qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Primary hyperaldosteronism Patients with primary aldosteronism generally will not respond to antihypertensive drugs acting through inhibition of the renin-angiotensin system.
Primārs hiperaldosteronisms Pacientiem ar primāru hiperaldosteronismu parasti nav atbildes reakcijas uz antihipertensīviem līdzekļiem, kuri iedarbojas, inhibējot renīna- angiotenzīna sistēmu.
Therefore, the use of Cozaar Comp tablets is not recommended.
Tāpēc Cozaar Comp tablešu lietošana nav ieteicama.
22 As with any antihypertensive agents, excessive blood pressure decrease in patients with ischaemic cardiovascular and cerebrovascular disease could result in a myocardial infarction or stroke.
Koronārā sirds slimība un smadzeņu asinsvadu slimība Tāpat, kā lietojot citus antihipertensīvos līdzekļus, pārmērīga asinsspiediena pazemināšanās pacientiem ar išēmisko kardiovaskulāro vai cerebrovaskulāro slimību var izraisīt miokarda infarktu vai insultu.
In patients with heart failure, with or without renal impairment, there is - as with other drugs acting on the renin-angiotensin system - a risk of severe arterial hypotension, and (often acute) renal impairment.
21 Sirds mazspēja Pacientiem ar sirds mazspēju, ar vai bez nieru funkcijas traucējumiem, tāpat kā lietojot citas zāles, kas ietekmē renīna- angiotenzīna sistēmu, pastāv smagas arteriālās hipotensijas un nieru funkcijas traucējumu (bieži akūtas) risks.
Aortic and mitral valve stenosis, obstructive hypertrophic cardiomyophathy As with other vasodilators, special caution is indicated in patients suffering from aortic or mitral stenosis, or obstructive hypertrophic cardiomyopathy.
Aortas un mitrālās vārstulu stenoze, obstruktīva hipertrofiska kardiomiopātija Tāpat kā, lietojot citus vazodilatātorus, īpaša piesardzība jāievēro pacientiem, kuriem ir aortālā vai mitrālā vārstuļa stenoze vai obstruktīva hipertrofiska kardiomiopātija.
Ethnic differences As observed for angiotensin converting enzyme inhibitors, losartan and the other angiotensin antagonists are apparently less effective in lowering blood pressure in black people than in non- blacks, possibly because of higher prevalence of low-renin states in the black hypertensive population.
Etniskās atšķirības Kā novērots angiotenzīnu konvertējošā enzīma inhibitoriem, losartāns un citi angiotenzīna antagonisti acīmredzami ir mazāk efektīvi asinsspiediena samazināšanā melnādainiem cilvēkiem, nekā cilvēkiem ar citu ādas krāsu iespējams sakarā ar zema renīna līmeņa augstāku izplatību melnās rases populācijā ar hipertensiju.
Pregnancy Cozaar Comp should not be initiated during pregnancy.
Grūtniecība Cozaar Comp lietošanu grūtniecības laikā uzsākt nedrīkst.
Unless continued Losartan/ HTCZ therapy is considered essential, patients planning pregnancy should be changed to alternative anti-hypertensive treatments which have an established safety profile for use in pregnancy.
Ja vien netiek uzskatīts, ka nepārtraukta losartāna/ HCTZ terapija ir svarīga, pacientēm, kuras plāno grūtniecību vajadzētu mainīt hipotensīvo terapiju uz zālēm ar atzītu drošības profilu lietošanai grūtniecības laikā.
When pregnancy is diagnosed, treatment with Cozaar Comp should be stopped immediately, and, if appropriate, alternative therapy should be started (see sections 4.3 and 4.6).
Ja tiek konstatēta grūtniecība, ārstēšanu ar Cozaar Comp nekavējoties jāpārtrauc, un ja nepieciešams, jāuzsāk alternatīva ārstēšana (skatīt apakšpunktus 4. 3 un 4. 6).
Hydrochlorothiazide
Hidrohlortiazīds
Hypotension and electrolyte/ fluid imbalance As with all antihypertensive therapy, symptomatic hypotension may occur in some patients.
Hipotensija un elektrolītu/ šķidruma līdzsvara traucējumi Kā lietojot visus hipotensīvos līdzekļus, dažiem pacientiem var attīstīties simptomātiska hipotensija.
Patients should be observed for clinical signs of fluid or electrolyte imbalance, e. g., volume depletion, hyponatremia, hypochloremic alkalosis, hypomagnesemia or hypokalemia which may occur during intercurrent diarrhea or vomiting.
Pacienti jānovēro, vai neattīstās tādi šķidruma vai elektrolītu līdzsvara traucējumu klīniskie simptomi kā, piemēram, šķidruma zudums, hiponatriēmija, hipohlorēmiskā alkaloze, hipomagnēmija vai hipokaliēmija, kas var rasties masīvas caurejas vai vemšanas rezultātā.
Periodic determination of serum electrolytes should be performed at appropriate intervals in such patients.
Šādiem pacientiem atbilstošos laika intervālos jāveic periodiska elektrolītu kontrole serumā.
Dilutional hyponatraemia may occur in oedematous patients in hot weather.
Pacientiem ar tūsku karstā laikā var rasties dilūcijas hiponatriēmija.
Metabolic and endocrine effects Thiazide therapy may impair glucose tolerance.
Metabolā un endokrīnā ietekme Ārstēšana ar tiazīdiem var traucēt glikozes toleranci.
Dosage adjustment of antidiabetic agents, including insulin, may be required (see section 4.5).
Var rasties nepieciešamība koriģēt pretdiabēta medikamentu devas (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Latent diabetes mellitus may become manifest during thiazide therapy.
Tiazīdu terapijas laikā var manifestēties slēptais cukura diabēts.
Thiazides may decrease urinary calcium excretion and may cause intermittent and slight elevation of serum calcium.
Tiazīdi var samazināt kalcija izdalīšanos ar urīnu, un var būt par cēloni intermitējošam nelielam kalcija līmeņa pieaugumam serumā.
Marked hypercalcemia may be evidence of hidden hyperparathyroidism.
Izteikta hiperkalcēmija var liecināt par slēptu hiperparatireozi.
Thiazides should be discontinued before carrying out tests for parathyroid function.
Pirms analīžu veikšanas paratireoīdo dziedzeru funkciju izvērtējumam, tiazīdu lietošana jāpārtrauc.
Increases in cholesterol and triglyceride levels may be associated with thiazide diuretic therapy.
Holesterīna un triglicerīdu līmeņa pieaugums var būt saistīts ar tiazīdu lietošanu diurētiskai terapijai.
Thiazide therapy may precipitate hyperuricemia and/ or gout in certain patients.
Tiazīdu terapija atsevišķiem pacientiem var izraisīt hiperurikēmiju un/ vai podagru.
Because losartan decreases uric acid, losartan in combination with hydrochlorothiazide attenuates the diuretic- induced hyperuricemia.
Tā kā losartāns pazemina urīnskābes līmeni, losartāns kombinācijā ar hidrohlortiazīdu samazina diurētisko līdzekļu izraisīto hiperurikēmiju.
Hepatic impairment Thiazides should be used with caution in patients with impaired hepatic function or progressive liver disease, as it may cause intrahepatic cholestasis, and since minor alterations of fluid and electrolyte balance may precipitate hepatic coma.
Aknu funkcijas traucējumi Tiazīdi piesardzīgi jālieto pacientiem ar aknu funkcijas traucējumiem vai progresējošu aknu slimību, jo var rasties intrahepatiska holestāze, un nelielas šķidruma un elektrolītu līdzsvara izmaiņas var veicināt aknu komu.
Cozaar Comp is contraindicated for patients with severe hepatic impairment (see section 4.3 and 5.2).
Cozaar Comp ir kontrindicēts pacientiem ar smagiem aknu funkcijas traucējumiem (skatīt apakšpunktus 4. 3 un 5. 2).
23 Other In patients receiving thiazides, hypersensitivity reactions may occur with or without a history of allergy or bronchial asthma.
Cita ietekme Pacientiem, kuri saņem tiazīdus, neatkarīgi no alerģijas vai bronhiālas astmas esamības anamnēzē, var būt paaugstinātas jutības reakcijas.
Exacerbation or activation of systemic lupus erythematosus has been reported with the use of thiazides.
22 Palīgvielas
Excipient Patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption should not take this medicine (see section 6.1).
Šīs zāles nevajadzētu lietot pacientiem ar retu iedzimtu galaktozes nepanesību, ar Lapp laktāzes deficītu vai glikozes- galaktozes malabsorbciju (skatīt apakšpunktu 6. 1).
Rifampicin and fluconazole have been reported to reduce levels of active metabolite.
Ziņots, ka rifampicīns un flukonazols samazina aktīvā metabolīta koncentrācija plazmā.
The clinical consequences of these interactions have not been evaluated.
Šo mijiedarbību klīniskā nozīme nav zināma.
As with other drugs that block angiotensin II or its effects, concomitant use of potassium-sparing diuretics (e. g., spironolactone, triamterene, amiloride), potassium supplements, or salt substitutes containing potassium may lead to increases in serum potassium.
Tāpat kā citas zāles, kuras bloķē angiotenzīnu II vai tā efektus, kuras aiztur kāliju (piemēram, kāliju aizturošajie diurētiskie līdzekļi: amilorīds, triamterēns, spironolaktons) vai var paaugstināt kālija līmeni (piemēram, heparīns), kāliju saturošo uztura bagātinātāju, vai sāļu aizvietotāju vienlaikus lietošana var izraisīt kālija līmeņa serumā paaugstināšanos.
Co-medication is not advisable.
Vienlaikus ārstēšana nav vēlama.
As with other medicines which affect the excretion of sodium, lithium excretion may be reduced.
Tāpat kā ar citām zālēm, kas ietekmē nātrija izvadi, var būt samazināta litija izvade.
Therefore, serum lithium levels should be monitored carefully if lithium salts are to be co- administered with angiotensin II receptor antagonists.
Tādēļ gadījumā, kad litija sāļi tiek lietoti vienlaikus ar angiotenzīna II receptoru antagonistiem, rūpīgi jākontrolē litija līmenis serumā.
When angiotensin II antagonists are administered simultaneously with NSAIDs (i. e. selective COX-2 inhibitors, acetylsalicylic acid at anti-inflammatory doses) and non-selective NSAIDs, attenuation of the antihypertensive effect may occur.
Ja angiotenzīna II antagonisti tiek nozīmēti vienlaikus ar nesteroīdajiem pretiekaisuma līdzekļiem (piemēram, selektīvajiem COX- 2 inhibitoriem, acetilsalicilskābi (> 3 g dienā) un neselektīvajiem NSPL), var novērot antihipertensīvā efekta samazināšanos.
Concomitant use of angiotensin II antagonists or diuretics and NSAIDs may lead to an increased risk of worsening of renal function, including possible acute renal failure, and an increase in serum potassium, especially in patients with poor pre-existing renal function.
Pacientiem ar iepriekš pastāvošiem nieru darbības traucējumiem vienlaikus nozīmēšana ar nesteroīdajiem pretiekaisuma līdzekļiem var izraisīt nieru funkciju pasliktināšanos, ieskaitot iespējamu akūtu nieru mazspēju, kālija līmeņa paaugstināšanos serumā.
The combination should be administered with caution, especially in the elderly.
Kombinācija jālieto ar piesardzību, īpaši gados vecākiem pacientiem.
In some patients with compromised renal function who are being treated with non-steroidal anti- inflammatory drugs, including selective cyclooxygenase-2 inhibitors, the co-administration of angiotensin II receptor antagonists may result in a further deterioration of renal function.
Pacientiem ar traucētu nieru funkciju, kuri tiek ārstēti ar nesteroidāliem pretiekaisuma līdzekļiem, tai skaitā selektīvajiem ciklooksigenāzes inhibitoriem, vienlaikus angiotenzīna II receptoru antagonistu lietošana var izraisīt tālāku nieru funkcijas pasliktināšanos.
These effects are usually reversible.
Pārtraucot terapiju, nieru funkcijas izmaiņas parasti ir atgriezeniskas.
Concomitant use with these drugs that lower blood pressure, as main or side-effect, may increase the risk of hypotension.
Citas aktīvās vielas ar hipotensīvo efektu, kā piemēram tricikliskie antidepresanti, antipsihotiskie līdzekļi, baklofēns, amifostīns: šo zāļu, kas samazina asinsspiedienu galvenās iedarbības vai blakusparādību dēļ, lietošana vienlaikus var palielināt hipotensijas risku.
When given concurrently, the following drugs may interact with thiazide diuretics:
Lietojot vienlaikus, sekojošie medikamenti var mijiedarboties ar tiazīda grupas diurētiskajiem līdzekļiem:
Alcohol, barbiturates, narcotics or antidepressants:
Alkohols, barbiturāti, narkotikas vai antidepresanti:
Potentiation of orthostatic hypotension may occur.
Var pastiprināties ortostatiskā hipotensija.
Antidiabetic drugs (oral agents and insulin):
Pretdiabēta medikamenti (perorālie un insulīns):
The treatment with a thiazide may influence the glucose tolerance.
Ārstēšana ar tiazīdu var ietekmēt glikozes toleranci.
Dosage adjustment of the antidiabetic drug may be required.
Var rasties nepieciešamība koriģēt pretdiabēta medikamentu devas.
Metformin should be used with caution because of the risk of lactic acidosis induced by possible functional renal failure linked to hydrochlorothiazide.
Metformīns jāordinē uzmanīgi laktacidozes riska dēļ, ko varētu izsaukt iespējamā hidrohlorotiazīda izraisītā funkcionālā nieru mazspēja
24 Other antihypertensive drugs Additive effect.
Savstarpēji papildinoša iedarbība.
Cholestyramine and colestipol resins:
23 Holestiramīns un holestipola sveķi:
Absorption of hydrochlorothiazide is impaired in the presence of anionic exchange resins.
Anjonu apmaiņas sveķu klātbūtnē ir traucēta hidrohlortiazīda uzsūkšanās.
Single doses of either cholestyramine or colestipol resins bind the hydrochlorothiazide and reduce its absorption from the gastrointestinal tract by up to 85 and 43 percent, respectively.
Viena holestiramīna vai holestipola sveķu deva saista hidrohlortiazīdu un samazina tā uzsūkšanos no gremošanas trakta atbilstoši par pat 85 un 43 procentiem.
Corticosteroids, ACTH Intensified electrolyte depletion, particularly hypokalemia.
Pastiprina elektrolītu zudumu, īpaši hipokaliēmiju.
Pressor amines (e. g., adrenaline) Possible decreased response to pressor amines but not sufficient to preclude their use.
Iespējama samazināta atbildes reakcija uz asinsvadus sašaurinošiem amīniem, kas nav pietiekama, lai nepieļautu to lietošanu.
Skeletal muscle relaxants, nondepolarizing (e. g., tubocurarine) Possible increased responsiveness to the muscle relaxant.
Iespējama atbildes reakcijas palielināšanās uz muskuļu relaksantiem.
Lithium Diuretic agents reduce the renal clearance of lithium and add a high risk of lithium toxicity; concomitant use is not recommended.
Diurētikas samazina litija nieru klīrensu un ievērojami paaugstina litija toksicitātes risku; vienlaikus lietot neiesaka.
Medicinal products used in the treatment of gout (probenecid, sulfinpyrazone and allopurinol) Dosage adjustment of uricosuric medicinal products may be necessary since hydrochlorothiazide may raise the level of serum uric acid.
Zāles, ko izmanto podagras ārstēšanai (piemēram, probenecīds, sulfīnpirazons un alopurinols) Tā kā hidrohlorotiazīds var paaugstināt urīnskābes līmeni serumā, var būt nepieciešamība atbilstoši pielāgot urikozurisko līdzekļu zāļu devas.
Coadministration of a thiazide may increase the incidence of hypersensitivity reactions to allopurinol.
Vienlaicīgi ordinējot tiazīdus un alopurinolu, var palielināties paaugstinātas jutības reakciju iespējamība.
Anticholinergic agents (e. g. atropine, biperiden) Increase of the bioavailability to thiazide-type diuretics by decreasing gastrointestinal motility and stomach emptying rate.
Antiholīnerģiskie līdzekļi (piemēram, atropīns, beperidēns) Var palielināt tiazīdu grupas diurētisko līdzekļu bioloģisko pieejamību, pazeminot kuņģa un zarnu trakta motilitāti un kuņģa iztukšošanās ātrumu.
Cytotoxic agents (eg cyclophosphamide, methotrexate) Thiazides may reduce the renal excretion of cytotoxic medicinal products and potentiate their myelosuppressive effects.
Citotoksiskie līdzekļi (piemēram, ciklofosfamīds, metotreksāts) Tiazīdi var samazināt citotoksisko līdzekļu nieru ekskrēciju, līdz ar to potencējot to mielosupresīvos efektus.
Salicylates In case of high dosages of salicylates hydrochlorothiazide may enhance the toxic effect of the salicylates on the central nervous system.
Salicilāti Lietojot salicilātus lielās devās, hidrohlorotiazīds var pastiprināt salicilātu toksisko iedarbību uz centrālo nervu sistēmu.
Methyldopa There have been isolated reports of haemolytic anaemia occurring with concomitant use of hydrochlorothiazide and methyldopa.
Metildopa Lietojot vienlaikus hidrohlorotiazīdu un metildopu, atsevišķos gadījumos ziņots par hemolītisko anēmiju.
Cyclosporine Concomitant treatment with cyclosporine may increase the risk of hyperuricaemia and gout-type complications.
Ciklosporīni Vienlaikus ārstēšana ar ciklosporīniem var palielināt hiperurikēmijas un podagras veida komplikāciju risku.
Digitalis glycosides Thiazide-induced hypokalaemia or hypomagnesaemia may favour the onset of digitalis-induced cardiac arrhythmias.
Sirds glikozīdi Tiazīdu izraisīta hipokaliēmija vai hipomagniēmija veicina sirds glikozīdu izraisošas aritmijas sākumu.
Losartan/ hydrochlorothiazide is administered with medicinal products affected by serum potassium disturbances (e. g. digitalis glycosides and antiarrhythmics) and with the following torsades de pointes
Zāles, kuru darbību izmaina kālija līmenis serumā Ordinējot vienlaicīgi losartānu/ hidrohlorotiazīdu un zāles, kuru darbību izmaina kālija līmenis serumā (piemēram, sirds glikozīdi, antiaritmiskie līdzekļi), periodiski rekomendē kontrolēt kālija seruma līmeni un EKG.
25 (ventricular tachycardia)-inducing medicinal products (including some antiarrhythmics), hypokalaemia being a predisposing factor to torsades de pointes (ventricular tachycardia):
Tas jāveic arī vienlaicīgi lietojot zāles (kas ietver arī dažus antiaritmiskos līdzekļus), kuras ir hipokaliēmijas izraisoši faktori, kas var izsaukt torsades de pointes (ventrikulāras tahikardijas) lēkmes un norādītas zemāk uzskaitītajos punktos: • I a klases antiaritmiskie līdzekļi (piemēram, hinidīns, hidrohinidīns, dizopiramīds). • III klases antiaritmiskie līdzekļi (piemēram, amiodarons, sotalolols, dofetilīds, ibutilīds).
• Class Ia antiarrythmics (eg quinidine, hydroquinidine, disopyramide). • Class III antiarrythmics (eg amiodarone, sotalol, dofetilide, ibutilide). • Some antipsychotics (eg thioridazine, chlorpromazine, levomepromazine, trifluoperazine, cyamemazine, sulpiride, sultopride, amisulpride, tiapride, pimozide, haloperidol, droperidol). • Others (eg bepridil, cisapride, diphemanil, erythromycin IV, halofantrin, mizolastin, pentamidine, terfenadine, vincamine IV).
(piemēram, bepridils, cisaprīds, difemanils, eritromicīns IV, halofantrīns, mizolastīns, pentamidīns, terfenadīns, vinkamīns IV).
Calcium salts Thiazide diuretics may increase serum calcium levels due to decreased excretion.
Kalcija sāļi Tiazīdu grupas diurētiskie līdzekļi var palielināt kalcija līmeni serumā, mazinot tā izdalīšanos.
If calcium supplements must be prescribed, serum calcium levels should be monitored and calcium dosage should be adjusted accordingly.
Ja nepieciešams ordinēt kalcija preparātus, jākontrolē kalcija līmenis serumā un atbilstoši jāpielāgo kalcija deva.
Laboratory Test Interactions Because of their effects on calcium metabolism, thiazides may interfere with tests for parathyroid function (see section 4.4).
Zāļu/ laboratorisko izmeklējumu mijiedarbība Tā kā tiazīdi ietekmē kalcija metabolismu, tie var traucēt paratiroīdā dziedzera funkcijas testus (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Carbamazepine Risk of symptomatic hyponatremia.
Karbamazepīns Simptomātiskas hiponatriēmijas risks.
Clinical and biological monitoring is required.
Nepieciešama klīniska un bioloģiska kontrole.
Iodine Contrast Media In case of diuretic-induced dehydration, there is an increased risk of acute renal failure, especially with high doses of the iodine product.
Jodu saturošas kontrastvielas Diurētiko līdzekļu izraisītas dehidratācijas gadījumā pastāv paaugstināts akūtas nieru mazspējas risks, sevišķi lietojot jodu saturošu zāles lielās devās.
Patients should be rehydrated before the administration.
Pirms lietošanas jānodrošina pacientu hidratācija.
Amphotericin B (parenteral), corticosteroids, ACTH or stimulant laxatives Hydrochlorothiazide may intensify electrolyte imbalance, particularly hypokalaemia.
Amfotericīns B (parenterāli), kortikosteroīdi, AKTH vai stimulējošie caurejas līdzekļi Hidrohlorotiazīds var pastiprināt elektrolītu līdzsvara traucējumus, sevišķi hipokaliēmiju.
Pregnancy The use of Cozaar Comp is not recommended during the first trimester of pregnancy (see section 4.4).
Grūtniecība Cozaar Comp lietošana nav ieteicama grūtniecības pirmajā trimestrī (skatīt apakšpunktu 4. 4).
The use of Cozaar Comp is contra-indicated during the 2nd and 3rd trimester of pregnancy (see section 4.3 and 4.4).
Cozaar Comp lietošana ir kontrindicēta grūtniecības otrajā un trešajā trimestrī (skatīt apakšpunktu 4. 3 un 4. 4).
Epidemiological evidence regarding the risk of teratogenicity following exposure to ACE inhibitors during the first trimester of pregnancy has not been conclusive; however a small increase in risk cannot be excluded.
Epidemioloģiskā pieredze attiecībā uz teratogenitātes risku pēc AKE inhibitoru iedarbības grūtniecības pirmā trimestra laikā nav pārliecinoša, tādēļ nevar izslēgt nelielu riskapalielināšanos.
Whilst there is no controlled epidemiological data on the risk with Angiotensin II Receptor Inhibitors (AIIRAs), similar risks may exist for this class of drugs.
Kamēr nav pārbaudītu epidemioloģisko datu par angiotenzīna II receptoru inhibitoru (AIIRI) izraisīto risku, jāuzskata, ka līdzīgs risks var pastāvēt visai šo zāļu grupai.
Unless continued ARB therapy is considered essential, patients planning pregnancy should be changed to alternative anti- hypertensive treatments which have an established safety profile for use in pregnancy.
Ja vien angiotenzīna receptorus bloķējošā (ARB) terapija nav uzskatāma par būtisku, pacientēm, kuras plāno grūtniecību, vajadzētu mainīt ārstēšanu uz alternatīvu antihipertensīvu terapiju ar pieņemamu drošības profilu lietošanai grūtniecības laikā.
When pregnancy is diagnosed, treatment with Cozaar Comp should be stopped immediately and, if appropriate, alternative therapy should be started.
Ja grūtniecība ir jau konstatēta, ārstēšanu ar angiotenzīna II receptoru antagonistiem vajadzētu pārtraukt nekavējoties, un, ja tas ir nepieciešams, uzsākt alternatīvu terapiju.
Cozaar Comp therapy exposure during the second and third trimesters is known to induce human fetotoxicity (decreased renal function, oligohydramnios, skull ossification retardation) and neonatal toxicity (renal failure, hypotension, hyperkalaemia) (see also 5.3'Preclinical safety data ').
Ir zināms, ka angiotenzīna II receptoru antagonistu terapija grūtniecības otrā un trešā trimestru laikā izraisa fetotoksicitāti cilvēkiem (nomākta nieru funkcija, oligohidramnija, galvaskausa pārkaulošanās aizkavēšanās) un neonatālu toksicitāti (nieru mazspēja, hipotensija, hiperkaliēmija) (skatīt apakšpunktā 5. 3 'Preklīniskie dati par drošību').
Should exposure to Cozaar Comp have occurred from the second trimester of pregnancy, ultrasound check of renal function and skull is recommended.
Ja Cozaar Comp lietošana notikusi kopš otrā grūtniecības trimestra, ieteicams veikt nieru un galvaskausa pārbaudi ar ultraskaņu.
Infants whose mothers have taken Cozaar Comp should be closely observed for hypotension (see also section 4.3 and 4.4).
Rūpīgi jāvēro vai neparādās hipotensijas pazīmes tiem jaundzimušajiem, kuru mātes lietoja Cozaar Comp (skatīt arī apakšpunktus 4. 3 un 4. 4).
Hydrochlorothiazide may reduce both plasma volume and uteroplacental blood flow.
Hidrohlorotiazīds var samazināt gan plazmas tilpumu, gan dzemdes- placentas asins plūsmu.
Thiazides pass the placental barrier and are found in cord blood.
Tiazīdi šķērso placentāro barjeru un nonāk nabassaites asinīs.
26 possibly other reactions that have been observed in adults.
Iespējami augļa elektrolītu līdzsvara traucējumi un tādas pašas reakcijas kā pieaugušajiem.
Cases of thrombocytopenia in neonates and fetal or neonatal jaundice were reported after treating the mothers with thiazides.
Jaundzimušajiem iespējama trombocitopēnija, kā arī ir dati par augļa un jaundzimušo dzeltes iespējamību, ja mātes lietojušas tiazīdus.
Lactation It is not known whether losartan is excreted in human milk.
Zīdīšanas periods Nav zināms, vai losartāns nonāk mātes pienā.
However, losartan is excreted in the milk of lactating rats.
Turpretīm, losartāns nonāk žurku mātīšu pienā.
Thiazides pass into human milk and may inhibit lactation.
Tiazīdi nonāk mātes pienā un var kavēt laktāciju.
Because of the potential for adverse effects on the nursing infant, Cozaar Comp is contraindicated during breast-feeding (see section 4.3).
Tā kā iespējama nelabvēlīga ietekme uz zīdaini, Cozaar Comp ir kontrindicēts zīdīšanas periodā (skatīt apakšpunktu 4. 3).
However, when driving vehicles or operating machinery it must be borne in mind that dizziness or drowsiness may occasionally occur when taking antihypertensive therapy, in particular during initiation of treatment or when the dose is increased.
Tomēr, vadot transportlīdzekli vai apkalpojot mehānismus, jāņem vērā, ka, lietojot hipotensīvos līdzekļus, reizēm var novērot reiboni vai miegainību, īpaši ārstēšanas sākumā vai palielinot medikamenta devu.
The adverse events below are classified where appropriate by system organ class and frequency according to the following convention:
Zemāk uzskaitītas blakusparādības sagrupētas pēc orgānu sistēmu klases un sastopamības biežuma, izmantojot sekojošus nosacījumus:
Very common: ≥ 1/ 10 Common:
Bieži:
(cannot be estimated from the available data)
(nevar noteikt pēc pieejamiem datiem)
In clinical trials with losartan potassium salt and hydrochlorothiazide, no adverse events peculiar to this combination of substances were observed.
Klīniskajos pētījumos ar losartāna kālija sāli un hidrohlortiazīdu netika novērotas īpašas šai medikamentu kombinācijai raksturīgas blakusparādības.
The adverse events were restricted to those which were formerly observed with losartan potassium salt and/ or hydrochlorothiazide.
Novērotās blakusparādības aprobežojās ar tām, kas iepriekš novērotas losartāna kālija sālim un/ vai hidrohlortiazīdam.
In controlled clinical trials for essential hypertension, dizziness was the only adverse experience reported as substance-related that occurred with an incidence greater than placebo in 1% or more of patients treated with losartan and hydrochlorothiazide.
Kontrolētajos esenciālās hipertensijas klīniskajos pētījumos vienīgā blakusparādība, kuras izcelsme tika saistīta ar medikamenta lietošanu un ko novēroja vairāk nekā 1% pacientu (losartāna un hidrohlorotiazīda terapijas grupā) un biežāk nekā placebo grupā, bija reibonis.
Next to these effects, there are further adverse reactions reported after the introduction of the product to the market as follows:
Zemāk uzskaitītas pēcreģistrācijas periodā papildus novērotās blakusparādības:
Hepatitis
Aknu un/ vai žultsceļu traucējumi Reti: hepatīts
Hyperkalaemia, elevation of ALT
Izmeklējumi Reti: hiperkaliēmija, ALAT līmeņa paaugstināšanās
Additional adverse events that have been seen with one of the individual components and may be potential adverse events with losartan potassium/ hydrochlorothiazide are the following:
Papildus blakusparādības, kuras tika novērotas lietojot vienu no atsevišķām sastāvdaļām un kuras var būt iespējamas lietojot losartāna kālija sāli / hidrohlorotiazīdu, ir sekojošas:
Anaemia, Henoch-Schönlein purpura, ecchymosis, haemolysis
Asins un limfatiskās sistēmas traucējumi Retāk: anēmija, Henoha- Šēnleina purpura, ekhimoze, hemolīze
Anaphylactic reactions, angioedema, urticaria
Imūnās sistēmas traucējumi Reti: anafilaktiskas reakcijas, angioneirotiskā tūska, nātrene
Anorexia, gout
Metabolisma un barošanās traucējumi Retāk: anoreksija, podagra
Anxiety, anxiety disorder, panic disorder, confusion, depression, abnormal dreams, sleep disorder, somnolence, memory impairment
Psihiskie traucējumi Bieži: bezmiegs Retāk: nemiers, uztraukums, panika, apmulsums, depresija, murgaini sapņi, miega traucējumi, miegainība, atmiņas traucējumi
Nervousness, paraesthesia, peripheral neuropathy, tremor, migraine, syncope
26 Nervu sistēmas traucējumi Bieži: galvassāpes, reibonis Retāk: nervozitāte, parestēzija, perifēriska neiropātija, trīce, migrēna, ģībonis
Blurred vision, burning/ stinging in the eye, conjunctivitis, decrease in visual acuity
Acu slimības Retāk: redzes miglošanās, dedzinošas sāpes acīs, konjunktivīts, redzes asuma samazināšanās
Vertigo, tinnitus
Ausu un labirinta bojājumi Retāk: vertigo, džinkstēšana ausīs
Hypotension, orthostatic hypotension, sternalgia, angina pectoris, grade II-AV block, cerebrovascular event, myocardial infarction, palpitation, arrhythmias (atrial fibrillations, sinus bradycardia, tachycardia, ventricular tachycardia, ventricular fibrillation)
Sirds funkcijas traucējumi Retāk: hipotensija, ortostatiskā hipotensija, sāpes krūšukaulā, stenokardija, 2. pakāpes AV blokāde, cerebrovaskulārs notikums, miokarda infarkts, sirdsklauves, aritmijas (priekškambaru fibrilācija, sīnusa bradikardija, tahikardija, ventrikulārā tahikardija, sirds kambaru fibrilācija)
Vasculitis
Asinsvadu sistēmas traucējumi Retāk: vaskulīts
Pharyngeal discomfort, pharyngitis, laryngitis, dyspnoea, bronchitis, epistaxis, rhinitis, respiratory congestion
Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības Bieži: klepus, augšējo elpceļu infekcijas, aizlikts deguns, sinusīts, deguna dobumu slimības Retāk: diskomforta sajūta rīklē, faringīts, laringīts, aizdusa, bronhīts, deguna asiņošana, iesnas, aizlikti elpceļi
Constipation, dental pain, dry mouth, flatulence, gastritis, vomiting
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi Bieži: sāpes vēderā, slikta dūša, caureja, dispepsija Retāk: aizcietējums, zobu sāpes, sausums mutē, flatulence, gastrīts, vemšana
Liver function abnormalities
Aknu un/ vai žultsceļu traucējum Nezināmi: aknu darbības traucējumi
Alopecia, dermatitis, dry skin, erythema, flushing, photosensitivity, pruritus, rash, urticaria, sweating
Ādas un zemādas audu bojājumi Retāk: alopēcija, dermatīts, sausa āda, eritēma, piesarkums, fotosensitivitātes reakcijas, nieze, izsitumi, nātrene, svīšana
Arm pain, joint swelling, knee pain, musculoskeletal pain, shoulder pain, stiffness, arthralgia, arthritis, coxalgia, fibromyalgia, muscle weakness
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi Bieži: muskuļu krampji, muguras sāpes, sāpes kājās, muskuļu sāpes Retāk: sāpes rokās, locītavu pietūkums, sāpes ceļgalos, kaulu- muskuļu sāpes, sāpes plecos, stīvums, sāpes locītavās, locītavu iekaisums, išiass, muskuļu saišu sāpes, muskuļu vājums
Nocturia, urinary frequency, urinary tract infection
Nieru un urīnceļu traucējumi Retāk: niktūrija, poliūrija, urīnceļu infekcija
Decreased libido, impotence
Reproduktīvās sistēmas un krūts slimības Retāk: samazināta dzimumtieksme, impotence
Asthenia, fatigue, chest pain
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā Bieži: astēnija, nogurums, sāpes krūtīs Retāk: sejas tūska, drudzis
Increase in hepatic enzymes and bilirubin.
Izmeklējumi Bieži: hiperkaliēmija, mērena hematokrīta un hemoglobīna samazināšanās Retāk: mērena urīnvielas un kreatinīna līmeņu paaugstināšanās serumā Ļoti reti: aknu fermentu un bilirubīna paaugstināšanās.
Hydrochlorothiazide
27 Hidrohlorotiazīds
Agranulocytosis, aplastic anaemia, haemolytic anaemia, leukopenia, purpura, thrombocytopenia
Asins un limfatiskās sistēmas traucējumi Retāk: agranulocitoze, aplastiskā anēmija, hemolītiskā anēmija, leikopēnija, purpura, trombocitopēnija
Anaphylactic reaction
Imūnās sistēmas traucējumi Reti: anafilaktiska reakcija
Anorexia, hyperglycaemia, hyperuricaemia, hypokalaemia, hyponatraemia
Metabolisma un barošanās traucējumi Retāk: anoreksija, hiperglikēmija, hiperurikēmija, hipokaliēmija, hiponatriēmija
Insomnia
Psihiskie traucējumi Retāk: bezmiegs
Cephalalgia
Nervu sistēmas traucējumi Bieži: galvassāpes
Eye disorders Uncommon:
Acu slimības Retāk: pārejoša redzes miglošanās, ksantopsija
Necrotizing angiitis (vasculitis, cutaneous vasculitis)
Asinsvadu sistēmas traucējumi Retāk: nekrotizējošs angiīts (vaskulīts, ādas vaskulīts)
Respiratory distress including pneumonitis and pulmonary oedema
Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības Retāk: elpceļu slimības, tai skaitā pneimonija un plaušu tūska
Sialoadenitis, spasms, stomach irritation, nausea, vomiting, diarrhoea, constipation
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi Retāk: siekalu dziedzeru iekaisums, spazmas, kuņģa kairinājums, slikta dūša, vemšana, caureja, aizcietējums
Icterus (intrahepatic cholestatis), pancreatitis
Aknu un/ vai žultsceļu traucējumi Retāk: dzelte (intrahepatiskā holestatiskā dzelte), pankreatīts
Photosensitivity, urticaria, toxic epidermal necrolysis
Ādas un zemādas audu bojājumi Retāk: fotosensitivitātes reakcijas, nātrene, toksiskā epidermālā nekrolīze
Muscle cramps
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi Retāk: muskuļu krampji
Glycosuria, interstitial nephritis, renal dysfunction, renal failure
Nieru un urīnceļu traucējumi Retāk: glikozūrija, intersticiāls nefrīts, nieru funkcijas traucējumi, nieru mazspēja
Fever, dizziness
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā Retāk: drudzis, reibonis
No specific information is available on the treatment of overdosage with Cozaar Comp.
Nav pieejama specifiska informācija par Cozaar Comp pārdozēšanas terapiju.
Treatment is symptomatic and supportive.
Nepieciešama simptomātiska un uzturoša terapija.
Suggested measures include induction of emesis if ingestion is recent, and
Jāpārtrauc Cozaar Comp lietošana un pacients rūpīgi jānovēro.
29 correction of dehydration, electrolyte imbalance, hepatic coma and hypotension by established procedures.
Ja pārdozēšana notikusi nesen, iesaka izraisīt vemšanu, kā arī ar standarta paņēmieniem novērst dehidratāciju, elektrolītu līdzsvara traucējumus, aknu komu un hipotensiju.
Losartan Limited data are available in regard to overdosage in humans.
Losartāns Pieejami ierobežoti dati par pārdozēšanu cilvēkiem.
The most likely manifestation of overdosage would be hypotension and tachycardia; bradycardia could occur from parasympathetic (vagal) stimulation.
Visticamāk, pārdozēšanas simptomi varētu būt hipotensija un tahikardija; bradikardija iespējams varētu rasties dēļ parasimpatiskās (vagālās) stimulācijas.
If symptomatic hypotension should occur, supportive treatment should be instituted.
Ja parādās hipotensijas simptomi, jāuzsāk attiecīga ārstēšana.
Neither losartan nor the active metabolite can be removed by hemodialysis.
28 Ne losartānu, ne tā aktīvos metabolītus ar hemodialīzi izdalīt nevar.
Hydrochlorothiazide The most common signs and symptoms observed are those caused by electrolyte depletion (hypokalemia, hypochloremia, hyponatremia) and dehydration resulting from excessive diuresis.
Visbiežākās novērotās pazīmes un simptomi ir saistīti ar elektrolītu līmeņa pazemināšanos (hipokaliēmija, hipohlorēmija, hiponatriēmija) un dehidratāciju, ko izraisa pārmērīga diurēze.
If digitalis has also been administered, hypokalemia may accentuate cardiac arrhythmias.
Ja tiek ordinēti arī sirds glikozīdi, hipokaliēmija var pastiprināt sirds aritmijas.
The degree to which hydrochlorothiazide is removed by hemodialysis has not been established.
Pakāpe, līdz kurai hidrohlortiazīdu var izvadīt ar hemodialīzes palīdzību, nav noteikta.
Combination containing an angiotensin II-receptor(type AT1)-antagonist and a thiazide diuretic, Antihypertensive, ATC code:
Angiotensīna II receptoru (AT1 veida) antagonista un tiazīdu grupas diurētiskā līdzekļa kobinēts preparāts, antihipertensīvs līdzeklis, ATĶ kods:
C09DA01
C09CA01
Losartan-Hydrochlorothiazide
Losartāns- hidrohlortiazīds
The components of Cozaar Comp have been shown to have an additive effect on blood pressure reduction, reducing blood pressure to a greater degree than either component alone.
Cozaar Comp sastāvdaļu asinsspiedienu pazeminošā iedarbība summējas, lietotas kopā, tās samazina asinsspiedienu vairāk, nekā katra sastāvdaļa atsevišķi.
This effect is thought to be a result of the complimentary actions of both components.
Šis efekts rodas abu sastāvdaļu savstarpējās mijiedarbības rezultātā.
Further, as a result of its diuretic effect, hydrochlorothiazide increases plasma renin activity, increases aldosterone secretion, decreases serum potassium, and increases the levels of angiotensin II.
Papildus diurētiskajam efektam, hidrohlortiazīds palielina renīna aktivitāti plazmā, pastiprina aldosterona sekrēciju, samazina kālija līmeni serumā, un paaugstina angiotensīna II līmeni.
Administration of losartan blocks all the physiologically relevant actions of angiotensin II and through inhibition of aldosterone could tend to attenuate the potassium loss associated with the diuretic.
Losartāns bloķē visu būtisko angiotensīna II fizioloģisko iedarbību un, inhibējot aldosteronu, var samazināt kālija zudumu, ko izraisa diurētikas.
Losartan has been shown to have a mild and transient uricosuric effect.
Losartānam piemīt viegla un pārejoša urikozūriska iedarbība.
Hydrochlorothiazide has been shown to cause modest increases in uric acid; the combination of losartan and hydrochlorothiazide tends to attenuate the diuretic-induced hyperuricemia.
Hidrohlortiazīds nedaudz palielina urīnskābes līmeni; losartāna un hidrohlortiazīda kombinācija var samazināt diurētisko līdzekļu izraisīto hiperurikēmiju.
The antihypertensive effect of Cozaar Comp is sustained for a 24-hour period.
Cozaar Comp antihipertensīvā iedarbība saglabājas 24 stundas.
In clinical studies of at least one year's duration, the antihypertensive effect was maintained with continued therapy.
Vismaz vienu gadu ilgos klīniskajos pētījumos tika konstatēts, ka, turpinot terapiju, antihipertensīvā iedarbība saglabājas.
Despite the significant decrease in blood pressure, administration of Cozaar Comp had no clinically significant effect on heart rate.
Lai gan Cozaar Comp būtiski samazina asinsspiedienu, sirdsdarbības frekvenci tas klīniski nozīmīgi neietekmē.
In clinical trials, after 12 weeks of therapy with losartan 50 mg/ hydrochlorothiazide 12.5 mg, trough sitting diastolic blood pressure was reduced by an average of up to 13.2 mmHg.
Klīniskajos pētījumos pēc 12 nedēļu ilgas terapijas ar losartānu 50 mg/ hidrohlortiazīdu 12, 5 mg vidējais diastoliskā asinsspiediena rādītājs sēdus stāvoklī samazinājās caurmērā par 13, 2 mmHg.
Cozaar Comp is effective in reducing blood pressure in males and females, blacks and non-blacks and in younger (< 65 years) and older (≥ 65 years) patients and is effective in all degrees of hypertension.
Cozaar Comp efektīvi pazemina asinsspiedienu gan sievietēm, gan vīriešiem, visu rasu pārstāvjiem, gados jaunākiem (< 65 gadu vecuma) un gados vecākiem (> 65 gadu vecuma) pacientiem un ir iedarbīgs visām hipertensijas pakāpēm.
Losartan is a synthetically produced oral angiotensin-II receptor (type AT1) antagonist.
Losartāns ir sintētiski radīts, iekšķīgi lietojams angiotensīna II receptoru (AT1 tipa) antagonists.
Angiotensin II, a potent vasoconstrictor, is the primary active hormon of the renin-angiotensin system and an important determinant of the pathophysiology of hypertension.
Angiotensīns II, spēcīgs asinsvadu sašaurinātājs, ir galvenais Renīna- angiotensīna sistēmas aktīvais hormons un ir svarīgs hipertensijas patofizioloģijas regulētājs.
Angiotensin II binds to the AT1 receptor found in many tissues (e. g. vascular smooth muscle, adrenal gland, kidneys and the heart)
Angiotensīns II stimulē arī gludo muskuļu šūnu proliferāciju.
Losartan selectively blocks the AT1 receptor.
Losartāns selektīvi bloķē AT1 receptorus.
In vitro and in vivo losartan and its pharmacologically active carboxylic acid metabolite E-3174 block all physiologically relevant actions of angiotensin II, regardless of the source or route of its synthesis.
In vitro un in vivo gan losartāns, gan tā farmakoloģiski aktīvais karboksiskābes metabolīts E- 3174 bloķē visas fizioloģiski būtiskās angiotensīna II iedarbības izpausmes neatkarīgi no sintēzes avota vai ceļa.
Losartan does not have an agonist effect nor does it block other hormone receptors or ion channels important in cardiovascular regulation.
29 Losartānam nav agonista iedarbības un tas nebloķē citu hormonu receptorus vai jonu kanālus, kas ir svarīgi kardiovaskulārajā regulācijā.
Furthermore, losartan does not inhibit ACE (kininase II), the enzyme that degrades bradykinin.
Vēl vairāk, losartāns neinhibē AKE (kināzi II), enzīmu, kas sašķeļ bradikinīnu.
Consequently, there is thus no increase in bradykinin-mediated undesirable effects.
Tādēļ losartānam nav raksturīgas bradikinīna radītas nevēlamās blakusparādības.
During the administration of losartan the removal of the angiotensin II negative feedback on renin secretion leads to increased plasma-renin activity (PRA).
Losartāna lietošanas laikā tiek novērsta angiotensīna II ietekme uz renīna sekrēciju pēc negatīvās atgriezeniskās saiknes principa, kas noved pie plazmas renīna aktivitātes (PRA) paaugstināšanās.
Increase in the PRA leads to an increase in angiotensin II in plasma.
Pieaugot PRA, paaugstinās angiotensīna- II līmenis plazmā.
Despite these increases, antihypertensive activity and suppression of the plasma aldosterone concentration are maintained, indicating effective angiotensin II receptor blockade.
Neskatoties uz to, saglabājas hipotensīvā aktivitāte un plazmas aldosterona koncentrācijas nomākums, kas norāda uz efektīvu angiotensīna II receptoru blokādi.
After the discontinuation of losartan, PRA and angiotensin II values fell within 3 days to the baseline values.
Pēc losartāna lietošanas pārtraukšanas PRA un angiotensīna II līmenis 3 dienu laikā pazeminājās līdz sākotnējam līmenim.
Both losartan and its principal active metabolite have a far greater affinity for the AT1 receptor than for the AT2 receptor.
Gan losartānam, gan tā galvenajam aktīvajam metabolītam ir lielāka afinitāte pret AT1 receptoriem nekā pret AT2 receptoriem.
The active metabolite is 10- to 40-times more active than losartan on a weight for weight basis.
Aktīvais metabolīts ir 10 līdz 40 reizes aktīvāks kā losartāns, atkarībā no ķermeņa masas.
In a study specifically designed to assess the incidence of cough in patients treated with losartan as compared to patients treated with ACE inhibitors, the incidence of cough reported by patients receiving losartan or hydrochlorothiazide was similar and was significantly less than in patients treated with an ACE inhibitor.
Pētījumā, kas speciāli tika izveidots klepus biežumu noteikšanai pacientiem, kas lietoja losartānu salīdzinājumā ar pacientiem, kuri lietoja AKE inhibitorus, klepus biežums bija līdzīgs starp pacientiem, kuri lietoja losartānu vai hidrohlorotiazīdu, un ievērojami mazāks nekā pacientiem, kas lietoja AKE inhibitorus.
In addition, in an overall analysis of 16 double-blind clinical trials in 4131 patients, the incidence of spontaneously reported cough in patients treated with losartan was similar (3.1%) to that of patients treated with placebo (2.6%) or hydrochlorothiazide (4.1%), whereas the incidence with ACE inhibitors was 8.8%.
Turklāt, vispārēji izvērtējot 16 dubultaklus klīniskos pētījumus 4131 pacientiem, ziņotais klepus biežums pacientiem, kas lietoja losartānu bija līdzīgs (3, 1%) kā pacientiem, kas saņēma placebo (2, 6%) vai hidrohlorotiazīdu (4, 1%), turpretim sastopamība AKE inhibitoru grupā bija 8, 8%.
In nondiabetic hypertensive patients with proteinuria, the administration of losartan potassium significantly reduces proteinuria, fractional excretion of albumin and IgG.
Hipertensijas pacientiem ar proteinūriju bez diabēta losartāna kālija sāls nozīmēšana ievērojami samazina proteīnūriju, kā arī albumīnu un IgG frakcionēto ekskrēciju.
Losartan maintains glomerular filtration rate and reduces filtration fraction.
Losartāns saglabā glomerulārās filtrācijas ātrumu un samazina filtrācijas frakciju.
Generally losartan causes a decrease in serum uric acid (usually < 0.4 mg/ dL) which was persistent in chronic therapy.
Visumā losartāns izraisa seruma urīnskābes līmeņa samazināšanos (parasti < 0, 4 mg/ dl), kas saglabājas ilgstošas terapijas laikā.
Losartan has no effect on autonomic reflexes and no sustained effect on plasma norepinephrine.
Losartāns neietekmē autonomos refleksus un tam nav ilgstoša iedarbība uz plazmas norepinefrīnu.
In patients with left ventricular failure, 25 mg and 50 mg doses of losartan produced positive hemodynamic and neurohormonal effects characterized by an increase in cardiac index and decreases in pulmonary capillary wedge pressure, systemic vascular resistance, mean systemic arterial pressure and heart rate and a reduction in circulating levels of aldosterone and norepinephrine, respectively.
Pacientiem ar kreisā sirds kambara mazspēju losartāna devas pa 25 mg un 50 mg izraisa pozitīvu hemodinamisku un neirohormonālu iedarbību, kam raksturīga sirds izsviedes indeksa palielināšanās un, attiecīgi, plaušu kapilāru wedge spiediena, sistēmiskās vaskulārās rezistences, vidējā sistēmiskā arteriālā spiediena un sirdsdarbības frekvences samazināšanās, un aldosterona un norepinefrīna cirkulējošā līmeņa samazināšanās.
The occurrence of hypotension was dose related in these heart failure patients.
Šādiem pacientiem ar sirds mazspēju hipotensijas sastopamība bija atkarīga no devas.
Hypertension Studies
Hipertensijas pētījumi
In controlled clinical studies, once-daily administration of Losartan to patients with mild to moderate essential hypertension produced statistically significant reductions in systolic and diastolic blood pressure.
Kontrolētos klīniskajos pētījumos, ordinējot losartānu vienu reizi dienā pacientiem ar vieglu vai mērenu esenciālo hipertensiju, tika novērota būtiska sistoliskā un diastoliskā spiediena samazināšanās.
Measurements of blood pressure 24 hours post-dose relative to 5 – 6 hours post-dose demonstrated blood pressure reduction over 24 hours; the natural diurnal rhythm was retained.
Salīdzinot beigu asinsspiediena mērījumus 24 stundas pēc devas lietošanas ar mērījumiem 5- 6 stundas pēc devas lietošanas, pēc 24 stundām novēro salīdzinoši nelielu asinsspiediena pazemināšanos; saglabājās dabiskais diennakts ritms.
Blood pressure reduction at the end of the dosing interval was 70 – 80% of the effect seen 5-6 hours post- dose.
Asinsspiediena samazināšanās devu intervāla beigās bija apmēram 70- 80% no tā efekta, ko novēroja 5- 6 stundas pēc devas lietošanas.
Discontinuation of Losartan in hypertensive patients did not result in an abrupt rise in blood pressure (rebound).
Losartāna pārtraukšana hipertensijas pacientiem neizraisa strauju asinsspiediena pazemināšanos (rikošetu).
Despite the marked decrease in blood pressure, Losartan had no clinically significant effects on heart rate.
Lai gan losartāns būtiski samazina asinsspiedienu, tā lietošana sirdsdarbības frekvenci klīniski nozīmīgi neietekmē.
31 Losartan is equally effective in males and females, and in younger (below the age of 65 years) and older hypertensive patients.
Losartāns ir vienādi efektīvs gan vīriešiem, gan sievietēm, kā arī gados jaunākiem (līdz 65 gadu vecumam) un gados vecākiem (vecākiem par 65 gadiem) hipertensijas pacientiem.
LIFE Study The Losartan Intervention For Endpoint reduction in hypertension (LIFE) study was a randomised, triple-blind, active-controlled study in 9193 hypertensive patients aged 55 to 80 years with ECG- documented left ventricular hypertrophy.
Tika veikts randomizēts, trīskārši maskēts aktīvi kontrolēts “ Losartan Intervention For Endpoint reduction in hypertension (LIFE) ” pētījums 9193 hipertensijas pacientiem vecumā no 55 līdz 80 gadiem ar dokumentētu kreisā sirds kambara hipertrofiju.
Patients were randomised to once daily losartan 50 mg or once daily atenolol 50 mg.
Pacienti tika randomizēti, saņemot vai nu losartānu 50 mg vai atenololu 50 mg vienu reizi dienā.
If goal blood pressure (< 140/ 90 mmHg) was not reached, hydrochlorothiazide (12.5 mg) was added first and, if needed, the dose of losartan or atenolol was then increased to 100 mg once daily.
Ja neizdevās sasniegt mērķa asinsspiedienu (< 140/ 90 mmHg), vispirms pievienoja hidrohlortiazīdu (12, 5 mg), pēc tam, ja nepieciešams, tika palielināta atenolola vai losartāna deva līdz 100 mg vienu reizi dienā.
Other antihypertensives, with the exception of ACE inhibitors, angiotensin II antagonists or beta-blockers were added if necessary to reach the goal blood pressure.
Ja arī tad neizdevās sasniegt mērķa asinsspiedienu, tika pievienoti citi hipotensīvie līdzekļi, kas nebija AKE inhibitori, angiotenzīna II receptoru antagonisti vai beta blokatori.
The mean length of follow up was 4.8 years.
Vidējais novērošanas ilgums bija 4, 8 gadi.
The primary endpoint was the composite of cardiovascular morbidity and mortality as measured by a reduction in the combined incidence of cardiovascular death, stroke and myocardial infarction.
Primārais pētījuma rādītājs bija kopējā kardiovaskulārā saslimstība un mirstība, ko izteica kā kopējo kardiovaskulārās saslimšanas izraisīto nāves gadījumu, insultu un miokarda infarktu sastopamības biežuma samazināšanos.
Blood pressure was significantly lowered to similar levels in the two groups.
Asinsspiediens nozīmīgi un līdzīgā līmenī samazinājās abās grupās.