qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Recommendations for maximal doses of omeprazole or esomeprazole are found in the corresponding product information.
Omeprazola vai esomeprazola maksimālās ieteicamās devas ir atrodamas attiecīgā produkta informācijā.
Due to APTIVUS containing small amounts of sorbitol, patients with rare hereditary problems of fructose intolerance should not take this medicine.
Sakarā ar to, ka APTIVUS satur nelielu daudzumu sorbīta, pacienti ar tādu reti pārmantotu problēmu kā fruktozes nepanesība nedrīkst lietot šīs zāles.
The interaction profile of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, is complex and requires special attention in particular in combination with other antiretroviral agents.
APTIVUS un zemas devas ritonavīra mijiedarbības profils ir komplekss, tāpēc tos lietojot nepieciešama īpaša uzmanība, sevišķi kombinācijā ar citiem antiretrovirāliem līdzekļiem.
Interaction studies have only been performed in adults.
Mijiedarbības pētījumi ir veikti tikai ar pieaugušajiem.
Tipranavir is a substrate, an inducer and an inhibitor of cytochrome P450 CYP3A.
Tipranavīra metaboliskais profils Tipranavīrs ir citohroma P450 CYP3A substrāts, ierosinātājs un inhibitors.
When co- administered with ritonavir at the recommended dosage (see section 4.2) there is a net inhibition of P450 CYP3A.
Lietojot vienlaikus ar ritonavīru ieteicamā devā (skatīt apakšpunktu 4. 2), novēro tīru P450 CYP3A inhibīciju.
Co-administration of APTIVUS and low dose ritonavir with agents primarily metabolised by CYP3A may result in changed plasma concentrations of tipranavir or the other agents, which could alter their therapeutic and adverse effects (see list and details of considered agents, below).
Lietojot APTIVUS un zemas devas ritonavīru vienlaikus ar līdzekļiem, ko primāri metabolizē CYP3A, var izmainīties tipranavīra vai citu līdzekļu plazmas koncentrācija, kas var izmainīt to terapeitisko efektu un blakusparādības (potenciālo līdzekļu uzskaitījumu un sīkāku izklāstu skatīt zemāk).
Agents that are contraindicated specifically due to the expected magnitude of interaction and potential for serious adverse reactions are detailed in this section, and listed in section 4.3.
Līdzekļi, kuru lietošana gaidāmās mijiedarbības un būtisku nevēlamu reakciju potenciāla dēļ ir kontrindicēta, uzskaitīti apakšpunktā 4. 3, bet sīkāk aprakstīti šajā apakšpunktā.
A cocktail study was conducted in 16 healthy volunteers with twice-daily APTIVUS/ ritonavir 500/ 200 mg capsule administration for 10 days to assess the net effect on the activity of hepatic CYP 1A2
Tika veikts jaukts pētījums ar 16 veseliem brīvprātīgiem, nozīmējot divreiz dienā APTIVUS/ ritonavir kapsulas 500/ 200 mg devā 10 dienas, lai izvērtētu tīro efektu uz aknu CYP 1A2 (kofeīna), 2C9 (varfarīna), 2D6 (dekstrometorfāna), abu zarnu/ aknu CYP 3A4 (midazolāma) un P- glikoproteīna (Pgp) (digoksīna) aktivitāti.
At steady state, there was a significant induction of CYP 1A2 and a slight induction on CYP 2C9.
Stabilā stāvoklī bija ievērojama CYP 1A2 indukcija un neliela CYP 2C9
Potent inhibition of CYP 2D6 and both hepatic and intestinal CYP 3A4 activities were observed.
Tika novērota pārliecinoša CYP 2D6 un abu - aknu un zarnu CYP 3A4 aktivitātes kavēšana.
Pgp activity is significantly inhibited after the first dose, but there was a slight induction at steady state.
Pgp aktivitāte tiek nopietni inhibēta pēc pirmās devas, bet stabilā stāvoklī nomākums bija neliels.
Practical recommendations deriving from this study are displayed below.
No šī pētījuma izrietošie praktiskie ieteikumi ir aprakstīti zemāk.
Studies in human liver microsomes indicated tipranavir is an inhibitor of CYP 1A2, CYP 2C9, CYP 2C19 and CYP 2D6.
Pētījumos ar cilvēka aknu mikrosomām konstatēja, ka tipranavīrs inhibē CYP 1A2, CYP 2C9, CYP 2C19 un CYP 2D6.
The potential net effect of tipranavir/ ritonavir on CYP 2D6 is inhibition, because ritonavir is also a CYP 2D6 inhibitor.
Potenciālais tipranavīra/ ritonavīra tīrais efekts uz CYP 2D6 ir inhibīcija, jo ritonavīrs ir arī CYP 2D6 inhibitors.
The in vivo net effect of tipranavir/ ritonavir on CYP 1A2, CYP 2C9 and CYP 2C19, indicates, through a preliminary study, an inducing potential of APTIVUS/ ritonavir on CYP1A2 and, to a lesser extent, on CYP2C9 and P-gp after several days of treatment.
Tipranavīra/ ritonavīra tīrais efekts uz CYP 1A2, CYP 2C9 un CYP 2C19 in vivo, pateicoties iepriekš minētajam pētījumam, norāda stimulējošu Aptivus/ ritonavīra potenciālu uz CYP 1A un mazāk izteiktu uz CYP 2C9 un P- gp pēc dažu dienu ārstēšanas.
Data are not available to indicate whether tipranavir inhibits or induces glucuronosyl transferases.
Nav pieejami dati, kas pierādītu, vai tipranavīrs inhibē vai ierosina glikuronozila transferāzes.
In vitro studies show that tipranavir is a substrate and also an inhibitor of Pgp.
Pētījumi in vitro norāda, ka tipranavīrs ir substrāts un arī P- glikoproteīna (Pgp) inhibitors.
It is difficult to predict the net effect of APTIVUS co-administered with low dose ritonavir on oral bioavailability and plasma concentrations of agents that are dual substrates of CYP3A and Pgp.
Ir grūti paredzēt APTIVUS un zemas devas ritonavīra tīro efektu uz CYP3A un Pgp duālo substrātu perorālo biopieejamību un plazmas koncentrāciju.
The net effect will vary depending on the relative affinity of the co-administered drugs for CYP3A and Pgp, and the extent of intestinal first-pass metabolism/ efflux.
Tīrais efekts mainīsies atkarā no vienlaikus lietoto zāļu relatīvās afinitātes pret CYP3A un Pgp, kā arī intestinālā pirmā loka metabolisma/ noplūdes pakāpes.
Co-administration of APTIVUS and agents that induce CYP3A and/ or Pgp may decrease tipranavir concentrations and reduce its therapeutic effect (see list and details of considered agents, below).
Lietojot vienlaikus APTIVUS un līdzekļus, kas ierosina CYP3A un/ vai Pgp, var samazināties tipranavīra koncentrācija un tā terapeitiskais efekts (līdzekļu uzskaitījumu un raksturojumu skatīt zemāk).
Co- administration of APTIVUS and medicinal products that inhibit Pgp may increase tipranavir plasma concentrations.
Vienlaikus lietojot APTIVUS un līdzekļus, kas inhibē Pgp, var palielināties tipranavīra plazmas koncentrācija.
Since there is no significant impact of nucleoside and nucleotide analogues on the P450 enzyme system no dosage adjustment of APTIVUS is required when co-administered with these agents.
Nukleozīdu reversās transkriptāzes inhibitori: tā kā nukleozīdi un nukleotīdu analogi būtiski neietekmē P450 enzīmu sistēmu, lietojot APTIVUS vienlaikus ar tiem, devas korekcija nav nepieciešama.
Abacavir and Zidovudine:
Abacavir and Zidovudine:
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, decreases the AUC of abacavir by approximately 40% and the AUC of zidovudine by approximately 35%.
APTIVUS un zemas devas ritonavīrs samazina abakavīra zemlīknes laukumu (AUC) apmēram par 40%, zidovudīna zemlīknes laukumu apmēram par 35%.
There is no impact on glucuronidated-ZDV levels.
Glikuronētā ZDV līmenis nemainās.
The clinical relevance of these reductions has not been established, but may decrease the efficacy of these antiretroviral agents.
Zemlīknes laukumu samazināšanās klīniskā nozīme nav noteikta, taču var samazināties šo antiretrovirālo līdzekļu efektivitāte.
Therefore the concomitant use of tipranavir, co-administered with low dose ritonavir, with either abacavir or zidovudine is not recommended unless there are no other available NRTIs suitable for patient management.
Tāpēc tipranavīra un zemas devas ritonavīra vienlaikus lietošana ar abakavīru vai zidovudīnu nav ieteicama, izņemot gadījumus, kad nav pieejami citi pacienta ārstēšanai piemēroti NRTI.
In such cases no dosage adjustment of abacavir or zidovudine can be recommended.
Šādos gadījumos nav nepieciešama abakavīra vai zidovudīna devas korekcija.
Didanosine:
Didanozīns:
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, causes a reduction in the AUC of didanosine.
APTIVUS un zemas devas ritonavīrs samazina didanozīna zemlīknes laukumu (AUC).
The clinical relevance of the reduction in didanosine levels has not been established.
Didanozīna līmeņa samazināšanas klīniskā nozīme nav noteikta.
Dosing of enteric-coated didanosine and APTIVUS soft capsules, co-administered with low dose ritonavir, should be separated by at least 2 hours to avoid formulation incompatibility.
Lai izvairītos no nesaderības, didanozīns ar zarnās šķīstošu apvalku un APTIVUS mīkstās kapsulas kopā ar zemas devas ritonavīru jālieto ar vismaz 2 stundu starplaiku.
Lamivudine and stavudine:
Lamivudīns un stavudīns:
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, does not cause a significant change in the AUC of lamivudine or stavudine.
APTIVUS, lietojot vienlaikus ar zemas devas ritonavīru, neizraisa būtiskas lamivudīna vai stavudīna zemlīknes laukuma (AUC) izmaiņas.
No dosage adjustment of lamivudine or stavudine is recommended.
Nav nepieciešama lamivudīna vai stavudīna devas korekcija.
Nucleotide reverse transcriptase inhibitors:
Nukleotīdu reversās transkriptāzes inhibitori:
Tenofovir:
Tenofovīrs:
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, did not cause a significant change in the plasma concentrations of tenofovir.
APTIVUS un zemas devas ritonavīrs tenofovīra plazmas koncentrāciju būtiski neizmaina.
No dosage adjustment of tenofovir is recommended.
Tenofovīra devas korekcija nav nepieciešama.
Non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NNRTIs):
Ne- nukleozīdu reversās transkriptāzes inhibitori (NNRTI):
Efavirenz:
Efavirenzs:
Steady-state efavirenz 600 mg qd co-administered with steady-state APTIVUS and low- dose ritonavir (500/ 200 mg bid) did not significantly alter tipranavir AUC and Cmax and increased Cp12h by 19.2% which is not considered as clinically relevant.
Līdzsvara stāvoklī efavirenzs 600 mg vienreiz dienā vienlaikus ar APTIVUS un zemas devas ritonavīru (500/ 200 mg divreiz dienā) līdzsvara stāvoklī, nozīmīgi neizmainīja tipranavīra AUC un Cmax un paaugstināja Cp12h par 19, 2%, ko nevar uzskatīt par klīniski nozīmīgu.
APTIVUS, co-administered with low-dose ritonavir, had no significant impact on the Cmin of efavirenz.
APTIVUS, vienlaikus lietots ar zemas devas ritonavīru, nav nozīmīgas ietekmes uz efevirenza Cmin.
No specific drug-drug interaction study has been performed between APTIVUS and low- dose ritonavir (500/ 200 mg bid) with nevirapine.
8 un citu NNRTI (efevirenzu) neuzrādīja nekādu klīniski nozīmīgu mijiedarbību.
Therefore no dose adjustments are necessary.
Tāpēc devas pielāgošana nav nepieciešama.
Protease Inhibitors:
Proteāzes inhibitori:
In a clinical study of dual-boosted protease inhibitor combination therapy in multiple-treatment experienced HIV-positive adults, APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, caused a 55%, 70% and 78% reduction in the Cmin of amprenavir, lopinavir and saquinavir, respectively.
Amprenavīrs, lopinavīrs, sakvinavīrs: klīniskā pētījumā ar divkāršu proteāzes inhibitoru kombinēto terapiju HIV pozitīviem pieaugušiem, kuri lietojuši vairākus terapijas veidus, APTIVUS un zemas devas ritonavīrs par 55%, 70% un 78% samazināja amprenavīra, lopinavīra un attiecīgi sakvinavīra (lietojot kopā ar zemas devas ritonavīru) Cmin.
Therefore the concomitant administration of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, with amprenavir/ ritonavir, lopinavir/ ritonavir or saquinavir/ ritonavir, is not recommended, as the clinical relevance of the reduction in their levels has not been established.
Tādēļ APTIVUS un zemas devas ritonavīra lietošana vienlaikus ar amprenovīru/ ritonavīru, lopinavīru/ ritonavīru vai sakvinavīru/ ritonavīru nav ieteicama, jo medikamentu līmeņa samazināšanās klīniskā nozīme nav noteikta.
If the combination is nevertheless considered necessary, a monitoring of the plasma levels of these protease inhibitors is strongly encouraged.
Ja šāda kombinācija tomēr nepieciešama, obligāti jāveic šo proteāzes inhibitoru plazmas līmeņa kontrole.
In a study performed in healthy volunteers co-administration of atazanavir 300 mg with TPV/ r 500/ 100 mg bid resulted on one hand in a marked increase of Tipranavir exposure (notably Cp12h ratio of 1.75 with 90% CI [1.39-2.20]) and ritonavir exposure (AUC ratio of 1.51 with 90% CI [1.24- 1.83] and Cmax ratio of 1.38 with 90% CI [1.13-1.67]) associated with a risk of over-toxicity and on the other hand on a marked decrease of atazanavir exposure associated with a risk of loss of efficacy (AUC0-24h ratio of 0.32 with 90% CI [0.29-0.36], Cmax ratio of 0.43 with 90% CI [0.38-0.50] and Cp24h ratio of 0.19 with 90% CI [0.15-0.24]).
Tipranavīra/ ritonavīra un Atazanavīra/ ritonavīra vienlaikus lietošana: ar veseliem brīvprātīgajiem veiktajā pētījumā 300 mg atazanavīra vienlaikus lietošana ar 500/ 100 mg TPV/ r divreiz dienā uzrādīja, no vienas puses, izteiktu Tipranavīra iedarbības palielināšanos (sevišķi Cp 12h attiecība 1. 75 pie 90% CI [1. 39- 2. 20]) un ritonavīra iedarbību (AUC attiecība 1. 51 pie 90% CI [1. 24- 1. 83] un Cmax attiecība 1. 38 pie 90% CI [1. 13- 1. 67] saistībā ar pārmērīgas toksicitātes risku un, no otras puses, izteiktu atazanavīra iedarbības palielināšanos saistībā ar efektivitātes zaudējuma risku (AUC 0- 24h attiecība 1. 38 pie 90% CI [0. 29- 0. 36], Cmax attiecība 0. 43 pie 90% CI [0. 38- 0. 5] un Cp 24h attiecība 0. 19 pie 90% CI [0. 15- 0. 24]).
Consequently, this co-administration is not recommended.
Rezultātā, šāda kombinācija nav rekomendējama.
If the co-administration is nevertheless considered necessary, a close monitoring of the safety of tipranavir and a monitoring of plasma concentrations of atazanavir are strongly encouraged.
Ja vienlaikus lietošana, neskatoties uz to, tiek uzskatīta par nepieciešamu, obligāti jāveic rūpīga tipranavīra drošības uzraudzība un atazanavīra plazmas koncentrācijas kontrole.
No data are currently available on interactions of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, with protease inhibitors other than those listed above.
Šobrīd nav pieejami dati par APTIVUS un zemas devas ritonavīra mijiedarbību ar citiem proteāzes inhibitoriem, izņemot tos, kas minēti iepriekš.
Hence their combination with tipranavir co- administered with low dose ritonavir, is not recommended (see section 4.4).
Tāpēc tā kombinācija ar tipranavīru un zemas devas ritonavīru nav ieteicama (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Fusion inhibitors:
Saplūsmes inhibitori:
In studies where tipranavir co-administered with low-dose ritonavir was used with or without enfuvirtide, it has been observed that the steady-state plasma tipranavir trough concentration of patients receiving enfuvirtide were 45% higher as compared to patients not receiving enfuvirtide.
Pētījumos, kur tipranavīrs un zemas devas ritonavīrs lietots vienlaikus ar enfuvirtīdu vai bez tā, tika novērots, ka līdzsvara stāvoklī tipranavīra plazmas ieplakas koncentrācija pacientiem, kuri saņēma enfuvirtīdu bija 45% augstāka nekā tiem, kuri enfuvirtīdu nesaņēma.
No information is available for the parameters AUC and Cmax.
Nav informācijas par AUC un Cmax izmaiņām.
A pharmacokinetic interaction is mechanistically unexpected and the interaction has not been confirmed in a controlled interaction study.
Farmakokinētiska mijiedarbība nav gaidāma un mijiedarbība nav arī pierādīta kontrolētos mijiedarbības pētījumos.
The clinical impact of the observed data, especially regarding the tipranavir/ ritonavir safety profile, remains unknown.
Novēroto datu klīniskais nozīmīgums, īpaši tipranavīra / ritonavīra drošības profila sakarībā, paliek nezināms.
Nevertheless, the clinical data available from the RESIST trials did not suggest any significant alteration of the tipranavir/ ritonavir safety profile when combined with enfuvirtide as compared to patients treated with tipranavir/ ritonavir without enfuvirtide.
Tomēr, RESIST pētījumā iegūtie klīniskie dati neuzrāda nekādas nozīmīgas pārmaiņas tipranavīra/ ritonavīra drošības profilā, ja tos lieto vienlaikus ar enfuvirtīdu, salīdzinot ar pacientiem, kuri tika ārstēti tikai ar tipranavīru/ ritonavīru vienlaikus nesaņemot enfuvirtīdu.
Anticonvulsants:
Pretkrampju līdzekļi:
Carbamazepine, phenobarbital, and phenytoin induce CYP3A4 and should be used with caution in combination with APTIVUS/ ritonavir.
Karbamazepīns, fenobarbitāls un fenitoīns inducē CYP 3A4 un jālieto piesardzīgi vienlaikus ar APTIVUS/ ritonavīru.
Concomitant use of carbamazepine at a dose of 200mg BID resulted in decreased concentrations of tipranavir (Cmin decreased by 61% compared to historical controls), which may result in decreased effectiveness.
Vienlaicīga karbamazepīna 200 mg lietošana divreiz dienā izraisīja tipranavīra koncentrācijas pazemināšanos (Cmin samazinājās par 61% salīdzinot ar iepriekšējiem datiem), kas var radīt efektivitātes samazināšanos.
Higher doses of carbamazepine may result in even larger decreases in tipranavir plasma concentrations.
Augstākas karbamazepīna devas var izraisīt pat lielāku tipranavīra koncentrācijas samazināšanos plazmā.
The total Cmin of carbamazepine and its active metabolite Cmin is increased by 23% which is not expected to have clinical consequences.
Kopējais karbamazepīna Cmin un tā aktīvā metabolīta Cmin palielinās par 23%, un tā dēļ nav sagaidāmas klīniskas sekas.
Antifungals:
Pretsēnīšu līdzekļi:
Fluconazole:
Flukonazols:
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, does not substantially affect the steady-state pharmacokinetics of fluconazole.
APTIVUS un zemas devas ritonavīrs būtiski neietekmē flukonazola līdzsvara stāvokļa farmakokinētiku.
Fluconazole increases the AUC and Cmin of tipranavir by
Flukonazols palielina tipranavīra AUC un Cmin par 56% un attiecīgi 104%, ja salīdzina ar iepriekšējiem datiem.
No dosage adjustments are recommended.
Nav nepieciešama devas korekcija.
Fluconazole doses > 200 mg/ day are not recommended.
Nav ieteicamas flukonazola devas, kas pārsniedz 200 mg/ dienā.
Based on theoretical considerations APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, is expected to increase itraconazole or ketoconazole concentrations.
Itrakonazols/ ketokonazols: balstoties uz teorētiskiem apsvērumiem, iespējams, ka APTIVUS un zemas devas ritonavīrs palielinās itrakonazola un ketokonazola koncentrāciju.
Itraconazole or ketoconazole should be used with caution (doses > 200 mg/ day are not recommended).
Itrakonazols un ketokonazols jālieto piesardzīgi (devas > 200 mg/ dienā nav ieteicamas).
Due to multiple enzyme systems being involved in voriconazole metabolism, it is difficult to predict the interaction.
9 Vorikonazols: tā kā vorikonazola metabolismā iesaistītas multiplas enzīmu sistēmas, mijiedarbību ir grūti paredzēt.
10 HMG CoA reductase inhibitors:
HMG- CoA reduktāzes inhibitori:
Simvastatin and lovastatin:
Simvastatīns un lovastatīns:
The HMG-CoA reductase inhibitors simvastatin and lovastatin are highly dependent on CYP3A for metabolism, thus concomitant use of APTIVUS co-administered with low dose ritonavir, with simvastatin or lovastatin are contra-indicated due to an increased risk of myopathy, including rhabdomyolysis (see section 4.3).
HMG- CoA reduktāzes inhibitoru simvastatīna un lovastatīna metabolisms ir atkarīgs no CYP3A, tāpēc APTIVUS un zemas devas ritonavīra lietošana vienlaikus ar simvastatīnu vai lovastatīnu ir kontrindicēta, jo palielinās miopātijas, tai skaitā rabdomiolīzes, risks (skatīt apakšpunktu 4. 3).
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, increases the plasma concentrations of single dose atorvastatin by approximately 8-10 fold and reduces the AUCs of its metabolites by approximately 85%.
Atorvastatīns: vienlaikus lietojot, APTIVUS un zemas devas ritonavīrs palielina atsevišķas atorvastatīna devas plazmas koncentrāciju apmēram 8- 10 reizes un samazina to metabolītu zemlīknes laukumu apmēram par 85%.
Atorvastatin does not significantly change the AUC, Cmax or Cmin of tipranavir.
Atorvastatīns būtiski neizmaina tipranavīra zemlīknes laukumu (AUC), Cmax vai Cmin.
The combination is not recommended.
Šādu kombināciju neiesaka lietot.
Other HMG-CoA reductase inhibitors should be considered such as pravastatin, fluvastatin or rosuvastatin.
Jāapsver citu HMG- CoA reduktāzes inhibitoru, kā pravastatīns, fluvastatīns vai rozuvastatīns, lietošana.
However, if atorvastatin is specifically required for patient management, careful monitoring is necessary (see section 4.4).
Ja atorvastatīns tomēr nepieciešams pacienta specifiskai terapijai, jāveic ļoti detalizēta uzraudzība (skatīt apakšpunktu 4. 4).
CYP isoenzyme inducers:
CYP izoenzīmu ierosinātāji:
Rifampicin is a strong CYP3A4 inducer and has been shown to cause profound decreases in concentrations of other protease inhibitors which can result in virological failure and resistance development.
Rifampicīns ir spēcīgs CYP3A4 induktors un novērots, ka tas izraisa citu proteāzes inhibitoru koncentrācijas stipru samazināšanos, kas var radīt viroloģiski neveiksmīgu ārstēšanas rezultātu un rezistences veidošanos.
During attempts to overcome the decreased exposure by increasing the dose of other protease inhibitors with ritonavir, a high frequency of liver reactions was seen.
Mēģinot pārvarēt pavājināto iedarbību, palielinot citu ar ritonavīru kopā lietoto proteāzes inhibitoru devu, novēroja biežas aknu reakcijas.
The combination of rifampicin with APTIVUS with concomitant low-dose ritonavir is contraindicated (see section 4.3).
Rifampicīna un APTIVUS kombinācija kopā ar mazu ritonavīra devu ir kontrindicēta (skatīt apakšpunktu 4. 3).
Rifabutin:
Rifabutīns:
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, increases plasma concentrations of rifabutin by up to 3 fold, and its active metabolite by up to 20 fold.
APTIVUS un zemas devas ritonavīrs palielina rifabutīna plazmas koncentrāciju līdz pat 3 reizēm un tā aktīvā metabolīta koncentrāciju līdz pat 20 reizēm.
Rifabutin increases the Cmin of tipranavir by 16%.
Rifabutīns palielina tipranavīra Cmin par 16%.
Dosage reductions of rifabutin by at least 75% of the usual 300 mg/ day are recommended (ie 150 mg on alternate days, or three times per week).
Ieteicams samazināt parasto rifabutīna devu 300 mg/ diennaktī vismaz par 75% (tas ir pa 150 mg pārdienās vai trīs reizes nedēļā).
Patients receiving rifabutin with APTIVUS/ ritonavir should be closely monitored for emergence of adverse events associated with rifabutin therapy.
Pacienti, kuri rifabutīnu lieto vienlaikus ar APTIVUS/ ritonavīru, rūpīgi jākontrolē, jo iespējamas pēkšņas ar rifabutīna terapiju saistītas blakusparādības.
Further dosage reduction may be necessary.
Var būt nepieciešams tālāk samazināt devu.
Plasma levels of tipranavir can be reduced by concomitant use of the herbal preparation St John’ s wort (Hypericum perforatum).
Asinszāle (Hypericum perforatum): lietojot vienlaikus ar augu valsts preparātu asinszāli (Hypericum perforatum, tipranavīra plazmas līmenis var samazināties.
This is due to induction of drug metabolising enzymes by St John’ s wort.
Tas notiek tāpēc, ka asinszāle ierosina zāles metabolizējošus enzīmus.
Herbal preparations containing St John’ s wort should not be used concomitantly with APTIVUS.
Augu valsts medikamentus, kas satur asinszāli, nevajadzētu lietot vienlaikus ar APTIVUS.
If a patient is already taking St John’ s wort, stop St John’ s wort, check viral levels and if possible tipranavir levels.
Ja pacients jau lieto asinszāles preparātus, to lietošana jāpārtrauc, jāpārbauda vīrusu līmenis un, ja iespējams, tipranavīra līmenis.
Tipranavir levels may increase on stopping St John’ s wort, and the dose of APTIVUS may need adjusting.
Tipranavīra līmenis var palielināties, pārtraucot lietot asinszāli, var būt nepieciešama APTIVUS devas korekcija.
The inducing effect of St John’ s wort may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment (see section 4.3).
Asinszāles inducējošais efekts var saglabāties vismaz 2 nedēļas pēc terapijas pārtraukšanas (skatīt apakšpunktu 4. 3).
CYP isoenzyme inhibitors:
CYP izoenzīmu inhibitori:
Clarithromycin:
Klaritromicīns:
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, increases the AUC and Cmin of clarithromycin by 19% and 68%, respectively, and decreases the AUC of the 14-hydroxy active metabolite by over 95%.
APTIVUS kopā ar zemas devas ritonavīru palielina klaritromicīna AUC un Cmin par 19% un attiecīgi 68%, kā arī samazina 14- hidroksi aktīvo metabolītu AUC vairāk nekā par 95%.
Whilst the changes in clarithromycin parameters are not considered clinically relevant, the reduction in the 14-OH metabolite AUC should be considered for the treatment of infections caused by Haemophilus influenzae in which the 14-OH metabolite is most active.
Tā kā klaritromicīna parametru izmaiņas netiek uzskatītas par klīniski nozīmīgām, 14- OH metabolīta zemlīknes laukuma (AUC) samazināšanās ir nozīmīga infekciju terapijā, ko izraisa Haemophilus influenzae, kur 14- OH metabolīts ir visaktīvākais.
Clarithromycin increases the Cmin of tipranavir by more than 100%.
Klaritromicīns palielina tipranavīra Cmin vairāk nekā par 100%.
This large increase in Cmin may be clinically relevant.
Šis izteiktais Cmin pieaugums var būt klīniski nozīmīgs.
Patients using clarithromycin at doses higher than 500 mg twice daily should be carefully monitored for signs of toxicity.
Pacienti, kuri lieto klaritromicīnu devā, kas pārsniedz 500 mg divreiz dienā, uzmanīgi jānovēro attiecībā uz toksicitātes pazīmēm.
For patients with CLCR < 30 ml/ min the dose of clarithromycin should be decreased by 75%.
Pacientiem ar nieru darbības traucējumiem jāapsver nepieciešamība koriģēt devu: pacientiem ar Clkr 30- 60 ml/ min klaritromicīna deva jāsamazina par 50%; pacientiem ar Clkr < 30 ml/ min klaritromicīna deva jāsamazina par 75%.
No dosage adjustments for patients with normal renal function are necessary.
Pacientiem ar normālu nieru funkciju nav nepieciešama devas korekcija.
Other agents:
Citi līdzekļi:
Co-administration of APTIVUS with low dose ritonavir, with active substances that are highly dependent on CYP3A for clearance and for which elevated plasma concentrations are associated with serious and/ or life-threatening events is contraindicated.
APTIVUS un zemas devas ritonavīra lietošana vienlaikus ar aktīvām vielām, kuru klīrenss ir izteikti atkarīgs no CYP3A, un kuru plazmas koncentrācijas palielināšanās ir saistīta ar būtiskām un/ vai dzīvībai bīstamām blakusparādībām, ir kontrindicēta.
These active substances include antiarrhythmics (amiodarone, bepridil, quinidine), antihistamines (astemizole, terfenadine), ergot derivatives (dihydroergotamine, ergonovine, ergotamine, methylergonovine), gastointestinal motility agents (cisapride), neuroleptics (pimozide, sertindole) and sedatives/ hypnotics (triazolam) (see section 4.3).
10 veicinoši līdzekļi (cisaprīds), neiroleptiskie līdzekļi (pimozīds, sertindols) un sedatīvie līdzekļi/ miega līdzekļi (triazolāms) (skatīt apakšpunktu 4. 3).
11 In addition, co-administration of APTIVUS with low dose ritonavir, with drugs that are highly dependent on CYP2D6 for clearance, such as the antiarrhythmics flecainide, propafenone and metoprolol given in heart failure, is contraindicated (see section 4.3).
Turklāt, APTIVUS un zemas devas ritonavīra lietošana vienlaikus ar zālēm, kuru klīrenss ir izteikti atkarīgs no CYP2D6, kā antiaritmiskie līdzekļi flekainīds, propafenons un metaprolols, ko lieto sirds mazspējas gadījumos, ir kontrindicēta (skatīt apakšpunktu 4. 3).
Some anti-infectives are not recommended (halofantrine, lumefantrine) as well as miscellaneous agents (tolterodine) (see section 4.4).
Nav ieteicami daži pretinfekcijas līdzekļi (halofantrīns, lumefantrīns), kā arī dažādi citi līdzekļi (tolterodīns) (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Oral contraceptives/ oestrogens:
Perorālie kontraceptīvie līdzekļi/ Estrogēni:
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, decreases the AUC and Cmax of ethinyl-oestradiol by 50%, but does not significantly alter the pharmacokinetic behaviour of norethindrone.
APTIVUS kopā ar zemas devas ritonavīru samazina etinilestradiola AUC un Cmax par 50%, taču noretindrona farmakokinētiku būtiski neizmaina.
The concomitant administration with APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, is not recommended.
To vienlaikus lietošana ar APTIVUS un zemas devas ritonavīru nav ieteicama.
Alternative or additional contraceptive measures are to be used when oestrogen based oral contraceptives are co-administered with APTIVUS and low dose ritonavir.
Ja vienlaikus ar APTIVUS un zemas devas ritonavīru tiek lietoti estrogēnus saturoši perorālie kontraceptīvie līdzekļi, jālieto alternatīvi vai papildus kontraceptīvie līdzekļi.
Patients using oestrogens as hormone replacement therapy should be clinically monitored for signs of oestrogen deficiency (see section 4.4 and section 4.6).
Pacienti, kuri lieto estrogēnus hormonu aizstājterapijai, rūpīgi jākontrolē attiecībā uz estrogēnu deficīta simptomiem (skatīt apakšpunktus 4. 4 un 4. 6).
Phosphodiesterase 5 (PDE5) inhibitors Sildenafil and vardenafil:
Fosfodiesterāzes 5 (PDE5) inhibitori:
Particular caution should be used when prescribing the phosphodiesterase (PDE5) inhibitors sildenafil or vardenafil in patients receiving APTIVUS co-administered with low dose ritonavir.
Sildenafils un vardenafils: pacientiem, kuri lieto APTIVUS kopā ar zemas devas ritonavīru, ordinējot fosfodiesterāzes (PDE5) inhibitorus sildenafilu vai vardenafilu jāievēro īpaša piesardzība.
Co-administration of APTIVUS and low dose ritonavir with PDE5 inhibitors is expected to substantially increase PDE5 concentrations and may result in an increase in PDE5 inhibitor-associated adverse events including hypotension, visual changes and priapism.
Lietojot vienlaikus APTIVUS, zemas devas ritonavīru un PDE5 inhibitorus, iespējama PDE5 koncentrācijas palielināšanās, kas var izraisīt ar PDE5 inhibitoriem saistītas blakusparādības, ieskaitot hipotensiju, redzes traucējumus un priapismu.
In a pharmacokinetic study performed in healthy male volunteers, co-administration of APTIVUS and low dose ritonavir with single dose tadalafil increased tadalafil exposure (AUC increased by 2.3 fold) at the first dose and did not change tadalafil exposure at steady-state.
Tadalafils: farmakokinētiskā pētījumā ar veseliem brīvprātīgiem vīriešiem, APTIVUS kopā ar zemas devas ritonavīru un vienreizējas devas tadalafilu, paaugstināja tadalafila iedarbību (AUC palielinājās 2, 3 reizes) pēc pirmās devas un nemainīja tadalafila iedarbību līdzsvara koncentrācijā.
Therefore it is recommended to prescribe tadalafil after at least 7 days of APTIVUS/ ritonavir dosing.
Tādēļ nav ieteicams izrakstīt tadalafilu vismaz 7 dienas pēc APTIVUS/ ritonavīra uzsākšanas.
Narcotic analgesics (Methadone/ Meperidine):
Narkotiskie analgētiskie līdzekļi (metadons/ meperidīns):
Co-administration of APTIVUS and low dose ritonavir with single dose methadone was demonstrated to decrease methadone pharmacokinetic parameters (AUC0-24h ratio of 0.47 with 90% CI [0.44; 0.51] and Cmax ratio of 0.45 with 90% CI [0.41; 0.49]), in a study conducted in fasted healthy subjects.
APTIVUS un zemas devas ritonavīra lietošana vienlaikus ar vienas devas metadonu, pētījumā veseliem cilvēkiem tukšā dūšā, uzrādīja metadona farmakokinētisko rādītāju samazināšanos (AUC 0- 24h attiecība 0, 47 pie 90% TI [0, 44; 0, 51] un Cmax attiecība 0, 45 pie 90% TI [0, 41; 0, 49]).
Therefore in such cases, patients should be monitored for opiate withdrawal syndrome.
Tāpēc šādos gadījumos jākontrolē, vai pacientiem neparādās opiātu abstinences sindroma pazīmes.
Dosage of methadone may need to be increased.
Var rasties nepieciešamība palielināt metadona devu.
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, is expected to decrease meperidine concentrations and increase normeperidine metabolite concentrations.
Ordinējot APTIVUS un zemas devas ritonavīru vienlaikus ar meperidīnu, iespējama meperidīna koncentrācijas samazināšanās un normeperidīna metabolītu koncentrācijas palielināšanās.
Dosage increase and long-term use of meperidine with APTIVUS co-administered with low dose ritonavir are not recommended due to the increased concentrations of the metabolite normeperidine which has both analgesic activity and CNS stimulant activity (eg seizures).
Meperidīna devas palielināšana vai ilgstoša lietošana vienlaikus ar APTIVUS un zemas devas ritonavīru nav ieteicama, jo palielinās metabolīta normeperidīna koncentrācija; tam piemīt analgētiska un stimulējoša iedarbība uz centrālo nervu sistēmu (piemēram, epilepsijas lēkmes).
Concentrations of cyclosporin, tacrolimus, or sirolimus cannot be predicted when co-administered with APTIVUS co-administered with low dose ritonavir, due to conflicting effect of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, on CYP 3A and Pgp.
Imūnsupresanti (ciklosporīns, takrolīms, sirolīms): ordinējot APTIVUS un zemas devas ritonavīru vienlaikus ar ciklosporīnu, takrolīmu vai sirolīmu, to koncentrāciju nevar paredzēt, jo APTIVUS un zemas devas ritonavīra iedarbība uz CYP 3A un Pgp ir pretrunīga.
More frequent concentration monitoring of these medicinal products is recommended until blood levels have been stabilised.
Līdz plazmas koncentrācijas līmeņa stabilizācijai ieteicama biežāka šo līdzekļu koncentrācijas kontrole.
Co-administration of APTIVUS with low dose ritonavir and warfarin may alter the metabolism of S-warfarin (initial inhibition and after 10 days a net induction was observed).
Varfarīns un citi perorālie antikoagulanti: ordinējot APTIVUS un zemas devas ritonavīru vienlaikus ar varfarīnu, var pārveidoties S- varfarīna metabolisms (tika novērota sākuma inhibīcija un tīrā indukcija pēc 10 dienām).
Consequently, APTIVUS co-administered with low dose ritonavir, may be associated with changes in INR (International Normalised Ratio) values, and may affect anticoagulation (thrombogenic effect) or increase the risk of bleeding.
Tātad, lietojot vienlaikus ar APTIVUS un zemas devas ritonavīru, var izmainīties INR (International Normalised Ratio) rādītāji, var tikt iespaidoti antikoagulācijas efekti (trombogēniskie efekti) vai palielināties asiņošanas risks.
Close clinical and biological (INR measurement) monitoring is recommended when these medicinal products are combined.
Šādas kombinācijas gadījumā ieteicama rūpīga klīniska un bioloģiska (INR mērījumi) uzraudzība.
When APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, was co-administered with 20 ml of aluminium- and magnesium-based liquid antacid, tipranavir AUC12h, Cmax and Cmin were reduced by 25-29%.
Antacīdie līdzekļi: lietojot APTIVUS un zemas devas ritonavīru vienlaikus ar 20 ml alumīnija un magnija bāzes šķidriem antacīdiem līdzekļiem, tipranavīra AUC12h, Cmax un Cmin samazinājās par 25 - 29%.
Dosing of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, with antacids should be separated by at least a two hours time interval.
Starp APTIVUS/ ritonavīra un antacīdu devām jāievēro vismaz divu stundu pārtraukums.
12 Proton pump inhibitors:
11 Protonu sūkņa inhibitori:
In clinical pharmacokinetic studies of tipranavir/ ritonavir in combination with omeprazole (40 mg qd), no clinically important changes in tipranavir/ ritonavir plasma concentrations were observed and thus no tipranavir/ ritonavir dose adjustment is required.
Klīniskajos farmakokinētiskos pētījumos ar tipranavīra/ ritonavīra un omeprazola (40 mg vienreiz dienā) kombināciju netika novērotas klīniski nozīmīgas tipranavīra/ ritonavīra plazmas koncentrācijas izmaiņas un tādēļ nav nepieciešama tipranavīra/ ritonavīra devas pielāgošana.
Tipranavir/ ritonavir at steady state resulted in decreases in omeprazole AUC and Cmax by 71% and 73%, respectively.
Tipranavīrs/ ritonavīrs līdzsvara stāvoklī uzrādīja omeprazola AUC un Cmax samazināšanos par attiecīgi 71% un 73%.
Similar effects were observed for the S-enantiomer, esomeprazole.
Līdzīgi efekti tika novēroti ar S- enantiomēru, esomeprazolu.
Therefore, the combined use of tipranavir/ ritonavir with either omeprazole or esomeprazole is not recommended (see section 4.4).
Tādēļ, tipranavīra/ ritonavīra kombinācija ar omeprazolu vai esomeprazolu nav rekomendējama (skatīt apakšpunktu 4. 4).
There are no data available indicating that omeprazole or esomeprazole dose adjustments will overcome the observed pharmacokinetic interaction.
Nav pieejamu datu, kas norādītu uz to, ka omeprazola vai esomeprazola devas pielāgošana pārspēj novēroto farmakokinētisko mijiedarbību.
Recommendations for maximal doses of omeprazole or esomeprazole are found in the corresponding product information.
Omeprazola vai esomeprazola maksimāli ieteicamās devas ir atrodamas attiecīgā produkta informācijā.
H2-receptor antagonists:
H2 receptoru antagonisti:
No data are available for H2-receptor antagonists in combination with tipranavir and low dose ritonavir.
Šobrīd nav pieejami dati par H2 receptoru antagonistu kombināciju ar tipranavīru un zemas devas ritonavīru.
An increase in gastric pH that may result from H2-receptor antagonist therapy is not expected to have an impact on tipranavir plasma concentrations.
Nav sagaidāms, ka paaugstinātais kuņģa PH līmenis, kas varētu rasties no H2 receptoru antagonistu lietošanas, ietekmē tipranavīra koncentrāciju plazmā.
Caution should be exercised when such drugs are combined with tipranavir and low dose ritonavir.
Jāievēro piesardzība šos medikamentus lietojot vienlaikus ar tipranavīru un zemas devas ritonavīru.
Based on data from the cocktail study where caffeine (CYP1A2 substrate) AUC was reduced by 43%, APTIVUS/ ritonavir is expected to decrease theophylline concentrations.
Teofilīns: pamatojoties uz jauktā pētījuma datiem, kur kofeīna (CYP 1A2 substrāts) AUC samazinājās par 43%, ir sagaidāms, ka APTIVUS/ ritonavīrs var samazināt teofilīna koncentrāciju.
Theophylline plasma concentrations should be monitored during the first two weeks of co- administration with APTIVUS/ ritonavir and the theophylline dose should be increased as needed.
Teofilīna plazmas koncentrācija jākontrolē pirmo divu nedēļu laikā pēc APTIVUS/ ritonavīra un teofilīna vienlaicīgas nozīmēšanas un teofilīna deva jāpalielina pēc vajadzības.
Desipramine:
Dezipramīns:
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, is expected to increase desipramine concentrations.
Tipranavīrs kopā ar zemas devas ritonavīru var palielināt dezipramīna koncentrāciju.
Dosage reduction and concentration monitoring of desipramine is recommended.
Ieteicama samazināt dezipramīna devu un monitorēt koncentrāciju.
Concomitant use of APTIVUS/ ritonavir and oral midazolam is contra-indicated (see section 4.3).
Midazolāms: vienlaicīga APTIVUS/ ritonavīra un perorāla midazolāma lietošana ir kontrindicēta (skatīt apakšpunktu 4. 3).
Ritonavir is a potent inhibitor of CYP3A4 and therefore will affect drugs metabolised by this enzyme.
Ritonavīrs ir spēcīgs CYP 3A4 inhibitors un tādēļ tiks ietekmēts to zāļu metabolisms, kuru šis enzīms veic.
When co-administered with APTIVUS/ ritonavir at steady-state concentrations of intravenously administered single dose midazolam were increased 2.8 fold (AUC0-24h) and concentrations of orally administered midazolam were increased 10 fold.
Vienlaicīgi lietojot ar APTIVUS/ ritonavīru midazolāma līdzsvara stāvokļa koncentrācija pēc vienreizējas intravenozas devas palielinājās 2, 8 reizes (AUC0- 24h) un pēc perorālas lietošanas midazolāma koncentrācija palielinājās 10- kārtīgi.
If APTIVUS/ ritonavir is administered with parenteral midazolam, close clinical monitoring for respiratory depression and/ or prolonged sedation should be instituted and dosage adjustment should be considered.
Ja APTIVUS/ ritonavīru nozīmē vienlaikus ar parenterālu midazolāmu, jānodrošina rūpīga klīniska uzraudzība respiratorā nomākuma un/ vai ieilguša mierīguma gadījumos un jāapsver devas pielāgošana.
APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, may double the exposure of orally administered digoxin at first dose, while the net effect at steady state may rather consist in a slight decrease in digoxin exposure.
Digoksīns: lietojot APTIVUS un zemas devas ritonavīru, var divkāršoties perorāli nozīmēta digoksīna iedarbība sākuma devai, kamēr tīrais efekts stabilā stāvoklī var drīzāk liecināt par nedaudz samazinātu digoksīna iedarbību.
Monitoring of digoxin serum concentrations is recommended until steady state has been obtained.
Digoksīna plazmas koncentrācijas monitorēšana ir ieteicama līdz stabila stāvokļa sasniegšanai.
In a pharmacokinetic study performed in healthy volunteers, concomitant use of low dose ritonavir (200 mg twice daily) with a single dose of trazodone led to an increased plasma concentration of trazodone (AUC increased by 2.4 fold).
Trazodons: farmakokinētiskā pētījumā ar veseliem brīvprātīgiem, vienlaicīga zemas devas ritonavīra (200 mg dienā) un vienreizēja trazodona lietošana paaugstināja trazodona koncentrāciju plazmā (AUC paaugstinājās 2, 4 reizes).
Adverse events of nausea, dizziness, hypotension and syncope have been observed following co-administration of trazodone and ritonavir in this study.
Šajā pētījumā ar trazodona un ritonavīra vienlaicīgu lietošanu tika novērotas tādas blakusparādības kā slikta dūša, reibonis, hipotensija un ģībonis.
However, it is unknown whether the combination of tipranavir/ ritonavir might cause a larger increase in trazodone exposure.
Tomēr nav zināms, vai tipranavīra/ ritonavīra kombinācija varētu vairāk palielināt trazodona iedarbību.
The combination should be used with caution and a lower dose of trazodone should be considered.
Šāda kombinācija jālieto piesardzīgi un jāapsver trazodona zemākas devas lietošana.
APTIVUS co-administered with low-dose ritonavir at steady-state resulted in approximately a 50% decrease in bupropion Cmax and AUC0-12h.
Bupropions: vienlaicīga APTIVUS un zemas devas ritonavīra lietošana zāļu koncentrācijas līdzsvara stāvoklī izraisīja bupropiona Cmax un AUC0- 12 h samazināšanos par aptuveni 50%.
This effect may be due to induction of bupropion metabolism.
Šis efekts var rasties sakarā ar bupropiona metabolisma indukciju.
There was no relevant change in TPV Cmin.
Netika novērotas nozīmīgas TPV Cmin izmaiņas.
If the co- administration with bupropion is judged unavoidable, this should be done under close clinical monitoring for bupropion efficacy, without exceeding the recommended dosage, despite the observed induction.
Ja vienlaicīga zāļu nozīmēšana ar bupropionu ir neizbēgama, jāveic rūpīga bupropiona efektivitātes klīniska monitorēšana, nepaaugstinot rekomendēto devu, neskatoties uz novēroto indukciju.
The pharmacokinetic
Loperamīds: farmakodinamiskās mijiedarbības pētījums ar veseliem brīvprātīgiem pierādīja, ka loperamīda ordinēšana vienlaikus ar APTIVUS un zemas devas ritonavīru neizraisīja klīniski nozīmīgas izmaiņas respiratoriskā atbildes reakcijā oglekļa dioksīdu.
13 analysis showed that the AUC and Cmax of loperamide are reduced by 51% and 61%, respectively, and the Cmin of tipranavir by 26%.
Farmakokinētiskā analīze pierādīja, ka loperamīda AUC un Cmax samazinājās par 51% un attiecīgi 61%, tipranavīra Cmin - par 26%.
The clinical relevance of these changes is unknown.
Šo izmaiņu klīniskā nozīme nav zināma.
Fluticasone propionate (interaction with ritonavir):
12 Flutikazona propionāts (mijiedarbība ar ritonavīru): klīniskā pētījumā veseliem brīvprātīgiem ordinēja ritonavīru kapsulās pa 100 mg divreiz dienā, vienlaikus ar 50 mikrogramiem intranazāla flutikazona propionāta (4 reizes dienā) 7 dienas.
In a clinical study where ritonavir 100 mg capsules bid were co-administered with 50 µg intranasal fluticasone propionate (4 times daily) for 7 days in healthy subjects, the fluticasone propionate plasma levels increased significantly, whereas the intrinsic cortisol levels decreased by approximately 86% (90% confidence interval 82-89%).
Rezultātā novēroja būtisku flutikazona propionāta plazmas līmeņa paaugstināšanos, kamēr organisma kortizola līmenis samazinājās apmēram par 86% (90% CI 82- 89%).
Greater effects may be expected when fluticasone propionate is inhaled.
Lielāku efektu var sagaidīt, lietojot flutikazona propionātu inhalācijas veidā.
Systemic corticosteroid effects including Cushing's syndrome and adrenal suppression have been reported in patients receiving ritonavir and inhaled or intranasally administered fluticasone propionate; this could also occur with other corticosteroids metabolised via the P450 3A pathway eg budesonide.
Līdzīgu iedarbību var sagaidīt, vienlaikus lietojot citus kortikoteroīdus, kas metabolizējas ar P450 3A starpniecību, piemēram, budesonīdu.
Consequently, concomitant administration of tipranavir, co-administered with low dose ritonavir, and these glucocorticoids is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects (see section 4.4).
Tāpēc tipranavīra un zemas devas ritonavīra lietošana vienlaikus ar šiem glikokortikoīdiem nav ieteicama, ja vien gaidāmais terapijas labums nepārsniedz sistēmiskās kortikosteroīdu iedarbības iespējamo risku (skatīt apakšpunktu 4. 4).
A dose reduction of the glucocorticoid should be considered with close monitoring of local and systemic effects or a switch to a glucocorticoid, which is not a substrate for CYP3A4 (e. g. beclomethasone).
Jāapsver glikokortikoīdu devas mazināšanas iespēja, rūpīgi jāuzrauga lokālā un sistēmiskā iedarbība vai jāpāriet uz glikokortikoīdiem, kas nav CYP3A4 substrāti (piemēram, beklometazons).
Moreover, in case of withdrawal of glucocorticoids progressive dose reduction may have to be performed over a longer period.
Atceļot glikokortikoīdu terapiju, deva jāsamazina pakāpeniski ilgākā laika periodā.
The effects of high fluticasone systemic exposure on ritonavir plasma levels are as yet unknown.
Flutikazona sistēmiskās iedarbības ietekme uz ritonavīra plazmas koncentrāciju šobrīd nav zināma.
There are no adequate data from the use of APTIVUS in pregnant women.
Nav pietiekamu datu par APTIVUS lietošanu sievietēm grūtniecības laikā.
Studies in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
Eksperimentos ar dzīvniekiem konstatēja reprodukcijas toksicitāti (skatīt apakšpunktu 5. 3).
Tipranavir should be used during pregnancy only if the potential benefit justifies the potential risk to the foetus.
Tipranavīru grūtniecības laikā vajadzētu lietot tikai tad, ja gaidāmais labums mātei pārsniedz iespējamo risku auglim.
APTIVUS adversely interacts with oral contraceptives.
APTIVUS negatīvi mijiedarbojas ar perorāliem kontraceptīviem līdzekļiem.
Therefore, an alternative, effective, safe method of contraception should be used during treatment.
Tāpēc terapijas laikā jālieto alternatīva, efektīva un droša kontracepcijas metode.
Consistent with the recommendation that HIV-infected mothers should not breast-feed their infants under any circumstances to avoid risking postnatal transmission of HIV, mothers should discontinue breast-feeding if they are receiving APTIVUS.
Lai izvairītos no postnatālas HIV transmisijas riska, atbilstoši rekomendācijām HIV inficētām mātēm nekādā gadījumā nezīdīt savus bērnus, APTIVUS lietošanas laikā mātēm jāpārtrauc barot bērnu ar krūti.
Patients should be informed that APTIVUS soft capsules contain small amounts of alcohol (7% ethanol, ie 100 mg per capsule or 200 mg per dose).
Pacienti jāinformē, ka APTIVUS mīkstās kapsulas satur nelielu devu alkohola (7% etilspirta, tas ir 100 mg vienā kapsulā vai 200 mg devā).
APTIVUS co-administered with low dose ritonavir, has been associated with reports of significant liver toxicity.
Saņemti ziņojumi par APTIVUS un zemas devas ritonavīra saistību ar nozīmīgu aknu toksicitāti.
In Phase III RESIST trials, the frequency of transaminase elevations was significantly increased in the APTIVUS/ ritonavir arm compared to the comparator arm.
III fāzes pētījumā RESIST APTIVUS/ ritonavīra grupā daudz biežāk nekā salīdzinājuma grupā novēroja transamināžu līmeņa paaugstināšanos.
Close monitoring is therefore needed in patients treated with APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir (see section 4.4).
Tāpēc pacienti, kuri lieto APTIVUS un zemas devas ritonavīru, rūpīgi jākontrolē (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Limited data are currently available for the use of APTIVUS, co-administered with low dose ritonavir, in patients co-infected with hepatitis B or C.
Dati par APTIVUS un zemas devas ritonavīra lietošanu pacientiem ar B vai C hepatītu ir ierobežoti.
APTIVUS should therefore be used with caution in patients co-infected with hepatitis B or C.
Tāpēc pacientiem, kas inficēti ar B un C hepatītu, APTIVUS jālieto piesardzīgi.
APTIVUS should be used in this patient population only if the potential benefit outweighs the potential risk, and with increased clinical and laboratory monitoring.
Šajā pacientu populācijā APTIVUS jālieto tikai tad, ja gaidāmais labums no terapijas pārsniedz iespējamo risku, šādā gadījumā nepieciešama padziļināta klīniska un laboratoriska uzraudzība.