qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
32 If active tuberculosis is diagnosed, Humira therapy must not be initiated (see section 4.3).
Ja diagnosticēta aktīva tuberkuloze, Humira terapiju nedrīkst uzsākt (skatīt apakšpunktu 4. 3).
In patients who have several or significant risk factors for tuberculosis and have a negative test for latent tuberculosis, anti-tuberculosis therapy should also be considered before the initiation of Humira.
Arī pacientiem ar vairākiem vai nozīmīgiem tuberkulozes riska faktoriem un negatīvu latentas tuberkulozes testa rezultātu jāizvērtē prettuberkulozes terapijas nepieciešamība, pirms Humira lietošanas sākšanas.
Use of anti-tuberculosis therapy should also be considered before the initiation of Humira in patients with a past history of latent or active tuberculosis in whom an adequate course of treatment cannot be confirmed.
Prettuberkulozes terapija pirms Humira lietošanas sākšanas jāapsver arī pacientiem ar latentu vai aktīvu tuberkulozi anamnēzē, kuriem nevar apstiprināt adekvātu ārstēšanas kursu.
Some patients who have previously received treatment for latent or active tuberculosis have developed active tuberculosis while being treated with Humira.
Dažiem pacientiem, kuri iepriekš saņēmuši latentas vai aktīvas tuberkulozes ārstēšanu, Humira lietošanas laikā, attīstījusies aktīva tuberkuloze.
Allergic reactions
34 Alerģiskas reakcijas
Non-serious allergic reactions associated with Humira were uncommon during
Ar Humira lietošanu saistītas alerģiskas reakcijas, kas nebija smagas pakāpes, klīniskos pētījumos novēroja reti.
In the controlled portions of clinical trials of TNF-antagonists, more cases of malignancies including lymphoma have been observed among patients receiving a TNF-antagonist compared with control patients.
Klīnisko pētījumu par TNF- antagonistiem kontrolētajā daļā pacientiem, kuri saņēma TNF- antagonistus novēroja vairāk ļaundabīgu jaunveidojumu, tostarp limfomas gadījumu nekā kontrolgrupas pacientiem.
No studies have been conducted that include patients with a history of malignancy or in whom treatment with Humira is continued following development of malignancy.
Nav veikti pētījumi, kuros būtu piedalījušies pacienti ar ļaundabīgiem jaunveidojumiem anamnēzē vai tādi, kuros pacienti, kam radušies ļaundabīgi jaunveidojumi Humira terapijas laikā, turpinātu ārstēšanu.
All patients should be advised to seek immediate medical attention if they develop signs and symptoms suggestive of blood dyscrasias (e. g. persistent fever, bruising, bleeding, pallor) while on Humira.
Visiem pacientiem, Humira lietošanas laikā parādoties par asins diskrāzijām liecinošām pazīmēm un simptomiem (piemēram, nepārejošam drudzim, asinsizplūdumiem, asiņošanai, bālumam), jāiesaka nekavējoties
Discontinuation of Humira therapy should be considered in patients with confirmed significant haematologic abnormalities.
Pacientiem, kuriem tiek apstiprinātas nozīmīgas hematoloģiskas novirzes, jāapsver Humira terapijas pārtraukšanas nepieciešamība.
34 Vaccinations Similar antibody responses to the standard 23-valent pneumococcal vaccine and the influenza trivalent virus vaccination were observed in a study in 226 adult subjects with rheumatoid arthritis who were treated with adalimumab or placebo.
Pētījumā 226 pieaugušiem subjektiem ar reimatoīdo artrītu, kas tika ārstēti ar adalimumabu vai placebo, tika novērota līdzīga atbildes reakcija pret standarta 23- valento pneimokoku vakcīnu un gripas trivalento vīrusu vakcīnu.
Serious infections were seen in clinical studies with concurrent use of anakinra and another TNF-antagonist, etanercept, with no added clinical benefit compared to etanercept alone.
Klīniskos pētījumos ar vienlaicīgu anakinras un cita TNF- antagonista - etanercepta – lietošanu novērota nopietnu infekciju attīstība, un, salīdzinot ar etanercepta monoterapiju, papildu klīniskā ieguvuma nebija.
Because of the nature of the adverse events seen with the combination of etanercept and anakinra therapy, similar toxicities may also result from the combination of anakinra and other TNF-antagonists.
Kombinētas etanercepta un anakinras terapijas laikā novēroto blakusparādību veida dēļ līdzīga toksiska iedarbība iespējama arī kombinētas anakinras un citu TNF- antagonistu lietošanas gadījumā.
Concurrent administration of TNF-antagonists and abatacept has been associated with an increased risk of infections including serious infections compared to TNF-antagonists alone, without increased clinical benefit.
Vienlaicīga TNF- antagonistu un abatacepta lietošana, salīdzinot ar TNF- antagonistu monoterapiju, tiek saistīta ar paaugstinātu infekciju risku, tai skaitā nopietnu infekciju attīstībubez papildus klīniskā ieguvuma.
(See section 4.5).
Humira un abatacepta kombinācija nav ieteicama (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Small bowel obstruction
Tievo zarnu aizsprostojums
35 4.5 Interaction with other medicinal products and other forms of interaction
36 Mijiedarbība ar citām zālēm un citi mijiedarbības veidi 4. 5
Dizziness (including vertigo, vision disorder and fatigue) may occur following administration of Humira (see Section 4.8).
Pēc Humira lietošanas iespējams reibonis (arī vertigo, redzes traucējumi un nogurums) (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Humira was studied in 6,593 patients in controlled and open label trials for up to 60 months.
Humira tika pētīts 6593 pacientiem kontrolētos un atklātos pētījumos līdz 60 mēnešu garumā.
The data in Table 1 is based on the pivotal controlled Studies involving 4,355 patients receiving Humira and 2,487 patients receiving placebo or active comparator during the controlled period.
1. tabulā redzamie dati pamatojas uz pivotāliem kontrolētiem I – IX pētījumiem, kuros piedalījās 4355 pacienti, kas kontrolētajā periodā saņēma Humira, un 2487 pacienti, kas saņēma placebo vai aktīvo salīdzinājuma preparātu.
The proportion of patients who discontinued treatment due to adverse events during the double-blind, controlled portion of pivotal studies was 4.5% for patients taking Humira and 4.5% for control treated patients.
Pacientu daļa, kas pārtrauca ārstēšanu blakusparādību dēļ dubultaklās, kontrolētās pivotālo pētījumu daļās, bija 4, 5% pacientu, kas lietoja Humira, un 4, 5% ar kontrolpreparātu ārstēto pacientu.
36 Adverse events at least possibly causally-related to adalimumab for pivotal studies, both clinical and laboratory, are displayed by system organ class and frequency (very common ≥ 1/ 10; common ≥ 1/ 100 to < 1/ 10; uncommon ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100 and rare ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000) in Table 1 below.
37 (ļoti bieži ≥ 1/ 10; bieži ≥ 1/ 100 līdz < / 10; retāk ≥ 1/ 1000 līdz < 1/ 100 un reti ≥ 1/ 10 000 līdz < 1/ 1000).
System Organ Class Investigations
38 Nevēlamā blakusparādība Orgānu sistēmu grupa
Frequency Uncommon
Izmeklējumi
Adverse Reaction blood creatine phosphokinase increased, activated partial thromboplastin time prolonged, autoantibodies present
paaugstināts kreatīnfosfokināzes līmenis asinīs, pagarināts aktivētā parciālā tromboplastīna laiks, autoantivielu klātbūtne
vision disorder, ocular sensation disorders, infection, irritation or inflammation of the eye
redzes traucējumi, acs jutības traucējumi, infekcija, acs kairinājums vai iekaisums
ear discomfort (including pain and swelling)
diskomforta sajūta ausī (ieskaitot sāpes un pietūkumu)
37 System Organ Class Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Elpošanas sistēmas traucējumi, krūšu kurvja un videnes slimības
Adverse Reaction cough, nasopharyngeal pain
klepus, sāpes aizdegunē
diarrhoea, abdominal pain, stomatitis and mouth ulceration, nausea
caureja, sāpes vēderā, stomatīts un čūlas mutē, slikta dūša
Renal and urinary disorders
Nieru un urīnizvades sistēmasceļu traucējumitraucējumi
erythema multiforme, panniculitis
erythema multiforme, pannikulīts
rhabdomyolysis
rabdomiolīze
Metabolism and nutrition disorders
Vielmaiņas un uzturestraucējumi
38 System Organ Class Infections and infestations
Infekcijas un infestācijas
Injury and poisoning
Orgānu sistēmu grupa
Neoplasms benign, malignant and unspecified
Labdabīgi, ļaundabīgi un neprecizēti audzēji
skin papilloma
ādas papilloma
serum sickness, seasonal allergy
Seruma slimība, sezonāla alerģija
Hepato-biliary disorders
Aknu un/ vai žults izvades sistēmastraucējumi
39 Injection site reactions
Reakcijas injekcijas vietā
In the pivotal controlled trials, 15% of patients treated with Humira developed injection site reactions (erythema and/ or itching, haemorrhage, pain or swelling), compared to 9% of patients receiving placebo or active control.
Pivotālos kontrolētos pētījumos 14% ar Humira ārstēto pacientu radās reakcijas injekcijas vietā (apsārtums un/ vai nieze, asiņošana, sāpes vai pietūkums) salīdzinājumā ar 8% pacientu, kas saņēma placebo vai aktīvo kontrolpreparātu.
The infections consisted primarily nasopharyngitis, upper respiratory tract infection, and sinusitis.
Infekcijas pārsvarā bija nazofaringīts, augšējo elpceļu infekcijas, un sinusīts.
The incidence of serious infections was 0.04 per patient year in Humira treated patients and 0.03 per patient year in placebo and active control − treated patients.
41 Smagu infekciju sastopamība bija 0, 04 gadījumi uz pacientgadu ar Humira ārstētiem pacientiem un 0, 03 gadījumi uz pacientgadu ar placebo un aktīvo kontrolpreparātu ārstētiem pacientiem.
In controlled and open label studies with Humira, serious infections (including fatal infections, which occurred rarely) have been reported, which include reports of tuberculosis (including miliary and extra-pulmonary locations) and invasive opportunistic infections (e. g. disseminated or extrapulmonary histoplasmosis, blastomycosis, coccidioidomycosis, pneumocystis candidiasis, aspergillosis and listeriosis).
Kontrolētos un atklātos pētījumos ar Humira ziņots par smagām infekcijām (tostarp par letālām infekcijām, kas radās reti), piemēram, bija ziņojumi par tuberkulozi (tostarp miliāru un ārpusplaušu lokalizācijas) un invazīvām oportūnistiskām infekcijām (piemēram, diseminēta un ārpusplaušu histoplazmoze, blastomikoze, kokcidioidomikoze, pneimocista, kandidoze, aspergiloze un listerioze).
During the controlled portions of pivotal Humira trials at least 12 weeks in duration in patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis, psoriatic arthritis, ankylosing spondylitis, Crohn’ s disease or psoriasis, malignancies, other than lymphoma and non-melanoma skin cancer, were observed at a rate (95% confidence interval) of 5.9 (3.5, 9.9) per 1,000 patient-years among 3,853 Humira treated patients versus a rate of 4.3 (1.8, 10.4) per 1,000 patient-years among 2,183 control patients (median duration of treatment was 5.5 months for Humira and 3.9 months for control-treated patients).
Pivotālo Humira pētījumu vismaz 12 nedēļas ilgajās kontrolētajās daļās pacientiem ar vidēji smagu vai smagu reimatoīdo artrītu, psoriātisko artrītu, ankilozējošo spondilītu, Krona slimību vai psoriāzi ļaundabīgus jaunveidojumus, izņemot limfomu un nemelanomas ādas vēzi, novēroja (ar 95% ticamības intervālu) 5, 9 gadījumos (3, 5, 9, 9) uz 1000 pacientgadiem starp 3853 ar Humira ārstēto pacientu salīdzinājumā ar 4, 3 gadījumu (1, 8, 10, 4) uz 1000 pacientgadiem starp 2183 kontrolgrupas pacientiem (vidējais ārstēšanas ilgums bija 5, 5 mēneši Humira lietotājiem un 3, 9 mēneši kontrolgrupas pacientiem).
The rate (95% confidence interval) of non-melanoma skin cancers was 8.8 (5.7, 13.5) per 1,000 patient-years among Humira-treated patients and 2.6 (0.8, 8.0) per 1,000 patient-years among control patients.
Nemelanomas ādas vēža gadījumu sastopamība (95% ticamības intervāls) bija 8, 8 gadījumi (5, 7, 13, 5) uz 1000 pacientgadiem starp pacientiem, ārstētiem ar Humira, un 2, 6 gadījumi (0, 8, 8, 0) uz 1000 pacientgadiem kontrolgrupas pacientiem.
When combining controlled portions of these trials and ongoing open label extension studies with a median duration of approximately 1.7 years including 6,539 patients and over 16,000 patient-years of therapy, the observed rate of malignancies, other than lymphoma and non-melanoma skin cancers is approximately 10.1 per 1,000 patient years.
Apvienojot šo klīnisko pētījumu kontrolētās daļas un notiekošos piedaloties 6539 pacientiem un aptverot vairāk nekā 16000 terapijas pacientgadus, novērotā ļaundabīgo jaunveidojumu, izņemot limfomas un nemelanomas ādas vēža gadījumus, sastopamība ir aptuveni 10, 1 gadījumi uz 1000 pacientgadiem.
The observed rate of non-melanoma skin cancers is approximately 9.0 per 1,000 patient years, and the observed rate of lymphomas is approximately 1.1 per 1,000 patient years.
Novērotā nemelanomas ādas vēža sastopamība ir aptuveni 9, 0 gadījumi uz 1000 pacientgadiem un novērotā limfomu sastopamība ir aptuveni 1, 1 gadījumi uz 1000 pacientgadiem.
40 Autoantibodies
Autoantivielas
Liver Enzyme Elevations
42 Aknu enzīmu līmeņa paaugstināšanās
Rheumatoid arthritis clinical trials: in controlled rheumatoid arthritis clinical trials (RAstudies I − IV), elevations of ALT were similar in patients receiving adalimumab or placebo.
Reimatoīdā artrīta klīniskie pētījumi: kontrolētajos reimatoīdā artrīta klīniskajos pētījumos (RA pētījumi I - IV) AlAT paaugstināšanās pacientiem, kuri saņēma adalimumabu, bija tāda pati kā placebo grupā.
In patients with early rheumatoid arthritis (disease duration of less than 3 years) (RAstudy V), elevations of ALT were more common in the combination arm (Humira / methotrexate) compared to the methotrexate monotherapy arm or the Humira monotherapy arm.
Pacientiem ar nesen konstatētu reimatoīdo artrītu (slimības ilgums mazāk kā 3 gadi) (RA pētījums V) AlAT paaugstināšanos biežāk novēroja kombinācijas grupā (Humira/ metotreksāts), nekā metotreksāta monoterapijas vai Humira monoterapijas grupā.
In all rheumatoid arthritis, polyarticular juvenile idiopathic arthritis and psoriatic arthritis studies, patients with raised ALT were asymptomatic and in most cases elevations were transient and resolved on continued treatment.
Visos reimatoīdā artrīta, poliartikulāra juvenīlā idiopātiskā artrīta un psoriātiskā artrīta pētījumos, pacientiem AlAT paaugstināšanās bija asimptomātiska, vairumā gadījumu īslaicīga un turpinot ārstēšanu – izzuda.
System Organ Class Gastrointestinal disorders Hepatobiliary disorders Nervous system disorders
Orgānu sistēmu grupa
Adverse Reaction intestinal perforation reactivation of hepatitis B demyelinating disorders (e. g. optic neuritis, Guillain-Barré syndrome)
Nevēlamā blakusparādība
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi Aknu un/ vai žults izvades sistēmas traucējumi Nervu sistēmas slimības
interstitial lung disease, including pulmonary fibrosis
zarnu perforācija B hepatīta reaktivizēšanās demielinizējoši bojājumi (piemēram, optiskais neirīts, Guillain- Barré sindroms)
Skin and subcutaneous tissue disorders Immune system disorders Neoplasm benign, malignant and unspecified (including cysts and polyps)
Elpošanas sistēmas traucējumi, krūšu kurvja un videnes slimības Ādas un zemādas audu bojājumi Imūnās sistēmas traucējumi Labdabīgi, ļaundabīgi un neprecizēti audzēji (ieskaitot cistas un polipus)
41 No dose-limiting toxicity was observed during clinical trials.
Klīniskos pētījumos nenovēroja devu ierobežojošu toksisku ietekmi.
PHARMACOLOGICAL PROPERTIES
43 FARMAKOLOĢISKĀS ĪPAŠĪBAS 5.
Adalimumab also modulates biological responses that are induced or regulated by TNF, including changes in the levels of adhesion molecules responsible for leukocyte migration (ELAM-1, VCAM-1, and ICAM-1 with an IC50 of0.1-0.2 nM).
Adalimumabs arī modulē bioloģisko atbildes reakciju, ko inducē vai regulē TNF, tostarp adhēzijas molekulu, kas nosaka leikocītu migrāciju (ELAM– 1, VCAM– 1 un ICAM– 1 ar IC50 0, 1 – 0, 2 nM), daudzuma pārmaiņas.
Humira was evaluated in over 3000 patients in all rheumatoid arthritis clinical trials.
Humira tika pētīts vairāk nekā 3000 pacientiem visos reimatoīdā artrīta klīniskajos pētījumos.
RA study I evaluated 271 patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis who were ≥ 18 years old, had failed therapy with at least one disease-modifying, anti rheumatic drug and had insufficient efficacy with methotrexate at doses of 12.5 to 25 mg (10 mg if methotrexate-intolerant) every week and whose methotrexate dose remained constant at 10 to 25 mg every week.
RA pētījumā I pārbaudīja 271 pacientu ar vidēji smagu vai smagu aktīvu reimatoīdo artrītu, kas bija ≥ 18 gadus veci un kam iepriekš bija bijusi neefektīva terapija ar vismaz vienu slimību modificējošu pretreimatisma līdzekli un metotreksāts 12, 5 – 25 mg devā (10 mg, ja bija metotreksāta nepanesamība) katru nedēļu nebija pietiekami efektīvs, un kam metotreksāta deva bija nemainīgi 10 – 25 mg katru nedēļu.
RA study III evaluated 619 patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis who were ≥ 18 years old, and who had an ineffective response to methotrexate at doses of 12.5 to 25 mg or have been intolerant to 10 mg of methotrexate every week.
RA pētījumā III pārbaudīja 619 pacientus ar vidēji smagu vai smagu aktīvu reimatoīdo artrītu, kas bija ≥ 18 gadus veci un kuriem bija neefektīva atbildes reakcija pret metotreksāta 12, 5 – 25 mg devām vai bija10 mg metotreksāta (reizi nedēļā) nepanesamība.
The second received 20 mg of Humira every
Otrā saņēma 20 mg Humira katru nedēļu 52 nedēļas.
RA study IV primarily assessed safety in 636 patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis who were ≥ 18 years old.
44 RA pētījumā IV primāri vērtēja drošību 636 pacientiem ar vidēji smagu vai smagu aktīvu reimatoīdo artrītu, kas bija ≥ 18 gadus veci.
This study evaluated the efficacy of Humira 40 mg every other week/ methotrexate combination therapy, Humira 40 mg every other week monotherapy and methotrexate monotherapy in reducing the signs and symptoms and rate of progression of joint damage in rheumatoid arthritis for 104 weeks.
Šajā pētījumā tika vērtēta reimatoīdā artrīta locītavu bojājuma pazīmju un simptomu un progresēšanas ātruma samazināšanas efektivitāte pēc 104 nedēļām, lietojot katru otro nedēļu 40 mg Humira/ metotreksāta kombinācijas terapiju, 40 mg Humira monoterapiju, lietojot to katru otro nedēļu, un metotreksāta monoterapiju.
The primary end point in RA studies I, II and III and the secondary endpoint in RA study IV was the percent of patients who achieved an ACR 20 response at Week 24 or 26.
Primārais vērtētais raksturlielums RA pētījumā I, II un III un sekundārais vērtētais raksturlielums RA pētījumā IV bija procentuālais pacientu īpatsvars, kas sasniedza ACR 20 atbildes reakciju 24. vai 26. nedēļā.
The primary endpoint in RA study V was the percent of patients who achieved an ACR 50 response at Week 52.
RA pētījumā V primārais vērtētais raksturlielums bija procentuālais pacientu īpatsvars, kas sasniedza ACR 50 atbildes reakciju 52. nedēļā.
RA studies III and V had an additional primary endpoint at 52 weeks of retardation of disease progression (as detected by X-ray results).
III un IV pētījumā bija papildu primārie vērtētie raksturlielumi pēc 52 nedēļām – slimības progresēšanas aizkavēšanās (noteikta pēc rentgenogrammas rezultātiem).
Table 3 ACR Responses in Placebo-Controlled Trials (Percent of Patients)
ACR atbildes reakcijas ar placebo kontrolētos pētījumos (procentuālais pacientu īpatsvars)
In RA studies I-IV, all individual components of the ACR response criteria (number of tender and swollen joints, physician and patient assessment of disease activity and pain, disability index (HAQ) scores and CRP (mg/ dl) values) improved at 24 or 26 weeks compared to placebo.
RA pētījumos I – IV visas individuālās ACR atbildes reakcijas kritēriju sastāvdaļas (jutīgo un pietūkušo locītavu skaits, ārsta un pacienta vērtējums par slimības aktivitāti un sāpēm, darba spēju zuduma indeksa (HAQ) punkti un CRO (mg/ dl) raksturlielumi) pēc 24 vai 26 nedēļām salīdzinājumā ar placebo uzlabojās.
There
Bez tam ACR atbildes reakcija palika tai pašā līmenī lielākajai daļai pacientu atvērtajā pagarinātajā pētījuma fāzē līdz pat 104. nedēļai.
43 were 114 out of 207 patients who continued on Humira 40 mg every other week for 60 months.
114 no 207 pacientiem turpināja 40 mg Humira lietošanu katru otro nedēļu 60 mēnešus.
In RA study IV, the ACR 20 response of patients treated with Humira plus standard of care was statistically significantly better than patients treated with placebo plus standard of care (p < 0.001).
45 RA pētījumā IV ACR 20 atbildes reakcija Humira plus standarta aprūpi saņēmušajiem pacientiem bija statistiski labāka nekā pacientiem, kas saņēma placebo plus standarta aprūpi (p < 0, 001).
Response ACR 20
vērtībaa reakcija ACR 20
104
52. nedēļa 104. nedēļa ACR 50
0.317
0, 043 0, 140
104
52 / nedēļa 104. nedēļa ACR 70
< 0.001 < 0.001
< <
ACR 70 52
0, 001 0, 001
0.656
0, 317 0, 162
104
52. nedēļa 104. nedēļa
46.6%
0, 001 0, 001
a. p-value is from the pairwise comparison of methotrexate monotherapy and Humira/ methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test. b. p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and Humira/ methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test c. p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and methotrexate monotherapy using the Mann-Whitney U test
a. p vērtība iegūts no metotreksāta monoterapijas un Humira/ metotreksāta kombinētas terapijas atbilstošu pāru salīdzinājuma, izmantojot Mann- Whitney U testu. b. p vērtība iegūts no Humira monoterapijas un Humira/ metotreksāta kombinētas terapijas atbilstošu pāru salīdzinājuma, izmantojot Mann- Whitney U testu. c. p vērtība iegūts no Humira monoterapijas un metotreksāta monoterapijas atbilstošu pāru salīdzinājuma, izmantojot Mann- Whitney U testu.
Data from
Pēc 6 un 12 mēnešiem Humira/ metotrexate pacientiem tika konstatēts, ka locītavu izmaiņas radiogrāfiski ir progresējušas ievērojami mazāk nekā pacientiem, kuri saņēma tikai metotrexate (skatīt 5. tabulu).
44 the open-label extension phase indicate that the reduction in rate of progression of structural damage is maintained for 60 months in a subset of patients.
Pētījuma atvērtās pagarinātās fāzes dati liecina, ka strukturālo bojājumu progresijas pakāpes mazināšanās pacientu apakšgrupā turpinās 60 mēnešus.
Table 5 Radiographic Mean Changes Over 12 Months in RA Study III
Radiogrāfiskās izmaiņas RA pētījumā III 12 mēnešu laikā
p-value
p- vērtība < 0, 001c
(95% Confidence Intervalb)
Eroziju skalas punktu skaits
a
1, 6
Total Sharp Score Erosion score JSNd score
0, 0
2.6 (1.4, 3.8) 1.6 (0.9, 2.2) 0.9 (0.3, 1.4)
LSS( JSN) d punktu skaits metotreksāts a b
methotrexate b 95% confidence intervals for the differences in change scores between methotrexate and Humira. c Based on rank analysis d Joint Space Narrowing
95% ticamības intervāls punktu skaita atšķirībām starp metotreksātu un Humira. c pamatots ar kategoriju analīzi d Locītavas spraugas sašaurināšanās
Quality of life and physical function
Dzīves kvalitāte un fiziskās funkcijas
45 Health-related quality of life and physical function was assessed using the disability index of the Health Assessment Questionnaire (HAQ) in the four original adequate and well-controlled trials, which was a pre-specified primary endpoint at Week 52 in RA study III.
Visos četros adekvātos un labi kontrolētos pētījumos ar veselību saistīto dzīves kvalitāti un fiziskās funkcijas vērtēja, izmantojot Veselības vērtējuma aptaujas (Health Assessment Questionnaire (HAQ)) darba spēju zuduma indeksu, kas RA pētījumā III bija iepriekš noteiktais primārais vērtētais raksturlielums 52. nedēļā.
A statistically significant decrease in fatigue as measured by functional assessment of chronic illness therapy (FACIT) scores was seen in all three studies in which it was assessed (RA studies I, III, IV).
Statistiski ticams noguruma mazināšanās, kas noteikta ar funkcionālu hroniskas slimības terapijas vērtējumu (FACIT), punktu skaits bija visos trijos pētījumos, kuros tas tika vērtēts (RA pētījumi I, III, IV).
In RA study III, improvement in physical function was maintained through Week 260 (60 months) of open-label treatment.
RA pētījumā III fizikālo funkciju uzlabošanās tika novērota visa pētījuma atvērtās fāzes laikā līdz pat 260. nedēļai (60 mēnešiem).
In the open-label lead in phase (OL LI) patients were stratified into two groups, MTX (methotrexate)-treated or non-MTX- treated.
Atklātajā ievadfāzē (OL LI - open- label lead in phase) pacienti tika stratificēti divās grupās – ārstētie ar MTX (metotreksātu) vai kuri netika ārstēti ar MTX.
After 32 weeks or at disease flare, patients were eligible to enroll into the open label extension phase
Pēc 32 nedēļām vai slimības uzliesmojuma brīdī pacienti bija piemēroti iekļaušanai atklātajā pagarinājuma fāzē.
46 Table 8 Ped ACR Responses in the JIA study
8. tabula PedACR atbildes reakcijas JIA pētījumā
Disease flares at the end of 32 weeksa (n/ N)
48
36.8% (14/ 38)
64, 9% (24/ 37) b
64.9% (24/ 37)b
71, 4% (20/ 28) c
43.3% (13/ 30)
Slimības uzliesmojumi pēc 32 nedēļāma (n/ N)
71.4% (20/ 28)c
36, 8% (14/ 38)
PsA study II with 12-week duration, treated 100 patients who had an inadequate response to DMARD therapy.
PsA pētījumā II, kas ilga 12 nedēļas, tika ārstēts 100 pacientu, kuriem bija nepietiekama atbildes reakcija pret DMARD terapiju.
47 Table 9 ACR Response in Placebo-Controlled Psoriatic Arthritis Studies (Percent of Patients)
ACR atbildes reakcija ar placebo kontrolētajos psoriātiskā artrīta pētījumos (procentuālais pacientu īpatsvars)
Week 12 Week 24 ACR 70
12. nedēļa 24. nedēļa
Week 12 Week 24
24. nedēļa
*** p < 0.001 for all comparisons between Humira and placebo
*** p < 0, 001 visiem Humira un placebo salīdzinājumiem p < 0, 05 visiem Humira un placebo salīdzinājumiem * N/ A nav piemērojams
Radiographic changes were assessed in the psoriatic arthritis studies.
49 Psoriātiskā artrīta pētījumā tika vērtētas radiogrāfiskās izmaiņas.
Seventy-nine (20.1%) patients were treated concomitantly with disease modifying anti − rheumatic drugs, and 37 (9.4%) patients with glucocorticoids.
79 (20, 1%) pacienti tika vienlaikus ārstēti ar slimību modificējošām pretreimatisma zālēm un 37 (9, 4%) pacienti ar glikokortikoīdiem.
Subjects (n=215, 54.7%) who failed to achieve ASAS 20 at Weeks 12, or 16 or 20 received early escape open-label adalimumab 40 mg every other week subcutaneously and were subsequently treated as non-responders in the double-blind statistical analyses.
Subjekti (n = 215, 54, 7%), kuri 12., 16. vai 20. nedēļā nesasniedza ASAS 20, saņēma agrīnas izstāšanās nemaskētu adalimumabu, 40 mg, katru otro nedēļu subkutāni un pēc tam tika ārstēti kā tādi, kuriem dubultaklajās statistikas analīzēs nav atbildes reakcijas.
48 Table 10 – Efficacy Responses in Placebo-Controlled AS Study – Study I Reduction of Signs and Symptoms
50 10. tabula – Efektivitātes atbildes reakcijas placebo kontrolētā AS pētījumā – I pētījumā Pazīmju un simptomu mazināšanās
Similar trends (not all statistically significant) were seen in the smaller randomised, double − blind, placebo controlled AS study II of 82 adult patients with active ankylosing spondylitis.
Līdzīgas tendences (visas nebija statistiski ticamas) novēroja mazākā randomizētā, dubultaklā, placebo kontrolētā SA pētījumā II 82 pieaugušiem pacientiem ar aktīvu ankilozējošo spondilītu.
In CD Study I, 299 TNF-antagonist naive patients were randomised to one of four treatment groups; placebo at Weeks 0 and 2, 160 mg Humira at Week 0 and 80 mg at Week 2, 80 mg at Week 0 and 40 mg at Week 2, and 40 mg at Week 0 and 20 mg at Week 2.
CD pētījumā I 299 TNF antagonistus iepriekš nelietojuši pacienti tika nejaušināti iedalīti vienā no četrām terapijas grupām: placebo 0. un 2. nedēļā, 160 mg Humira 0. nedēļā un 80 mg 2. nedēļā, 80 mg 0. nedēļā un 40 mg 2. nedēļā, 40 mg 0. nedēļā un 20 mg 2. nedēļā.
In CD Study II, 325 patients who had lost response or were intolerant to infliximab were randomised to receive either 160 mg Humira at Week 0 and 80 mg at Week 2 or placebo at Weeks 0 and 2.
CD pētījumā II 325 pacienti, kuri bija izzudusi atbildes reakcija vai kuriem bija infliksimaba nepanesamība, tika nejaušināti iedalīti saņemt vai nu 160 mg Humira 0. nedēļā un 80 mg 2. nedēļā, vai placebo 0. un 2. nedēļā.
Maintenance of clinical remission was evaluated in CD study III (CHARM).
Klīniskās remisijas saglabāšanās tika vērtēta CD pētījumā III (CHARM).
At Week 4 patients were
CD pētījumā III 854 pacienti atklāti saņēma 80 mg 0. nedēļā un 40 mg 2. nedēļā.
49 randomised to 40 mg every other Week, 40 mg every Week, or placebo with a total study duration of 56 Weeks.
4. nedēļā pacienti tika nejaušināti iedalīti saņemt 40 mg katru otro nedēļu, 40 mg katru nedēļu vai placebo, un kopējais pētījuma ilgums bija 56 nedēļas.
Patients in clinical response (decrease in CDAI ≥ 70) at Week 4 were stratified and analysed separately from those not in clinical response at Week 4.
Pacienti ar klīnisku atbildes reakciju (CDAI samazināšanās ≥ 70) 4. nedēļā tika stratificēti un analizēti
CD study I and CD study II induction of remission and response rates are presented in Table 11.
CD pētījuma I un CD pētījuma II remisijas indukcija un atbildes reakcijas raksturlielumi parādīti 11. tabulā.
CDStudy I:
CC pētījums I:
Clinical remission
Klīniska remisija Klīniska atbildes reakcija (CR- 100)
Clinical response (CR- 100)
Visas p vērtības attiecas uz sapārotiem procentuālā īpatsvara salīdzinājumiem Humira un placebo p < 0, 001 *
24% 37% 49%
p < 0, 01 **
InCD Study III, at Week 4, 58% (499/ 854) of patients were in clinical response and were assessed in the primary analysis.
CD pētījumā III 4. nedēļā 58% (499/ 854) pacientu bija klīniska atbildes reakcija un viņi tika novērtēti primārajā analīzē.
Clinical remission results remained relatively constant irrespective of previous TNF-antagonist exposure.
Klīniskās remisijas rezultāti saglabājās relatīvi nemainīgi neatkarīgi no iepriekšējās ārstēšanas ar TNF- antagonistu.
50 Table 12 Maintenance of Clinical Remission and Response (Percent of Patients)
Klīniskās remisijas saglabāšanās un atbildes reakcija (pacientu procentuālais īpatsvars)
every other week
katru otro nedēļu
Week 56 Clinical remission Clinical response (CR-100)
56. nedēļa Klīniska remisija Klīniska atbildes reakcija (CR- 100)
* p < 0.001 for Humira versus placebo pairwise comparisons of proportions ** p < 0.02 for Humira versus placebo pairwise comparisons of proportions a Of those receiving corticosteroids at baseline
p < 0, 001 Humira, salīdzinot ar placebo sapārotiem attiecības salīdzinājumiem * ** p < 0, 02 for Humira, salīdzinot ar placebo sapārotiem attiecības salīdzinājumiem No tiem, kuri saņēma kortikosteroīdus sākotnēji a
Therapy continued beyond 12 Weeks did not result in significantly more responses (see section 4.2).
Terapijas turpināšana pēc 12. nedēļas neizraisīja nozīmīgi vairāk atbildes reakciju (skatīt apakšpunktu 4. 2).
Quality of Life
Dzīves kvalitāte
Psoriasis The safety and efficacy of Humira were studied in adult patients with chronic plaque psoriasis (≥ 10% BSA involvement and Psoriasis Area and Severity Index (PASI) ≥ 12 or ≥ 10) who were candidates for systemic therapy or phototherapy in randomised, double-blind studies.
52 Psoriāze Humira lietošanas drošība un efektivitāte tika pētīta pieaugušiem pacientiem ar hronisku zvīņveida psoriāzi (≥ 10% BSA iesaiste un Psoriāzes laukuma un smaguma pakāpes indekss (Psoriasis Area and Severity Index - PASI) ≥ 12 vai ≥ 10), kuri randomizētos, dubultmaskētos pētījumos bija kandidāti sistēmiskai terapijai vai fototerapijai.
Patients who maintained ≥ PASI 75 response at Week 33 and were originally randomised to active therapy in Period A, were re-randomised in period C to receive 40 mg Humira every other week or placebo for an additional 19 weeks.
Pacienti, kuriem saglabājās ≥PASI 75 atbildes reakcijas 33. nedēļā un sākotnēji bija nejaušināti iedalīti aktīvajai terapijai A periodā, tika atkārtoti randomizēti C periodā 40 mg Humira saņemšanai katru otro nedēļu vai placebo vēl papildus 19 nedēļas.
Patients receiving MTX who achieved a ≥ PASI 50 response at Week 8 and/ or 12 did not receive further dose increases.
Pacientiem, kuri saņēma MTX un sasniedza ≥PASI 50 atbildes reakciju 8. un/ vai 12. nedēļā, deva vairāk netika palielināta.
In Psoriasis Studies I and II, a primary endpoint was the proportion of patients who achieved a PASI 75 response from baseline at Week 16 (see Tables 13 and 14).
Psoriāzes pētījumos I un II primārais vērtētais raksturlielums bija pacientu daļa, kuri sasniedza PASI 75 atbildes reakciju no sākotnējā brīža līdz 16. nedēļai (skatīt 11. un 12. tabulu).
Table 13 Ps Study I (REVEAL) - Efficacy Results at 16 Weeks
Ps pētījums I (REVEAL) Efektivitātes rezultāti 16. nedēļā
≥ PASI 75
≥PASI 75a
40 mg eow N=814 n (%)
Humira 40 mg kon N=814 n (%) 578 (70, 9) b 163 (20, 0) b
163 (20.0)b 506 (62.2)b
Procentuālais pacientu īpatsvars, kuri sasniedza PASI 75 atbildes reakciju, tika aprēķināts pielāgojot a
Percent of patients achieving PASI75 response was calculated as center- adjusted rate b p < 0.001, Humira vs. placebo
pēc centra b p < 0, 001, Humira, salīdzinot ar placebo
Table 14 Ps Study II (CHAMPION) Efficacy Results at 16 Weeks
Ps pētījums II (CHAMPION) Efektivitātes rezultāti 16. nedēļā
Humira 40 mg eow N=108 n (%)
Humira 40 mg kon N=108 n (%) 86 (79, 6) a, b
Clear/ minimal a p < 0.001 Humira vs. placebo b p < 0.001 Humira vs. methotrexate c p < 0.01 Humira vs. placebo d p < 0.05 Humira vs. methotrexate
tīrais/ minimālais p < 0, 001 Humira, salīdzinot ar placebo a b p < 0, 001 Humira, salīdzinot ar metotreksāts c p < 0, 01 Humira, salīdzinot ar placebo d p < 0, 05 Humira, salīdzinot ar metotreksāts
In Psoriasis Study I, 28% of patients who were PASI 75 responders and were re-randomised to placebo at Week 33 compared to 5% continuing on Humira, p < 0.001, experienced “ loss of adequate response” (PASI score after Week 33 and on or before Week 52 that resulted in a < PASI 50 response relative to baseline with a minimum of a 6-point increase in PASI score relative to Week 33).
53 nedēļas, kura rezultātā bija < PASI 50 atbildes reakcija salīdzinājumā ar sākotnējo stāvokli ar minimālu PASI punktu skaita palielināšanos par 6 punktiem salīdzinājumā ar 33. nedēļu).
52 Immunogenicity
Imunogenitāte
In patients with Crohn’ s disease, anti-adalimumab antibodies were identified in 7/ 269 subjects (2.6%) treated with adalimumab.
Anti- adalimumaba antivielas tika konstatētas 7/ 269 pacientiem ar Krona slimību (2, 6%), kas tika ārstēti ar adalimumabu.
In patients with psoriasis, anti-adalimumab antibodies were identified in 77/ 920 subjects (8.4%) treated with adalimumab monotherapy.
Pacientiem ar psoriāzi anti- adalimumaba antivielas tika atklātas 77/ 920 pacientiem (8, 4%), kuri tika ārstēti ar adalimumaba monoterapiju.
After doses of 0.5 mg/ kg (~40 mg), clearances ranged from 11 to 15 ml/ hour, the distribution volume (Vss) ranged from 5 to 6 litres and the mean terminal phase half- life was approximately two weeks.
Pēc 0, 5 mg/ kg (~40 mg) devas ievadīšanas klīrenss variēja no 11 līdz 15 ml/ stundā, izplatīšanās tilpums (Vss) bija no 5 līdz 6 litriem un vidējais terminālās fāzes pusperiods bija aptuveni divas
Following the administration of 24 mg/ m2 (up to a maximum of 40 mg) subcutaneously every other week to patients with polyarticular juvenile idiopathic arthritis (JIA) the mean trough steady-state (values measured from Week 20 to 48) serum adalimumab concentration was 5.6 ± 5.6 µg/ mL (102 %CV) Humira monotherapy and 10.9 ± 5.2 µg/ mL (47.7% CV) with concomitant methotrexate.
Pēc 24 mg/ m2 (maksimāli līdz 40 mg) ievadīšanas subkutāni katru otro nedēļu pacientiem ar poliartikulāro juvenīlo idiopātisko artrītu (JIA) vidējā minimālā adalimumaba koncentrācija serumā līdzsvara stāvoklī (mērījumi viekti no 20. līdz 48. nedēļai) bija 5, 6 ± 5, 6 µg/ ml (102% CV) Humira monoterapijas gadījumā un 10, 9 ± 5, 2 µg/ ml (47, 7% CV) vienlaicīgas metotreksāta lietošanas gadījumā.
53 In patients with Crohn’ s disease, the loading dose of 80 mg Humira on Week 0 followed by 40 mg Humira on Week 2 achieves serum adalimumab trough concentrations of approximately 5.5 µg/ ml during the induction period.
Pacientiem ar Krona slimību, ievadot 80 mg Humira piesātinošo devu 0. nedēļā un pēc tam 2. nedēļā 40 mg Humira, minimālā adalimumaba koncentrācija serumā indukcijas periodā bija aptuveni 5, 5 µg/ ml.
Population pharmacokinetic analyses with data from over 1,300 RA patients revealed a trend toward higher apparent clearance of adalimumab with increasing body weight.
Farmakokinētikas analīzes ar vairāk nekā 1300 RA pacientu datiem atklāja noslieci uz augstāku šķietamo adalimumaba klīrensu līdz ar ķermeņa masas palielināšanos.
Humira has not been studied in patients with hepatic or renal impairment.
Humira nav pētīts pacientiem ar aknu vai nieru darbības traucējumiem.
Neither carcinogenicity studies, nor a standard assessment of fertility and postnatal toxicity, were performed with adalimumab due to the lack of appropriate models for an antibody with limited cross-reactivity to rodent TNF and to the development of neutralizing antibodies in rodents.
Netika veikti ne kancerogenitātes pētījumi, ne standarta auglības un postnatālās toksicitātes vērtējumi ar adalimumabu netika veikti, jo nav piemērotu modeļu antivielām ar ierobežotu krustenisku reaktivitāti pret grauzēju TNF un pret neitralizējošu antivielu veidošanos grauzējiem.
Mannitol Citric acid monohydrate Sodium citrate Sodium dihydrogen phosphate dihydrate Disodium phosphate dihydrate Sodium chloride Polysorbate 80 Sodium hydroxide Water for injections
Mannīts Citronskābes monohidrāts Nātrija citrāts Nātrija dihidrogēnfosfāta dihidrāts Nātrija hidrogēnfosfāta dihidrāts Nātrija hlorīds Polisorbāts 80 Nātrija hidroksīds Injekciju ūdens 55 Nesaderība 6. 2
24 months
24 mēneši
Keep the syringe in the outer carton.
Šļirci uzglabāt kartona kārbiņā.
54 6.5 Nature and contents of container
Iepakojuma veids un saturs 6. 5
Humira 40 mg solution for injection in single-use pre-filled syringe (type I glass) for patient use:
Humira 40 mg šķīdums injekcijām vienreizējas lietošanas pilnšļircē (I tipa stikls) pacienta lietošanai:
Packs of: • 1 pre-filled syringe (0.8 ml sterile solution) with 1 alcohol pad in a blister. • 2 pre-filled syringes (0.8 ml sterile solution), each with 1 alcohol pad, in a blister. • 4 pre-filled syringes (0.8 ml sterile solution), each with 1 alcohol pad, in a blister. • 6 pre-filled syringes (0.8 ml sterile solution), each with 1 alcohol pad, in a blister.
1 pilnšļirce (0, 8 ml sterila šķīduma) un 1 spirta salvete – viss blisterī. • 2 pilnšļirces (0, 8 ml sterila šķīduma) un 1 spirta salvete katrai – viss blisterī. • 4 pilnšļirces (0, 8 ml sterila šķīduma) un 1 spirta salvete katrai – viss blisterī. • 6 pilnšļirces (0, 8 ml sterila šķīduma) un 1 spirta salvete katrai – viss blisterī. •
HUMIRA 40 mg solution for injection does not contain preservatives; therefore, any unused product or waste material should be disposed of in accordance with local requirements.
Humira 40 mg šķīdums injekcijām pilnšļircēs nesatur konservantus, tāpēc neizlietotās zāles vai izlietotos materiālus jāiznīcina atbilstoši vietējām prasībām.
DATE OF FIRST AU`THORISATION/ RENEWAL OF THE AUTHORISATION
REĢISTRĀCIJAS / PĀRREĢISTRĀCIJAS DATUMS 9.
NAME OF THE MEDICINAL PRODUCT
56 ZĀĻU NOSAUKUMS 1.
Humira 40 mg solution for injection in pre-filled syringe with needleguard
Humira 40 mg šķīdums injekcijām pilnšļircē ar aizsarguzgali
Clear solution for injection in pre-filled syringe with needleguard.
Dzidrs šķīdums injekcijām pilnšļircē ar aizsarguzgali.
56 Ankylosing spondylitis
57 Ankilozējošais spondilīts
Psoriatic arthritis and ankylosing spondylitis
Psoriātiskais artrīts un ankilozējošais spondilīts
57 The recommended dose of Humira for patients with psoriatic arthritis or ankylosing spondylitis is 40 mg adalimumab administered every other week as a single dose via subcutaneous injection.
Ieteicamā Humira deva pacientiem ar psoriātisko artrītu vai ankilozējošo spondilītu ir 40 mg adalimumaba, ko ievada katru otro nedēļu vienas devas veidā subkutānā injekcijā.
For all of the above indications, available data suggest that the clinical response is usually achieved within 12 weeks of treatment.
58 Pieejamie dati liecina, ka klīniskā atbildes reakcija visu iepriekš minēto indikāciju gadījumā parasti tiek sasniegta pēc 12 ārstēšanas nedēļām.
There is little experience from re administration after more than 8 weeks since the previous dose.
Atkārtotas lietošanas pieredze pēc vairāk nekā 8 nedēļu starplaika kopš iepriekšējās devas ievadīšanas ir maza.
58 4.3 Contraindications
Kontrindikācijas 4. 3
Active tuberculosis or other severe infections such as sepsis, and opportunistic infections (see section 4.4).
59 Aktīva tuberkuloze vai citas smagas infekcijas, piemēram, sepse, un oportūnistiskas infekcijas (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Patients must therefore be monitored closely for infections, including tuberculosis, before, during and after treatment with Humira.
Pacienti, kuri lieto TNF- blokatorus, ir vairāk pakļauti riskam saslimt ar smagām infekcijām. Tāpēc pirms ārstēšanas ar Humira, tās laikā, kā arī pēc tam pacienti rūpīgi jānovēro, vai neattīstās infekcijas, tostarp tuberkuloze.
In patients who have been exposed to tuberculosis and patients who have travelled in areas of high risk of tuberculosis or endemic mycoses, such as histoplasmosis, coccidiomycosis, or blastomycosis, the risk and benefits of treatment with Humira should be considered prior to initiating therapy (see Opportunistic infections).
Pacientiem, kuriem bijusi saskare ar tuberkulozi, un pacientiem, kuri apceļojuši apvidus ar paaugstinātu tuberkulozes vai endēmiskās mikozes, piemēram, histoplazmozes, kokcidioidomikozes vai blastomikozes, risku, pirms ārstēšanas uzsākšanas jāapsver Humira terapijas risks un ieguvumi (skatīt Oportūnistiskas infekcijas).
Serious infections including sepsis, due to bacterial, mycobacterial, invasive fungal viral, or other opportunistic infections such as listeriosis, and pneumocystis have been reported in patients receiving Humira.
Pacientiem, kuri saņēmuši Humira, ziņots par nopietnām infekcijām, to vidū par sepsi bakteriālas, mikobakteriālas, invazīvas sēnīšu, vīrusu vai citas oportūnistiskas infekcijas, piemēram, listeriozes un pneimocistīta dēļ.
If active tuberculosis is diagnosed, Humira therapy must not be initiated (see section 4.3).
Ja diagnosticēta aktīva tuberkuloze, Humira terapiju nedrīkst uzsākt (skatīt apakšpunktu 4. 3).
59 If latent tuberculosis is suspected, a physician with expertise in the treatment of tuberculosis should be consulted.
60 Ja ir aizdomas par latentu tuberkulozi, ir jākonsultējas ar ārstu, kuram ir pieredze tuberkulozes ārstēšanā.
In all situations described below, the benefit/ risk balance of therapy should be very carefully considered.
Visos turpmāk aprakstītajos gadījumos ļoti rūpīgi jāizvērtē Humira terapijas ieguvuma un riska attiecība
These infections have not consistently been recognised in patients taking TNF-blockers and this has resulted in delays in appropriate treatment, sometimes resulting in fatal outcomes.
Ne vienmēr pacientiem, kuri lietoja TNF- blokatorus, šīs infekcijas atklāja, tāpēc bija novēlota nepieciešamā ārstēšana, kas reizēm izraisīja nāvi.
In postmarketing, serious allergic reactions including anaphylaxis have been reported
Ja rodas anafilaktiska
If an anaphylactic reaction or other serious allergic reaction occurs, administration of Humira should be discontinued immediately and appropriate therapy initiated.
61 reakcija vai cita smaga alerģiska reakcija, Humira lietošana nekavējoties jāpārtrauc un jāuzsāk atbilstoša ārstēšana.
Rare reports of pancytopenia including aplastic anaemia have been reported with TNF atagonists.
TNF antagonistu lietošanas gadījumā reti ziņots par pancitopēniju, tostarp par aplastisko anēmiju.
All patients should be advised to seek immediate medical attention if they develop signs and symptoms suggestive of blood dyscrasias (e. g. persistent fever, bruising, bleeding, pallor) while on Humira.
Visiem pacientiem, Humira lietošanas laikā parādoties par asins diskrāzijām liecinošām pazīmēm un simptomiem (piemēram, nepārejošam drudzim, asinsizplūdumiem, asiņošanai, bālumam), jāiesaka nekavējoties meklēt medicīnisku palīdzību.
Vaccinations Similar antibody responses to the standard 23-valent pneumococcal vaccine and the influenza trivalent virus vaccination were observed in a study in 226 adult subjects with rheumatoid arthritis who were
62 Vakcinācija
61 treated with adalimumab or placebo.
Pētījumā 226 pieaugušiem subjektiem ar reimatoīdo artrītu, kas tika ārstēti ar adalimumabu vai placebo, tika novērota līdzīga atbildes reakcija pret standarta 23- valento pneimokoku vakcīnu un gripas trivalento vīrusu vakcīnu.
62 4.5 Interaction with other medicinal products and other forms of interaction
63 Mijiedarbība ar citām zālēm un citi mijiedarbības veidi 4. 5
Humira has been studied in rheumatoid arthritis, polyarticular juvenile idiopathic arthritis and psoriatic arthritis patients taking Humira as monotherapy and those taking concomitant methotrexate.
Humira pētīts gan pacientiem ar reimatoīdo artrītu, poliartikulāro juvenīlo idiopātisko artrītu un psoriātisko artrītu, kas lietojuši Humira monoterapijā, gan tiem, kas vienlaikus lietojuši metotreksātu.
Antibody formation was lower when Humira was given together with methotrexate in comparison with use as monotherapy.
Humira lietojot kopā ar metotreksātu, antivielas veidojās maz alīdzinājumā ar monoterapiju.
The combination of Humira and anakinra is not recommended (see section 4.4 “ Concurrent administration of TNF-antagonists and anakinra”).
Humira un anakinras kombinācija nav ieteicama (skatīt apakšpunktu 4. 4 “ Vienlaicīga alfa TNF - antagonistu un anakinras lietošana ”).
Clinical Trials
Klīniskajos pētījumos.
63 Adverse events at least possibly causally-related to adalimumab for pivotal studies, both clinical and laboratory, are displayed by system organ class and frequency (very common ≥ 1/ 10; common ≥ 1/ 100 to < 1/ 10; uncommon ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100 and rare ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000) in Table 1 below.
64 (ļoti bieži ≥ 1/ 10; bieži ≥ 1/ 100 līdz < / 10; retāk ≥ 1/ 1000 līdz < 1/ 100 un reti ≥ 1/ 10 000 līdz < 1/ 1000).
System Organ Class Investigations
65 Nevēlamā blakusparādība Orgānu sistēmu grupa
vision disorder, ocular sensation disorders, infection, irriaation or inflammation of the eye
redzes traucējumi, acs jutības traucējumi, infekcija, acs kairinājums vai iekaisums
64 System Organ Class Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Elpošanas sistēmas traucējumi, krūšu kurvja un videnes slimības
65 System Organ Class Infections and infestations
Infekcijas un infestācijas
Neoplasms benign, malignant and
Labdabīgi, ļaundabīgi un neprecizēti audzēji
unspecified (including cysts and polyps)
(ieskaitot cistas un polipus)
66 Injection site reactions
Reakcijas injekcijas vietā
In controlled and open label studies with Humira, serious infections (including fatal infections, which occurred rarely) have been reported, which include reports of tuberculosis (including miliary and extra-pulmonary locations) and invasive opportunistic infections (e. g. disseminated or extrapulmonary histoplasmosis,, blastomycosis, coccidioidomycosis, pneumocystis, candidiasis, aspergillosis and listeriosis).
68 Kontrolētos un atklātos pētījumos ar Humira ziņots par smagām infekcijām (tostarp par letālām infekcijām, kas radās reti), piemēram, bija ziņojumi par tuberkulozi (tostarp miliāru un ārpusplaušu lokalizācijas) un invazīvām oportūnistiskām infekcijām (piemēram, diseminēta un ārpusplaušu histoplazmoze, blastomikoze, kokcidioidomikoze, pneimocista, kandidoze, aspergiloze un listerioze).
During the controlled portions of pivotal Humira trials at least 12 weeks in duration in patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis, psoriatic arthritis, ankylosing spondylitis, Crohn’ s disease and psoriasis, malignancies, other than lymphoma and non-melanoma skin cancer, were observed at a rate (95% confidence interval) of 5.9 (3.5, 9.9) per 1,000 patient-years among 3,853 Humira treated patients versus a rate of 4.3 (1.8, 10.4) per 1,000 patient-years among 2183 control patients (median duration of treatment was 5.5 months for Humira and 3.9 months for control-treated patients).
Pivotālo Humira pētījumu vismaz 12 nedēļas ilgajās kontrolētajās daļās pacientiem ar vidēji smagu vai smagu reimatoīdo artrītu, psoriātisko artrītu, ankilozējošo spondilītu, Krona slimību un psoriāzi ļaundabīgus jaunveidojumus, izņemot limfomu un nemelanomas ādas vēzi, novēroja (ar 95% ticamības intervālu) 5, 9 gadījumos (3, 5, 9, 9) uz 1000 pacientgadiem starp 3853 ar Humira ārstēto pacientu salīdzinājumā ar 4, 3 gadījumu (1, 8, 10, 4) uz 1000 pacientgadiem starp 2183 kontrolgrupas pacientiem (vidējais ārstēšanas ilgums bija 5, 5 mēneši Humira lietotājiem un 3, 9 mēneši kontrolgrupas pacientiem).