1,3)-D-glucan, an essential component of the cell wall of many filamentous fungi and yeast.
Kaspofungīna acetāts aizkavē beta (1, 3) - D- glukāna, kas ir daudzu šķiedrveida sēnīšu un raugu šūnapvalka galvenā sastāvdaļa, sintēzi.
Beta (1,3)-D-glucan is not present in mammalian cells.
Beta (1, 3) - D- glukāns nav sastopams zīdītāju šūnās.
7 Fungicidal activity with caspofungin has been demonstrated against Candida yeasts.
Kaspofungīnam ir fungicīda iedarbība uz Candida rauga sēnēm.
Studies in vitro and in vivo demonstrate that exposure of Aspergillus to caspofungin results in lysis and death of hyphal apical tips and branch points where cell growth and division occur.
Pētījumi in vitro un in vivo parāda, ka, pakļaujot Aspergillus kaspofungīna iedarbībai, notiek hifāli apikālo galotņu līze un to zaru punktu, kur notiek šūnu augšana un dalīšanās, bojāeja.
Caspofungin has in vitro activity against Aspergillus species (Aspergillus fumigatus [N = 75], Aspergillus flavus [N = 111], Aspergillus niger [N = 31], Aspergillus nidulans [N = 8], Aspergillus terreus [N = 52], and Aspergillus candidus [N = 3]).
(Aspergillus fumigatus [N = 75], Aspergillus flavus [N = 111], Aspergillus niger [N = 31], Aspergillus nidulans [N = 8], Aspergillus terreus [N = 52]) un Aspergillus candidus [N=3]).
Caspofungin also has in vitro activity against Candida species (Candida albicans [N = 1032], Candida dubliniensis [N = 100], Candida glabrata [N = 151], Candida guilliermondii [N = 67], Candida kefyr [N = 62], Candida krusei [N = 147], Candida lipolytica [N = 20], Candida lusitaniae [N = 80], Candida parapsilosis [N = 215], Candida rugosa [N = 1], and Candida tropicalis [N = 258]), including isolates with multiple resistance transport mutations and those with acquired or intrinsic resistance to fluconazole, amphotericin B, and 5-flucytosine.
(Candida albicans [N = 1032], Candida dubliniensis [N = 100], Candida glabrata [N = 151], Candida guilliermondii [N = 67], Candida kefyr [N = 62], Candida krusei [N = 147], Candida lipolytica [N = 20], Candida lusitaniae [N = 80], Candida parapsilosis [N = 215], Candida rugosa [N = 1] un Candida tropicalis [N = 258]), tai skaitā izolātiem ar multiplas rezistences transporta mutācijām, kā arī sēnītēm ar iegūtu vai esošu rezistenci pret flukonazolu, amfotericīnu B un 5- flucitozīnu.
Susceptibility testing was performed according to a modification of both the Clinical and Laboratory Standards Institute (CLSI, formerly known as the National Committee for Clinical Laboratory Standards [NCCLS]) method M38-A (for Aspergillus species) and method M27-A (for Candida species).
Jutīguma pārbaudes veica, izmantojot Klīnisko un Laboratoriju Standartu Institūta (Clinical and Laboratory Standards Institute - CLSI, iepriekš pazīstamu kā Nacionālās Klīnisko Laboratoriju Standartu komiteja [NCCLS]) metodes M- 38- A (Aspergillus ģints) un M27A metodes (Candida ģints) modifikācijas.
Mutants of Candida with reduced susceptibility to caspofungin have been identified in some patients during treatment.
Ārstēšanas laikā dažiem pacientiem identificēja Candida mutantus ar pazeminātu jutību pret kaspofungīnu.
However, standardised techniques for susceptibility testing for antifungal agents, including beta (1,3)-D-glucan synthesis inhibitors, have not been established.
Tomēr pagaidām nav izstrādāta standartizēta metode sēnīšu jutības noteikšanai pret dažādiem pretsēnīšu līdzekļiem, ieskaitot beta (1, 3) - D- glukāna sintēzes inhibitorus.
MIC values for caspofungin should not be used to predict clinical outcome, since a correlation between MIC values and clinical outcome has not been established.
MIK (minimālās inhibējošās koncentrācijas) rādītājus nevar izmantot, vērtējot iespējamos klīniskos rezultātus, jo nav noskaidrota saistība starp MIK un klīnisko iznākumu.
Development of in vitro resistance to caspofungin by Aspergillus species has not been identified.
In vitro Aspergillus sugu rezistences veidošanās pret kaspofungīnu nav konstatēta.
In limited clinical experience, resistance to caspofungin in patients with invasive aspergillosis has not been observed.
Ierobežotās klīniskās pieredzes laikā invazīvās aspergilozes pacientiem nav novērota rezistence pret kaspofungīnu.
The incidence of resistance to caspofungin by various clinical isolates of Candida and Aspergillus is unknown.
Rezistences sastopamības biežums pret kaspofungīnu dažādiem Candida un Aspergillus klīniskajiem izolātiem nav zināms.
Twenty-four patients had neutropaenia.
Invazīvā kandidoze pieaugušiem pacientiem: pētījumā, kurā salīdzināja kaspofungīnu un amfotericīnu B invazīvās kandidozes ārstēšanā, iesaistīja 239 pacientus, no kuriem 24 pacientiem bija neitropēnija.
The most frequent diagnoses were bloodstream infections (candidaemia) (77%, n=186) and Candida peritonitis (8%, n=19); patients with Candida endocarditis, osteomyelitis, or meningitis were excluded from this study.
Biežāk sastopamās diagnozes bija: asins infekcijas (kandidēmija) (77%, n=186) un CANCIDAS peritonīts (8%, n=19); pacientus ar Candidas endokardītu, osteomielītu vai meningītu izslēdza no pētījuma.
Caspofungin 50 mg once daily was administered following a 70 mg loading dose, while amphotericin B was administered at 0.6 to 0.7 mg/ kg/ day to non-neutropaenic patients or 0.7 to 1.0 mg/ kg/ day to neutropaenic patients.
Kaspofungīnu ievadīja piesātinošajā devā 70 mg, pēc tam uzturošajā devā 50 mg reizi dienā, amfotericīns B tika nozīmēts devā 0, 6 līdz 0, 7 mg/ kg/ dienā pacientiem bez neitropēnijas un devā 0, 7 – 1, 0 mg/ kg/ dienā neitropēniskiem pacientiem.
The mean duration of intravenous therapy was 11.9 days, with a range of 1 to 28 days.
Vidējais intravenozās terapijas ilgums bija 11, 9 dienas ar diapazonu no 1 līdz 28 dienām.
A favourable response required both symptom resolution and microbiological clearance of the Candida infection.
Tika uzskatīts, ka sasniegta laba atbildes reakcija, ja mazinājās gan klīniskie simptomi, gan ja mikrobioloģiskie uzsējumi vairs neuzrādīja Candida infekciju.
Two hundred twenty-four patients were included in the primary efficacy analysis (MITT analysis) of response at the end of IV study therapy; favourable response rates for the treatment of invasive candidiasis were comparable for caspofungin (73% [80/ 109]) and amphotericin B (62% [71/ 115]) [% difference 12.7 (95.6% CI -0.7, 26.0)].
IV pētījuma terapijas beigās 224 pacientus iekļāva primārajā efektivitātes analīzē (MITT analīze), pozitīvas reakcijas uz terapiju biežums abās terapijas grupās bija salīdzināms – kaspofungīna grupā 73% [80/ 109] un amfotericīna B grupā 62% [71/ 115] [% atšķirība 12, 7 (95, 6% CI – 0, 7, 26, 0)].
Among patients with candidaemia, favourable response rates at the end of IV study therapy were comparable for caspofungin (72% [66/ 92]) and amphotericin B (63% [59/ 94]) in the primary efficacy analysis (MITT analysis) [% difference 10.0 (95.0% CI -4.5, 24.5)].
IV pētījuma terapijas beigās pacientiem ar kandidēmiju laba atbildes reakcija uz terapiju abās grupās arī bija salīdzināma – kaspofungīna grupā 72% [66/ 92] un amfotericīna B grupā 63% [59/ 94] [% atšķirība 10, 0 (95, 0% CI – 4, 5, 24, 5)] (MITT analīze).
Data in patients with non-blood sites of infection were more limited.
Dati par pacientiem ar infekcijas lokalizāciju ārpus asins plūsmas bija ierobežoti.
Favourable response rates in neutropaenic patients were 7/ 14 (50%) in the caspofungin group and 4/ 10 (40%) in the amphotericin B group.
Labvēlīgas reakcijas diapazons neitropēnijas pacientiem bija 7/ 14 (50%) kaspofungīna grupā un 4/ 10 (40%) amfotericīna B grupā.
These limited data are supported by the outcome of the empirical therapy study.
Šos ierobežotos datus apstiprināja empīriskās terapijas pētījumu rezultāti.
Sixty-nine adult patients (age 18-80) with invasive aspergillosis were enrolled in an open-label, non-comparative study to evaluate the safety, tolerability, and efficacy of caspofungin.
Invazīvā aspergiloze pieaugušiem pacientiem: lai novērtētu kaspofungīna drošību, panesamību un efektivitāti, atklātā, nesalīdzinošā pētījumā, iesaistīja 69 pieaugušus pacientus (vecumā no 18 līdz 80 gadiem) ar invazīvo aspergilozi.
Patients had to be either refractory to (disease progression or failure to improve with other antifungal therapies given for at least 7 days) (84% of the enrolled patients) or intolerant of (16% of enrolled patients) other standard antifungal therapies.
Pacientiem bija jābūt nejūtīgiem pret standarta pretsēnīšu terapiju (slimība progresē vai stāvoklis neuzlabojas, lietojot citu pretsēnīšu terapiju vismaz septiņas dienas) (84% iesaistīto pacientu) vai standarta pretsēnīšu terapijas nepanesību (16% iesaistīto pacientu).
Most patients had underlying conditions (haematologic malignancy [N = 24], allogeneic bone marrow transplant or stem cell transplant [N = 18], organ transplant [N = 8], solid tumour [N = 3], or other conditions [N = 10]).
Invazīvās aspergilozes diagnosticēšanai un
Stringent definitions, modelled after the Mycoses Study Group Criteria, were used for diagnosis of invasive aspergillosis and for response to therapy (favourable response required clinically significant improvement in radiographs as well as in signs and symptoms).
8 ārstēšanas rezultātu izvērtēšanai tika lietotas striktas definīcijas, kas izstrādātas, balstoties uz Mikožu pētījumu grupas kritērijiem (par pozitīvu rezultātu uzskatīja klīniski nozīmīgu radioloģiskās atradnes un simptomu mazināšanos).
The mean duration of therapy was 33.7 days, with a range of 1 to 162 days.
Vidējais terapijas ilgums bija 33, 7 dienas, diapazonā no 1 līdz 162 dienām.
An independent expert panel determined that 41% (26/ 63) of patients receiving at least one dose of caspofungin had a favourable response.
Neatkarīgo ekspertu grupa noteica, ka 41% (26/ 63) pacientu, kuri saņēma vismaz vienu kaspofungīna devu, bija pozitīvs rezultāts.
For those patients who received more than 7 days of therapy with caspofungin, 50% (26/ 52) had a favourable response.
50% (26/ 52) pacientu, kas saņēma kaspofungīnu ilgāk nekā septiņas dienas, bija pozitīvs terapijas efekts.
The favourable response rates for patients who were either refractory to or intolerant of previous therapies
Pozitīvs iedarbības sastopamības biežums tiem pacientiem, kuri bija vai nu nejūtīgi pret standarta pretsēnīšu terapiju vai ar tās nepanesību, bija attiecīgi 36% (19/ 53) un 70% (7/ 10).
Although the doses of prior antifungal therapies in 5 patients enrolled as refractory were lower than those often administered for invasive aspergillosis, the favourable response rate during therapy with caspofungin was similar in these patients to that seen in the remaining refractory patients (2/ 5 versus 17/ 48, respectively).
Lai gan pieciem pacientiem, kurus iekļāva pētījumā kā nejūtīgus pret iepriekšējo ārstēšanu, iepriekš izmantotās pretsēnīšu līdzekļu devas bija mazākas nekā parasti lieto invazīvās aspergilozes ārstēšanā, pozitīvas atbildes reakcijas biežums, lietojot kaspofungīnu, bija līdzīgs tam, ko novēroja pārējiem refraktārās grupas pacientiem (attiecīgi 2/ 5 un 17/ 48).
The response rates among patients with pulmonary disease and extrapulmonary disease were 47% (21/ 45) and 28% (5/ 18), respectively.
Pozitīvu atbildes reakciju uz terapiju novēroja 47% (21/ 45) pacientiem ar plaušu slimībām un 28% (5/ 18) pacientu ārpus plaušu saslimšanām.
Among patients with extrapulmonary disease, 2 of 8 patients who also had definite, probable, or possible CNS involvement had a favourable response.
Starp pacientiem ar ārpus plaušu slimībām, diviem no astoņiem pacientiem, kuriem bija arī konstatēta varbūtēja vai iespējama CNS iesaistīšanās procesā, bija pozitīva reakcija uz terapiju.
Empirical Therapy in Febrile, Neutropaenic Adult Patients:
Empīriskā terapija febriliem neitropēniskiem pieaugušiem pacientiem:
A total of 1111 patients with persistent fever and neutropaenia were enrolled in a clinical study and treated with either caspofungin 50 mg once daily following a 70 mg loading dose or liposomal amphotericin B 3.0 mg/ kg/ day.
Klīniskajā pētījumā kopā tika iesaistīti 1111 pacienti ar pastāvīgu drudzi un neitropēniju, kuri tika ārstēti vai nu ar kaspofungīnu piesātinošajā devā 70 mg, pēc tam uzturošajā devā 50 mg, vai liposomālo amfotericīnu B 3, 0 mg/ kg/ dienā.
Eligible patients had received chemotherapy for malignancy or had undergone hematopoietic stem-cell transplantation, and presented with neutropaenia (< 500 cells/mm3 for 96 hours) and fever (> 38.0°C) not responding to ≥ 96 hours of parenteral antibacterial therapy.
Pacienti, ja bija nepieciešams, saņēma ķīmijterapiju ļaundabīgo audzēju gadījumā vai hematopoētisko cilmes šūnu transplantantus, un šiem pacientiem bija neitropēnija (< 500 šūnas/ mm3 96 stundas) un drudzis (> 38, 0°C), kuru gadījumos ≥96 stundas netika novērota atbildes reakcija uz parenterālo antibakteriālo terapiju.
Patients were to be treated until up to 72 hours after resolution of neutropaenia, with a maximum duration of 28 days.
Pacienti tika ārstēti vēl līdz pat 72 stundām pēc neitropēnijas novēršanas, ar kopējo maksimālo terapijas ilgumu 28 dienas.
However, patients found to have a documented fungal infection could be treated longer.
Tomēr pacienti, kuriem tika konstatēta sēnīšu infekcija, tika ārstēti ilgāk.
If the drug was well tolerated but the patient’ s fever persisted and clinical condition deteriorated after 5 days of therapy, the dosage of study drug could be increased to 70 mg/ day of caspofungin (13.3% of patients treated) or to 5.0 mg/ kg/ day of liposomal amphotericin B (14.3% of patients treated).
Ja pacientam drudzis nepārgāja un klīniskais stāvoklis neuzlabojās pēc 5 terapijas dienām, un zāles bija labi panesamas, pētījuma zāļu devu varēja palielināt: kaspofungīnam līdz 70 mg/ dienā (ārstēti 13, 3% pacientu) vai liposomālajam amfotericīnam B līdz 5, 0 mg/ kg/ dienā (ārstēti 14, 3% pacientu).
There were 1095 patients included in the primary Modified Intention-To-Treat (MITT) efficacy analysis of overall favourable response; caspofungin (33.9%) was as effective as liposomal amphotericin B (33.7%) [% difference 0.2 (95.2% CI – 5.6, 6.0)].
Primārās efektivitātes analīzē (MITT analīze) tika iekļauti 1095 pacienti, lai noteiktu vispārējo labas atbildes reakciju: kaspofungīns (33, 9%) bija tikpat efektīvs kā liposomālais amfotericīns B (33, 7%) [% atšķirība 0, 2 (95, 2% CI- 5, 6, 6, 0)].
An overall favourable response required meeting each of 5 criteria:
Vispārējai labas atbildes reakcijai tika noteikti katrs no 5 kritērijiem:
(1) successful treatment of any baseline fungal infection (caspofungin 51.9% [14/ 27], liposomal amphotericin B 25.9% [7/ 27]), (2) no breakthrough fungal infections during administration of study drug or within 7 days after completion of treatment (caspofungin 94.8% [527/ 556], liposomal amphotericin B 95.5% [515/ 539]), (3) survival for 7 days after completion of study therapy (caspofungin 92.6% [515/ 556], liposomal amphotericin B 89.2% [481/ 539]), (4) no discontinuation from the study drug because of drug-related toxicity or lack of efficacy (caspofungin 89.7% [499/ 556], liposomal amphotericin B 85.5% [461/ 539]), and (5) resolution of fever during the period of neutropaenia (caspofungin 41.2% [229/ 556], liposomal amphotericin B 41.4% [223/ 539]).
(1) veiksmīga jebkuras standarta sēnīšu infekcijas terapija (kaspofungīns 51, 9% [14/ 27], liposomālais amfotericīns B 25, 9% [7/ 27]), (2) novērsta sēnīšu infekcija pētījuma zāļu lietošanas laikā vai 7 dienu laikā pēc terapijas pabeigšanas (kaspofungīns 98, 4% [527/ 556], liposomālais amfotericīns B 95, 5% [515/ 539], (3) infekciozās atliekas 7 dienas pēc terapijas ar pētījuma zālēm pabeigšanas (kaspofungīns 92, 6% [515/ 556], liposomālais amfotericīns B 89, 2% [481/ 539], (4) neatcelta terapija zāļu izraisītās toksicitātes vai efektivitātes trūkuma dēļ (kaspofungīns 89, 7% [499/ 556], liposomālais amfotericīns B 85, 5% [461/ 539], (5) drudža novēršana neitropēnijas periodā (kaspofungīns 41, 2% [229/ 556], liposomālais amfotericīns B 41, 4% [223/ 539]).
Response rates to caspofungin and liposomal amphotericin B for baseline infections caused by Aspergillus species were, respectively, 41.7% (5/ 12) and 8.3% (1/ 12), and by Candida species were 66.7% (8/ 12) and 41.7% (5/ 12).
Atbildes reakcijas standarta infekciju, ko izraisīja Aspergillus celms, ārstēšanā ar kaspofungīnu un liposomālo amfotericīnu B attiecīgi bija 41, 7% (5/ 12) un 8, 3% (1/ 12), un Candida celmu izraisītiem attiecīgi 66, 7% (8/ 12) un 41, 7% (5/ 12).
Patients in the caspofungin group experienced breakthrough infections due to the following uncommon yeasts and moulds:
Pacientiem kaspofungīna grupā novēroja infekcijas terapijas pārtraukšanas gadījumos, ko izraisīja reti sastopamas rauga un pelējuma sēnītes:
Trichosporon species (1), Fusarium species (1), Mucor species (1), and Rhizopus species (1).
Trichosporon celma (1), Fusarium celma (1), Mucor celma (1) un Rhizopus celma (1).
Paediatric Patients The safety and efficacy of CANCIDAS was evaluated in paediatric patients 3 months to 17 years of age in two prospective, multicenter clinical trials.
Bērniem Divos prospektīvos, daudzcentru klīniskajos pētījumos bērniem no 3 mēnešu līdz 17 gadu vecumam tika izvērtēta CANCIDAS lietošanas drošība un efektivitāte.
The study design, diagnostic criteria, and criteria for efficacy assessment were similar to the corresponding studies in adult patients (see section 5.1).
(skatīt apakšpunktu 5. 1).
The first study, which enrolled 82 patients between 2 to 17 years of age, was a randomized, double- blind study comparing CANCIDAS (50 mg/ m2 IV once daily following a 70-mg/ m2 loading dose on Day 1 [not to exceed 70 mg daily]) to liposomal amphotericin B (3 mg/ kg IV daily) in a 2:1 treatment fashion (56 on caspofungin, 26 on liposomal amphotericin B) as empirical therapy in paediatric patients with persistent fever and neutropenia.
Pirmais pētījums, kurā tika iesaistīti 82 pacienti no 2 līdz 17 gadu vecumam, bija randomizēts, dubultakls pētījums, kurā tika salīdzināts CANCIDAS (50 mg/ m2 i. v. vienu reizi dienā pēc 70- mg/ m2 piesātinošās devas 1. dienā [nepārsniedzot 70 mg dienā]) un liposomālais amfotericīns B (3 mg/ kg i. v. dienā) ārstēšanas proporcijā 2: 1 (56 pacienti saņēma kaspofungīnu, 26 pacienti saņēma liposomālo amfotericīnu B) empīriskas terapijas veidā bērniem ar pastāvīgu drudzi un neitropēniju.
The overall success rates in the MITT analysis results, adjusted by risk strata, were as follows:
Vispārējās labas atbildes reakcijas MITT analīžu rezultātos, noregulējot ar riska koeficientu, bija sekojoši:
46.6% (26/ 56) for CANCIDAS and 32.2% (8/ 25) for liposomal amphotericin B.
46, 6% (26/ 56) CANCIDAS pacientu grupā un 32. 2% (8/ 25) liposomālā amfotericīna B pacientu grupā.
The second study was a prospective, open-label, non-comparative study estimating the safety and efficacy of caspofungin in paediatric patients (ages 6 months to 17 years) with invasive candidiasis, esophageal candidiasis, and invasive aspergillosis (as salvage therapy).
9 Otrais pētījums bija prospektīvs, atklāts, nesalīdzinošs pētījums, kurā tika vērtēta kaspofungīna lietošanas drošība un efektivitāte bērniem (no 6 mēnešu līdz 17 gadu vecumam) ar invazīvu kandidozi, barības vada kandidozi un invazīvu aspergilozi (kā glābšanas terapija).
Forty-nine patients were enrolled and received CANCIDAS at 50 mg/ m2 IV once daily following a 70-mg/ m2 loading dose on Day 1 (not to exceed 70 mg daily), of whom 48 were included in the MITT analysis.
Tika iesaistīti četrdesmit deviņi pacienti, kuri saņēma CANCIDAS 50 mg/ m2 IV vienu reizi dienā pēc 70- mg/ m2 piesātinošās devas 1. dienā (nepārsniedzot 70 mg dienā), no kuriem 48 tika iekļauti MITT analīzē.
Of these, 37 had invasive candidiasis, 10 had invasive aspergillosis, and 1 patient had esophageal candidiasis.
37 no tiem bija invazīva kandidoze, 10 bija invazīva aspergiloze, un 1 pacientam bija barības vada kandidoze.
The favorable response rate, by indication, at the end of caspofungin therapy was as follows in the MITT
Pabeidzot kaspofungīna terapiju, labvēlīgo atbildes reakciju daudzums MITT analīžu rezultātos, grupējot pēc indikācijas, bija sekojošs:
81% (30/ 37) in invasive candidiasis, 50% (5/ 10) in invasive aspergillosis, and 100% (1/ 1) in esophageal candidiasis.
81% (30/ 37) invazīvās kandidozes pacientu grupā, 50% (5/ 10) invazīvās aspergilozes pacientu grupā, un 100% (1/ 1) barības vada kandidozes gadījumā.
5.2 Pharmacokinetic properties
Farmakokinētiskās īpašības
Distribution Caspofungin is extensively bound to albumin.
Izplatība organismā Kaspofungīns intensīvi saistās ar albumīniem.
The unbound fraction of caspofungin in plasma varies from 3.5% in healthy volunteers to 7.6% in patients with invasive candidiasis.
Nesaistītā kaspofungīna frakcija plazmā svārstās no 3, 5% veseliem brīvprātīgiem dalībniekiem līdz 7, 6% pacientiem ar invazīvo kandidozi.
Distribution plays the prominent role in caspofungin plasma pharmacokinetics and is the rate-controlling step in both the alpha- and beta-disposition phases.
Izplatībai ir svarīga nozīme kaspofungīna plazmas farmakokinētikā, un tā samazina izplatības ātrumu alfa un beta dispozīcijas fāzēs.
The distribution into tissues peaked at 1.5 to 2 days after dosing when 92% of the dose was distributed into tissues.
Maksimālā koncentrācija audos parādās pēc 1, 5 līdz 2 dienām, kad 92% saņemtās devas ir nokļuvusi audos.
It is likely that only a small fraction of the caspofungin taken up into tissues later returns to plasma as parent compound.
Visticamāk tikai neliela daļa audos iekļuvušā kaspofungīna vēlāk atgriežas plazmā sākotnējā savienojuma veidā.
Therefore, elimination occurs in the absence of a distribution equilibrium, and a true estimate of the volume of distribution of caspofungin is currently impossible to obtain.
Tāpēc izvadīšana no organisma notiek apstākļos, kad sadalījums nav līdzsvarots un nav iespējams noteikt patieso kaspofungīna izplatības tilpumu.
Metabolism Caspofungin undergoes spontaneous degradation to an open ring compound.
Metabolisms Kaspofungīns spontāni šķeļas līdz vaļējā gredzena savienojumam.
Further metabolism involves peptide hydrolysis and N-acetylation.
Turpmākais metabolisms ietver peptīdu hidrolīzi un N- acetilāciju.
Two intermediate products, formed during the degradation of caspofungin to this open ring compound, form covalent adducts to plasma proteins resulting in a low-level, irreversible binding to plasma proteins.
Divi starpprodukti, kas veidojas kaspofungīna noārdīšanās procesā līdz vaļējā gredzena savienojumam, veido kovalentas saites ar plazmas proteīniem, kā rezultātā notiek zema līmeņa neatgriezeniska saistīšanās ar plazmas olbaltumvielām.
In vitro studies show that caspofungin is not an inhibitor of cytochrome P450 enzymes 1A2, 2A6, 2C9, 2C19, 2D6 or 3A4.
Pētījumi in vitro liecina, ka kaspofungīns nedarbojas kā citohromālo enzīmu P450 1A2, 2A6, 2C9, 2C19, 2D6 vai 3A4 inhibitors.