qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Use is not recommended in patients with creatinine clearance < 15 ml/ min.
Zāļu lietošana nav ieteicama pacientiem, kuriem kreatinīna klīrenss ir < 15 ml/ min.
Xarelto is to be used with caution in patients with creatinine clearance 15 - 29 ml/ min (see sections 4.2 and 5.2).
Xarelto jālieto ar piesardzību pacientiem kuriem kreatinīna klīrenss ir 15 – 29 ml/ min (skatīt apakšpunktus 4. 2 un 5. 2).
Xarelto is to be used with caution in patients with moderate renal impairment (creatinine clearance 30 - 49 ml/ min) concomitantly receiving other medicinal products which increase rivaroxaban plasma concentrations (see section 4.5).
Xarelto jālieto ar piesardzību pacientiem ar vidēji smagu nieru mazspēju (kreatinīna klīrenss 30 - 49 ml/ min), kuri vienlaicīgi saņem citas zāles, kas paaugstina rivaroksabana koncentrāciju plazmā (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Hepatic impairment In cirrhotic patients with moderate hepatic impairment (classified as Child Pugh B), rivaroxaban plasma levels may be significantly increased which may lead to an increased bleeding risk.
Aknu mazspēja Pacientiem ar cirozi un vidēji smagi izteiktu aknu mazspēju (klasificēta kā Child Pugh B) var būt ievērojami augstāka rivaroksabana koncentrācija plazmā, kas var izraisīt paaugstinātu asiņošanas risku.
Xarelto is contraindicated in patients with hepatic disease associated with coagulopathy and clinically relevant bleeding risk.
Xarelto ir kontrindicēts pacientiem ar aknu slimībām, kas saistītas ar koagulopātiju un klīniski nozīmīgu asiņošanas risku.
Xarelto may be used with caution in cirrhotic patients with moderate hepatic impairment (Child Pugh B) if it is not associated with coagulopathy (see sections 4.2, 4.3 and 5.2).
Pacientiem ar cirozi un viegli izteiktu aknu mazspēju (klasificēta kā Child Pugh B), ja tā nav saistīta ar koagulopātiju, Xarelto lietojams ar piesardzību (skatīt apakšpunktus 4. 2, 4. 3 un 5. 2).
Interaction with other medicinal products The use of Xarelto is not recommended in patients receiving concomitant systemic treatment with azole-antimycotics (such as ketoconazole, itraconazole, voriconazole and posaconazole) or HIV protease inhibitors (e. g. ritonavir).
3 Mijiedarbība ar citām zālēm Xarelto lietošana nav ieteicama pacientiem, kuri līdztekus saņem sistēmisku ārstēšanu ar azolu grupas pretsēnīšu līdzekļiem (tādiem, kā, ketokonazols, itrakonazols, vorikonazols un pozakonazols) vai HIV proteāzes inhibitoriem (piemēram, ritonaviru).
These active substances are strong inhibitors of both CYP3A4 and P-gp and therefore may increase rivaroxaban plasma concentrations to a clinically relevant degree which may lead to an increased bleeding risk (see section 4.5).
Šīs aktīvās vielas ir spēcīgi CYP3A4 un P- gp inhibitori un tāpēc var paaugstināt rivaroksabana koncentrāciju plazmā līdz klīniski nozīmīgam līmenim, kas var radīt paaugstinātu asiņošanas risku (skatīt apakšpunktu 4. 5).
3 Fluconazole is expected to have less effect on rivaroxaban exposure and can be co-administered with caution.
Domājams, ka flukonazolam būs mazāka ietekme uz rivaroksabana iedarbību, tādēļ ir atļauta tā līdztekus lietošana, ievērojot piesardzību.
Care is to be taken if patients are treated concomitantly with medicinal products affecting haemostasis such as non-steroidal anti-inflammatory drugs (NSAIDs), acetylsalicylic acid, platelet aggregation inhibitors or other antithrombotic agents (see section 4.5).
Jāievēro piesardzība, vienlaicīgi lietojot spēcīgus CYP3A4 inducētājus (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Other haemorrhagic risk factors Rivaroxaban, like other antithrombotic agents, is to be used with caution in patients with an increased bleeding risk such as: • congenital or acquired bleeding disorders • uncontrolled severe arterial hypertension • active ulcerative gastrointestinal disease • recent gastrointestinal ulcerations • vascular retinopathy • recent intracranial or intracerebral haemorrhage • intraspinal or intracerebral vascular abnormalities • recent brain, spinal or ophthalmological surgery.
Citi asiņošanas riska faktori Tāpat kā citi antitrombotiski līdzekļi, rivaroksabans jālieto ar piesardzību pacientiem ar paaugstinātu asiņošanas risku, piemēram, tiem, kuriem ir: • iedzimti vai iegūti asiņošanas traucējumi, • nekontrolēta, smaga arteriāla hipertensija, • aktīva čūlas slimība kuņģa- zarnu traktā, • neseni izčūlojumi kuņģa- zarnu traktā, • vaskulāra retinopātija, • nesena intrakraniāla vai intracerebrāla asiņošana, • intraspinālo vai intracerebrālo asinsvadu patoloģijas, • nesena smadzeņu, muguras smadzeņu vai acu operācija.
Hip fracture surgery Rivaroxaban has not been studied in clinical trials in patients undergoing hip fracture surgery to evaluate efficacy and safety in these patients.
Gūžas kaula lūzuma operācija Nav bijuši klīniskie pētījumi par rivaroksabana drošību un efektivitāti pacientiem, kuriem tiek veikta gūžas kaula lūzuma operācija.
Therefore, rivaroxaban is not recommended in these patients.
Tādēļ šiem pacientiem rivaroksabana lietošana nav ieteicama.
Spinal/ epidural anaesthesia or puncture When neuraxial anaesthesia (spinal/ epidural anaesthesia) or spinal/ epidural puncture is employed, patients treated with antithrombotic agents for prevention of thromboembolic complications are at risk of developing an epidural or spinal haematoma which can result in long-term or permanent paralysis.
Spināla/ epidurāla anestēzija vai punkcija Pacientiem, kuri saņem antitrombotiskus līdzekļus trombembolisku komplikāciju profilaksei un kuriem veikta neiroaksiāla anestēzija (spināla/ epidurāla anestēzija) vai spināla/ epidurāla punkcija, ir risks izveidoties epidurālai vai spinālai hematomai, kas varētu izraisīt ilglaicīgu vai paliekošu paralīzi.
The risk of these events may be increased by the post-operative use of indwelling epidural catheters or the concomitant use of medicinal products affecting haemostasis.
Risks var būt paaugstināts, ja pēc operācijas lieto iekšējos epidurālos katetrus vai vienlaicīgi lieto zāles, kas ietekmē hemostāzi.
The risk may also be increased by traumatic or repeated epidural or spinal puncture.
Risku var paaugstināt arī traumatiska vai atkārtota epidurāla vai spināla punkcija.
Patients are to be frequently monitored for signs and symptoms of neurological impairment (e. g. numbness or weakness of the legs, bowel or bladder dysfunction).
Pacienti bieži jānovēro, vai nav manāmas neiroloģiska bojājuma pazīmes un simptomi (piemēram, kāju nejutīgums vai vājums, zarnu vai urīnpūšļa funkcijas traucējumi).
If neurological compromise is noted, urgent diagnosis and treatment is necessary.
Ja atklāts neiroloģisks bojājums, nepieciešams steidzami noteikt diagnozi un sākt ārstēšanu.
Prior to neuraxial intervention the physician should consider the potential benefit versus the risk in anticoagulated patients or in patients to be anticoagulated for thromboprophylaxis.
Pirms neiroaksiālas iejaukšanās ārstam jāapsver iespējamo priekšrocību un riska attiecība pacientiem, kuri saņem vai saņems antikoagulantus trombotisku notikumu profilaksei.
An epidural catheter is not to be removed earlier than 18 hours after the last administration of rivaroxaban.
Epidurālo katetru nedrīkst izņemt agrāk kā 18 stundas pēc pēdējās rivaroksabana lietošanas reizes.
The next rivaroxaban dose is to be administered not earlier than 6 hours after the removal of the catheter.
Nākamā rivaroksabana deva jālieto ne agrāk kā 6 stundas pēc katetra izņemšanas.
If traumatic puncture occurs the administration of rivaroxaban is to be delayed for 24 hours.
Traumatiskas punkcijas gadījumā rivaroksabana lietošana jāatliek uz 24 stundām.
John’ s Wort) may lead to reduced rivaroxaban plasma concentrations.
Mijiedarbība ar CYP3A4 inducētājiem Rivaroksabana vienlaicīga lietošana ar spēcīgu CYP3A4 inducētāju (piemēram, rifampicīnu, fenitoīnu, karbamazepīnu, fenobarbitālu vai asinszāli) var izraisīt rivaroksabana koncentrācijas samazināšanos plazmā.
Strong CYP3A4 inducers should be co-administered with caution (see section 4.5).
Vienlaikus lietojot spēcīgus CYP3A4 inducētājus, jāievēro piesardzība (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Information about excipients Xarelto contains lactose.
4 Xarelto satur laktozi.
Patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption should not take this medicinal product.
Pacienti ar tādām retām iedzimtām slimībām kā galaktozes nepanesamība, Lapp laktāzes deficīts vai glikozes- galaktozes malabsorbcija nedrīkst lietot šīs zāles.
CYP3A4 and P-gp inhibitors Co-administration of rivaroxaban with ketoconazole (400 mg once a day [od]) or ritonavir (600 mg twice a day [bid]) led to a 2.6 fold / 2.5 fold increase in mean rivaroxaban AUC and a 1.7 fold / 1.6 fold increase in mean rivaroxaban Cmax, with significant increases in pharmacodynamic effects which may lead to an increased bleeding risk.
CYP3A4 un P- gp inhibitori Rivaroksabana vienlaicīga lietošana ar ketokonazolu (400 mg vienu reizi dienā (od)) vai ritonaviru (600 mg divas reizes dienā (bid)) izraisīja rivaroksabana vidējās AUC vērtības pieaugumu par 2, 6/ 2, 5 reizēm un rivaroksabana vidējās Cmax pieaugumu par 1, 7/ 1, 6 reizēm ar ievērojamu farmakodinamiskās iedarbības pieaugumu, kas var izraisīt paaugstinātu asiņošanas risku.
Therefore, the use of Xarelto is not recommended in patients receiving concomitant systemic treatment with azole-antimycotics such as ketoconazole, 4 itraconazole, voriconazole and posaconazole or HIV protease inhibitors.
Šī iemesla dēļ Xarelto lietošana pacientiem, kuri saņem vienlaicīgu sistēmisku ārstēšanu ar azolu grupas pretsēņu līdzekļiem, piemēram, ketakonozolu, itrakonazolu, vorikonazolu un posakonazolu vai HIV proteāzes inhibitoriem, nav ieteicama.
These active substances are strong inhibitors of both CYP3A4 and P-gp (see section 4.4).
Šo zāļu aktīvās vielas ir spēcīgi CYP3A4 un P- gp inhibitori (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Fluconazole is expected to have less effect on rivaroxaban exposure and can be co-administered with caution.
Domājams, ka flukonazolam ir mazāka ietekme uz rivaroksabana iedarbību, tādēļ ir atļauta tā vienlaicīga lietošana, ievērojot piesardzību.
Active substances strongly inhibiting only one of the rivaroxaban elimination pathways, either CYP3A4 or P-gp, are expected to increase rivaroxaban plasma concentrations to a lesser extent.
Paredzams, ka aktīvās vielas, kas spēcīgi inhibē tikai vienu no rivaroksabana eliminācijas ceļiem - CYP3A4 vai P- gp, rivaroksabana koncentrāciju plazmā palielinās mazākā pakāpē.
Clarithromycin (500 mg bid), for instance, considered as strong CYP3A4 inhibitor and moderate P-gp inhibitor, led to a 1.5 fold increase in mean rivaroxaban AUC and a 1.4 fold increase in Cmax.
Piemēram, klaritromicīns (500 mg divas reizes dienā), kas tiek uzskatīts par spēcīgu CYP3A4 inhibitoru un mērenu P- gp inhibitoru, izraisīja rivaroksabana vidējās AUC vērtības pieaugumu par 1, 5 reizēm un Cmax pieaugumu par 1, 4 reizēm.
This increase is not considered clinically relevant.
Tiek uzskatīts, ka šis pieaugums nav klīniski nozīmīgs.
Erythromycin (500 mg three times a day [tid]), which inhibits CYP3A4 and P-gp moderately, led to a 1.3 fold increase in mean rivaroxaban AUC and Cmax.
Eritromicīns (500 mg trīs reizes dienā (tid)), kas mēreni inhibē CYP3A4 un P- gp, izraisīja rivaroksabana vidējās AUC vērtības un Cmax pieaugumu par 1, 3 reizēm.
Anticoagulants After combined administration of enoxaparin (40 mg single dose) with rivaroxaban (10 mg single dose) an additive effect on anti-Factor Xa activity was observed without any additional effects on clotting tests (PT, aPTT).
Antikoagulanti Pēc enoksaparīna (40 mg viena deva) un rivaroksabana (10 mg viena deva) vienlaicīgas lietošanas tika novērota papildu iedarbība uz Xa anti- faktora aktivitāti, neietekmējot recēšanas testus (PT, aPTT).
Enoxaparin did not affect the pharmacokinetics of rivaroxaban.
Enoksaparīns neietekmēja rivaroksabana farmakokinētiskās īpašības.
Due to the increased bleeding risk care is to be taken if patients are treated concomitantly with any other anticoagulants (see section 4.4).
Sakarā ar paaugstinātu asiņošanas risku jāievēro piesardzība, ja pacienti vienlaicīgi saņem jebkurus cita veida antikoagulantus (skatīt apakšpunktu 4. 4).
NSAIDs/ platelet aggregation inhibitors No clinically relevant prolongation of bleeding time was observed after concomitant administration of rivaroxaban and 500 mg naproxen.
NSPL/ trombocītu agregācijas inhibitori Pēc rivaroksabana un 500 mg naproksēna vienlaicīgas lietošanas netika novērota klīniski nozīmīga asiņošanas laika pagarināšanās.
Nevertheless, there may be individuals with a more pronounced pharmacodynamic response.
Tomēr dažiem cilvēkiem farmakodinamiskā atbilde var būt vairāk izteikta.
No clinically significant pharmacokinetic or pharmacodynamic interactions were observed when rivaroxaban was co-administered with 500 mg acetylsalicylic acid.
Pēc rivaroksabana un 500 mg acetilsalicilskābes vienlaicīgas lietošanas netika novērota klīniski nozīmīga farmakokinētiska vai farmakodinamiska mijiedarbība.
Clopidogrel (300 mg loading dose followed by 75 mg maintenance dose) did not show a pharmacokinetic interaction but a relevant increase in bleeding time was observed in a subset of patients which was not correlated to platelet aggregation, P-selectin or GPIIb/ IIIa receptor levels.
Klopidogrels (300 mg sākuma deva un vēlāk 75 mg uzturošā deva) neuzrādīja farmakokinētisku mijiedarbību, bet pacientu apakšgrupā tika novērota nozīmīga asiņošanas laika pagarināšanās, kas nekorelēja ar trombocītu agregāciju, P- selektīna vai GPIIb/ IIIa receptoru līmeņiem.
Care is to be taken if patients are treated concomitantly with NSAIDs (including acetylsalicylic acid) and platelet aggregation inhibitors because these medicinal products typically increase the bleeding risk (see section 4.4).
Nepieciešams ievērot piesardzību, ja pacienti vienlaicīgi lieto NSPL (ieskaitot acetilsalicilskābi) un trombocītu agregācijas inhibitorus, jo šīs zāles parasti paaugstina asiņošanas risku (skatīt apakšpunktu 4. 4).
CYP3A4 inducers Co-administration of rivaroxaban with the strong CYP3A4 inducer rifampicin led to an approximate 50% decrease in mean rivaroxaban AUC, with parallel decreases in its pharmacodynamic effects.
CYP3A4 inducētāji Rivaroksabana vienlaicīga lietošana ar spēcīgu CYP3A4 inducētāju rifampicīnu izraisīja rivaroksabana vidējās AUC vērtības samazināšanos par apmēram 50% un vienlaicīgu farmakodinamiskās iedarbības samazināšanos.
John’ s Wort) may also lead to reduced rivaroxaban plasma concentrations.
Rivaroksabana vienlaicīga lietošana ar citiem spēcīgiem CYP3A4 inducētājiem (piemēram, fenitoīns, karbamazepīns, fenobarbitāls vai asinszāle) var izraisīt rivaroksabana koncentrācijas samazināšanos plazmā.
Strong CYP3A4 inducers should be co-administered with caution.
Vienlaikus lietojot spēcīgus CYP3A4 inducētājus, jāievēro piesardzība.
Other concomitant therapies No clinically significant pharmacokinetic or pharmacodynamic interactions were observed when rivaroxaban was co-administered with midazolam (substrate of CYP3A4), digoxin (substrate of P-gp) or atorvastatin (substrate of CYP3A4 and P-gp).
Citas vienlaicīgi lietotas zāles Lietojot rivaroksabanu kopā ar midazolāmu (CYP3A4 substrāts), digoksīnu (P- gp substrāts), vai atorvastatīnu (CYP3A4 un P- gp substrāts), netika novērota klīniski nozīmīga farmakokinētiska vai farmakodinamiska mijiedarbība.
Rivaroxaban neither inhibits nor induces any major CYP isoforms like CYP3A4.
Rivaroksabans arī neinhibē un neinducē nozīmīgas CYP izoformas kā CYP3A4.
No clinically relevant interaction with food was observed (see section 4.2).
Netika novērota klīniski nozīmīga mijiedarbība ar pārtiku (skatīt apakšpunktu 4. 2).
PT, aPTT, HepTest) are affected as expected by the mode of action of rivaroxaban (see section 5.1).
5 Laboratorijas rādītāji Kā jau bija gaidāms, rivaroksabana darbība ietekmē recēšanas rādītājus (piemēram, PT, aPTT, HepTest) (skatīt apakšpunktu 5. 1).
Pregnancy There are no adequate data from the use of rivaroxaban in pregnant women.
Grūtniecība Nav pietiekamu datu par rivaroksabana lietošanu grūtniecēm.
Due to the potential reproductive toxicity, the intrinsic
Pētījumi ar dzīvniekiem pierāda reproduktīvo toksicitāti (skatīt apakšpunktu 5. 3).
5 risk of bleeding and the evidence that rivaroxaban passes the placenta, Xarelto is contraindicated during pregnancy (see section 4.3).
Xarelto ir kontrindicēts grūtniecības laikā, ņemot vērā iespējamo reproduktīvo toksicitāti, būtisku asiņošanas risku, kā arī pierādījumu, ka rivaroksabans šķērso placentu (skatīt apakšpunktu 4. 3).
Women of child-bearing potential should avoid becoming pregnant during treatment with rivaroxaban.
Sievietēm reproduktīvā vecumā rivaroksabana terapijas laikā jāizvairās no grūtniecības iestāšanās.
Lactation No data on the use of rivaroxaban in breast-feeding women are available.
Zīdīšana Nav pieejami dati par rivaroksabana lietošanu sievietēm, kuras baro bērnu ar krūti.
Data from animals indicate that rivaroxaban is secreted into milk.
Dati no pētījumiem ar dzīvniekiem uzrāda, ka rivaroksabans izdalās pienā.
Therefore Xarelto is contraindicated during breast-feeding (see section 4.3).
Tāpēc Xarelto ir kontrindicēts zīdīšanas perioda laikā (skatīt apakšpunktu 4. 3).
A decision must be made whether to discontinue breast-feeding or to discontinue/ abstain from therapy.
Jāpieņem lēmums pārtraukt barošanu ar krūti vai pārtraukt/ atturēties no rivaroksabana terapijas.
Syncope and dizziness have been reported in the post-operative setting and may affect the ability to drive and use machines, these adverse reactions have been reported to be uncommon (see section 4.8).
Pēcoperācijas novērojumos ir ziņots par sinkopi un reiboni, kas var ietekmēt spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus, šīs nevēlamās blakusparādības tika novērotas reti (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Patients experiencing these adverse reactions should not drive or use machines.
Pacienti, kuriem novērotas šīs nelabvēlīgās blakusparādības, nedrīkst vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus.
The safety of rivaroxaban 10 mg has been evaluated in three phase III studies including 4,571 patients exposed to rivaroxaban undergoing major orthopaedic surgery of the lower limbs (total hip replacement or total knee replacement) treated for up to 39 days.
Rivaroksabana 10 mg devas drošība tika novērtēta trijos III fāzes pētījumos 4 571 pacientiem, kuriem rivaroksabans tika lietots nozīmīgas ortopēdiskas apakšējo ekstremitāšu operācijas (totālas gūžas locītavas aizvietošanas vai totālas ceļa locītavas aizvietošanas) ietvaros, un kuriem zāles tika lietotas 39 dienas.
In total, about 14% of the treated patients experienced adverse reactions.
Kopumā 14% ārstēto pacientu novēroja blakusparādības.
Bleedings or anaemia occurred in approximately 3.3% and 1% of patients, respectively.
Asiņošanu vai anēmiju konstatēja attiecīgi aptuveni 3, 3% un 1% pacientu.
Other common adverse reactions were nausea, increased GGT and an increase in transaminases.
Citas bieži novērojamas nelabvēlīgas reakcijas bija slikta dūša un paaugstināts GGT un transamināžu līmenis.
The adverse reactions should be interpreted within the surgical setting.
Nelabvēlīgās reakcijas jāņem vērā no ķirurģijas viedokļa.
Due to the pharmacological mode of action, the use of Xarelto may be associated with an increased risk of occult or overt bleeding from any tissue or organ which may result in posthaemorrhagic anaemia.
Farmakoloģiskās darbības dēļ Xarelto lietošana var būt saistīta ar paaugstinātu jebkuru audu vai orgāna slēptas vai atklātas asiņošanas risku, kas var izraisīt posthemorāģisku anēmiju.
The signs, symptoms, and severity (including possibly fatal outcome) will vary according to the location and degree or extent of the bleeding.
Asiņošanas pazīmes, simptomi un smagums (iespējams arī letāls iznākums) var atšķirties atkarībā no asiņošanas vietas un izteiktības.
The risk of bleedings may be increased in certain patient groups e. g. those patients with uncontrolled severe arterial hypertension and/ or on concomitant treatment with other medicinal products affecting haemostasis (see Haemorrhagic risk in section 4.4).
Asiņošanas risks var būt palielināts noteiktām pacientu grupām, piemēram, pacientiem ar smagu nekontrolētu arteriālo hipertensiju un/ vai pacientiem, kuri vienlaicīgi saņem ārstēšanu ar hemostāzi ietekmējošām zālēm (skatīt apakšpunktu 4. 4, asiņošanas risks).
Haemorrhagic complications may present as weakness, asthenia, paleness, dizziness, headache or unexplained swelling.
Par hemorāģiskām komplikācijām var liecināt vājums, astēnija, bālums, reibonis, galvassāpes vai neizskaidrojama tūska.
Therefore, the possibility of haemorrhage is to be considered in evaluating the condition in any anticoagulated patient.
Šī iemesla dēļ, novērtējot stāvokli jebkuram pacientam, kurš saņem antikoagulantus, jāapsver asiņošanas iespēja.
Adverse reactions in the three phase III studies are listed in table 1 below by system organ class (in MedDRA) and by frequency.
Triju III fāzes klīnisko pētījumu nelabvēlīgās reakcijas ir minētas 1. tabulā atbilstoši orgānu sistēmu klasifikācijai (MedDRA) un sastopamības biežumam.
Frequencies are defined as:
Nav zināmi
Common: ≥ 1/ 100 to < 1/ 10 Uncommon: ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100 Rare: ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000 Very rare: < 1/ 10,000 Not known: cannot be estimated from the available data.
≥ 1/ 100 līdz < 1/ 10 ≥ 1/ 1 000 līdz < 1/ 100 ≥ 1/ 10 000 līdz < 1/ 1 000 < 1/ 10 000 (nevar noteikt pēc pieejamiem datiem).
Treatment-emergent adverse reactions
Ar terapiju saistītās nevēlamās blakusparādības
Not known*
Retāk
Investigations
Reti
Increased GGT, increase in
Nav zināms *
Increased lipase, increased amylase, blood bilirubin increased, increased
Nieze (tai skaitā reti ģeneralizētas niezes gadījumi), izsitumi, nātrene (tai skaitā reti ģeneralizētas nātrenes gadījumi), kontūzija
Bilirubin conjugated
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi Sāpes ekstremitātē
LDH, increased alkaline phosphatase ALT increase, AST increase)
Traumas, saindēšanās un komplikācijas pēc manipulācijām Izdalījumi no brūces
increased (with or without concomitant increase of ALT)
Asiņošana pēc procedūrām (tai
6
Asiņošana (tai skaitā hematomas un retos
Common Uncommon
Asiņošana dzīvībai būtiskos orgānos
Rare
skaitā
Not known*
gadījumos asinsizplūdumi
Cardiac disorders Tachycardia Blood and lymphatic system disorders
(piemēram, smadzenēs),
Anaemia (incl. respective laboratory parameter)
postoperatīva
Thrombocythaemia (incl. platelet count increased)
muskuļos), kuņģa- zarnu
Nervous system disorders Syncope (incl. loss of consciousness), dizziness, headache Gastrointestinal disorders
virsnieru hemorāģija,
Nausea
anēmija un
Constipation, diarrhoea, abdominal and gastrointestinal pain (incl. upper abdominal pain, stomach discomfort), dyspepsia (incl. epigastric discomfort), dry mouth, vomiting
trakta asiņošana (tai
Renal and urinary disorders Renal impairment (incl. blood creatinine increased, blood urea increased) Skin and subcutaneous tissue disorders Pruritus (incl. rare cases of generalised pruritus), rash, urticaria (incl. rare cases of generalised urticaria), contusion Musculoskeletal and connective tissue disorders Pain in extremity Injury, poisoning and procedural complications Wound secretion Vascular disorders
konjunktīvas
Post-procedural
asiņošana no
Haemorrhage (incl. haematoma and rare
skaitā smaganu asiņošana,
Bleeding into a
hemorāģija, plaušu
haemorrhage (incl. cases of muscle haemorrhage), post-operative gastrointestinal tract haemorrhage (incl. anaemia, and gingival bleeding, rectal haemorrhage, wound haememesis), haematuria (incl. blood haemorrhage) urine present), genital tract haemorrhage (incl. menorrhagia), hypotension (incl. blood pressure decreased, procedural hypotension), nose bleed General disorders and administration site conditions Localised oedema, peripheral oedema, feeling unwell (incl. fatigue, asthenia), fever Immune system disorders
brūces)
critical organ (e. g. brain), adrenal haemorrhage, conjunctival haemorrhage, haemoptysis
asiņošana taisnajā zarnā, asiņu vemšana), hematūrija (tai skaitā asinis urīnā), ģenitālā trakta asiņošana (tai skaitā menorāģija), hipotensija (tai skaitā pazemināts asinsspiediens, hipotensija procedūrās), deguna asiņošana
Dermatitis allergic
asiņošana
Hypersensi- tivity
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā Lokalizēta tūska, perifēra tūska, slikta pašsajūta (vājums, astēnija), drudzis Imūnās sistēmas traucējumi Alerģiskais dermatīts Paaugstināta jutība Aknu un/ vai žultsceļu traucējumi
Hepatic function abnormal
Izmainīta aknu funkcija
Jaundice
Dzelte
*) Adverse events have been reported in other clinical studies than the three phase III studies in patients undergoing major orthopaedic surgery of the lower limbs
* Nevēlamās blakusparādības, ziņotas citos pētījumos nevis III fāzes pētījumos, pacientiem, kuriem veikta nozīmīga ortopēdiska apakšējo ekstremitāšu operācija.
7 4.9 Overdose
8 4. 9 Pārdozēšana
Overdose following administration of rivaroxaban may lead to haemorrhagic complications due to its pharmacodynamic properties.
Rivaroksabana pārdozēšana var izraisīt hemorāģiskas komplikācijas tā farmakodinamisko īpašību dēļ.
A specific antidote antagonising the pharmacodynamic effect of rivaroxaban is not available.
Specifisks antidots, kas novērstu rivaroksabana farmakodinamiskos efektus, nav pieejams.
The use of activated charcoal to reduce absorption in case of rivaroxaban overdose may be considered.
Rivaroksabana pārdozēšanas gadījumā var apsvērt aktivētās ogles lietošanu, lai samazinātu absorbciju.
Should bleeding occur, management of the haemorrhage may include the following steps: • delay of next rivaroxaban administration or discontinuation of treatment as appropriate.
Asiņošanas gadījumā iespējamā rīcības taktika ir šāda: • nākamās rivaroksabana devas ievades atlikšana vai ārstēšanas pārtraukšana nepieciešamības gadījumā.
Rivaroxaban has mean terminal half-lives between 7 and 11 hours (see section 5.2). • appropriate symptomatic treatment, e. g. mechanical compression, surgical interventions, fluid replacement and haemodynamic support, blood product or component transfusion should be considered.
Rivaroksabana vidējais terminālais eliminācijas pusperiods ir 7 līdz 11 stundas (skatīt apakšpunktu 5. 2); • atbilstoša simptomātiska ārstēšana, piemēram, mehāniska kompresija, ķirurģiska iejaukšanās, šķidrumu aizvietošana un hemodinamikas uzturēšana, jāapsver asins produktu vai komponentu transfūzija.
If life-threatening bleeding cannot be controlled by the above measures, administration of recombinant factor VIIa may be considered.
Ja dzīvību apdraudošu asiņošanu nevar kontrolēt ar augstāk minētajiem pasākumiem, jāapsver rekombinantā faktora VIIa lietošana.
However, there is currently no experience with the use of recombinant factor VIIa in individuals receiving rivaroxaban.
Tomēr līdz šim nav pieredzes rekombinantā faktora VIIa lietošanā cilvēkiem, kuri saņem rivaroksabanu.
The recommendation is based on limited non-clinical data.
Ieteikumi pamatojas uz ierobežotiem ne- klīniskiem datiem.
Re-dosing of recombinant factor VIIa shall be considered and titrated depending on improvement of bleeding.
Jāapsver rekombinantā faktora VIIa atkārtota ordinēšana un jātitrē atkarībā no asiņošanas uzlabošanās.
Protamine sulfate and vitamin K are not expected to affect the anticoagulant activity of rivaroxaban.
Nav gaidāms, ka protamīna sulfāts un K vitamīns varētu ietekmēt rivaroksabana antikoagulanta efektivitāti.
There is neither scientific rationale for benefit nor experience with the use of systemic haemostatics (e. g. desmopressin, aprotinin, tranexamic acid, aminocaproic acid) in individuals receiving rivaroxaban.
Nav ne zinātniska pamatojuma, ne pieredzes, kas liecinātu par labu sistēmiskās hemostāzes izmantošanai (piemēram, desmopresīns, aprotinīns, traneksāmskābe, aminokapronskābe) cilvēkiem, kuri saņem rivaroksabanu.
Due to the high plasma protein binding rivaroxaban is not expected to be dialysable.
Sakarā ar augstu saistīšanās spēju ar plazmas proteīniem rivaroksabanu nevar izdalīt no organisma ar dialīzes palīdzību.
Other antithrombotic agents, ATC code:
Citi antitrombotiski līdzekļi, ATĶ kods:
Mechanism of Action Rivaroxaban is a highly selective direct factor Xa inhibitor with oral bioavailability.
Darbības mehānisms Rivaroksabans ir augsti selektīvs, tiešais Xa faktora inhibitors ar orālu biopieejamību.
Inhibition of Factor Xa interrupts the intrinsic and extrinsic pathway of the blood coagulation cascade, inhibiting both thrombin formation and development of thrombi.
Xa faktora inhibīcija pārtrauc asins koagulācijas kaskādes iekšējo un ārējo ceļu, bloķējot gan trombīna veidošanos, gan trombu attīstību.
Rivaroxaban does not inhibit thrombin (activated Factor II) and no effects on platelets have been demonstrated.
Rivaroksabana trombīnu (aktivētais II faktors) inhibīcija un ietekme uz trombocītiem nav pierādīta.
Pharmacodynamic effects Dose-dependent inhibition of Factor Xa activity was observed in humans.
Farmakodinamiskā iedarbība Cilvēkiem tika novērota no devas atkarīga Xa faktora aktivitātes inhibīcija.
Prothrombin time (PT) is influenced by rivaroxaban in a dose dependent way with a close correlation to plasma concentrations (r value equals 0.98) if Neoplastin is used for the assay.
Rivaroksabana lietošana ietekmē protrombīna laiku (PT- prothrombin time) atkarībā no devas, saglabājot ciešu korelāciju ar koncentrāciju plazmā (r vērtība ir 0, 98), ja pārbaudei ir izmantots Neoplastin.
Other reagents would provide different results.
Citi reaģenti uzrādīs atšķirīgus rezultātus.
The readout for PT is to be done in seconds, because the INR (International Normalized Ratio) is only calibrated and validated for coumarins and cannot be used for any other anticoagulant.
PT jānosaka sekundēs, jo INR (Starptautiskais standartizētais koeficients) ir kalibrēts un apstiprināts tikai kumarīnu grupai un citiem antikoagulantiem nav izmantojams.
In patients undergoing major orthopaedic surgery, the 5/ 95 percentiles for PT (Neoplastin) 2 - 4 hours after tablet intake (i. e. at the time of maximum effect) ranged from 13 to 25 s (baseline values before surgery 12 to 15s).
(pirms operācijas rādītājs bija 12- 15 sek.).
The activated partial thomboplastin time (aPTT) and HepTest are also prolonged dose-dependently; however, they are not recommended to assess the pharmacodynamic effect of rivaroxaban.
Aktivētais parciālais tromboplastīna laiks (aPTT- activated partial thromboplastin time) un HepTest ir rādītāji, kas ilglaicīgi atkarīgi no devas; tomēr nav ieteicams tos izmantot, lai novērtētu rivaroksabana farmakodinamisko iedarbību.
Anti- Factor Xa activity is also influenced by rivaroxaban; however, no standard for calibration is available.
Rivaroksabans arī ietekmē Xa anti- faktora aktivitāti; tomēr nav pieejami tā kalibrēšanas standarti.
There is no need for monitoring of coagulation parameters during treatment with rivaroxaban in clinical routine.
Rivaroksabana ārstēšanas laikā nav nepieciešama klīniskā koagulācijas rādītāju novērošana.
Clinical efficacy and safety The rivaroxaban clinical programme was designed to demonstrate the efficacy of rivaroxaban for the prevention of VTE, i. e. proximal and distal deep vein thrombosis (DVT) and pulmonary embolism (PE) in patients undergoing major orthopaedic surgery of the lower limbs.
Klīniskā efektivitāte un drošība Rivaroksabana klīnisko pētījumu programma tika izveidota tā, lai demonstrētu rivaroksabana efektivitāti VTE profilaksē, t. i., proksimālas un distālas dziļo vēnu trombozes (DVT - deep vein thrombosis) un plaušu embolijas (PE) profilaksē pacientiem, kuriem veikta nozīmīga ortopēdiska apakšējo ekstremitāšu operācija.
Over 9,500 patients (7,050 in total hip replacement surgery and 2,531 in total knee replacement surgery) were studied in controlled randomised double-blind phase III clinical studies, the RECORD-programme.
Vairāk nekā 9500 pacienti (7050 pēc totālas gūžas locītavas aizvietošanas operācijas un 2531 pacienti pēc
8 Rivaroxaban 10 mg once daily (od) started no sooner than 6 hours post-operatively was compared with enoxaparin 40 mg once daily started 12 hours pre-operatively.
Rivaroksabana 10 mg lietošana reizi dienā (od), kas sākta ne agrāk kā 6 stundas pēc operācijas, tika salīdzināta ar enoksaparīna 40 mg lietošanu reizi dienā 12 stundas pēc operācijas.
In all three phase III studies (see table 2), rivaroxaban significantly reduced the rate of total VTE (any venographically detected or symptomatic DVT, non fatal PE and death) and major VTE (proximal DVT, non fatal PE and VTE-related death), the pre-specified primary and major secondary efficacy endpoints.
Visos trīs III fāzes pētījumos (skatīt 2. tabulu) rivaroksabans ievērojami samazināja kopējo VTE (jebkura venogrāfiski konstatēta vai simptomātiska DVT, neletāla PE un nāve) biežumu un nozīmīgu VTE (proksimāla DVT, nefatāla PE un VTE- saistīta nāve) biežumu, kas ir pirms tam noteiktie primārās un sekundārās efektivitātes beigu punkti.
Furthermore, in all three studies the rate of symptomatic VTE (symptomatic DVT, non- fatal PE, VTE-related death) was lower in rivaroxaban treated patients compared to patients treated with enoxaparin.
Visos trīs pētījumos simptomātiskas VTE (simptomātiska DVT, nefatāla PE, VTE- saistīta nāve) biežums bija zemāks pacientiem, kuri saņēma rivaroksabanu, salīdzinot ar pacientiem, kuri saņēma enoksaparīnu.
The main safety endpoint, major bleeding, showed comparable rates for patients treated with rivaroxaban 10 mg compared to enoxaparin 40 mg.
Galvenais drošības mērķa kritērijs, nozīmīga asiņošana, bija salīdzināms rādītājs pacientiem, kuri saņēma 10 mg rivaroksabana, un tiem, kuri saņēma 40 mg enoksaparīna.
Efficacy and safety results from phase III clinical studies
Efektivitātes un drošības rezultāti pēc III fāzes klīniskajiem pētījumiem
2,531 patients undergoing total replacement surgery
Pētījuma populācija Ārstēšanas devas un lietošanas ilgums pēc operācijas
Rivaroxaban Enoxaparin p 10 mg od 40 mg od 35 ± 4 days 35 ± 4 days
4 541 pacienti pēc totālas gūžas locītavas aizvietošanas operācijas Rivaroksabans Enoksaparīns p 10 mg od 40 mg od 35 ± 4 dienas 35 ± 4 dienas
Rivaroxaban Enoxaparin p 10 mg od 40 mg od 35 ± 4 days 12 ± 2 days
2 509 pacienti pēc totālas gūžas locītavas aizvietošanas operācijas Rivaroksabans Enoksaparīns p 10 mg od 40 mg od 35 ± 4 dienas 12 ± 2 dienas
Rivaroxaban Enoxaparin 10 mg od 40 mg od 12 ± 2 days 12 ± 2 days
2 531 pacienti pēc totālas ceļa locītavas aizvietošanas operācijas Rivaroksabans Enoksaparīns p 10 mg od 40 mg od 12 ± 2 dienas 12 ± 2 dienas
Total VTE Major VTE
Kopējais VTE skaits
18 (1.1%) 4 (0.2%)
18 (1, 1%) 58 (3, 7%) < 0, 001
58 (3.7%) 33 (2.0%)
17 (2, 0%) 81 (9, 3%) < 0, 001
< 0.001 < 0.001
79 (9, 6%) 166 (18, 9%) < 0, 001
17 (2.0%) 6 (0.6%)
Nozīmīga VTE
81 (9.3%) < 0.001 49 (5.1%) < 0.001
4 (0, 2%) 33 (2, 0%) < 0, 001
166 (18.9%) < 0.001 24 (2.6%) 0.01
9 (1, 0%) 24 (2, 6%) 0, 01
Sympto- matic VTE
Simptomātiska VTE
Major bleedings
Nozīmīgas asiņošanas
7 (0.6%)
1 (0, 1%)
The analysis of the pooled results of the phase III trials corroborated the data obtained in the individual studies regarding reduction of total VTE, major VTE and symptomatic VTE with rivaroxaban 10 mg once daily compared to enoxaparin 40 mg once daily.
III fāzes pētījumu kopējo rezultātu analīze apstiprina datus, kas iegūti individuālos pētījumos par kopējās VTE, nozīmīgas VTE un simptomātiskas VTE biežumu, lietojot 10 mg rivaroksabana reizi dienā un salīdzinot ar enoksaparīnu 40 mg reizi dienā.
Absorption The absolute bioavailability of rivaroxaban is high (80% - 100%) for the 10 mg dose.
Absorbcija Rivaroksabana absolūtā biopieejamība ir augsta (80% - 100%), ja lietota 10 mg deva.
Rivaroxaban is rapidly absorbed with maximum concentrations (Cmax) appearing 2 - 4 hours after tablet intake.
Rivaroksabans absorbējas ātri, un maksimālā koncentrācija (Cmax) ir 2 – 4 stundas pēc tabletes lietošanas.
Intake with food does not affect rivaroxaban AUC or Cmax at the 10 mg dose.
10 mg devas lietošana kopā ar pārtiku neietekmē rivaroksabana AUC vai Cmax,.
Rivaroxaban 10 mg dose can be taken with or without food.
Rivaroksabana 10 mg devu var lietot kopā ar pārtiku vai arī tukšā dūšā.
Rivaroxaban pharmacokinetics are approximately linear up to about 15 mg once daily.
Rivaroksabana farmakokinētiskā iedarbība ir aptuveni lineāra, lietojot līdz apmēram 15 mg dienā.
At higher doses rivaroxaban displays dissolution limited absorption with decreased bioavailability and decreased absorption rate with increased dose.
Pie Augstāku rivaroksabana devu gadījumā novērojama ierobežota absorbcija ar samazinātu biopieejamību un absorbcijas ātrumu.
This is more marked in fasting state than in fed state.
Izteiktāk tas tiek novērots tukšā dūšā, nevis pēc ēšanas.
Variability in rivaroxaban pharmacokinetics is moderate with inter-individual variability (CV%) ranging from 30% to 40%, apart from the day of surgery and the following day when variability in exposure is high (70%).
Rivaroksabana farmakokinētikas variabilitāte ir mērena ar variabilitātes atšķirībām dažādiem cilvēkiem (CV%) no 30% līdz 40%, izņemot operācijas dienu, kā arī dienu pēc tās, kad ekspozīcijas variabilitāte ir augsta (70%).
Distribution Plasma protein binding in humans is high at approximately 92% to 95%, with serum albumin being the main binding component.
Izkliede Cilvēkiem saistīšanās ar plazmas proteīniem ir augsta un veido apmēram 92% līdz 95%, un piesaistīšanās galvenokārt notiek seruma albumīnam.
The volume of distribution is moderate with Vss being approximately 50 litres.
Izkliedes tilpums ir vidēji liels, Vss ir apmēram 50 litri.
Metabolism and Elimination Of the administered rivaroxaban dose, approximately 2/ 3 undergoes metabolic degradation, with half then being eliminated renally and the other half eliminated by the faecal route.
10 Metabolisms un eliminācija Apmēram 2/ 3 no rivaroksabana devas sadalās metaboliskā ceļā, puse no šī daudzuma tiek eliminēta caur nierēm un puse ar fēcēm.
The final 1/ 3 of the administered dose undergoes direct renal excretion as unchanged active substance in the urine, mainly via active renal secretion.
Atlikusī 1/ 3 no devas tiek izdalīta tiešās nieru ekskrēcijas ceļā ar urīnu neizmainītas aktīvas vielas veidā, galvenokārt aktīvas renālas sekrēcijas ceļā.
9 Rivaroxaban is metabolised via CYP3A4, CYP2J2 and CYP-independent mechanisms.
Rivaroksabans metabolizējas no CYP3A4, CYP2J2 un CYP- neatkarīgos ceļos.
Oxidative degradation of the morpholinone moiety and hydrolysis of the amide bonds are the major sites of biotransformation.
Morfolinona daļas oksidatīva degradācija un amīda saišu hidrolīze ir svarīgākie biotransformācijas posmi.
Based on in vitro investigations rivaroxaban is a substrate of the transporter proteins P-gp (P-glycoprotein) and Bcrp (breast cancer resistance protein).
Balstoties uz in vitro pētījumiem, noteikts, ka rivaroksabans ir substrāts transportētājproteīniem P- gp (P- glikoproteīns) un Bcrp (krūts vēža rezistences proteīns).
Unchanged rivaroxaban is the most important compound in human plasma, with no major or active circulating metabolites being present.
Neizmainīts rivaroksabans ir vissvarīgākā sastāvdaļa cilvēka plazmā bez svarīgu vai aktīvu cirkulējošu metabolītu klātbūtnes.
With a systemic clearance of about 10 l/ h, rivaroxaban can be classified as a low-clearance drug.
Tā kā rivaroksabana sistēmiskais klīrenss ir apmēram 10 l/ h, to var pieskaitīt pie zālēm ar zemu klīrensu.
After intravenous administration of a 1 mg dose the elimination half-life is about 4.5 hours.
Pēc 1 mg devas ievadīšanas intravenozi eliminācijas pusperiods ir aptuveni 4, 5 stundas.
After oral administration of a 10 mg dose the elimination becomes absorption rate limited with mean terminal half-lives of 7 to 11 hours.
Pēc 10 mg devas iekšķīgas lietošanas absorbcijas ātrums ierobežo elimināciju un vidējais terminālais eliminācijas pusperiods ir 7 līdz 11 stundas.
Special populations Gender/ Elderly (above 65 years) Elderly patients exhibited higher plasma concentrations than younger patients, with mean AUC values being approximately 1.5 fold higher, mainly due to reduced (apparent) total and renal clearance.
Īpašas populācijas Dzimums/ gados vecāki cilvēki (vecāki par 65 gadiem) Gados vecākiem cilvēkiem tika novērota augstāka koncentrācija plazmā nekā jaunākiem pacientiem ar apmēram 1, 5 reizes lielākām vidējām AUC vērtībām, kas galvenokārt ir saistīts ar samazinātu kopējo un renālo klīrensu.
No dose adjustment is necessary.
Nav nepieciešama devas piemērošana.
There were no clinically relevant differences in pharmacokinetics and pharmacodynamics between male and female patients.
Netika novērotas klīniski nozīmīgas farmakokinētikas un farmakodinamikas atšķirības starp vīriešiem un sievietēm.
Different weight categories Extremes in body weight (< 50 kg or > 120 kg) had only a small influence on rivaroxaban plasma concentrations (less than 25%).
Dažāda ķermeņa svara kategorijas Ķermeņa svara galējībām (< 50 kg vai > 120 kg) bija neliela ietekme uz rivaroksabana koncentrāciju plazmā (mazāk nekā 25%).
No dose adjustment is necessary.
Devas piemērošana nav nepieciešama.
Inter-ethnic differences No clinically relevant inter-ethnic differences among Caucasian, African-American, Hispanic, Japanese or Chinese patients were observed regarding rivaroxaban pharmacokinetics and pharmacodynamics.
Etniskās atšķirības Netika novērotas klīniski nozīmīgas rivaroksabana farmakokinētikas un farmakodinamikas etniskās atšķirības starp baltās, afroamerikāņu, spāņu, japāņu vai ķīniešu rases pacientiem.
Hepatic impairment Cirrhotic patients with mild hepatic impairment (classified as Child Pugh A) exhibited only minor changes in rivaroxaban pharmacokinetics (1.2 fold increase in rivaroxaban AUC on average), nearly comparable to their matched healthy control group.
Aknu mazspēja Pacientiem ar cirozi un viegli izteiktu aknu mazspēju (klasificēta kā Child Pugh A) tika novērotas niecīgas rivaroksabana farmakokinētikas izmaiņas (vidēji rivaroksabana AUC pieaugums par 1, 2 reizēm), kas gandrīz neatšķīrās no atbilstošās veselu cilvēku kontroles grupas.
In cirrhotic patients with moderate hepatic impairment (classified as Child Pugh B), rivaroxaban mean AUC was significantly increased by 2.3 fold compared to healthy volunteers.
Pacientiem ar cirozi un mēreni izteiktu aknu mazspēju (klasificēta kā Child Pugh B) rivaroksabana vidējā AUC vērtība ievērojami pieauga par 2, 3 reizēm, salīdzinot ar veseliem brīvprātīgajiem.
Unbound AUC was increased 2.6 fold.
Nesaistītā AUC palielinājās 2, 6 reizes.
These patients also had reduced renal elimination of rivaroxaban, similar to patients with moderate renal impairment.
Šiem pacientiem ir arī samazināta rivaroksabana eliminācija caur nierēm līdzīgi kā pacientiem ar mērenu nieru bojājumu.
There are no data in patients with severe hepatic impairment.
Informācijas par pacientiem ar smagu aknu mazspēju nav.
The inhibition of Factor Xa activity was increased by a factor of 2.6 in patients with moderate hepatic impairment as compared to healthy volunteers; prolongation of PT was similarly increased by a factor of 2.1.
Xa faktora aktivitātes inhibīcija pieauga par 2, 6 reizēm pacientiem ar vidēji smagu aknu mazspēju, salīdzinot ar veseliem brīvprātīgajiem; PT pagarināšanās līdzīgi pieauga par 2, 1 reizēm.
Patients with moderate hepatic impairment were more sensitive to rivaroxaban resulting in a steeper PK/ PD relationship between concentration and PT.
Pacienti ar vidēji smagu aknu mazspēju bija jutīgāki pret rivaroksabanu, tā rezultātā PK/ PD attiecība starp koncentrāciju un PT bija izteiktāka.
Xarelto is contraindicated in patients with hepatic disease associated with coagulopathy and clinically relevant bleeding risk.
Xarelto ir kontrindicēts pacientiem ar aknu slimību, kas saistīta ar koagulopātiju un klīniski izteiktu asiņošanas risku.
Xarelto may be used with caution in cirrhotic patients with moderate hepatic impairment (Child Pugh B) if it is not associated with coagulopathy (see sections 4.3 and 4.4).
Pacientiem ar cirozi un vidēji smagi izteiktu aknu mazspēju (klasificēta kā Child Pugh B), ja tā nav saistīta ar koagulopātiju, Xarelto lietojams ar piesardzību (skatīt apakšpunktus 4. 3 un 4. 4).
Renal impairment There was an increase in rivaroxaban exposure correlated to decrease in renal function, as assessed via creatinine clearance measurements.
Nieru mazspēja Tika novērota rivaroksabana ekspozīcijas pieauguma korelācija ar nieru funkcijas samazināšanos, noteiktu pēc kreatinīna klīrensa mērījumiem.
In individuals with mild (creatinine clearance 50 - 80 ml/ min), moderate (creatinine clearance 30 - 49 ml/ min) and severe (creatinine clearance 15 - 29 ml/ min) renal impairment, rivaroxaban plasma concentrations (AUC) were increased 1.4, 1.5 and 1.6 fold respectively.
Pacientiem ar vieglu (kreatinīna klīrenss 50 - 80 ml/ min), mērenu (kreatinīna klīrenss 30 - 49 ml/ min) un smagu (kreatinīna klīrenss 15 - 29 ml/ min) nieru mazspēju, rivaroksabana koncentrācija plazmā (AUC) paaugstinājās atbilstoši par 1, 4, 1, 5 un 1, 6 reizēm.
Corresponding increases in pharmacodynamic effects were more pronounced.
Attiecīgais farmakodinamiskās iedarbības pieaugums bija vairāk izteikts.
In individuals with mild, moderate and severe renal impairment the overall inhibition of factor Xa activity was increased by a factor of 1.5, 1.9 and 2.0 respectively as compared to healthy volunteers; prolongation of PT was similarly increased by a factor of 1.3, 2.2 and 2.4 respectively.
Cilvēkiem ar vieglu, mērenu un smagu nieru mazspēju kopējā Xa faktora aktivitātes inhibīcija pieauga atbilstoši par 1, 5, 1, 9 un 2, 0 reizēm, salīdzinot ar veseliem brīvprātīgajiem; PT atbilstoši pieauga par 1, 3, 2, 2 un 2, 4 reizēm.
There are no data in patients with creatinine clearance < 15 ml/ min.
Nav pieejama informācija par pacientiem ar kreatinīna klīrensu < 15 ml/ min.
Due to the high plasma protein binding rivaroxaban is not expected to be dialysable.
11 Pateicoties stiprai saistīšanās spējai ar plazmas proteīniem, nav domājams, ka rivaroksabans varētu izdalīties dialīzes ceļā.
Use is not recommended in patients with creatinine clearance < 15 ml/ min.
Lietošana nav ieteicama pacientiem, kuru kreatinīna klīrenss ir < 15 ml/ min.
Xarelto is to be used with caution in patients with creatinine clearance 15 - 29 ml/ min (see section 4.4).
(skatīt apakšpunktu 4. 4).
10 Pharmacokinetic/ pharmacodynamic relationship The Pharmacokinetic/ pharmacodynamic (PK/ PD) relationship between rivaroxaban plasma concentration and several PD endpoints (Factor Xa inhibition, PT, aPTT, Heptest) has been evaluated after administration of a wide range of doses (5 - 30 mg bid).
Farmakokinētiskā/ farmakodinamiskā attiecība Farmakokinētiskā/ farmakodinamiskā (PK/ PD) attiecība starp rivaroksabana koncentrāciju plazmā un vairākiem PD beigu punktiem (Xa faktora inhibīcija, PT, aPTT, Heptest) ir izvērtēta, lietojot dažādas devas (5 – 30 mg divreiz dienā).
Rivaroxaban 10 mg od results in a steady state Cmax of about 125 µg/ l.
Rivaroksabana 10 mg lietošana reizi dienā sasniedz Cmax plato fāzi apm.
The relationship between rivaroxaban concentration and Factor Xa activity was best described by an Emax model.
Attiecība starp rivaroksabana koncentrāciju un Xa faktora aktivitāti ir vislabāk redzama, izmantojot Emax modeli.
For PT, the linear intercept model generally described the data better.
PT datus vislabāk raksturoja lineārās intercepcijas modelis.
Depending on the different PT reagents used, the slope differed considerably.
Slīpne būtiski atšķīrās atkarībā no PT reaģentiem.
When Neoplastin PT was used, baseline PT was about 13 s and the slope was around 3 to 4 s/ (100 µg/ l).
Izmantojot neoplastīna PT, bāzlīnijas PT bija aptuveni 13 s un slīpne starp 3 līdz 4 s / (100 µg/ l).
The results of the PK/ PD analyses in Phase II were consistent with the data established in healthy subjects.
PK/ PD analīžu rezultāti II fāzē saskanēja ar rezultātiem veseliem subjektiem.
In patients, baseline Factor Xa and PT were influenced by the surgery resulting in a difference in the concentration-PT slope between the day post-surgery and steady state.
Pacientiem bāzlīnijas Xa faktoru un PT ietekmēja operācija, tādējādi izraisot koncentrācijas atšķirību - PT slīpnē starp pacientiem operācijas nākamajā dienā un plato fāzi.
Non-clinical data reveal no special hazard for humans based on conventional studies of safety pharmacology, single dose toxicity, phototoxicity and genotoxicity.
Ne- klīniskajos standartpētījumos iegūtie dati par farmakoloģisko drošību, atsevišķu devu toksicitāti, fototoksicitāti un genotoksicitāti, neliecina par īpašu risku cilvēkam.