qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
In contrast, ritonavir may decrease ethinyloestradiol concentrations.
Ritonavīrs, atšķirībā no tā, var pazemināt etinilestradiola koncentrāciju.
The effects of co-administration of oral contraceptives and REYATAZ/ ritonavir have not been studied.
Orālo kontraceptīvo līdzekļu un REYATAZ/ ritonavīru kombinētas lietošanas efekti nav pētīti.
REYATAZ/ ritonavir and oral contraceptives should be avoided (see section 4.4).
Nav vēlams lietot orālos kontraceptīvos līdzekļus REYATAZ/ ritonavīra terapijas laikā (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Alternate reliable methods of contraception should be considered.
Jādomā par alternatīvu drošu kontracepcijas metodi.
Simvastatin Lovastatin
LIPĪDU LĪMENI PAZEMINOŠIE
Simvastatin and lovastatin are highly dependent on CYP3A4 for their metabolism and co-administration with REYATAZ/ ritonavir may result in increased concentrations.
Simvastatīna un lovastatīna metabolisms ir ļoti atkarīgs no CYP3A4 un vienlaikus lietošana ar REYATAZ/ ritonavīru var paaugstināt to koncentrāciju.
Co-administration of simvastatin or lovastatin with REYATAZ/ ritonavir is not recommended due to an increased risk of myopathy including rhabdomyolysis.
Nav ieteicams vienlaikus lietot simvastatīnu vai lovastatīnu un REYATAZ/ ritonavīru sakarā ar paaugstinātu miopātijas rašanās risku, ieskaitot rabdomiolīzi.
The use of another HMG- CoA reductase inhibitor which does not undergo metabolism by CYP3A such as pravastatin or fluvastatin is recommended.
Ieteicams izmantot HMG- CoA reduktāzes inhibitorus, kuri nav pakļauti
Atorvastatin OPIOIDS
Atorvastatīns OPIOĪDI
The risk of myopathy including rhabdomyolysis may also be increased with atorvastatin, which is also metabolised by CYP3A4.
Miopātijas risku, ieskaitot rabdomialīzi, var paaugstināt arī ko arī metabolizē CYP3A4.
Caution should be exercised.
atorvastatīns,
Buprenorphine, QD, stable maintenance dose,
Buprenorfīns, QD, stabila uzturošā deva,
buprenorphine ↑ 1.67 ↑ 1.37 ↑ 1.69
buprenorfīns ↑1. 67 ↑1. 37
Co-administration warrants
Vienlaicīgi lietojot, klīniski jāuzrauga
(atazanavir 300 mg QD with ritonavir 100 mg QD)
(atazanavīrs 300 mg QD ar ritonavīru 100 mg QD)
norbuprenorphine ↑ 2.05 ↑ 1.61 ↑ 2.01 The mechanism of interaction is CYP3A4 and UGT1A1 inhibition.
Mijiedarbības mehānisms ir CYP3A4 un UGT1A1 inhibēšana.
Concentrations of atazanavir were not significantly affected.
Atazanavīra koncentrācija būtiski neizmainījās.
clinical monitoring for sedation and cognitive effects.
buprenorfīna devas samazināšana.
A dose reduction of buprenorphine may be considered
Metadons, stabila uzturošā deva
Methadone, stable maintenance dose (atazanavir 400 mg QD) SEDATIVES Benzodiazepines
Pamatojoties uz
No significant effect on methadone concentrations was observed.
(atazanavīrs 400 mg QD) SEDATĪVIE LĪDZEKĻI BenzodiazepīnI
Given that low dose ritonavir (100 mg twice daily) has been shown to have no significant effect on methadone concentrations, no interaction is expected if methadone is co-administered with REYATAZ and ritonavir, based on these data.
datiem, ka ritonavīrs mazās devās (100 mg divreiz dienā) būtiski neietekmē metadona koncentrāciju, nav sagaidāma mijiedarbība, ja metadonu lieto kopā ar REYATAZ un ritonavīru.
No dosage adjustment is necessary if methadone is coadministered with REYATAZ and ritonavir.
nepieciešama, ja metadonu lieto kopā ar REYATAZun ritonavīru.
Midazolam Triazolam
Midazolams Triazolams
Midazolam and triazolam are extensively metabolized by CYP3A4.
Midazolams un triazolams tiek metabolizēts caur CYP3A4.
Co-administration with REYATAZ/ ritonavir may cause a large increase in the concentration of these benzodiazepines.
Vienlaicīga lietošana ar REYATAZ/ ritonavīru var izraisīt šo benzodiazepīnu ievērojamu koncentrācijas paaugstināšanos.
No drug interaction study has been performed for the co-administration of REYATAZ/ ritonavir with benzodiazepines.
Nav veikti pētījumi par REYATAZ/ ritonavīra un benzodiazepīnu mijiedarbību.
Based on data for other CYP3A4 inhibitors, plasma concentrations of midazolam are expected to be significantly higher when midazolam is given orally.
Dati, kas iegūti pētījumos ar citiem CYP3A4 inhibitoriem, liecina, ka lietojot midazolamu perorāli, šī koncentrācijas paaugstināšanās ir sagaidāma daudz izteiktāk.
Data from concomitant use of parenteral midazolam with other protease inhibitors suggest a possible 3-4 fold increase in midazolam plasma levels.
Dati par vienlaicīgu midazolama un citu proteāžu inhibitoru lietošanu liecina par iespējamu plazmas midazolama koncentrācijas 3- 4 kārtīgu paaugstināšanos.
If REYATAZ is
REYATAZ/ ritonavīru nav ieteicams lietot vienlaicīgi ar triazolamu vai midazolamu perorāli (skatīt apakšpunktu 4. 3), savukārt lietojot vienlaicīgi ar midazolamu parenterāli, jāievēro piesardzība.
co-administered with parenteral midazolam, it should be done in an intensive care unit (ICU) or similar setting which ensures close clinical monitoring and appropriate medical management in case of respiratory depression and/ or prolonged sedation.
Ja REYATAZ tiek lietots vienlaicīgi ar midazolamu parenterāli, tas jāveic intensīvās terapijas blokā vai līdzīgā vietā, kur var nodrošināt rūpīgu klīnisku uzraudzību un atbilstošu medicīnisku palīdzību elpošanas nomākuma un / vai pagarināta sedācijas ilguma gadījumā.
Dosage adjustment for midazolam should be considered, especially if more than a single dose of midazolam is administered.
Jāapsver midazolama devas korekcija, jo sevišķi, ja ir nozīmēta vairāk nekā viena midazolama deva.
There are no adequate data from the use of atazanavir in pregnant women.
Nav pietiekamu datu par atazanavīra lietošanu grūtniecēm.
Studies in animals have not shown evidence of selective developmental toxicity or effects on reproductive function and fertility (see section 5.3).
Pētījumu rezultāti ar dzīvniekiem neliecina par selektīvu toksisku ietekmi uz attīstību vai ietekmi uz reproduktīvo funkciju un fertilitāti (skatīt apakšpunktu 5. 3).
REYATAZ should be used during pregnancy only if the potential benefit justifies the potential risk.
REYATAZ var lietot grūtniecības laikā tikai tad, ja potenciālā terapeitiskā lietderība attaisno iespējamo risku.
It is not known whether REYATAZ administered to the mother during pregnancy will exacerbate physiological hyperbilirubinaemia and lead to kernicterus in neonates and infants.
Nav zināms, vai REYATAZ lietošana grūtniecības laikā var paasināt fizioloģisko hiperbilirubinēmiju un izraisīt jaundzimušo un zīdaiņu bilirubīna encefalopātiju.
In the prepartum period, additional monitoring and alternative therapy to REYATAZ should be considered.
Pirmsdzemdību periodā jādomā par papildus novērošanu un alternatīvu terapiju REYATAZ vietā.
It is not known whether atazanavir is excreted in human milk.
Nav zināms vai atazanavīrs izdalās mātes pienā.
Studies in rats have demonstrated that atazanavir is excreted in the milk.
Pētījumi ar žurkām liecina ‚ ka atazanavīrs pāriet pienā.
It is therefore recommended that mothers being treated with REYATAZ not breast-feed their infants.
Tāpēc mātēm, kas tiek ārstētas ar REYATAZ ieteicams nezīdīt bērnus.
As a general rule, it is recommended that HIV infected women not breast-feed their infants in order to avoid transmission of HIV.
Ir vispārējs noteikums, ka ar HIV inficētām mātēm ieteicams nezīdīt bērnus, lai nepārnestu HIV bērnam.
4.7 Effects on ability to drive and use machines
11 4. 7 Ietekme uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus
Patients should be informed that dizziness has been reported during treatment with regimens containing REYATAZ (see section 4.8).
Pacienti jāinformē, ka ir ziņots par reiboņiemslimniekiem, kas saņēma kompleksu terapiju, kurā iekļauts REYATAZ (skatīt apakšpunktu 4. 8).
REYATAZ has been evaluated for safety in combination therapy with other antiretroviral medicinal products in controlled clinical trials in 1,806 adult patients receiving REYATAZ 400 mg once daily (1,151 patients, 52 weeks median duration and 152 weeks maximum duration) or REYATAZ 300 mg with ritonavir 100 mg once daily (655 patients, 48 weeks median duration and 101 weeks maximum duration).
REYATAZ drošība pētīta kombinētā terapijā ar citiem antiretrovirāliem preparātiem kontrolētos klīniskos pētījumos ar 1 806 pacientiem, kas saņēma REYATAZ 400 mg vienreiz dienā (1 151 pacienti, vidējais ārstēšanas ilgums 52 nedēļas un maksimālais ārstēšanas ilgums 152 nedēļas) vai REYATAZ 300 mg ar ritonavīru 100 mg vienreiz dienā (655 pacienti, vidējais ārstēšanas ilgums 48 nedēļas un maksimālais ārstēšanas ilgums 101 nedēļa).
Adverse reactions were consistent between patients who received REYATAZ 400 mg once daily and patients who received REYATAZ 300 mg with ritonavir 100 mg once daily, except that jaundice and elevated total bilirubin levels were reported more frequently with REYATAZ plus ritonavir.
Blakusparādības pacientiem, kas saņēma REYATAZ 400 mg vienreiz dienā, un pacientiem, kas saņēma REYATAZ 300 mg ar 100 mg ritonavīra vienreiz dienā, bija konsekventas, izņemot dzelti un kopējā bilirubīna paaugstināšanos, par ko tika ziņots biežāk pēc REYATAZ un ritonavīra vienlaicīgas lietošanas.
Among patients who received REYATAZ 400 mg once daily or REYATAZ 300 mg with ritonavir 100 mg once daily, the only adverse reactions of any severity reported very commonly with at least a possible relationship to regimens containing REYATAZ and one or more NRTIs were nausea (20%), diarrhoea (10%), and jaundice (12%).
Pacientiem, kas saņēma REYATAZ 400 mg vienreiz dienā vai REYATAZ 300 mg ar 100 mg ritonavīra vienreiz dienā, vienīgās nevēlamās dažāda smaguma blakusparādības, par kurām tika ziņots ļoti bieži un kam bija vismaz varbūtēja saistība ar REYATAZ un vienu vai vairākus NRTI saturošu terapijas režīmu, bija slikta dūša (20%), caureja (10%) un dzelte (12%).
Among patients receiving REYATAZ 300 mg with ritonavir
Pacientiem, kas saņēma 300 mg REYATAZ ar 100 mg ritonavīra, dzelte bija 17%.
In the majority of cases, jaundice was reported within a few days to a few months after the initiation of treatment (see section 4.4).
Vairumā gadījumā par dzelti bija ziņojumi dažu dienu līdz dažu mēnešu laikā kopš terapijas sākuma (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients, including loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy, and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Kombinēta antiretrovirāla terapija var izraisīt ķermeņa taukaudu pārsadali (lipodistrofiju) HIV pacientiem, tostarp zemādas tauku slāņa zudumu perifērijā un uz sejas, taukaudu palielināšanos intraabdomināli un iekšējos orgānos, krūšu dziedzeru hipertrofiju un tauku uzkrāšanos dorsocervikālā daļā (bifeļa kupris).
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia, and hyperlactataemia (see sections 4.4 and 5.1).
Kombinētas antiretrovirālas terapijas laikā ziņots par metabolisku patoloģiju – hipertrigliceridēmiju, hiperholesterinēmju, insulīna rezistenci, hiperglikēmiju, hiperlaktātēmiju (skatīt apakšpunktus 4. 4 un 5. 1).
Adult patients The following adverse reactions of moderate intensity or greater with at least a possible relationship to regimens containing REYATAZ and one or more NRTIs have also been reported.
Pieaugušie pacienti Par sekojošām nevēlamām blakusparādībām, mērenām vai izteiktākām, ar vismaz varbūtēju cēloņsakarību, tika minēts slimniekiem, kas saņēma REYATAZ un vienu vai vairākus NRTI saturošu terapijas režīmu.
The frequency of adverse reactions listed below is defined using the following convention: very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000), or very rare (< 1/ 10,000).
Blakusparādību biežums uzskaitīts atbilstoši vispārpieņemtai vērtēšanai: ļoti bieži (≥ 1/ 10), bieži (≥ 1/ 100 līdz 1/ 10), retāk (≥ 1/ 1000 līdz 1/ 100), reti (≥ 1/ 10 000 līdz 1/ 1 000), vai ļoti reti (< 1/ 10 000).
rare: oedema, palpitation
retāk: tūska, sirdsklauves Sirds funkcijas traucējumi:
common: headache; uncommon: peripheral neuropathy, syncope, amnesia, dizziness, somnolence, dysgeusia
bieži: galvassāpes, Nervu sistēmas traucējumi: retāk: perifēra neiropātija, sinkope, amnēzija, reibonis, miegainība, disgeizija
common: ocular icterus
bieži: acu dzelte Acu slimības:
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders:
Respiratorās, krūšu kurvja un retāk: dispnoja videnes slimības:
common: vomiting, diarrhoea, abdominal pain, nausea, dyspepsia; uncommon: pancreatitis, gastritis, abdominal distension, stomatitis aphthous, flatulence, dry mouth
bieži: vemšana, caureja, sāpes vēderā, slikta dūša, Kuņģa- zarnu trakta traucējumi: dispepsija; retāk: pankreatīts, gastrīts, vēdera uzpūšanās, aftozs
Renal and urinary disorders:
12 stomatīts, flatulence, sausums mutē
uncommon: nephrolithiasis, hematuria, proteinuria, pollakiuria; rare: kidney pain
retāk: nierakmeņi, hematūrija, proteīnūrija, polakiūrija; Nieru un urīnceļu traucējumi: reti: sāpes nierēs
common: rash; uncommon: urticaria, alopecia, pruritus; rare: vesiculobullous rash, eczema, vasodilatation
bieži: izsitumi; Ādas un zemādas audu bojājumi: retāk: nātrene, alopēcija, nieze; reti: ekzēma, vazodilatācija, vezikulobullozi izsitumi
uncommon: muscle atrophy, arthralgia, myalgia; rare: myopathy
Skeleta- muskuļu un saistaudu retāk: muskuļu atrofija, artralģija, mialģija; sistēmas bojājumi: reti: miopātija
uncommon: weight decreased, weight gain, anorexia, appetite increased
Metabolisma un barošanās retāk: ķermeņa masas samazināšanās vai palielināšanās, traucējumi: anoreksija, apetītes palielināšanās
uncommon: hypertension
retāk: hipertensija Asinsvadu sistēmas traucējumi:
common: lipodystrophy syndrome, fatigue; uncommon: chest pain, malaise, pyrexia, asthenia; rare: gait disturbance
bieži: lipodistrofijas sindroms, nogurums; Vispārēji traucējumi un reakcijas retāk: sāpes krūtīs, savārgums, drudzis, astēnija, ievadīšanas vietā: reti: gaitas traucējumi
uncommon: hypersensitivity
retāk: hipersensivitāte Imūnās sistēmas traucējumi:
common: jaundice; uncommon: hepatitis; rare: hepatosplenomegaly
bieži: dzelte; Aknu un/ vai žultsceļu traucējumi: retāk: hepatīts; reti: hepatosplenomegālija
Reproductive system and breast disorders:
Reproduktīvās sistēmas un krūts retāk: ginekomastija slimības:
uncommon: depression, disorientation, anxiety, insomnia, sleep disorder, abnormal dream
retāk: depresija, dezorientācija, trauksme, bezmiegs, Psihiskie traucējumi: miega traucējumi, murgaini sapņi
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
HIV inficētiem pacientiem, kuriem ir smags imūndeficīts, kombinēta pretretrovīrusu terapija sākumā (combination antiretroviral therapy - CART), var parādīties iekaisuma reakcija uz asimptomātiskiem vai esošiem oportūniskajiem patogēnajiem mikroorganismiem (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Laboratory abnormalities The most frequently reported laboratory abnormality in patients receiving regimens containing REYATAZ and one or more NRTIs was elevated total bilirubin reported predominantly as elevated indirect [unconjugated] bilirubin (84% Grade 1, 2, 3, or 4).
Visbiežākā minētā laboratoriskā novirze slimniekiem, kas saņēma REYATAZ un vienu vai vairākus NRTI terapijas, bija kopējā bilirubīna paaugstināšanās, ziņots galvenokārt par netiešo [nekonjugēto] bilirubīnu (84% 1., 2., 3. vai 4. pakāpē).
Grade 3 or 4 elevation of total bilirubin was noted in 35% (5% Grade 4).
3. vai 4. pakāpē kopējā bilirubīna līmeņa paaugstināšanās tika minēta 35% (5% 4. pak).
Among experienced patients treated with REYATAZ 300 mg once daily with 100 mg ritonavir once daily for a median duration of 95 weeks, 53% had Grade 3-4 total bilirubin elevations.
53% agrāk ārstētu pacientu, kuri tika ārstēti ar 300 mg REYATAZ vienreiz dienā ar 100 mg ritonavīra vienreiz dienā, ar vidējo ārstēšanās ilgumu 95 nedēļas, bija 3. - 4. pakāpē kopējā bilirubīna līmeņa paaugstināšanās.
Among naive patients treated with REYATAZ 300 mg once daily with 100 mg ritonavir once daily for a median duration of 48 weeks, 39% had Grade 3-4 total bilirubin elevations (see section 4.4).
39% iepriekš neārstētu pacientu, kuri saņēma REYATAZ 300 mg vienreiz dienā ar 100 mg ritonavīra vienreiz dienā, ar vidējo ārstēšanās ilgumu 48 nedēļas, bija 3. - 4. pakāpē kopējā bilirubīna līmeņa paaugstināšanās (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Other marked clinical laboratory abnormalities (Grade 3 or 4) reported in ≥ 2% of patients receiving regimens containing REYATAZ and one or more NRTIs included: elevated creatine kinase (7%), elevated alanine aminotransferase/ serum glutamic-pyruvic transaminase (ALT/ SGPT) (4%), low neutrophils (4%), elevated aspartate aminotransferase/ serum glutamic-oxaloacetic transaminase (AST/ SGOT) (3%), and elevated lipase (2%).
13 (4%), neitrofilo leikocītu samazināšanās (4%), aspartātaminotransferāzes/ seruma glutamāta- oksalāta transamināzes (ASAT/ SGOT) paaugstināšanās (3%), un lipāzes paaugstināšanās (2%).
One percent of patients treated with REYATAZ experienced concurrent Grade 3-4 ALT/ AST and Grade 3-4 total bilirubin elevations.
Vienam procentam no slimniekiem, kas tika ārstēti ar REYATAZ, reizē bija 3. - 4. pakāpē AlAt/ AsAt un 3. - 4. pakāpē kopējā bilirubīna paaugstināšanās.
Patients co-infected with hepatitis B and/ or hepatitis C virus Among 1,151 patients receiving atazanavir 400 mg once daily, 177 patients were co-infected with chronic hepatitis B or C, and among 655 patients receiving atazanavir 300 mg once daily with ritonavir 100 mg once daily, 97 patients were co-infected with chronic hepatitis B or C.
Pacienti, kas papildus inficēti ar B un/ vai C hepatīta vīrusu No 1151 pacientiem, kas saņēma 400 mg atazanavīra vienreiz dienā, 177 bija inficēti arī ar hronisku hepatītu B vai C, bet no 655 pacientiem, kas saņēma 300 mg atazanavīra vienreiz dienā ar 100 mg ritonavīra vienreiz dienā, ar hronisku hepatītu B vai C bija inficēti 97 slimnieki.
Co-infected patients were more likely to have baseline hepatic transaminase elevations than those without chronic viral hepatitis.
Papildus inficētiem bija lielāka nosliece uzrādīt sākotnēju aknu transamināžu paaugstinātu līmeni salīdzinot ar slimniekiem bez hroniska vīrusu hepatīta.
No differences in frequency of bilirubin elevations were observed between these patients and those without viral hepatitis.
Nebija atšķirību bilirubīna paaugstināšanās biežuma ziņā starp pacientiem ar vīrusu hepatītu vai bez tā.
The frequency of treatment emergent hepatitis or transaminase elevations in co-infected patients was comparable between REYATAZ and comparator regimens (see section 4.4).
Pacientiem, kas papildus inficēti ar B un/ vai C hepatīta vīrusu, ārstēšanas laikā radušās hepatīta biežuma un transamināžu paaugstināšanās REYATAZ grupā un salīdzināmā grupā bija līdzīga (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Postmarketing experience There have been postmarketing reports of unknown frequency for torsades de pointes, QTc prolongation, diabetes mellitus, hyperglycaemia, nephrolithiasis, and gallbladder disorders including cholelithiasis, cholecystitis, and cholestasis.
Šo blakusparādību biežums nav zināms.
Human experience of acute overdose with REYATAZ is limited.
Pieredze ar akūtu REYATAZ pārdozēšanu cilvēkiem ir ierobežota.
At high doses that lead to
Atsevišķā deva līdz 1200 mg veseliem brīvprātīgajiem neizraisa nevēlamas blakusparādības.
14 high drug exposures, jaundice due to indirect (unconjugated) hyperbilirubinaemia (without associated liver function test changes) or PR interval prolongations may be observed (see sections 4.4 and 4.8).
Augstas devas, kas rada lielu iedarbību ar zālēm, var izraisīt dzelti sakarā ar netiešo (nekonjugēto) hiperbilirubinēmiju (bez aknu funkciju testu pārmaiņām) vai PR intervāla pagarināšanos (skatīt apakšpunktus 4. 4 un 4. 8).
Treatment of overdose with REYATAZ should consist of general supportive measures, including monitoring of vital signs and electrocardiogram (ECG), and observations of the patient's clinical status.
REYATAZ akūtas pārdozēšanas ārstēšanā jāiekļauj vispārēji uzturēšanas pasākumi, tostarp vitālo funkciju un elektrokardiogrammas (EKG) monitorings, un slimnieka klīniskā stāvokļa novērošana.
If indicated, elimination of unabsorbed atazanavir should be achieved by emesis or gastric lavage.
Ja ir indikācijas, neabsorbēto atazanavīru var izvadīt no organisma ar kuņģa skalošanas palīdzību vai izraisot vemšanu.
Administration of activated charcoal may also be used to aid removal of unabsorbed drug.
Var lietot arī aktivēto ogli, lai veicinātu neuzsūkušās zāļu vielas elimināciju.
There is no specific antidote for overdose with REYATAZ.
Nav specifiska antidota, ko lietot REYATAZ pārdozēšanas gadījumā.
Since atazanavir is extensively metabolised by the liver and is highly protein bound, dialysis is unlikely to be beneficial in significant removal of this medicinal product.
Atazanavīrs lielā mērā tiek metabolizēts aknās un stipri saistās ar proteīniem, tāpēc maz ticams, ka dialīze varētu dot nozīmīgu labumu šo zāļu eliminācijā.
J05AE08
Farmakoterapeitiskā grupa: proteāzes inhibitors, ATĶ kods J05AE08
Mechanism of action: atazanavir is an azapeptide HIV-1 protease inhibitor (PI).
Darbības mehānisms: atazanavīrs ir azapeptīds, HIV- 1 proteāzes inhibitors (PI).
The compound selectively inhibits the virus-specific processing of viral Gag-Pol proteins in HIV-1 infected cells, thus preventing formation of mature virions and infection of other cells.
Šis savienojums specifiski inhibē vīrusam specifiskā vīrusa Gag- Pol proteīnu HIV- 1 inficētās šūnās, tādējādi aizkavējot nobriedušu virionu veidošanos un citu šūnu inficēšanu.
Antiviral activity in vitro: atazanavir exhibits anti-HIV-1 activity (EC50 of 2 to 5 nM) in the absence of human serum against a variety of laboratory and clinical HIV isolates.
In vitro antivirālā aktivitāte: atazanavīram piemīt anti- HIV – 1 aktivitāte (EC50= 2- 5 nM) pret dažādiem laboratoriskiem celmiem un klīniskiem HIV izolātiem cilvēka seruma trūkuma gadījumā.
Atazanavir has activity against HIV-1 Group M subtype viruses A, B, C, D, AE, AG, F, G, and J isolates in cell culture.
Atazanavīram piemīt iedarbība pret HIV- 1 grupas M apakštipa vīrusiem A, B, C, D, AE, AG, F, G un J izolātiem šūnu kultūrā.
Atazanavir has activity against HIV-2 isolates (EC50 of 1.9 to 32 nM).
Atazanavīrs ir aktīvs arī pret HIV- 2 izolātiem (EC50 no 1, 9 līdz 32 nM).
Combinations of atazanavir with stavudine, didanosine, lamivudine, zidovudine, nelfinavir, indinavir, ritonavir, saquinavir, amprenavir, did not result in antagonistic anti-HIV activity or enhanced cytotoxic effects at the highest concentrations used for antiviral evaluation.
Atazanavīra kombinēšanas ar stavudīnu, didanozīnu, lamivudīnu, zidovudīnu, nelfinavīru, indinavīru, ritonavīru, sakvinavīru vai amprenavīru rezultātā neradās antagonistiska iedarbe, ne arī citotoksisku efektu pastiprināšanās pētījumos lietotās augstākās koncentrācijās.
Resistance Antiretroviral treatment naive patients In antiretroviral treatment naive patients, the I50L substitution, sometimes in combination with an A71V change, is the signature resistance substitution for atazanavir.
14 Pacientiem, kas nav saņēmuši antiretrovirālu terapiju, I50L substitūcija, dažreiz kombinācijā ar A71V pārmaiņu, ir rezistenci izraisoša substitūcija pret atazanavīru.
An atazanavir resistance phenotype is expressed in all recombinant viral clones containing the I50L substitution in a variety of genetic backgrounds.
Atazanavīra rezistences fenotips izpaužas visos rekombinantos vīrusa klonos, kas satur I50L dažādā vīrusa ģenētiskā materiālā.
Resistance levels ranged from 3.5- to 29-fold.
Rezistences pakāpe bija 3, 5 līdz 29 reizes.
There was no evidence of cross-resistance between atazanavir and amprenavir, with the presence of the I50L and I50V substitutions yielding selective resistance to atazanavir and amprenavir, respectively.
Nebija novērota krustiskā rezistence starp atazanavīru un amprenavīru, tikai substitūcijas 150L un 150V, kas deva selektīvu rezistenci, atbilstīgi pret atazanavīru vai amprenavīru.
The N88S substitution has been rarely observed in patients with virologic failure on atazanavir treatment.
N88S substitūciju reti novēroja pacientiem ar viroloģisku atazanavīra terapijas neveiksmi.
While it may contribute to decreased susceptibility to atazanavir when it occurs with other protease substitutions, in clinical studies N88S by itself does not lead to phenotypic resistance to atazanavir or have a consistent impact on clinical efficacy.
Lai gan šī substitūcija, kombinācijā ar citām proteāzes substitūcijām, var veicināt pazeminātu jutīgumu pret atazanavīru, klīniskos pētījumos N88S neizraisīja fenotipisku rezistenci pret atazanavīru, kā arī neradīja pastāvīgu ietekmi uz klīnisko efektivītāti.
Antiretroviral treatment experienced patients In antiretroviral treatment experienced patients, 100 isolates from patients designated as virological failures on therapy that included either atazanavir, atazanavir + ritonavir, or atazanavir + saquinavir were determined to have developed resistance to atazanavir.
Pacienti, kas ir saņēmuši antiretrovirālu terapiju 100 izolāti no pacientiem ar iepriekšēju antiretrovirālu ārstēšanu, kas tika novērtēti kā viroloģiska neveiksme pret terapiju, kas saturēja atazanavīru, atazanavīru + ritonavīru vai atazanavīru + sakvinavīru, tika atzīti kā rezistenti pret atazanavīru.
Of the 60 isolates from patients treated with either atazanavir or atazanavir + ritonavir, 18 (30%) displayed the I50L phenotype previously described in naive patients.
Starp 60 izolātiem no slimniekiem, kas tika ārstēti ar atazanavīru vai atazanavīru + ritonavīru, 18 (30%) bija 150L fenotips, kāds aprakstīts iepriekšēji neārstētiem pacientiem.
The resistance in antiretroviral treatment experienced patients mainly occurs by accumulation of the primary and secondary resistance substitutions described previously to be involved in protease inhibitor resistance.
Rezistence jau iepriekšēji ar antiretrovirāliem līdzekļiem ārstētiem pacientiem notiek galvenokārt uzkrājoties primārai un sekundārai rezistencei raksturīgām substitūcijām, kas agrāk aprakstītas citiem proteāzes inhibitoriem.
These isolates developed higher levels of resistance to the other protease inhibitors.
Šiem izolātiem attīstās augstāks rezistences līmenis pret citiem proteāzes inhibitoriem.
Cross-resistance in vitro in viruses resistant to other protease inhibitors Atazanavir susceptibility was evaluated in 943 clinical isolates from patients without prior atazanavir exposure and exhibited a wide array of genotypic and phenotypic patterns.
Krusteniskā rezistence in vitro vīrusiem, kas rezistenti pret citiem proteāzes inhibitoriem Jutība pret atazanavīru tika novērtēta 943 klīniskiem izolātiem ar lielu genotipisku un fenotipisku variabilitāti no slimniekiem, kas agrāk nebija pakļauti iedarbībai ar atazanavīru.
In vitro, there was a clear trend toward decreased susceptibility to atazanavir as isolates exhibited high resistance levels to
In vitro bija skaidra nosliece uz jutības pazemināšanos pret atazanavīru, jo izolātiem bija augsts rezistences līmenis pret daudziem proteāzes inhibitoriem.
In general, susceptibility to atazanavir was retained (83% of isolates displayed < 2.5 fold change in EC50) among isolates resistant to no more than 2 protease inhibitors.
Vispārīgā jutība pret atazanavīru saglabājās izolātiem (83% izolātu bija < 2, 5- kārtīga EC50 vērtības maiņa), kas bija rezistenti ne vairāk kā pret 2 proteāzes inhibitoriem.
Eighteen percent of isolates had 4 or more of the following 6 substitutions considered critical substitutions for protease inhibitors: positions L10, M46, I54, V82, I84, and L90.
Astoņpadsmit procentiem izolātu bija 4 vai vairāk no 6 mutācijām, kas tiek uzskatītas par būtiskām proteāzes inhibitoriem: aminoskābju substitūcijas L10, M46, I54, V82, I84 un L90- jā pozīcijā.
These isolates expressed a median fold change in EC50 relative to wildtype of 12.0 for atazanavir.
Šiem izolātiem EC50 vērtības maiņa pret atazanavīru bija vidēji 12, 0, salīdzinot ar tādiem izolātiem, kas nav bijuši pakļauti zāļu iedarbībai.
Therefore, viral isolates having at least 4 of these specific mutations would be considered resistant for atazanavir.
Tāpēc virālos izolātus, kam ir vismaz 4 šīs specifiskās mutācijas, var uzskatīt par rezistentiem pret atazanavīru.
Clinical results In antiretroviral naive patients Study 138 is an international randomised, open-label, multicenter, prospective trial of 883 antiretroviral treatment naïve patients comparing REYATAZ/ ritonavir (300 mg/ 100 mg once daily) to lopinavir/ ritonavir (400 mg/ 100 mg twice daily), each in combination with fixed dose tenofovir/ emtricitabine (300 mg/ 200 mg tablets once daily).
Klīniskie rezultāti Pacientiem, kas agrāk nav saņēmuši antiretrovirālu terapiju Pētījums 138 ir starptautisks nejaušināts, atklāts, multicentru prospektīvs pētījums ar 883 pacientiem, kas agrāk nav saņēmuši antiretrovirālu terapiju, kurā tiek salīdzināts REYATAZ / ritonavīrs (300 mg / 100 mg vienreiz dienā) ar lopinavīru/ ritonavīru (400 mg / 100 mg divreiz dienā) kombinējot katru ar fiksētu tenofovīra/ emtricitabīna (300 mg / 200 mg tabletes divreiz dienā) devu.
2.6 to 5.88 log10 copies/ ml).
Vidējā CD4 šūnu pamatpozīcija bija 214 šūnas/ mm3 (diapazons: no 2 līdz 810 šūnām/ mm3) un vidējā plazmas HIV- 1 RNA pamatpozīcija bija 4. 94 log10 kopijas/ ml (diapazons: no 2, 6 līdz 5, 88 log10 kopijām/ ml).
The REYATAZ/ ritonavir arm has similar (non-inferior) antiviral efficacy compared to the lopinavir/ ritonavir arm, as assessed by the proportion of patients with HIV RNA < 50 copies/ ml at week 48:
Ar REYATAZ / ritonavīru ārstēto grupā bija līdzīga (ne- zemāka) pretvīrusu efektivitāte, salīdzinot ar lopinavīra/ ritonavīra ārstēto grupu, vērtējot pēc pacientu attiecības, kam ir HIV RNA, kas ir sastopama < 50 kopijās/ ml pētījuma 48. nedēļā:
78% of patients on REYATAZ/ ritonavir compared to 76% on lopinavir/ ritonavir (difference estimate of ATV/ RTV-LPV/ RTV:
78% no pacientiem, kas tika ārstēti ar REYATAZ / ritonavīru, salīdzinot ar 76% no pacientiem, kas tika ārstēti ar lopinavīru/ ritonavīru (ATV/ RTV - LPV/ RTV starpības aprēķins:
1.7% [95% CI, -3.8%, 7.1%] according to the Confirmed Virologic Response (CVR) Non-Completer = Failure (NC = F) definition of response.
1, 7% [95% CI, - 3, 8%, 7, 1%] saskaņā ar apstiprinātas virālas reakcijas (CVR) nepabeigts pētījums = neveiksme (NC = F) definīciju.
In a per protocol analysis which excluded non-completers (i. e. patients who discontinued before the week 48 HIV RNA assessment) and patients with major protocol deviations, the proportion of patients with HIV RNA < 50 copies/ ml at week 48 was 86% (338/ 392) for REYATAZ/ ritonavir and 89% (332/ 372) for lopinavir/ ritonavir (difference estimate of ATV/ RTV-LPV/ RTV: -3% [95% CI, -7.6%, 1.5%].
Protokolu analīzē, no kuras tika izslēgtas personas, kas nepabeidza pētījumu, (t. i. pacienti, kas pārtrauca dalību pētījumā pirms 48. pētījuma nedēļas HIV RNA novērtējuma) un pacienti, ar ievērojamām novirzēm no protokola, 48. nedēļā tika iegūta 86% (338/ 392) pacientu proporcija ar HIV RNA < 50 kopijām/ ml pacientu grupā, kas lietoja REYATAZ / ritonavīru un 89% (332/ 372) proporcija pacientu grupā, kas lietoja lopinavīru/ ritonavīru (ATV/ RTV- LPV/ RTV starpības aprēķins: - 3% [95% CI, - 7, 6%, 1, 5%]).
Table 2:
15 Tabula 2:
Efficacy Outcomes at Week 48 (Study 138) for the CVR (NC=F) REYATAZ/ ritonavira (300 mg/ 100 mg once daily)
CVR (NC=F) analīzes efektivitātes
analysis lopinavir/ ritonavirb (400 mg/ 100 mg twice daily)
rezultāti 48. nedēļā (Pētījums 138) REYATAZ/ ritonavīrsa lopinavīrs/ ritonavīrsb (300 mg/ 100 mg (400 mg/ 100 mg vienreiz dienā) divreiz dienā)
HIV RNA < 50 copies/ ml,% c All patients Baseline Characteristics HIV RNA
HIV RNA < 50 kopijas/ ml,% c Visi pacienti Pamatpozīcija HIV RNA
< 100,000 copies/ ml ≥ 100,000 copies/ ml
< 100 000 kopijas/ ml ≥100 000 kopijas/ ml
16 CD4 count
CD4 skaits
< 50 cells/ mm3 50 to < 100 cells/ mm3
< 50 šūnas/ mm3
63 (n=48) 69 (n=29)
69 (n=29)
100 to < 200 cells/ mm3 ≥ 200 cells/ mm3
100 līdz < 200 šūnas/ mm3
HIV RNA Mean Change from Baseline, log10 copies/ ml
HIV RNA Vidējās izmaiņas no pamatpozīcijas, log10 kopijas/ ml
CD4 Mean Change from Baseline, cells/ mm3 All patients Baseline Characteristics HIV RNA
CD4 Vidējās izmaiņas no pamatpozīcijas, šūnas/ mm3 Visi pacienti Pamatpozīcijas raksturlielumi HIV RNA
< 100,000 copies/ ml ≥ 100,000 copies/ ml a
< 100 000 kopijas/ ml ≥100 000 kopijas/ ml a
REYATAZ/ RTV with tenofovir/ emtricitabine (fixed dose 300 mg/ 200 mg tablets once daily). b Lopinavir/ RTV with tenofovir/ emtricitabine (fixed dose 300 mg/ 200 mg tablets once daily). c Intent-to-treat analysis, with missing values considered as failures. d Number of patients evaluable.
REYATAZ/ RTV ar tenofovīru/ emtricitabīnu (fiksēta deva 300 mg/ 200 mg tabletes vienreiz dienā). b Lopinavīrs/ RTV ar tenofovīru/ emtricitabīnu (fiksēta deva 300 mg/ 200 mg tabletes vienreiz dienā). c Ārstēšanas nodoma analīze, kurā trūkstošās vērtības tiek uzskatītas par neveiksmēm. d Novērtējamo pacientu skaits.
In antiretroviral experienced patients Study 045 is a randomised, multicenter trial comparing REYATAZ (300 mg once daily) with ritonavir (100 mg once daily) to REYATAZ (400 mg once daily) with saquinavir soft gelatine capsules (1,200 mg once daily), and to lopinavir + ritonavir (400/ 100 mg fixed dose combination twice daily), each in combination with tenofovir (see sections 4.5 and 4.8) and one NRTI, in 347 (of 358 randomised) patients with virologic failure on two or more prior regimens containing at least one PI, NRTI, and NNRTI.
Pacientiem, kas agrāk ir saņēmuši antiretrovirālu terapiju Pētījums 045 ir randomizēts, daudzcentru pētījums, kurā REYATAZ (300 mg vienreiz dienā) kopā ar ritonavīru (100 mg vienreiz dienā) tiek salīdzināts pret REYATAZ (400 mg vienreiz dienā) kopā ar sakvinavīru mīkstās želatīna kapsulās (1200 mg vienreiz dienā) un pret lopinavīrs + ritonavīrs (400/ 100 mg fiksētas devas kombinācijā divreiz dienā), katrs kombinācijā ar tenofovīru (skatīt apakšpunktus 4. 5 un 4. 8) un vienu NRTI, tos ordinējot 347 pacientiem (no 358 randomizētiem) ar viroloģisku neveiksmi uz 2 vai vairākiem terapijas režīmiem, kuros bija iekļauti vismaz viens PI, NRTI un NNRTI.
For randomised patients, the mean time of prior antiretroviral exposure was 138 weeks for PIs, 281 weeks for NRTIs, and 85 weeks for NNRTIs.
Randomizētiem pacientiem vidējais iepriekšējās iedarbības laiks ar antiretrovirāliem līdzekļiem bija 138 nedēļas priekš PI, 281 nedēļas priekš NRTI un 85 nedēļas priekš NNRTI.
At baseline, 34% of patients were receiving a PI and 60% were receiving an NNRTI.
Sākotnēji 34% pacientu saņēma PI un 60% saņēma NNRTI.
Fifteen of 120 (13%) patients in the REYATAZ + ritonavir treatment arm and 17 of 123 (14%) patients in the lopinavir + ritonavir arm had four or more of the PI substitutions L10, M46, I54, V82, I84, and L90.
15 no 120 (13%) pacientiem ar REYATAZ + ritonavīru ārstēto grupā un 17 no 123 (14%) pacientiem ar lopinavīru + ritonavīru ārstēto grupā bija četras vai vairāk PI substitūcijas L10, M46, I54, V84 un L90 pozīcijā.
Thirty-two percent of patients in the study had a viral strain with fewer than two NRTI substitutions.
Trīsdesmit diviem procentiem pacientu pētījumā bija vīrusa celms ar vairāk nekā divām NRTI substitūcijām.
14 to 1,543 cells/ mm3) and the mean baseline plasma HIV-1 RNA level was 4.4 log10 copies/ ml (range:
Sākotnējais CD4 šūnu skaits bija 337 šūnas/ mm3 (robežas: 14- 1543 šūnas/ mm3) un vidējais sākotnējais HIV- 1 RNS līmenis plazmā 4, 4 log10 kopijas/ ml (robežās no 2, 6 līdz 5, 88 log10 kopijas/ ml).
The population included in this study was moderately pretreated.
Šajā pētījumā iekļautā populācija bija jau iepriekšēji saņēmusi mērenu ārstēšanu.
The primary endpoint was the time-averaged difference in change from baseline in HIV RNA through 48 weeks.
Galvenais vērtēšanas beigu kritērijs bija vidējā starpība HIV RNS līmeņa pārmaiņām no sākotnējā uz 48 nedēļu.
Through 48 weeks of treatment, the decreases from baseline in HIV RNA levels (primary endpoint) were 1.93 log10 copies/ ml for REYATAZ + ritonavir and 1.87 log10 copies/ ml for lopinavir + ritonavir.
Uz 48 ārstēšanas nedēļu HIV RNS vidēji samazinājās no sākotnējā līmeņa (galvenais vērtēšanas beigu kritērijs) 1, 93 log10 kopijas/ ml REYATAZ + ritonavīrs pacientu grupā un 1, 87 log10 kopijas/ ml lopinavīra + ritonavīra grupā.
REYATAZ + ritonavir was similar (non-inferior) to lopinavir + ritonavir on this efficacy measure (time-averaged difference of 0.13, 97.5% confidence interval [-0.12, 0.39]).
REYATAZ + ritonavīrs pēc šī efektivitātes kritērija bija līdzīgs (ne sliktāks) par lopinavīrs + ritonavīrs (vidējā laika diference 0, 13, 97, 5% ticamības intervāls [- 0, 12, 0, 39]).
Consistent results were obtained with the last observation carried forward method of analysis (time-averaged difference of 0.11, 97.5% confidence interval [-0.15, 0.36]).
Atbilstīgi rezultāti par šo novērojumu tika iegūti ar padziļinātu analīzes metodi (vidējā laika diference 0, 11, 97, 5% ticamības intervāls [- 0, 15, 0, 36]).
The proportions of patients with HIV RNA < 400 copies/ ml in the REYATAZ + ritonavir arm and the lopinavir + ritonavir arm were 53% and 54%, respectively, by intent-to-treat analysis, with missing values considered as failures.
Proporcija ar HIV RNS
The proportions of patients with HIV RNA < 50 copies/ ml in the REYATAZ + ritonavir arm and the lopinavir + ritonavir arm were 36% and 42%, respectively.
16 < 50 kopijas/ ml līmeni REYATAZ + ritonavīrs pacientu grupai bija 36% un lopinavīra + ritonavīra grupai bija 42%.
By as-treated analysis, excluding missing values, the proportions of patients with HIV RNA < 400 copies/ ml (< 50 copies/ ml) in the REYATAZ + ritonavir arm and the lopinavir + ritonavir arm were 55% (40%) and 56% (46%), respectively.
Rezultāts proporcijai ar HIV RNS < 400 kopijas/ ml līmeni (< 50 kopijas/ ml) starp REYATAZ + ritonavīrs pacientu grupu un lopinavīrs + ritonavīrs grupu (veicot analīzi pēc ārstētajiem pacientiem un izslēdzot iztrūkstošās vērtības), atbilstīgi bija sekojošs:
The mean increases from baseline in CD4 cell count were 110 cells/ mm3 and 121 cells/ mm3 in the REYATAZ + ritonavir and lopinavir + ritonavir arms, respectively.
REYATAZ + ritonavīrs = 55% (40%), bet lopinavīrs + ritonavīrs 56% (46%). Vidējais CD4 šūnu skaita palielinājums no sākotnējā līmeņa bija 110 šūnas/ mm3 REYATAZ + ritonavīrs pacientu grupā un 121 šūnas/ mm3 lopinavīrs + ritonavīrs grupā.
Analyses of data through 96 weeks of treatment demonstrated durability of antiviral activity.
96 nedēļas ilgas ārstēšanas datu analīze parādīja antivirālās aktivitātes noturību.
Mean HIV RNA changes from baseline at Week 96 (-2.29 log10 copies/ ml for REYATAZ + ritonavir and -2.08 log10 copies/ ml for lopinavir + ritonavir, time-averaged difference of 0.14, 97.5% confidence interval [-0.13, 0.41]) met criteria for non-inferiority based on observed cases.
HIV RNS vidējās pārmaiņas uz 96 nedēļu (- 2, 29 log10 kopijas/ ml priekš REYATAZ + ritonavīrs un - 2, 08 log10 kopijas/ ml priekš lopinavīrs + ritonavīrs, laika vidējā diference 0, 14 ar 97, 5% ticamības robežām [- 0, 13, 0, 41]), nebija mazvērtīgākas, salīdzinot ar sākumstāvokli, balstot analīzi uz novērotiem gadījumiem.
Consistent results were obtained with the last observation carried forward method of analysis.
Atbilstīgi rezultāti tika iegūti pēdējos novērojumos ar progresīvo analīzes metodi.
The proportions of patients with HIV RNA < 400 copies/ ml (< 50 copies/ ml) for REYATAZ + ritonavir were 43% (32%) and for
Pacientu proporcija ar HIV RNA < 400 kopijas/ ml (< 50 kopijas/ ml) priekš REYATAZ + ritonavīrs bija 43% (32%) un priekš lopinavīrs + ritonavīrs bija 46% (35%).
Patients completing treatment while in response after 48 weeks were censored.
Pacienti, kas pabeidza ārstēšanos pēc 48 nedēļām, atrodoties remisijā, tika izslēgti.
By as-treated analysis, excluding missing values, the proportions of patients with HIV RNA < 400 copies/ ml (< 50 copies/ ml) for REYATAZ + ritonavir were 84% (72%) and for lopinavir + ritonavir were 82% (72%).
Analizējot pēc ārstēšanai paredzēto skaita un izslēdzot trūkstošās vērtības, pacientu proporcija ar HIV RNA < 400 kopijas/ ml (< 50 kopijas/ ml) priekš REYATAZ + ritonavīrs bija 84% (72%) un priekš lopinavīrs + ritonavīrs tā bija 82% (72%).
It is important to note that at time of the 96-week analysis, 48% of patients overall remained on study.
Ir svarīgi atzīmēt, ka uz 96 nedēļu, kad veica vērtēšanu, 48% visu pacientu vēl palika pētījumā.
Through 48 weeks of treatment, two types of analyses were performed based on baseline genotypic mutations.
48 nedēļu ārstēšanas laikā tika veiktas divu veidu analīzes, pamatojoties uz sākotnējām genotipiskām mutācijām.
The first consisted in assessing the HIV RNA change from baseline in the subgroup of patients with < or ≥ of 4 of the following set of mutations:
Pirmajā novērtēja HIV RNS pārmaiņas no sākotnējā līmeņa pacientu apakšgrupā, kam vīrusa mutācijas bija < vai ≥ 4 sekojošās pozīcijās:
10, 20, 24, 32, 33, 36, 46, 48, 50, 54, 63, 71, 73, 82, 84 and 90.
10, 20, 24, 32, 33, 36, 46, 48, 50, 54, 63, 71, 73, 82, 84 vai 90.
The second consisted in assessing the HIV RNA change from baseline in the subgroup of patients with < or ≥ of 4 of the following more specific set of mutations:
Otrā analīzē vērtēja HIV RNS pārmaiņas no sākotnējā līmeņa pacientu apakšgrupā, kam vīrusa mutācijas bija < vai ≥ 4 sekojošās specifiskākās pozīcijās:
10, 46, 54, 82, 84, 90.
10, 46, 54, 82, 84 vai 90 pozīcijā.
In the analysis performed for patients with ≥ 4 protease gene mutations among the following set of mutations 10, 20, 24, 32, 33, 36, 46, 48, 50, 54, 63, 71, 73, 82, 84 and 90, the results significantly favoured the lopinavir + ritonavir arm.
Analīzē, ko veica pacientiem ar ≥ 4 specifiskākām proteāzes gēnu mutācijām 10, 20, 24, 32, 33, 36, 46, 48, 50, 54, 63, 71, 73, 82, 84 vai 90 pozīcijā rezultāti bija nozīmīgi labāki lopinavīra + ritonavīra pacientu grupā.
10, 46, 54, 82, 84, 90) to assess the comparability of the REYATAZ + ritonavir and lopinavir + ritonavir regimens, but reduced virologic activity may be anticipated among patients with this resistance profile.
Bija pārāk maz pacientu ar ≥ 4 otra veida specifiskākām proteāzes gēnu mutācijām (piemēram, 10, 46, 54, 82, 84 vai 90 pozīcijā), lai varētu salīdzināt REYATAZ + ritonavīrs un lopinavīrs + ritonavīrs ārstēšanas režīmus, bet pacientiem ar šādu rezistences profilu var būt mazāka viroloģiskā aktivitāte.
REYATAZ + saquinavir was shown to be inferior to lopinavir + ritonavir.
Tika parādīts, ka REYATAZ + sakvinavīrs efektivitāte ir zemāka nekā lopinavīrs + ritonavīrs.
The pharmacokinetics of atazanavir were evaluated in healthy adult volunteers and in HIV-infected patients; significant differences were observed between the two groups.
Atazanavīra farmakokinētiku pētīja pieaugušiem veseliem brīvprātīgiem un HIV- inficētiem pacientiem; tika novērotas būtiskas atšķirības starp abām grupām.
The pharmacokinetics of atazanavir exhibit a non-linear disposition.
Atazanavīra farmakokinētika ir nelineāra.
In healthy subjects, the AUC of atazanavir from the capsules and oral powder were similar.
Veseliem cilvēkiem atazanavīra kapsulu un pulvera iekšķīgai lietošanai AUC (“ laukums zem līknes ”) bija līdzīgs.
Absorption: in HIV-infected patients (n=33, combined studies), multiple dosing of REYATAZ 300 mg once daily with ritonavir 100 mg once daily with food produced a geometric mean (CV%) for atazanavir, Cmax of 4466 (42%) ng/ ml, with time to Cmax of approximately 2.5 hours.
Absorbcija: ar HIV inficētiem pacientiem (n= 33, kombinētos pētījumos) multiplas devas, lietojot 300 mg REYATAZ vienreiz dienā ar 100 mg ritonavīra vienreiz dienā ar pārtiku, radīja atazanavīra Cmax vērtības 4466 (42%) ng/ ml ar aptuveni 2, 5 stundu laiku līdz Cmax sasniegšanai ģeometrisko vidējo (CV%).
The geometric mean (CV%) for atazanavir Cmin and AUC was 654 (76%) ng/ ml and 44185 (51%) ng• h/ ml, respectively.
Ģeometriskās vidējās vērtības atazanavīra Cmin un AUC bija 654 (76%) ng/ ml un 44185 (51%) ngh/ ml, attiecīgi.
Food effect: co-administration of REYATAZ and ritonavir with food optimizes the bioavailability of atazanavir.
REYATAZ un ritonavīra vienlaicīga lietošana ar pārtiku, optimizē atazanavīra biopieejamību.
Co-administration of a single 300-mg dose of REYATAZ and 100-mg dose of ritonavir with a light meal resulted in a 33% increase in the AUC and a 40% increase in both the Cmax and the 24-hour concentration of atazanavir relative to the fasting state.
Vienas 300 mg REYATAZ devas un 100 mg ritonavīra devas lietošana kopā ar vieglu maltīti par 33% paaugstināja AUC un par 40% paaugstināja gan Cmax, gan atazanavīra 24 stundu koncentrāciju atkarībā no badošanās stāvokļa.
Co-administration with a high-fat meal did not affect the AUC of atazanavir relative to fasting conditions and the Cmax was within 11% of fasting values.
Lietošana kopā ar lielu tauku daudzumu saturošu maltīti neietekmēja atazanavīra AUC atkarībā no badošanās apstākļiem un Cmax saglabājās 11% robežās no vērtībām tukšā dūšā.
The 24-hour concentration following a high fat meal was increased by approximately 33% due to delayed absorption; the median Tmax increased from 2.0 to 5.0 hours.
24 stundu koncentrācija pēc maltītes, kas satur lielu tauku daudzumu, pieauga par aptuveni 33% aizkavētas absorbcijas dēļ; mediāna Tmax pieauga no 2, 0 līdz 5, 0 stundām.
Administration of REYATAZ with ritonavir with either a light or a high-fat meal decreased the coefficient of variation of AUC and Cmax by approximately 25% compared to the fasting state.
REYATAZ un ritonavīra vienlaicīga lietošana kopā ar vieglu maltīti vai ar daudz taukus saturošu ēdienu samazināja AUC un Cmax variabilitātes koeficientu aptuveni par 25%, salīdzinot ar stāvokli tukšā dūšā.
To enhance bioavailability and minimise variability, REYATAZ is to be taken with food.
Lai paaugstinātu biopieejamību un samazinātu variabilitāti, REYATAZ jālieto kopā ar ēdienu.
Distribution: atazanavir was approximately 86% bound to human serum proteins over a concentration range of 100 to 10,000 ng/ ml.
17 Izkliede: koncentrācijas robežās no 100 līdz 10 000 ng/ ml atazanavīrs bija apmēram 86% apmērā saistīts ar cilvēka seruma proteīniem.
Atazanavir binds to both alpha-1-acid glycoprotein (AAG) and albumin to a similar extent (89% and 86%, respectively, at 1,000 ng/ ml).
Atazanavīrs piesaistās alfa- 1- skābes glikoproteīnam (AAG) un albumīnam līdzīgā apmērā (89% ar AAG un 86% ar albumīnu, pie koncentrācijas 1000 ng/ ml).
In a multiple-dose study in HIV-infected patients dosed with 400 mg of atazanavir once daily with a light meal for 12 weeks, atazanavir was detected in the cerebrospinal fluid and semen.
Multiplu devu pētījumā HIV - inficētiem pacientiem, ordinējot 400 mg atazanavīra vienreiz dienā ar vieglu maltīti 12 nedēļas, atazanavīru konstatēja cerebrospinālā likvorā un sēklas šķidrumā.
Metabolism: studies in humans and in vitro studies using human liver microsomes have demonstrated that atazanavir is principally metabolised by CYP3A4 isozyme to oxygenated metabolites.
Metabolisms: pētījumi ar cilvēkiem un in vitro pētījumi ar cilvēka aknu mikrosomām parādīja, ka atazanavīrs galvenokārt metabolizējas ar CYP3A4 izoenzīmu līdz oksidētiem metabolītiem.
Metabolites are then excreted in the bile as either free or glucuronidated metabolites.
Metabolīti pēc tam tiek ekskretēti ar žulti gan brīvā veidā, gan kā glikuronidēti metabolīti.
Additional minor metabolic pathways consist of N-dealkylation and hydrolysis.
Papildus eksistē mazāk nozīmīgs metabolisma ceļš, kur notiek N- dealkilēšana un hidrolīze.
Two minor metabolites of atazanavir in plasma have been characterised.
Ir dots raksturojums diviem mazāk nozīmīgiem atazanavīra metabolītiem plazmā.
Neither metabolite demonstrated in vitro antiviral activity.
Nevienam no metabolītiem nebija pretvīrusu aktivitātes in vitro.
18 Elimination: following a single 400-mg dose of 14C-atazanavir, 79% and 13% of the total radioactivity was recovered in the faeces and urine, respectively.
Eliminācija: pēc vienas 400- mg 14C- atazanavīra devas 79% radioaktivitātes konstatēja izkārnījumos un 13% urīnā.
Unchanged drug accounted for approximately 20% and 7% of the administered dose in the faeces and urine, respectively.
Preparāts tiek izvadīts no organisma kā aktīva sastāvdaļa neizmainītā veidā ar fēcēm apmēram 20% un ar urīnu 7% no devas.