qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Reduction in the dose of alfentanil and other short acting opiates similar in structure to alfentanil and metabolised by CYP3A4 (e. g. fentanyl and sufentanil), should be considered when coadministered with voriconazole (see section 4.4).
Lietojot līdztekus vorikonazolam, jāapsver alfentanila un citu īsas darbības opiātu ar alfentanilam līdzīgu struktūru, un kuri metabolizējas ar CYP3A4 (piemēram, fentanils un sufentanils), devas samazināšana (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Tacrolimus (CYP3A4 substrate):
Takrolims (CYP3A4 substrāts).
Voriconazole increased tacrolimus (0.1 mg/ kg single dose) Cmax and AUCt (area under the plasma concentration time curve to the last quantifiable measurement) by 117% and 221%, respectively.
Vorikonazols palielināja takrolima (pēc vienas atsevišķas 0, 1 mg/ kg devas) Cmax par 117% un AUCτ (plazmas koncentrācijas- laika līknes zemlīknes laukumu intervālā līdz pēdējam izmērāmam lielumam) – par 221%.
When initiating voriconazole in patients already receiving tacrolimus, it is recommended that the tacrolimus dose be reduced to a third of the original dose and tacrolimus level carefully monitored.
Sākot vorikonazola terapiju pacientiem, kas jau saņem takrolimu, ieteicams samazināt takrolima devu līdz 1/ 3 no lietotās devas un rūpīgi kontrolēt takrolima līmeni.
Increased tacrolimus levels have been associated with nephrotoxicity.
Novērots, ka paaugstināts takrolima līmenis rada nefrotoksisku efektu.
When voriconazole is discontinued, tacrolimus levels must be carefully monitored and the dose increased as necessary.
Pārtraucot ievadīt vorikonazolu, vērīgi jāseko takrolima līmenim un pēc vajadzības jāpaaugstina tā deva.
Oral anticoagulants:
Perorālie antikoagulanti
Warfarin (CYP2C9 substrate):
Varfarīns (CYP2C9 substrāts).
Coadministration of voriconazole (300 mg twice daily) with warfarin (30 mg single dose) increased maximum prothrombin time by 93%.
Varfarīna ievadīšana (viena 30 mg deva) līdztekus vorikonazola lietošanai (300 mg divas reizes dienā) pagarināja maksimālo protrombīna laiku par 93%.
Close monitoring of prothrombin time is recommended if warfarin and voriconazole are coadministered.
Ja līdztekus lieto varfarīnu un vorikonazolu, uzmanīgi jāseko protrombīna laikam.
8 Other oral anticoagulants e. g. phenprocoumon, acenocoumarol (CYP2C9, CYP3A4 substrates):
Citi perorālie antikoagulanti, piemēram, fenprokumons, acenokumarols (CYP2C9, CYP3A4 substrāti).
Although not studied, voriconazole may increase the plasma concentrations of coumarins and therefore may cause an increase in prothrombin time.
Lai gan nav pētīts, zināms, ka vorikonazols paaugstina kumarīnu koncentrāciju plazmā un tādēļ mēdz pagarināt protrombīna laiku.
If patients receiving coumarin preparations are treated simultaneously with voriconazole, the prothrombin time should be monitored at close intervals and the dosage of anticoagulants adjusted accordingly.
Ja pacienti, kas saņem kumarīnu grupas līdzekļus, vienlaikus tiek ārstēti ar vorikonazolu, bieži jāpārbauda protrombīna laiks un atbilstoši tam jāpielāgo antikoagulanta deva.
Sulphonylureas (CYP2C9 substrates):
Sulfonilurīnvielas atvasinājumi (CYP2C9 substrāti).
Although not studied, voriconazole may increase the plasma levels of sulphonylureas (e. g. tolbutamide, glipizide, and glyburide) and therefore cause hypoglycaemia.
Lai gan nav pētīts, zināms, ka vorikonazols var paaugstināt sulfonilurīnvielas preparātu (piem., tolbutamīda, glipizīda un gliburīda) līmeni plazmā un tādējādi radīt hipoglikēmiju.
Careful monitoring of blood glucose is recommended during coadministration.
Līdztekus lietošanas laikā rūpīgi jākontrolē glikozes koncentrācija asinīs.
Statins (CYP3A4 substrates):
8 Statīni (CYP3A4 substrāti).
Although not studied clinically, voriconazole has been shown to inhibit lovastatin metabolism in vitro (human liver microsomes).
Klīniski pētījumi nav veikti, bet in vitro izpētē (cilvēka aknu mikrosomās) pierādīts, ka vorikonazols inhibē lovastatīna metabolismu.
Therefore, voriconazole is likely to increase plasma levels of statins that are metabolised by CYP3A4.
Tādēļ sagaidāms, ka vorikonazols paaugstinās CYP3A4 metabolizēto statīnu līmeni plazmā.
It is recommended that dose adjustment of the statin be considered during coadministration.
Lietojot kombinācijā, jāapsver statīna devas pielāgošana.
Increased statin levels have been associated with rhabdomyolysis.
Saistībā ar paaugstinātu statīna līmeni plazmā novērota rabdomiolīze.
Benzodiazepines (CYP3A4 substrates):
Benzodiazepīni (CYP3A4 substrāti).
Although not studied clinically, voriconazole has been shown to inhibit midazolam metabolism in vitro (human liver microsomes).
Lai gan nav klīniski pētīts, in vitro (cilvēka aknu mikrosomās) pierādīts, ka vorikonazols inhibē midazolāma metabolismu.
Therefore, voriconazole is likely to increase the plasma levels of benzodiazepines that are metabolised by CYP3A4 (midazolam and triazolam) and lead to a prolonged sedative effect.
Tādēļ sagaidāms, ka vorikonazols paaugstinās CYP3A4 metabolizēto benzodiazepīnu (midazolāma un triazolāma) līmeni plazmā un radīs ilgstošu sedatīvu efektu.
It is recommended that dose adjustment of the benzodiazepine be considered during coadministration.
Lietojot kombinācijā, ieteicams pielāgot benzodiazepīna devas.
Vinca Alkaloids (CYP3A4 substrates):
Vinca alkaloīdi (CYP3A4 substrāti).
Although not studied, voriconazole may increase the plasma levels of the vinca alkaloids (e. g. vincristine and vinblastine) and lead to neurotoxicity.
Lai gan nav pētīts, vorikonazols var paaugstināt Vinca alkaloīdu (piem., vinkristīna, vinblastīna) līmeni plazmā un izraisīt neirotoksiskas parādības.
Prednisolone (CYP3A4 substrate):
Prednizolons (CYP3A4 substrāts).
Voriconazole increased Cmax and AUCτ of prednisolone (60 mg single dose) by 11% and 34%, respectively.
Vorikonazols palielināja prednizolona Cmax un AUCτ (pēc vienas 60 mg devas) attiecīgi par 11% un 34%.
No dosage adjustment is recommended.
Devu pielāgošana nav nepieciešama.
Digoxin (P-glycoprotein mediated transport):
Digoksīns (transports ar P glikoproteīna starpniecību).
Voriconazole had no significant effect on Cmax and AUCτ of digoxin (0.25 mg once daily).
Vorikonazolam nebija būtiskas ietekmes uz digoksīna (0, 25 mg reizi dienā) Cmax un AUCτ.
Mycophenolic acid (UDP-glucuronyl transferase substrate):
Mikofenolskābe (UDP glikuroniltransferāzes substrāts).
Voriconazole had no effect on the Cmax and AUCt of mycophenolic acid (1 g single dose).
Vorikonazols neietekmēja mikofenolskābes (pēc vienas 1 g devas) Cmax un AUCτ.
Non-Steroidal Anti-Inflammatory Drugs (CYP2C9 substrates):
Nesteroīdie pretiekaisuma līdzekļi (CYP2C9 substrāti).
Voriconazole increased Cmax and AUC of ibuprofen (400 mg single dose) by 20% and 100%, respectively.
Vorikonazols palielināja ibuprofēna Cmax un AUC (pēc vienas 400 mg devas) attiecīgi par 20% un 100%.
Voriconazole increased Cmax and AUC of diclofenac (50 mg single dose) by 114% and 78%, respectively.
Vorikonazols palielināja diklofenaka Cmax un AUC (pēc vienas 50 mg devas) attiecīgi par 114% un 78%.
Frequent monitoring for adverse events and toxicity related to NSAIDs is recommended.
Ieteicams regulāri pārbaudīt ar NSPL saistītās blakusparādības un toksicitāti.
Adjustment of dosage of NSAIDs may be needed.
Var būt nepieciešama NSPL devas pielāgošana.
Two-way interactions
Abpusēja mijiedarbība
Concomitant use of voriconazole and phenytoin should be avoided unless the benefit outweighs the risk.
No vienlaicīgas vorikonazola un fenitoīna lietošanas jāizvairās, izņemot gadījumus, kad ieguvums atsver risku.
Phenytoin (300 mg once daily) decreased the Cmax and AUCτ of voriconazole by 49% and 69%, respectively.
Fenitoīns (300 mg reizi dienā) samazināja vorikonazola Cmax par 49% un AUCτ – par 69%.
Voriconazole (400 mg twice daily, see section 4.2) increased Cmax and AUCτ of phenytoin (300 mg once daily) by 67% and 81%, respectively.
Vorikonazols (400 mg divas reizes dienā; skatīt apakšpunktu 4. 2) palielināja fenitoīna (300 mg reizi dienā) Cmax un AUCτ attiecīgi par 67% un 81%.
Careful monitoring of phenytoin plasma levels is recommended when phenytoin is coadministered with voriconazole.
Ja fenitoīnu lieto līdztekus vorikonazolam, rūpīgi jāseko fenitoīna līmenim plazmā.
Phenytoin may be coadministered with voriconazole if the maintenance dose of voriconazole is increased to 5 mg/ kg intravenously twice daily or from 200 mg to 400 mg orally, twice daily (100 mg to 200 mg orally, twice daily in patients less than 40 kg), see section 4.2.
Fenitoīnu var lietot kombinācijā ar vorikonazolu tādā gadījumā, ja vorikonazola balstdevu palielina līdz 5 mg/ kg iv divas reizes dienā vai no 200 mg uz 400 mg per os divas reizes dienā (no 100 mg uz 200 mg per os divas reizes dienā, ja pacienta svars mazāks par 40 kg); skatīt apakšpunktu 4. 2.
Concomitant use of voriconazole and rifabutin should be avoided unless the benefit outweighs the risk.
No vienlaicīgas vorikonazola un rifabutīna lietošanas jāizvairās, izņemot gadījumus, kad ieguvums atsver risku.
During coadministration with
Rifabutīns (300 mg reizi dienā) samazināja divas reizes dienā pa 200 mg lietotā vorikonazola Cmax un AUCτ attiecīgi par 69% un 78%.
9 rifabutin, the Cmax and AUCτ of voriconazole at 350 mg twice daily were 96% and 68% of the levels when administered alone at 200 mg twice daily.
Ja kombinācijā ar rifabutīnu vorikonazola deva bija 350 mg divas reizes dienā, tad vorikonazola Cmax un AUCτ sastādīja 96% un 68% no skaitļiem, kādi sasniegti, lietojot tikai vorikonazolu pa 200 mg divas reizes dienā.
At a voriconazole dose of 400 mg twice daily Cmax and AUCτ were 104% and 87% higher, respectively, compared with voriconazole alone at 200 mg twice daily.
Kombinējot ar vorikonazola devu 400 mg divas reizes dienā, vorikonazola Cmax bija par 104% un AUCτ − par 87% lielāks nekā tad, ja lietoja tikai vorikonazolu 200 mg divas reizes dienā.
Voriconazole at 400 mg twice daily increased Cmax and AUCτ of rifabutin by 195% and 331%, respectively.
Vorikonazols, lietots pa 400 mg divas reizes dienā, palielināja rifabutīna Cmax un AUCτ attiecīgi par 195% un 331%.
If rifabutin coadministration with voriconazole is justified then the maintenance dose of voriconazole may be increased to 5 mg/ kg intravenously twice daily or from 200 mg to 350 mg orally, twice daily (100 mg to 200 mg orally, twice daily in patients less than 40 kg) (see section 4.2).
Ja rifabutīna lietošana līdztekus vorikonazolam ir pamatota, tad vorikonazola balstdevu var palielināt līdz 5 mg/ kg iv divas reizes dienā vai no 200 mg uz 350 mg per os divas reizes dienā (no 100 mg uz 200 mg per os divas reizes dienā, ja pacienta svars ir mazāks par 40 kg); skatīt apakšpunktu 4. 2.
Careful monitoring of full blood counts and adverse events to rifabutin (e. g. uveitis) is recommended when rifabutin is coadministered with voriconazole.
Ja rifabutīnu lieto kombinācijā ar vorikonazolu, tad vērīgi jāseko klīniskai asins ainai un rifabutīna blakusparādībām (kā uveīts).
Omeprazole (CYP2C19 inhibitor; CYP2C19 and CYP3A4 substrate):
9 Omeprazols (CYP2C19 inhibitors; CYP2C19 un CYP3A4 substrāts).
Omeprazole (40 mg once daily) increased voriconazole Cmax and AUCτ by 15% and 41%, respectively.
Omeprazols (40 mg reizi dienā) palielināja vorikonazola Cmax un AUCτ attiecīgi par 15% un 41%.
Voriconazole increased omeprazole Cmax and AUCτ by 116% and 280%, respectively.
Vorikonazols palielināja omeprazola Cmax un AUCτ attiecīgi par 116% un 280%.
When initiating voriconazole in patients already receiving omeprazole, it is recommended that the omeprazole dose be halved.
Sākot ar vorikonazolu ārstēt pacientus, kas jau saņem omeprazolu, ieteicams uz pusi samazināt omeprazola devu.
The metabolism of other proton pump inhibitors which are CYP2C19 substrates may also be inhibited by voriconazole.
Vorikonazols var inhibēt arī protonu sūkņa citu inhibitoru metabolismu, ja tie ir CYP2C19 substrāti.
Oral Contraceptives:
Perorālie kontraceptīvie līdzekļi.
Coadministration of voriconazole and an oral contraceptive (1 mg norethisterone and 0.035 mg ethinylestradiol; once daily) in healthy female subjects resulted in increases in the Cmax and AUCτ of ethinylestradiol (36% and 61% respectively) and norethisterone (15% and 53% respectively).
Vorikonazola lietošana līdztekus perorālam kontraceptīvam līdzeklim (1 mg noretisterona un 0, 035 mg etinilestradiola; vienu reizi dienā) veselām sievietēm paaugstināja etinilestradiola Cmax un AUCτ (attiecīgi par 36% un 61%), kā arī noretisterona Cmax un AUCτ (attiecīgi par 15% un 53%).
Voriconazole Cmax and AUCτ increased by 14% and 46% respectively.
Vorikonazola Cmax un AUCτ pieauga attiecīgi par 14% un 46%.
It is expected that the voriconazole levels will return to standard levels during the pill-free week.
Sagaidāms, ka, no kontraceptīvā līdzekļa brīvajā nedēļā,, vorikonazola koncentrācija atgriezīsies normālā līmenī.
As the ratio between norethisterone and ethinylestradiol remained similar during interaction with voriconazole, their contraceptive activity would probably not be affected.
Tā kā noretisterona un etinilestradiola attiecība mijiedarbības laikā ar vorikonazolu saglabājās nemainīga, kontraceptīvā darbība, jādomā, netiek traucēta.
Although no increase in the incidence of hormonal related adverse events was observed in the clinical interaction study, higher estrogen and progestagen levels may cause notably nausea and menstrual disorders.
Lai gan klīniskā mijiedarbības pētījuma gaitā netika novērotas hormonālas izcelsmes blakusparādības, tomēr paaugstināts estrogēna un progestagēna līmenis var izraisīt izteiktu nelabumu un menstruālus traucējumus.
Oral contraceptives containing doses other than 1 mg norethisterone and 0.035 mg ethinylestradiol have not been studied.
Perorālie kontraceptīvie līdzekļi, kas satur citas noretisterona un etinilestradiola devas, nav pētīti.
Antiretroviral Agents:
Antiretrovirālie līdzekļi
Indinavir (CYP3A4 inhibitor and substrate):
Indinavirs (CYP3A4 inhibitors un substrāts).
Indinavir (800 mg three times daily) had no significant effect on voriconazole Cmax, Cmin and AUCτ.
Indinaviram (800 mg trīs reizes dienā) nebija būtiskas ietekmes uz Cmax, Cmin un AUCτ.
Voriconazole did not have a significant effect on Cmax and AUCτ of indinavir (800 mg three times daily).
Vorikonazols būtiski neietekmēja indinavira (800 mg trīs reizes dienā) Cmax un AUCτ.
Other HIV protease inhibitors (CYP3A4 inhibitors):
Citi HIV proteāžu inhibitori (CYP3A4 inhibitori).
In vitro studies suggest that voriconazole may inhibit the metabolism of HIV protease inhibitors (e. g. saquinavir, amprenavir and nelfinavir).
In vitro pētījumu dati liecina, ka vorikonazols var kavēt HIV proteāžu inhibitorus (piem., sakvinavīra, amprenavīra un nelfinavīra) metabolismu.
In vitro studies also show that the metabolism of voriconazole may be inhibited by HIV protease inhibitors.
In vitro pētījumos konstatēts arī, ka HIV proteāžu inhibitori var kavēt vorikonazola metabolismu.
However results of the combination of voriconazole with other HIV protease inhibitors cannot be predicted in humans only from in vitro studies.
Tomēr pēc in vitro pētījumiem vien nav iespējams paredzēt vorikonazola un HIV proteāžu inhibitoru kombinācijas rezultātu cilvēkam.
Patients should be carefully monitored for any occurrence of drug toxicity and/ or loss of efficacy during the co-administration of voriconazole and HIV protease inhibitors.
Pacienti, kas vienlaikus saņem vorikonazolu un HIV proteāžu inhibitorus, rūpīgi jānovēro, vai nerodas toksiski zāļu efekti un/ vai nemazinās zāļu iedarbīgums.
Efavirenz (a non-nucleoside reverse transcriptase inhibitor) (CYP450 inducer; CYP3A4 inhibitor and substrate):
Efavirenzs (nenukleozīdu reversās transkriptāzes inhibitors) (CYP450 inducētājs, CYP3A4 inhibitors un substrāts).
In the same study voriconazole at steady state increased the steady state Cmax and AUCτ of efavirenz by an average of 38% and 44% respectively, in healthy subjects.
Nedrīkst līdztekus lietot vorikonazola un efavirenza standarta devas. Vienmērīgi lietots efavirenzs (400 mg iekšķīgi vienu reizi dienā) veseliem subjektiem vienmērīgi samazināja vorikonazola Cmax un AUCτ caurmērā attiecīgi par 61% un 77%. Tajā pašā pētījumā veseliem subjektiem vorikonazols vienmērīgi palielināja efavirenza Cmax un AUCτ caurmērā par attiecīgi 38% un 44%.
In a separate study in healthy subjects, voriconazole dose of 300mg BID in combination with low dose efavirenz (300 mg once daily) did not lead to sufficient voriconazole exposure.
Citā pētījumā veseliem cilvēkiem vienlaicīga vorikonazola lietošana devās pa 300 mg divas reizes dienā kombinācijā ar nelielu devu efavirenza (300 mg vienu reizi dienā) būtiski neietekmēja vorikonazola iedarbību.
Following coadministration of voriconazole 400 mg twice daily with efavirenz 300 mg orally once daily, in healthy subjects, the AUCτ of voriconazole was decreased by 7% and Cmax was increased
Veseliem indivīdiem vienlaicīgi nozīmējot vorikonazolu 400 mg divas reizes dienā un efavirenzu 300 mg iekšķīgi vienu reizi dienā, vorikonazola AUCτ samazinājās par 7% un Cmax palielinājās par 23%, salīdzinot ar vorikonazolu, nozīmētu vienu pašu 200 mg divas reizes dienā.
(The AUCτ of efavirenz was increased by 17% and Cmax was equivalent compared to efavirenz 600 mg once daily alone).
(Efavirenza AUCτ palielinājās par 17%, bet Cmax bija ekvivalenta efavirenza Cmax, to lietojot vienu pašu 600 mg dienā).
These differences were not considered to be clinically significant.
Šīs atšķirības netika uzskatītas par klīniski nozīmīgām.
When voriconazole is coadministered with efavirenz, voriconazole maintenance dose should be increased to 400 mg twice daily and the efavirenz dose should be reduced by 50%, i. e. to 300 mg once daily (see section 4.2).
Gadījumos, kad vorikonazols tiek nozīmēts vienlaikus ar efavirenzu, vorikonazola uzturošā deva jāpalielina līdz 400 mg divas reizes dienā, bet efavirenza deva jāsamazina par 50%, t. i., līdz 300 mg vienu reizi dienā.
When treatment with voriconazole is stopped, the initial dosage of efavirenz should be restored.
10 Kad ārstēšana ar vorikonazolu tiek pārtraukta, jāatjauno efavirenza sākotnējā deva.
Non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NNRTI) (CYP3A4 substrates, inhibitors or CYP450 inducers):
Nenukleozīdu reversās transkriptāzes inhibitori (NNRTI) (CYP3A4 substrāti, inhibitori vai CYP450 inducētāji).
In vitro studies show that the metabolism of voriconazole may be inhibited by delavirdine.
In vitro pētījumi liecina, ka delavirdīns spēj inhibēt vorikonazola metabolismu.
Although not studied, the metabolism of voriconazole may be induced by nevirapine.
Lai gan nav pētīts, pastāv iespēja, ka nevirapīns inducē vorikonazola metabolismu.
An in-vivo study showed that voriconazole inhibited the metabolism of efavirenz.
In- vivo pētījums liecina, ka vorikonazols inhibē efavirenza metabolismu.
Voriconazole may also inhibit the metabolism of NNRTIs besides efavirenz.
Iespējams, ka bez efavirenza vorikonazols inhibē NNRTI metabolismu.
Patients should be carefully monitored for any occurrence of drug toxicity and/ or lack of efficacy during the coadministration of voriconazole and NNRTIs.
Vienlaicīgas vorikonazola un NNRTI lietošanas laikā pacienti rūpīgi jānovēro, vai neparādās minēto preparātu toksiskie efekti un/ vai nezūd to iedarbīgums.
Dose adjustments are required when voriconazole is co-administered with efavirenz (see sections 4.2 and 4.4).
Lietojot līdztekus vorikonazolu un efavirenzu, nepieciešama devas pielāgošana, (skatīt apakšpunktus 4. 2 un 4. 4).
Pregnancy There are no adequate data from the use of VFEND in pregnant women.
Grūtniecība Drošu ziņu par VFEND lietošanas drošumu grūtniecēm nav.
VFEND must not be used during pregnancy unless the benefit to the mother clearly outweighs the potential risk to the foetus.
Grūtniecības laikā nedrīkst lietot VFEND, izņemot gadījumus, kad sagaidāmais pozitīvais efekts mātei noteikti ir lielāks par potenciālo risku auglim.
Women of child-bearing potential Women of child-bearing potential must always use effective contraception during treatment.
Sievietes reproduktīvā vecumā Sievietēm reproduktīvā vecumā ārstēšanās laikā noteikti jālieto efektīva kontracepcijas metode.
Lactation The excretion of voriconazole into breast milk has not been investigated.
Laktācija Vorikonazola ekskrēcija mātes pienā nav pētīta.
Breast-feeding must be stopped on initiation of treatment with VFEND.
Sākot ārstēšanu ar VFEND, mātei jāpārtrauc bērna barošana ar krūti.
VFEND may have a moderate influence on the ability to drive and use machines.
VFEND ir vidēji izteikta ietekme uz spējām vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus.
It may cause transient and reversible changes to vision, including blurring, altered/ enhanced visual perception and/ or photophobia.
Tas var radīt pārejošus un atgriezeniskus redzes traucējumus, to skaitā attēla izplūšanu, mainītu/ paasinātu redzes uztveri un/ vai fotofobiju.
Patients must avoid potentially hazardous tasks, such as driving or operating machinery while experiencing these symptoms.
Kamēr pieturas minētie simptomi, pacientam jāizvairās no tādām potenciāli riskantām darbībām kā transportlīdzekļa vadīšana un mehānismu apkalpošana.
The safety profile of voriconazole is based on an integrated safety database of more than 2000 subjects (1655 patients in therapeutic trials).
Vorikonazola lietošanas drošuma profila pamatā ir drošuma datu integrālā bāze, kurā apkopota informācija par vairāk nekā 2000 subjektiem (1655 pacienti novēroti terapeitiskos pētījumos).
This represents a heterogeneous population, containing patients with haematological malignancy, HIV infected patients with oesophageal candidiasis and refractory fungal infections, non-neutropenic patients with candidaemia or aspergillosis and healthy volunteers.
Tā ir heterogēna populācija, kas ietver pacientus ar ļaundabīgām asins slimībām, HIV inficētus pacientus ar barības vada kandidozi un refraktārām sēnīšinfekcijām, pacientus bez neitropēnijas, kuriem konstatēta kandidēmija vai aspergilloze, un veselus brīvprātīgos.
Five hundred and sixty one patients had a duration of voriconazole therapy of greater than 12 weeks, with 136 patients receiving voriconazole for over 6 months.
561 pacientam vorikonazola terapijas ilgums pārsniedza 12 nedēļas, no tiem 136 pacienti saņēma vorikonazolu ilgāk par 6 mēnešiem.
In the table below, since the majority of the studies were of an open nature all causality adverse events, by system organ class and frequency (very common ≥ 1/ 10, common ≥ 1/ 100 and < 1/ 10,
Tā kā lielākā daļa pētījumu tika veikti atklāti, tad tabulā iekļautas visas blakusparādības, kurām varētu būt kāda cēloniska saistība ar terapiju.
11 uncommon ≥ 1/ 1000 and < 1/ 100, rare, ≥ 1/ 10 000 and < 1/ 1000 and very rare, < 1/ 10 000) if possibly causally related are listed.
Tās klasificētas pēc orgānu sistēmām un sakārtotas pēc biežuma (ļoti bieži ≥1/ 10; bieži ≥1/ 100 un < 1/ 10; retāk ≥1/ 1000 un < 1/ 100; reti ≥1/ 10 000 un < 1/ 1000 un ļoti reti < 1/ 10 000).
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
Katrā biežuma grupā, blakusreakcijas uzskaitītas smaguma pakāpes samazinājuma secībā.
The most commonly reported adverse events were visual disturbances, pyrexia, rash, vomiting, nausea, diarrhoea, headache, peripheral oedema and abdominal pain.
Visbiežāk saņemti ziņojumi par šādām blakusparādībām: redzes traucējumi, drudzis, izsitumi, vemšana, slikta dūša, caureja, galvas sāpes, perifēra tūska, sāpes vēderā.
The severity of the adverse events was generally mild to moderate.
Pārsvarā gadījumu tās bija viegli vai mēreni izteiktas.
No clinically significant differences were seen when the safety data were analysed by age, race, or gender.
Analizējot drošuma datus pēc pacientu vecuma, rases un dzimuma, netika konstatētas nekādas klīniski nozīmīgas atšķirības.
Undesirable effects reported in subjects receiving voriconazole:
11 Vorikonazola lietošanas laikā reģistrētās nevēlamās blakusparādības
System Organ Class Investigations
Nevēlamās zāļu blakusparādības
Elevated liver function tests (including ASAT, ALAT, alkaline phosphatase, GGT, LDH, bilirubin), blood creatinine increased
ASAT, ALAT, sārmainā fosfatāze, GGT, LDH, bilirubīns), kreatinīna līmeņa paaugstināšanās asinīs
Electrocardiogram QT corrected interval prolonged, blood urea increased, blood cholesterol increased
QT intervāla pagarināšanās elektrokardiogrammā, urea līmeņa paaugstināšanās asinīs, holesterola līmeņa paaugstināšanās asinīs
Very common Uncommon
Sirds funkcijas traucējumi Ļoti bieži Retāk
Oedema peripheral Ventricular fibrillation, ventricular arrhythmia, syncope, supraventricular arrhythmia, supraventricular tachycardia, tachycardia, bradycardia
Perifērā tūska Ventrikulu fibrillācija, ventrikulāra aritmija, sinkope, supraventrikulāra aritmija, supraventrikulāra tahikardija, tahikardija, bradikardija
Torsades de pointes, ventricular tachycardia, atrioventricular complete block, bundle branch block, nodal rhythm
Torsades de pointes, ventrikulāra tahikardija, pilna AV blokāde, Hisa kūlīša kājiņu blokāde, nodāla aritmija
Blood and Lymphatic system disorders Common
Asins un limfātiskās sistēmas traucējumi Bieži
Pancytopenia, bone marrow depression, leukopenia, thrombocytopenia, purpura, anaemia
Pancitopēnija, kaulu smadzeņu nomākums, leikopēnija, trombocitopēnija, purpura, anēmija
Disseminated intravascular coagulation, agranulocytosis, lymphadenopathy, eosinophilia
Diseminētā intravazālā koagulācija, agranulocitoze, limfadenopātija, eozinofīlija
Nervous system disorders Very common Common Uncommon Rare
Ļoti bieži Bieži Retāk Reti
Headache Dizziness, confusional state, tremor, agitation, paraesthesia Brain oedema, ataxia, diplopia, vertigo, hypoaesthesia Convulsion, encephalopathy, Guillain-Barre syndrome, extrapyramidal symptoms
Galvassāpes Reibonis, apjukums, trīce, uzbudinājums, parestēzija Smadzeņu tūska, ataksija, redzes dubultošanās, vertigo, hipoastēzija Konvulsijas, encefalopātija, Guillan- Barre sindroms, ekstrapiramidālie simptomi
Eye disorders Very common
Acu slimības Ļoti bieži
Visual disturbances (including blurred vision (see Section 4.4), chromatopsia and photophobia)
Redzes traucējumi (ieskaitot neskaidru redzi (skatīt apakšpunktu 4. 4), hromatopsiju un fotofobiju)
Papilloedema (see Section 4.4), optic nerve disorder (including optic neuritis, see Section 4.4), nystagmus, scleritis, blepharitis
Redzes nerva diska tūska (skatīt apakšpunktu 4. 4), redzes nerva traucējumi (ieskaitot optisko neirītu, skatīt apakšpunktu 4. 4), nistagms, sklerīts, blefarīts
Retinal haemorrhage, optic atrophy, oculogyration, corneal opacity
Hemorāģija tīklenē, redzes nerva atrofija, acu kustības ierobežojumi, radzenes apduļķojumi
Ear and labyrinth disorders Rare Hypoacusis, tinnitus
Reti Hipoakūzija, tinnīts
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders Common
Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības Bieži
Acute respiratory distress syndrome, pulmonary oedema, respiratory distress, chest pain
Akūts respiratorā distresa sindroms, plaušu tūska, respiratorais distress, sāpes krūtīs
12 Gastrointestinal disorders Very common Uncommon
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi Ļoti bieži Retāk
Abdominal pain, nausea, vomiting, diarrhoea Pancreatitis, peritonitis, duodenitis, gingivitis, glossitis, swollen tongue, dyspepsia, constipation
Sāpes vēderā, slikta dūša, vemšana, caureja Pankreatīts, peritonīts, duodenīts, gingivīts, glosīts, mēles tūska, dispepsija, aizcietējums
Renal failure acute, haematuria Nephritis, proteinuria Renal tubular necrosis
12 Nieru un urīnceļu traucējumi Bieži Akūta nieru mazspēja, hematūrija Retāk Nefrīts, proteīnūrija Reti Nieru tubulāra nekroze
Skin and subcutaneous tissue disorders Very common Common
Ādas un zemādas audu bojājumi Ļoti bieži Bieži
Rash Exfoliative dermatitis, face oedema, photosensitivity reaction, maculo-papular rash, macular rash, papular rash, cheilitis, pruritus, alopecia, erythema
Izsitumi Eksfoliatīvs dermatīts, sejas tūska, fotosensibilizācijas reakcijas ādā, makulopapulozi izsitumi, makulozi izsitumi, papulozi izsitumi, heilīts, nieze, alopēcija, eritēma
Stevens-Johnson syndrome, angioneurotic oedema, allergic dermatitis, urticaria, drug hypersensitivity, psoriasis
Stīvensa- Džonsona sindroms, angioneirotiskā tūska, alerģiskais dermatīts, nātrene, zāļu paaugstinātas jutības reakcijas, psoriāze
Toxic epidermal necrolysis, erythema multiforme, discoid lupus erythematosis
Toksiskā epidermas nekrolīze, multiformā eritēma, norobežotā sarkanā vilkēde
Musculoskeletal and connective tissue disorders Common Uncommon Rare
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi Bieži Muguras sāpes Retāk Artrīts Reti Hipertonija
Back pain Arthritis Hypertonia
Endokrīnās sistēmas traucējumi Retāk Adrenalīna nepietiekamība Reti Hipertireoidisms, hipotireoidisms
Adrenal insufficiency Hyperthyroidism, hypothyroidism
Metabolisma un barošanās traucējumi Bieži Hipoglikēmija, hipokaliēmija
Metabolism and nutrition system disorders Common
Infekcijas un parazitozes Bieži Gastroenterīts, gripai līdzīgi simptomi Reti Pseidomembrānais kolīts
Hypoglycaemia, hypokalaemia
Asinsvadu sistēmas traucējumi Bieži Hipotensija, tromboflebīts, flebīts Reti Limfangīts
Infections and infestation Common Rare
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā Ļoti bieži Bieži
Gastroenteritis, influenza-like illness Pseudomembranous colitis
Drudzis Reakcija/ iekaisums injekcijas vietā, drebuļi, astēnija
Hypotension, thrombophlebitis, phlebitis Lymphangitis
Bieži Sinusīts Retāk Anafilaktiskas reakcijas, hipersensitivitāte
Pyrexia Injection site reaction / inflammation, chills, asthenia,
Aknu un/ vai žultsceļu traucējumi Bieži Dzelte, holestātiskā dzelte Retāk Aknu mazspēja, hepatīts, aknu palielinājums, holecistīts, holelitiāze Reti Aknu koma
Sinusitis Anaphylactoid reaction, hypersensitivity
Psihiskie traucējumi Retāk Depresija, nemiers, halucinācijas Reti Bezmiegs
13 Hepato-biliary disorders Common Uncommon
13 Redzes traucējumi Klīniskajos pētījumos ar vorikonazola terapiju saistītie redzes traucējumi tika novēroti ļoti bieži.
In these studies, short-term as well as long-term treatment, approximately 30% of subjects experienced altered/ enhanced visual perception, blurred vision, colour vision change or photophobia.
Šajos pētījumos, gan īstermiņa, gan ilgtermiņa, ap 30% dalībnieku radās mainīta/ saasināta redzes uztvere, attēla izplūšana, krāsu redzes pārmaiņas vai fotofobija.
These visual disturbances were transient and fully reversible, with the majority spontaneously resolving within 60 minutes and no clinically significant long-term visual effects were observed.
Šie redzes traucējumi bija transitīvi un pilnībā atgriezeniski, vairākumā gadījumu tie spontāni izzuda 60 minūšu laikā un netika novērota ilgtermiņa klīniski nozīmīga ietekme uz redzi.
There was evidence of attenuation with repeated doses of voriconazole.
Novērots, ka pēc atkārtotām vorikonazola devām traucējumi kļuva mazāk izteikti.
The visual disturbances were generally mild, rarely resulted in discontinuation and were not associated with long-term sequelae.
Redzes traucējumi parasti bija viegli, to dēļ reti tika pārtraukta ārstēšanās, un tie neatstāja ilgstošas seku parādības.
Visual disturbances may be associated with higher plasma concentrations and/ or doses.
Redzes traucējumu iestāšanās var būt saistīta ar paaugstinātu koncentrāciju plazmā un/ vai lielākām devām.
The mechanism of action is unknown, although the site of action is most likely to be within the retina.
Rašanās mehānisms nav zināms, taču jādomā, ka šo blakusparādību rašanās vieta ir tīklene.
In a study in healthy volunteers investigating the impact of voriconazole on retinal function, voriconazole caused a decrease in the electroretinogram (ERG) waveform amplitude.
Pētījumā par vorikonazola ietekmi uz tīklenes funkciju, kurā piedalījās veseli brīvprātīgie, vorikonazols samazināja elektroretinogrammas (ERG) viļņu amplitūdu.
The ERG measures electrical currents in the retina.
ERG ir tīklenes elektropotenciālu pieraksts.
The ERG changes did not progress over 29 days of treatment and were fully reversible on withdrawal of voriconazole.
ERG pārmaiņas 29 dienas ilgas terapijas laikā neprogresēja un pilnībā izzuda, beidzot lietot vorikonazolu.
Dermatological reactions Dermatological reactions were common in patients treated with voriconazole in clinical trials, but these patients had serious underlying diseases and were receiving multiple concomitant medications.
Ādas reakcijas Klīniskos pētījumos pacientiem, kas saņēma vorikonazolu, bieži novērotas ādas reakcijas, taču šie pacienti slimoja ar smagām pamatslimībām un vienlaikus saņēma daudzus medikamentus.
The majority of rashes were of mild to moderate severity.
Pa lielākai daļai izsitumi bija viegli vai mēreni izteikti.
Patients have rarely developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome, toxic epidermal necrolysis and erythema multiforme during treatment with VFEND.
Ļoti reti pacientiem, ārstējoties ar VFEND, attīstījās smagas ādas reakcijas, kā Stīvensa- Džonsona sindroms, toksiskā epidermas nekrolīze vai multiformā eritēma.
If patients develop a rash they should be monitored closely and VFEND discontinued if lesions progress.
Parādoties izsitumiem, pacients uzmanīgi jānovēro, un, ja izsitumi progresē, jāpārtrauc VFEND lietošana.
Photosensitivity reactions have been reported, especially during long-term therapy (see also section 4.4).
Saņemti ziņojumi par fotosensibilizācijas reakcijām, sevišķi ilgstošas terapijas gaitā (skatīt arī apakšpunktu 4. 4).
Liver Function Tests The overall incidence of clinically significant transaminase abnormalities in the voriconazole clinical programme was 13.4% (200/ 1493) of subjects treated with voriconazole.
Aknu funkcionālie rādītāji Vorikonazola klīniskās programmas ietvaros klīniski būtiskas novirzes transamināžu līmenī kopumā reģistrētas 13, 4% (200/ 1493) pacientu, kas saņēma vorikonazolu.
Liver function test abnormalities may be associated with higher plasma concentrations and/ or doses.
Patoloģiskās novirzes aknu funkcionālajos testos var būt sakarā ar paaugstinātu koncentrāciju plazmā un/ vai lielākām devām.
The majority of abnormal liver function tests either resolved during treatment without dose adjustment or following dose adjustment, including discontinuation of therapy.
Vairākumā gadījumu aknu testi normalizējās, vai nu turpinot terapiju bez devu pielāgošanas, vai arī pēc devu pielāgošanas, ieskaitot terapijas pārtraukšanu.
Voriconazole has been infrequently associated with cases of serious hepatic toxicity in patients with other serious underlying conditions.
Retumis saistībā ar vorikonazolu novērots smags toksisks aknu bojājums pacientiem ar citu iemeslu izraisītiem smagiem stāvokļiem.
This includes cases of jaundice, and rare cases of hepatitis and hepatic failure leading to death (see section 4.4).
Tajos ietilpa dzeltes gadījumi, kā arī atsevišķi hepatīta un aknu mazspējas gadījumi ar letālu iznākumu (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Paediatric Use The safety of voriconazole was investigated in 245 paediatric patients aged 2 to < 12 years who were treated with voriconazole in pharmacokinetic studies (87 paediatric patients) and in compassionate use programs (158 paediatric patients).
Lietošana bērniem Vorikonazola drošība tika pētīta 245 bērniem vecumā no 2 līdz < 12 gadiem, kuri tika ārstēti ar vorikonazolu farmakokinētiskos pētījumos (87 bērni) un ārstēšanās programmās līdz zāļu reģistrācijai (158 bērni).
The adverse event profile of these 245 paediatric patients was similar to that in adults.
Blakusparādību profils šiem 245 bērniem bija tāds pats kā pieaugušiem.
In the 22 patients less than 2 years old who received voriconazole in a compassionate use programme, the following adverse events (for which a relationship to voriconazole could not be excluded) were reported: photosensitivity reaction (1), arrhythmia (1), pancreatitis (1),
22 pacienti jaunāki par 2 gadiem saņēma vorikonazolu līdzcietības programmā, tika ziņotas sekojošas blakusparādības (kuru saistība ar vorikonazolu nevar tikt izslēgta): fotosensitivitātes reakcija (1), aritmija (1), pankreatīts (1), paaugstināts bilirubīna līmenis asinīs (1), paaugstināti aknu enzīmi (1), izsitumi (1) un papilloedēma (1).
14 blood bilirubin increased (1), hepatic enzymes increased (1), rash (1) and papilloedema (1).
Pēcreģistrācijas uzraudzības laikā ziņots par pankreatīta gadījumiem pediatriskiem pacientiem.
In clinical trials there were 3 cases of accidental overdose.
Klīniskos pētījumos notikuši 3 nejaušas pārdozēšanas gadījumi.
All occurred in paediatric patients, who received up to five times the recommended intravenous dose of voriconazole.
Tie visi gadījušies pediatrijas praksē, kad bērni saņēmuši līdz piecām reizēm lielāku devu nekā vorikonazola ieteicamā iv deva.
A single adverse event of photophobia of 10 minutes duration was reported.
Ziņots tikai par vienu blakusparādību – 10 minūtes ilgu fotofobiju.
There is no known antidote to voriconazole.
Antidots pret vorikonazolu nav zināms.
Voriconazole is haemodialysed with a clearance of 121 ml/ min.
14 Vorikonazols izdalās hemodialīzes ceļā ar klīrensu 121 ml/ min.
In an overdose, haemodialysis may assist in the removal of voriconazole from the body.
Pārdozēšanas gadījumā var izmantot hemodialīzi, lai paātrinātu vorikonazola izdalīšanos no organisma.
J02A C03 Antimycotics for Systemic Use – Triazole derivatives
J02AC03 Antimikotiskie līdzekļi sistēmiskai terapijai − triazola atvasinājumi.
Mechanism of action In vitro, voriconazole displays broad-spectrum antifungal activity with antifungal potency against Candida species (including fluconazole resistant C. krusei and resistant strains of C. glabrata and C. albicans) and fungicidal activity against all Aspergillus species tested.
In vitro vorikonazolam pierādīta plaša spektra pretsēnīšu aktivitāte ar antifungālu potenciālu pret Candida ģints sēnītēm (ieskaitot pret flukonazolu rezistento C. krusei un rezistentos C. labrata un C. albicans celmus), kā arī fungicīdu darbību pret visām testētām Aspergillus ģints sēnītēm.
In addition voriconazole shows in vitro fungicidal activity against emerging fungal pathogens, including those such as Scedosporium or Fusarium which have limited susceptibility to existing antifungal agents.
Bez tam vorikonazolam in vitro piemīt fungicīda iedarbība pret arvien lielāku patogēno nozīmi iegūstošām sēnītēm, to skaitā pret Scedosporium un Fusarium, kas ir mazjutīgas pret pašlaik pieejamiem pretsēnīšu līdzekļiem.
Its mode of action is inhibition of fungal cytochrome P450-mediated 14α -sterol demethylation, an essential step in ergosterol biosynthesis.
Vorikonazola darbības mehānisma pamatā ir sēnīšu citohroma P450 mediētās 14α- steroldemetilācijas inhibīcija, proti, ergosterola biosintēzei nepieciešamā posma bloķēšana.
In animal studies there is a correlation between minimum inhibitory concentration values and efficacy against experimental mycoses.
Pētījumos ar dzīvniekiem konstatēta korelācija starp minimālām inhibitoriskām koncentrācijām un iedarbīgumu pret eksperimentālām mikozēm.
By contrast, in clinical studies, there appears to be no correlation between minimum inhibitory concentration values and clinical outcome.
Turpretim klīniskos pētījumos nav novērots, ka pastāvētu sakarība starp minimālās inhibitoriskās koncentrācijas skaitļiem un klīnisko iznākumu.
Furthermore, there does not appear to be a correlation between plasma levels and clinical outcome.
Turklāt nav arī korelācijas starp preparāta koncentrācijām plazmā un klīnisko iznākumu.
This is typical of azole antimycotics.
Tas ir tipiski azolsavienojumu grupas antimikotiskiem līdzekļiem.
Microbiology Clinical efficacy (with partial or complete response, see below under Clinical Experience) has been demonstrated for Aspergillus spp. including A. flavus, A. fumigatus, A. terreus, A. niger, A. nidulans, Candida spp., including C. albicans, C. glabrata, C. krusei, C. parapsilosis and C. tropicalis and limited numbers of C. dubliniensis, C. inconspicua, and C. guilliermondii, Scedosporium spp., including S. apiospermum, S. prolificans and Fusarium spp.
Klīniski konstatēts iedarbīgums (daļējs vai pilnīgs efekts, sk. tālāk sadaļā par klīnisko pieredzi) pret Aspergillus spp., ieskaitot A. flavus, A. fumigatus, A. terreus, A. niger, A. nidulans; pret Candida spp., ieskaitot C. albicans, C. glabrata, C. krusei, C. parapsilosis un C. tropicalis un ierobežotu skaitu C. dubliniensis, C. inconspicua un C. guilliermondii; Scedosporium spp., ieskaitot S. apiospermum, S. prolificans un Fusarium spp.
Other treated fungal infections (with often partial or complete response) included isolated cases of Alternaria spp., Blastomyces dermatitidis, Blastoschizomyces capitatus, Cladosporium spp., Coccidioides immitis, Conidiobolus coronatus, Cryptococcus neoformans, Exserohilum rostratum, Exophiala spinifera, Fonsecaea pedrosoi, Madurella mycetomatis, Paecilomyces lilacinus, Penicillium spp. including P. marneffei, Phialophora richardsiae, Scopulariopsis brevicaulis and Trichosporon spp. including T. beigelii infections.
Alternaria spp., Blastomyces dermatitidis, Blastoschizomyces capitatus, Cladosporium spp., Coccidioides immitis, Conidiobolus coronatus, Cryptococcus neoformans, Exserohilum rostratum, Exophiala spinifera, Fonsecaea pedrosoi, Madurella mycetomatis, Paecilomyces lilacinus, Penicillium spp., ieskaitot P. marneffei, Phialophora richardsiae, Scopulariopsis brevicaulis un Trichosporon spp., ieskaitot T. beigelii infekciju.
In vitro activity against clinical isolates has been observed for Acremonium spp., Alternaria spp., Bipolaris spp., Cladophialophora spp., Histoplasma capsulatum, with most strains being inhibited by concentrations of voriconazole in the range 0.05 to 2µg/ ml.
In vitro klīniskos izolātos novērota aktivitāte pret Acremonium spp., Alternaria spp., Bipolaris spp., Cladophialophora spp., Histoplasma capsulatum, pie tam vairums ģinšu tika inhibētas pie vorikonazola koncentrācijas no 0, 05 līdz 2 μg/ ml.
15 In vitro activity against the following pathogens has been shown, but the clinical significance is unknown:
In vitro aktivitāte konstatēta pret šādiem patogēniem:
Curvularia spp. and Sporothrix spp.
Curvularia spp. un Sporothrix spp., taču tās klīniskā nozīme nav zināma.
Specimens for fungal culture and other relevant laboratory studies (serology, histopathology) should be obtained prior to therapy to isolate and identify causative organisms.
Pirms terapijas jāpaņem paraugi sēnīškultūrām un citiem nepieciešamiem laboratoriskiem izmeklējumiem (seroloģija, histopatoloģija), lai izolētu un identificētu ierosinātājus mikroorganismus.
Therapy may be instituted before the results of the cultures and other laboratory studies are known; however, once these results become available, anti-infective therapy should be adjusted accordingly.
Terapiju var sākt pirms kļūst zināmi kultūru un pārējo laboratorisko analīžu rezultāti; bet pēc rezultātu saņemšanas terapija attiecīgi jāpielāgo.
Clinical isolates with decreased susceptibility to voriconazole have been identified.
Identificēti klīniskie izolāti ar vāju jutību pret vorikonazolu.
However, elevated minimum inhibitory concentrations did not always correlate with clinical failure and clinical success has been observed in patients infected with organisms resistant to other azoles.
Tomēr paaugstinātas minimālās inhibitoriskās koncentrācijas ne vienmēr korelē ar klīnisku neveiksmi – novēroti gadījumi, kad vorikonazols izrādījies klīniski efektīvs pacientiem, kuriem infekcija pret citiem azolsavienojumiem bijusi rezistenta.
Correlation of in vitro activity with clinical outcome is difficult owing to the complexity of the patients studied in clinical trials; breakpoints for voriconazole remain to be established.
15 Klīniskie pētījumi
Clinical Experience Successful outcome in this section is defined as complete or partial response.
Šajā sadaļā veiksmīgs iznākums definēts kā pilnīgs vai daļējs efekts.
Aspergillus infections – efficacy in aspergillosis patients with poor prognosis Voriconazole has in vitro fungicidal activity against Aspergillus spp.
Aspergillus infekcijas – iedarbīgums aspergillozes pacientiem ar sliktu prognozi Vorikonazolam in vitro piemīt fungicīda aktivitāte pret Aspergillus spp.
The efficacy and survival benefit of voriconazole versus conventional amphotericin B in the primary treatment of acute invasive aspergillosis was demonstrated in an open, randomised, multicentre study in 277 immunocompromised patients treated for 12 weeks.
Vorikonazola iedarbīgums un labvēlīgā ietekme uz dzīves ilgumu salīdzinājumā ar parasti izmantoto amfotericīnu B akūtas invazīvas aspergillozes primārai terapijai pierādīta atklātā, randomizētā, vairākcentru pētījumā, kura gaitā 12 nedēļas ilgu terapiju saņēma 277 imūnkompromitēti pacienti.
A satisfactory global response (complete or partial resolution of all attributable symptoms signs, radiographic/ bronchoscopic abnormalities present at baseline) was seen in 53% of voriconazole-treated patients compared to 31% of patients treated with comparator.
Labs kopējais efekts (visu sākumstāvoklī konstatēto, ar aspergillozi saistīto simptomu, pazīmju, RTG/ bronhoskopiskās patoloģijas pilnīga vai daļēja izzušana) novērots 53% ar vorikonazolu ārstēto pacientu, kamēr kontrolgrupā – 31% pacientu.
The 84-day survival rate for voriconazole was statistically significantly higher than that for the comparator and a clinically and statistically significant benefit was shown in favour of voriconazole for both time to death and time to discontinuation due to toxicity.
84 dienas izdzīvojušo skaits vorikonazola grupā bija statistiski pārliecinoši augstāks nekā kontrolgrupā, turklāt gan pēc dzīves ilguma, gan pēc laika intervāla līdz terapijas pārtraukšanai toksiskuma dēļ vorikonazola terapijai kā klīniski, tā statistiski bija labāki rezultāti.
This study confirmed findings from an earlier, prospectively designed study where there was a positive outcome in subjects with risk factors for a poor prognosis, including graft versus host disease, and, in particular, cerebral infections (normally associated with almost 100% mortality).
Šis pētījums apstiprina rezultātus, kas iegūti agrāk veiktā prospektīvā pētījumā, kurā novērots pozitīvs iznākums pacientiem ar sliktas prognozes riska faktoriem, to skaitā ar transplantāta reakciju pret saimnieku (graft versus host disease) un, jo īpaši, ar cerebrālu infekciju (kas parasti saistīta ar gandrīz 100% mirstību).
The studies included cerebral, sinus, pulmonary and disseminated aspergillosis in patients with bone marrow and solid organ transplants, haematological malignancies, cancer and AIDS.
Pētījumos novēroti pacienti pēc kaulu smadzeņu vai iekšējo orgānu transplantācijas, kā arī ļaundabīgu asins slimību, vēža un AIDS slimnieki ar cerebrālas, sinusālas, pulmonālas un diseminētas aspergillozes formām.
Candidaemia in non-neutropenic patients The efficacy of voriconazole compared to the regimen of amphotericin B followed by fluconazole in the primary treatment of candidaemia was demonstrated in an open, comparative study.
Atvērtā, salīdzinošā pētījumā tika novērota vorikonazola efektivitāte kandidēmijas primārā terapijā salīdzinājumā ar režīmu, kur pēc amfotericīna B lietoja flukonazolu.
Three hundred and seventy non-neutropenic patients (above 12 years of age) with documented candidaemia were included in the study, of whom 248 were treated with voriconazole.
Pētījumā tika iekļauti trīs simti septiņdesmit pacientiu bez neitropēnijas (vecumā virs 12 gadiem) ar dokumentētu kandidēmiju, no tiem 248 tika ārstēti ar vorikonazolu.
Nine subjects in the voriconazole group and five in the amphotericin B followed by fluconazole group also had mycologically proven infection in deep tissue.
Deviņiem subjektiem vorikonazola grupā un pieciem amfotericīna B, kam sekoja flukonazols grupā tika pierādīta arī mikoloģiska dziļo audu infekcija.
Patients with renal failure were excluded from this study.
Pacienti ar nieru mazspēju no pētījuma tika izslēgti.
The median treatment duration was 15 days in both treatment arms.
Vidējais ārstēšanas ilgums abās grupās bija 15 dienas.
In the primary analysis, successful response as assessed by a Data Review Committee (DRC) blinded to study medication was defined as resolution/ improvement in all clinical signs and symptoms of infection with eradication of Candida from blood and infected deep tissue sites at 12 weeks after the end of therapy (EOT).
Primārajās analīzēs, pēc Datu Izvērtēšanas Komitejas (DIK) novērtējuma, tika sasniegta izārstēšanās/ uzlabošanās visām klīniskajām infekcijas pazīmēm un simptomiem, ar Candida iznīdēšanu asinīs un dziļo audu infekcijas skartajās vietās 12 nedēļas pēc terapijas beigām.