qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
The risk of torsade de pointes is related to the extent of QT prolongation, concomitant administration of QT prolonging medicinal products (such as class Ia and III antiarrythmics (e. g. quinidine, amiodarone, sotalol, dofetilide), antipsychotics (e. g. thioridazine), antidepressants (e. g. amitriptyline), some macrolides (e. g. erythromycin), some antihistamines (e. g. terfenadine and astemizole), some quinolone antibiotics (e. g. sparfloxacin), and other individual drugs known to increase QT interval (e. g. cisapride)), a history of torsade de pointes, pre-existing QT interval prolongation, congestive heart failure, administration of potassium-wasting diuretics, amphotericin B or other conditions that result in hypokalemia or hypomagnesaemia.
Torsade de pointes risks ir saistīts ar QT pagarinājuma pakāpi, QT paildzinošu zāļu – (tādu kā Ia un III klases antiaritmisko līdzekļu (piem., hinidīna, amiodarona, sotalola, dofetilīda), antipsihotisko līdzekļu (piem., tioridazīna), antidepresantu (piem., amitriptilīna) dažu makrolīdu (piem., eritromicīna), dažu antihistamīnu (piem., terfinadīna un astemizola), dažu hinolona antibiotiku (piem., sparfloksacīna) un citu atsevišķu zāļu, par kurām ir zināms, ka tās pagarina QT intervālu (piem., cisaprīda)) - līdztekus ievadīšanu, torsade de pointes slimības vēsturē, iepriekš bijušu QT intervāla pagarinājumu, sastrēguma sirds mazspēju, kāliju izvadošu diurētisku līdzekļu lietošanu, amfotericīna B lietošanu vai citiem apstākļiem, kas izraisa hipokaliēmiju un hipomagniēmiju.
In clinical trials, 40% of patients treated with TRISENOX experienced at least one QT corrected (QTc) interval prolongation greater than 500 msec.
Klīniskajos pētījumos 40% pacientiem, kurus ārstēja ar TRISENOX, bija vismaz viens QT koriģētā (QTc) intervāla pagarinājums, lielāks par 500 msek.
Prolongation of the QTc was observed between 1 and 5 weeks after TRISENOX infusion, and then returned to baseline by the end of 8 weeks after TRISENOX infusion.
QTc pagarinājumu novēroja 1 līdz 5 nedēļas pēc TRISENOX infūzijas, un pēc tam tas normalizējās 8. nedēļas beigās pēc TRISENOX infūzijas.
One patient (receiving multiple, concomitant medicinal products, including amphotericin B) had asymptomatic torsade de pointes during induction therapy for relapsed APL with arsenic trioxide.
Vienam pacientam (kas vienlaicīgi saņēma daudzējādas zāles, tostarp amfotericīnu B) bija asimptomātiska torsade de pointes recidivējošas APL inducējošās terapijas laikā ar arsēna trioksīdu.
ECG and Electrolyte Monitoring Recommendations:
Rekomendācijas attiecībā uz EKG un elektrolītu monitoringu:
Prior to initiating therapy with TRISENOX, a 12-lead ECG must be performed and serum electrolytes (potassium, calcium, and magnesium) and creatinine must be assessed; preexisting electrolyte abnormalities must be corrected and, if possible, medicinal products that are known to prolong the QT interval must be discontinued.
Pirms uzsāk TRISENOX terapiju, ir jāizdara 12 novadījumu EKG un jānosaka seruma elektrolīti (kālijs, kalcijs un magnijs) un kreatinīns, jākoriģē iepriekš esošās elektrolītu novirzes no normas un, ja iespējams, jāpārtrauc lietot zāles, par kurām ir zināms, ka tās pagarina QT intervālu.
Patients with risk factors of QTc prolongation or risk factors of torsade de pointes should be monitored with continuous cardiac monitoring (ECG).
Pacientiem ar QTc pagarinājuma riska faktoriem vai torsade de pointes riska faktoriem jāveic nepārtraukts sirdsdarbības monitorings (EKG).
For QTc greater than 500 msec, corrective measures must be completed
Ja QTc ir lielāks par 500 msek., pirms apsver TRISENOX lietošanu, ir jāpabeidz koriģējošie pasākumi un jāpārbauda QTc ar vairākkārtēju EKG.
3 and the QTc reassessed with serial ECGs prior to considering using TRISENOX.
TRISENOX terapijas laikā kālija koncentrācija jāuztur virs
During therapy with TRISENOX, potassium concentrations must be kept above 4 mEq/ l and magnesium concentrations must be kept above 1.8 mg/ dl.
3 4 mekv. / l un magnija koncentrācija — aptuveni 1, 8 mg/ dl.
Patients who reach an absolute QT interval value > 500 msec must be reassessed and immediate action must be taken to correct concomitant risk factors, if any, while the risk/ benefit of continuing versus suspending TRISENOX therapy must be considered.
Pacienti, kuriem absolūtais QT intervāls > 500 msek. ir atkārtoti jāpārbauda un nekavējoties jārīkojas, lai koriģētu līdztekus pastāvošos riska faktorus, ja tādi ir, un ir jāapsver TRISENOX terapijas turpināšanas risks/ ieguvums pret tās pārtraukšanu.
If syncope, rapid or irregular heartbeat develops, the patient must be hospitalised and monitored continuously, serum electrolytes must be assessed, TRISENOX therapy must be temporarily discontinued until the QTc interval regresses to below 460 msec, electrolyte abnormalities are corrected, and the syncope and irregular heartbeat cease.
Ja pacientam ir ģīboņi, attīstās ātrs vai neregulārs sirds ritms, tad pacients ir jāhospitalizē un nepārtraukti jāuzrauga, jānosaka seruma elektrolīti, TRISENOX terapija uz laiku jāpārtrauc, līdz QTc intervāls sasniedz mazāk par 460 msek., elektrolītu novirzes no normas ir koriģētas un ģīboņi un neregulārais sirds ritms izbeidzas.
There are no data on the effect of TRISENOX on the QTc interval during the infusion.
Par TRISENOX ietekmi uz QTc intervālu infūzijas laikā datu nav.
Electrocardiograms must be obtained twice weekly, and more frequently for clinically unstable patients, during induction and consolidation.
Inducēšanas un konsolidācijas laikā elektrokardiogrammas ir jānosaka divreiz nedēļā un klīniski nestabiliem pacientiem biežāk.
Dose Modification:
Devu modificēšana:
Treatment with TRISENOX must be interrupted, adjusted, or discontinued before the scheduled end of therapy at any time that a toxicity grade 3 or greater on the National Cancer Institute Common Toxicity Criteria, Version 2 is observed and judged to be possibly related to TRISENOX treatment.
Ārstēšana ar TRISENOX ir jāpārtrauc, jāpielāgo vai jāizbeidz pirms grafikā paredzētajām terapijas beigām jebkurā laikā, ja ir novērota 3. pakāpes vai lielāka toksicitāte pēc Nacionālā vēža institūta parasto toksicitātes kritēriju 2. versijas un ja uzskata, ka tā varētu būt saistīta ar TRISENOX terapiju.
Patients who experience such reactions that are considered TRISENOX related must resume treatment only after resolution of the toxic event or after recovery to baseline status of the abnormality that prompted the interruption.
Pacientiem, kuriem ir tādas reakcijas, ko uzskata par saistītām ar TRISENOX, ārstēšana ir atsākama tikai tad, kad toksicitātes gadījums likvidēts vai kad novirze no normas, kura prasīja iejaukšanos, atgriezusies līdz bāzes līnijas stāvoklim.
In such cases, treatment must resume at 50% of the preceding daily dose.
Tādos gadījumos ārstēšana jāatsāk ar 50% no iepriekšējās dienas devas.
If the toxic event does not recur within 3 days of restarting treatment at the reduced dose, the daily dose can be escalated back to 100% of the original dose.
Ja toksicitāte neatjaunojas 3 dienu laikā pēc ārstēšanas atsākšanas, dienas devu var atkal palielināt līdz 100% no sākotnējās devas.
Patients who experience a recurrence of toxicity must be removed from treatment.
Pacientiem, kam toksicitāte atkārtojas, ārstēšana ir jāatceļ.
The patient ’ s electrolyte and glycaemia levels, as well as haematologic, hepatic, renal and coagulation parameter tests must be monitored at least twice weekly, and more frequently for clinically unstable patients during the induction phase and at least weekly during the consolidation phase.
Vismaz divreiz nedēļā jāpārbauda pacienta elektrolītu un glikozes līmenis, kā arī hematoloģiskie, aknu, nieru un koagulācijas parametri, un klīniski nestabiliem pacientiem inducēšanas posmā tas jādara biežāk un vismaz reizi nedēļā konsolidācijas posmā.
Since limited data are available across all renal impairment groups, caution is advised in the use of TRISENOX in patients with renal impairment.
Pacienti ar nieru darbības traucējumiem Jāievēro piesardzība, lietojot TRISENOX pacientiem ar nieru funkciju traucējumiem, jo pieejamie dati visās nieru darbības traucējumu pacientu grupās ir ierobežoti.
The use of TRISENOX in patients on dialysis has not been studied.
Pieredze pacientiem ar smagiem nieru darbības traucējumiem nav pietiekama, lai noteiktu devas pielāgošanas nepieciešamību Nav pētīta TRISENOX lietošana pacientiem, kuriem veic dialīzi.
Since limited data are available across all hepatic impairment groups, caution is advised in the use of TRISENOX in patients with hepatic impairment.
Pacienti ar aknu darbības traucējumiem Jāievēro piesardzība, lietojot TRISENOX pacientiem ar aknu darbības traucējumiem, jo pieejamie dati visās aknu darbības traucējumu pacientu grupās ir ierobežoti.
The experience in patients with severe hepatic impairment is insufficient to determine if dose adjustment is required..
Pieredze pacientiem ar smagiem aknu darbības traucējumiem nav pietiekama, lai noteiktu devas pielāgošanas nepieciešamību.
There is limited clinical data on the use of TRISENOX in the elderly population.
Par TRISENOX lietošanu gados vecākiem pacientiem klīniskie dati ir ierobežoti.
Caution is needed in these patients.
Šiem pacientiem ir vajadzīga īpaša piesardzība.
Hyperleukocytosis:
Hiperleikocitoze:
Treatment with TRISENOX has been associated with the development of hyperleukocytosis (≥ 10 x 103/μ l) in some patients.
Dažiem pacientiem ārstēšana ar TRISENOX saistījās ar hiperleikocitozes attīstību (≥ 10 x 103/ μl).
There did not appear to be a relationship between baseline white blood cell (WBC) counts and development of hyperleukocytosis nor did there appear to be a correlation between baseline WBC count and peak WBC counts.
Nav konstatēta sakarība starp bāzes līnijas leikocitāro formulu un hiperleikocitozes attīstību, un nav arī korelācijas starp leikocitārās formulas bāzes līniju un maksimālo lekocitāro formulu.
Hyperleukocytosis was never treated with additional chemotherapy and resolved on continuation of TRISENOX.
Hiperleikocitozi nekad neārstēja ar papildu ķīmijterapiju, un tā izzuda, turpinot ārstēšanu ar TRISENOX.
WBC counts during consolidation were not as high as during induction treatment and were < 10 x 103/μ l, except in one patient who had a WBC count of 22 x 103/ μ l during consolidation.
Leikocitārā formula konsolidācijas laikā nebija tik augsta kā inducējošās ārstēšanas laikā un bija < 10 x 103/ μl, izņemot vienu pacientu, kam konsolidācijas laikā tā bija 22 x 103/ μl.
Twenty patients (50%) experienced leukocytosis; however, in all these patients, the WBC count was declining or had normalized by the time of bone marrow remission and cytotoxic chemotherapy or leukopheresis was not required.
Divdesmit pacientiem (50%) bija leikocitoze, tomēr visiem šiem pacientiem leikocitārā formula samazinājās vai bija normalizējusies līdz kaulu smadzeņu remisijas laikam, un citotoksiskā ķīmijterapija vai leikoforēze nebija vajadzīga.
No formal assessments of pharmacokinetic interactions between TRISENOX and other therapeutic medicinal products have been conducted.
TRISENOX un citu zāļu farmakokinētiskās mijiedarbības oficiāla novērtēšana nav veikta.
QT/ QTc prolongation is expected during treatment with TRISENOX, and torsade de pointes and complete heart block have been reported.
Ārstēšanas laikā ar TRISENOX ir sagaidāms QT/ QTc pagarinājums, un ir ziņots par torsade de pointes un pilnu sirds blokādi.
Patients who are receiving, or who have received, medicinal products known to cause hypokalemia or hypomagnesaemia, such as diuretics or amphotericin B, may be at higher risk for torsade de pointes.
Pacientiem, kas saņem vai ir saņēmuši zāles, par kurām ir zināms, ka tās izraisa hipokaliēmiju vai hipomagniēmiju, piemēram, diurētiskie līdzekļi vai amfotericīns B, var būt lielāks torsade de pointes risks.
Caution is advised when TRISENOX is coadministered with other medicinal products known to cause QT/ QTc interval prolongation such as macrolide antibiotics, the antipsychotic thioridazine, or medicinal products known to cause hypokalemia or hypomagnesaemia.
Papildu informācija par
Additional information about QT prolonging medicinal agents, is provided in Section 4.4.
4 zālēm, kuras pagarina QT, ir sniegta apakšpunktā 4. 4.
The influence of TRISENOX on the efficacy of other antileukaemic medicinal products is unknown.
TRISENOX ietekme uz citu antileikēmisku zāļu efektivitāti nav zināma.
Arsenic trioxide has been shown to be embryotoxic and teratogenic in animal studies (see 5.3).
Pētījumi ar dzīvniekiem parāda arsēna trioksīda embriotoksicitāti un teratogenitāti (sk.
There are no studies in pregnant women using TRISENOX.
TRISENOX lietošana grūtniecēm nav pētīta.
If this medicinal product is used during pregnancy or if the patient becomes pregnant while taking this product, the patient must be informed of the potential harm to the foetus.
Ja šīs zāles lieto grūtniecības laikā vai ja pacientei iestājas grūtniecība to lietošanas laikā, paciente ir jāinformē par iespējamo kaitējumu auglim.
Men, and women of childbearing potential must use effective contraception during treatment with TRISENOX.
Ārstējoties ar TRISENOX, vīriešiem un sievietēm reproduktīvajā vecumā ir jālieto efektīva kontracepcijas metode.
Arsenic is excreted in human milk.
Arsēns izdalās cilvēka pienā.
Because of the potential for serious adverse reactions in nursing infants from TRISENOX, breastfeeding must be discontinued prior to and throughout administration.
Sakarā ar iespēju, ka TRISENOX var izraisīt smagu nelabvēlīgu ietekmi uz zīdaiņiem, zīdīšana ir jāizbeidz pirms zāļu došanas un tās laikā.
No studies on the effects on the ability to drive and use machines have been performed.
Nav veikti pētījumi, lai novērtētu par ietekmi uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus.
Related adverse reactions of CTC grade 3 and 4 occurred in 37% of patients in clinical trials.
Ar 3. un 4. pakāpes parastiem toksicitātes kritērijiem (PTK) ir saistītas nevēlamas reakcijas klīniskajos pētījumos bija 37% pacientu.
The most commonly reported reactions were hyperglycaemia, hypokalaemia, neutropenia, and increased alanine amino transferase (ALT).
Visbiežāk ziņots par hiperglikēmiju, hipokaliēmiju, neitropēniju un palielinātu alanīna aminotransferāzes (AlAT) daudzumu.
Leukocytosis occurred in 50% of patients with APL, as determined by haematology assessments, rather than adverse event reports.
Leikocitoze bija sastopama 50% pacientu, kas noteikts asins analīzēs, bet ne ziņojumos par nevēlamām blakusparādībām.
Serious adverse reactions were common (1-10%) and not unexpected in this population.
Smagas nevēlamas reakcijas bija biežas (1- 10%), un tas šajā grupā nebija nekas negaidīts.
Those serious adverse reactions attributed to TRISENOX included APL differentiation syndrome (3), leukocytosis (3), prolonged QT interval (4, 1 with torsade de pointes), atrial fibrillation/ atrial flutter (1), hyperglycaemia (2) and a variety of serious adverse reactions related to haemorrhage, infections, pain, diarrhoea, nausea.
Šīs smagās nevēlamās reakcijas, ko attiecina uz TRISENOX, iekļāva APL diferenciācijas sindromu (3), leikocitozi (3), pagarinātu QT intervālu (4, 1 ar torsade de pointes), ātriju mirgošanu/ ātriju plandīšanos (1), hiperglikēmiju (2) un dažādas smagas nevēlamas reakcijas, kas saistītas ar asiņošanu, infekcijām, sāpēm, caureju, sliktu dūšu.
In general, treatment-emergent adverse events tended to decrease over time, perhaps accounted for by amelioration of the underlying disease process.
Parasti no ārstēšanas radušās nevēlamās blakusparādības bija ar tendenci laika gaitā samazināties, varbūt sakarā ar pamatslimības procesa uzlabošanos.
Patients tended to tolerate consolidation and maintenance treatment with less toxicity than in induction.
Pacientiem bija tendence ar mazāku toksicitāti panest konsolidācijas un uzturošo terapiju nekā inducējošo terapiju.
This is probably due to the confounding of adverse events by the uncontrolled disease process early on in the treatment course and the myriad concomitant medicinal products required to control symptoms and morbidity.
Iespējams, ka ārstēšanas kursa sākumā to rada sajaukšanās ar nekontrolētā slimības procesa negatīvajām ietekmēm un neskaitāmās zāles, kas tika vienlaicīgi lietotas, lai kontrolētu simptomus un slimību.
The table below lists the related grade 3 and 4 adverse drug reactions for the 107 patients treated with TRISENOX in clinical trials (frequencies defined as: common ≥ 1/ 100 to < 1/ 10, uncommon ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100).
Turpmāk dotajā tabulā uzskaitītas uz 3. un 4. pakāpi attiecināmas nevēlamās blakusparādības 107 ar TRISENOX ārstētiem pacientiem klīniskajos pētījumos (biežums tika klasificēts kā: bieži ≥1/ 100 līdz < 1/ 10), retāk ≥ 1/ 1000, līdz < 1/ 100).
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
Katrā biežuma grupā nevēlamas blakusparādības sakārtotas nopietnības samazinājuma secībā.
System Organ Class
Orgānu grupu sistēmu klasifikācija
Blood and lymphatic system Neutropenia disorders Thrombocytopenia
Febrilā neitropēnija Leikocitoze Leikopēnija
Febrile neutropenia Leucocytosis Leucopenia
Hipermagniēmija Hipernatrēmija Ketoacidoze
Metabolism and nutrition Hyperglycaemia
Eksudatīvais perikardīts Tahikardija
5
5 Orgānu grupu sistēmu klasifikācija
Hypermagnesaemia
Retāk
System Organ Class Common disorders Hypokalaemia Nervous system disorders Paraesthesia
Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības
Uncommon Hypernatraemia Ketoacidosis
Pleirīta izraisītas sāpes Aizdusa
Cardiac disorders
Plaušu alveolu hemorāģija Pleirāls izsvīdums Hipoksija
Pericardial effusion Tachycardia
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi
Vascular disorders Respiratory, thoracic and Pleuritic pain mediastinal disorders Dyspnoea
Caureja
Vasculitis Pulmonary alveolar haemorrhage Pleural effusion Hypoxia
Ādas un zemādas audu bojājumi
Gastrointestinal disorders Skin and subcutaneous tissue disorders Musculoskeletal and Bone pain connective tissue disorders Arthralgia
Nieze Eritēma
Diarrhoea Pruritus Erythema Myalgia
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi
General disorders and Pyrexia administration site Fatigue conditions
Kaulu sāpes Locītavu sāpes
Chest pain Pain
Muskuļu sāpes
Investigations ECG QT prolonged ALT increased
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā Izmeklējumi
Hyperbilirubinaemia Hypomagnesaemia
Hipertermija Nogurums EKG QT pagarināts Palielināts AlAT Palielināts aspartāta aminotransferāzes daudzums
Aspartate amino transferase increased
Sāpes krūtīs Sāpes Hiperbilirubinēmija Hipomagnesēmija
During TRISENOX treatment, 13 of the 52 patients in the APL studies had one or more symptoms of APL differentiation syndrome, characterised by fever, dyspnoea, weight gain, pulmonary infiltrates and pleural or pericardial effusions, with or without leukocytosis (see Section 4.4).
Ārstēšanas laikā ar TRISENOX no APL pētījuma 52 pacientiem 13 pacientiem bija viens vai vairāki APL diferenciācijas sindroma simptomi, kas raksturojās ar drudzi, aizdusu, svara palielinājumu, plaušu infiltrātiem un pleiras vai perikarda izsvīdumu ar leikocitozi vai bez tās (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Twenty-seven patients had leukocytosis (WBC ≥ 10 x 103/μ l) during induction, 4 of whom had values above 100,000/μ l.
Divdesmit septiņiem pacientiem bija leikocitoze (white blood cell (WBC) ≥ 10 x 103/ μl) inducēšanas laikā, no kuriem 4 bija vairāk par 100 000/ μl.
Baseline white blood cell (WBC) counts did not correlate with development of leukocytosis on study, and WBC counts during consolidation therapy were not as high as during induction.
Bāzes līnijas leikocitārā formula nekorelēja ar leikocitozes attīstību pētījumā, un leikocitārā formula konsolidācijas terapijas laikā nebija tik augsta kā inducēšanas laikā.
In these studies, leukocytosis was not treated with chemotherapeutic medicinal products.
Šajos pētījumos leikocitozi neārstēja ar ķīmijterapijas zālēm.
Medicinal products that are used to lower the white blood cell count often exacerbate the toxicities associated with leukocytosis, and no standard approach has proven effective.
Zāles, ko lieto leikocitārās formulas samazināšanai bieži saasina ar leikocitozi saistīto toksicitāti, un parastās pieejas nav izrādījušās efektīvas.
One patient treated under a compassionate use program died from cerebral infarct due to leukocytosis, following treatment with chemotherapeutic medicinal products to lower WBC count.
Viens pacients, ko ārstēja saskaņā ar līdzjūtības programmu 1, nomira no insulta leikocitozes dēļ pēc ķīmijterapijas leikocitēmijas mazināšanai.
Observation is the recommended approach with intervention only in selected cases.
Ieteicamā pieeja ir novērošana ar iejaukšanos tikai atsevišķos gadījumos.
Mortality in the pivotal studies from disseminated intravascular coagulation (DIC) associated haemorrhage was very common (> 10%), which is consistent with the early mortality reported in the literature.
Pivotālajos pētījumos mirstība no asiņošanas, kas saistīta ar izkaisīto intravazālo koagulāciju, bija ļoti bieža (> 10%), kas saskan ar literatūrā aprakstīto agro mirstību.
Arsenic trioxide can cause QT interval prolongation (see Section 4.4).
Arsēna trioksīds var izraisīt QT intervāla pagarināšanos (skatīt apakšpunktu 4. 4).
The risk of torsade de pointes is related to the extent of QT prolongation, concomitant administration of QT prolonging medicinal products, a history of torsade de pointes, preexisting QT interval prolongation, congestive heart failure, administration of potassium-wasting diuretics, or other conditions that result in hypokalaemia or hypomagnesaemia.
Torsade de pointes risks ir saistīts ar QT pagarinājuma pakāpi, QT pagarinošu medikamentu līdztekus ievadīšanu, torsade de pointes slimības vēsturē, iepriekš bijušu QT intervāla pagarinājumu, sastrēguma sirds mazspēju, kāliju izvadošu diurētisku līdzekļu lietošanu vai citiem apstākļiem, kas izraisa hipokaliēmiju un hipomagniēmiju.
One patient (receiving multiple, concomitant medicinal products, including amphotericin B) had asymptomatic torsade de pointes during induction therapy for relapsed APL with arsenic trioxide.
Vienai pacientei (kas saņēma daudzas zāles vienlaikus, tostarp amfotericīnu B) bija asimptomātiska torsade de pointes recidivējošas APL inducējošās terapijas laikā ar arsēna trioksīdu.
She went onto consolidation without further evidence of QT prolongation.
Viņa pārgāja uz konsolidācijas posmu bez turpmākām QT pagarinājuma pazīmēm.
Peripheral neuropathy, characterised by paresthesia/ dysesthesia, is a common and well known effect of environmental arsenic.
Perifērā neiropātija, ko raksturo parestēzija/ disestēzija, ir bieži izplatīts un labi zināms vides arsēna ietekmes veids.
Only 2 patients discontinued treatment early due to this adverse event and one went on to receive additional TRISENOX on a subsequent protocol.
Tikai 2 pacienti drīz pārtrauca ārstēšanos šīs nelabvēlīgās ietekmes dēļ, un viens turpināja saņemt papildu TRISENOX vēlākā pētījumā.
Forty-four percent of patients experienced symptoms that could be associated with neuropathy; most were mild to moderate and were reversible upon cessation of treatment with TRISENOX.
Piecdesmit četriem procentiem pacientu bija simptomi, ko var saistīt ar neiropātiju, vairums simptomu bija viegli līdz mēreni un bija atgriezeniski pēc ārstēšanas ar TRISENOX pārtraukšanas.
6 The following adverse events have been identified during the post-approval use of TRISENOX and have been included following consideration of the observed frequency, seriousness and possible causal relationship to TRISENOX.
TRISENOX pēcreģistrācijas lietošanas laikā tika novērotas šādas blakusparādības, un tika iekļauti šādi apsvērumi par novēroto biežumu, nopietnību un iespējamo cēlonisko sakarību ar TRISENOX.
They are listed below by system organ class and frequency (frequencies are defined as: uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100), not known (cannot be estimated from the available data).
Tās ir uzskaitītas zemāk atbilstoši orgānu sistēmu klasei un biežumam (biežums klasificēts sekojoši: retāk (≥1/ 1000 līdz < 1/ 100), nav zināmi (nevar noteikt pēc pieejamiem datiem).
System Organ Class Infection and Infestations
1 Pētījumiem vēl neatļautu zāļu lietošanas programma
Uncommon Sepsis Pneumonia Herpes zoster
Retāk Sepse Pneimonija Jostas roze
Blood and Lymphatics System Disorders
Asins un limfātiskās sistēmas traucējumi Metabolisma un barošanas traucējumi
Anaemia
Anēmija Dehidrēšana Šķidruma retence
Metabolism and Nutrition Disorders Psychiatric Disorders Nervous System Disorders
Psihiskie traucējumi Nervu sistēmas traucējumi
Dehydration Fluid retention Confusional state Convulsions Dizziness
Apjukums Krampji Reiboņi
Eye Disorders Cardiac Disorders
Redzes traucējumi Sirds funkcijas traucējumi
Vision blurred Cardiac failure Ventricular tachycardia Ventricular extrasystoles
Neskaidra redze Sirds mazspēja Kambaru tahikardija Kambaru ekstrasistoles
Respiratory, Thoracic and Mediastinal Disorders
Respiratorās sistēmas, krūškurvja un videnes orgānu traucējumi
Pneumonitis
Pneimonīts
Differentiation syndrome
Diferenciācijas sindroms
Gastrointestinal Disorders
Kuņģa- zarnu sistēmas traucējumi
Skin and Subcutaneous Disorders
Nieru un urīnceļu traucējumi
Face oedema Rash
Nieru nepietiekamība
Renal and Urinary Disorders General Disorders and Administration Site Conditions Investigations
Vispārēji traucējumi un reakcijas injekcijas vietā Izmeklējumi
Renal failure Oedema Chills Blood creatinine increased Weight increased
Tūska Drebuļi Palielināts asins kreatinīns Palielināts svars
In post marketing experience, a differentiation syndrome, like retinoic acid syndrome, has also been reported for the treatment of malignancies other than APL with TRISENOX.
Pēcreģistrācijas pieredzē ziņots arī par diferenciācijas sindromu, līdzīgu retīnskābes sindromam, izmantojot TRISENOX citu ļaundabīgo audzēju, izņemot APL (akūtas promielocitāras leikozes) ārstēšanā.
If symptoms suggestive of serious acute arsenic toxicity (e. g. convulsions, muscle weakness and confusion) appear, TRISENOX must be immediately discontinued and chelating therapy with penicilamine at a daily dose ≤ 1 gm per day may be considered.
Ja parādās simptomi, kas liecina par akūtu arsēna toksicitāti (piem., krampji, muskuļu vājums un apziņas traucējumi), ārstēšana ar TRISENOX ir nekavējoties jāpārtrauc un jāapsver helātu terapija ar penicilamīnu ar dienas devu ≤ 1gm dienā.
The duration of treatment with penicillamine must be evaluated taking into account the urinary arsenic laboratory values.
Jāizvērtē ārstēšanas ilgums ar penicilamīnu, ņemot vērā urīna arsēna laboratorijas vērtības.
For patients who cannot take oral medication, dimercaprol administered at a dose of 3 mg/ kg intramuscularly every 4 hours until any immediately life-threatening toxicity has subsided may be considered.
Pacientiem, kas nevar saņemt zāles perorāli, var nozīmēt dimerkaprolu, ko 3 mg/ kg devās intramuskulāri ievada ik pēc 4 stundām, līdz tieši dzīvību apdraudoša intoksikācija ir novērsta.
Thereafter, penicillamine at a daily dose ≤ 1 gm per day may be given.
Pēc tam var lietot iekšķīgi penicilamīnu ar dienas devu ≤ 1gm dienā.
In the presence of coagulopathy, the oral administration of the chelating agent Dimercaptosuccinic Acid Succimer (DCI) 10 mg/ kg or 350 mg/ m2 every 8 hours during 5 days and then every 12 hours during 2 weeks is recommended.
Koagulopātijas gadījumā ir ieteicams perorāli ievadīt helatējošo aģentu dimerkaptodzintarskābes sukcimeru (DCI – dimercaptosuccinic acid succimer) 10 mg/ kg vai 350 mg/ m2 reizi 8 stundās 5 dienu laikā un pēc tam reizi 12 stundās 2 nedēļu laikā.
For patients with severe, acute arsenic overdose, dialysis should be considered
Pacientiem ar smagu, akūtu arsēna toksicitāti jāizvērtē dialīzes nepieciešamība.
Other antineoplastic agents, ATC code:
Farmakoterapeitiskā grupa: pārējie antineoplastiskie aģenti, ATĶ kods:
7 TRISENOX has been authorised under “ Exceptional Circumstances”.
TRISENOX ir autorizēts zem „ Izņēmuma gadījumi ”.
This means that due to the rarity of the disease, it has not been possible to obtain complete information on this medicinal product.
Tas nozīmē, ka sakarā ar slimības retumu, nav bijis iespējams iegūt pilnīgu informāciju par šo medicīnisko produktu.
The European Medicines Agency (EMEA) will review any new information which may become available every year and this SPC will be updated as necessary.
Eiropas Zāļu aģentūra (European Medicines Agency - EMEA) pārskatīs jebkura veida jaunu informāciju, kas var kļūt pieejama katru gadu, un pēc nepieciešamības šī instrukcija tiks atjaunināta.
Mechanism of action:
7 Darbības mehānisms:
The mechanism of action of TRISENOX is not completely understood.
TRISENOX darbības mehānisms nav pilnīgi izprasts.
Arsenic trioxide causes morphological changes and deoxyribonucleic acid (DNA) fragmentation characteristic of apoptosis in NB4 human promyelocytic leukaemia cells in vitro.
Arsēna trioksīds rada morfoloģiskas izmaiņas un dezoksiribonukleīnskābes (DNS) fragmentāciju, kas ir raksturīga šūnu zudumam NB4 cilvēka promielocitārajās leikēmijas šūnās in vitro.
Arsenic trioxide also causes damage or degradation of the fusion protein Pro-Myelocytic Leukaemia/ Retinoic Acid Receptor-alpha (PML/ RAR alpha).
Arsēna trioksīds rada arī savienotājproteīna promielocitārā leikēmijas/ retīnskābes receptora- alfa (PML/ RAR alfa) bojājumus vai noārdīšanos.
Clinical trials:
Klīniskie pētījumi:
TRISENOX has been investigated in 52 APL patients, previously treated with an anthracycline and a retinoid regimen, in two open-label, single-arm, non-comparative studies.
TRISENOX ir pētīts 52 APL pacientiem, kas iepriekš ārstēti ar antraciklīnu un retinoīdu režīmā divos atklātos vienas grupas nesalīdzinošos pētījumos.
One was a single investigator clinical study (n=12) and the other was a multicentre, 9-institution study (n=40).
Viens bija viena pētnieka klīniskais pētījums (n=12), un otrs bija daudzcentru 9 iestāžu pētījums (n=40).
Patients in the first study received a median dose of 0.16 mg/ kg/ day of TRISENOX (range 0.06 to 0.20 mg/ kg/ day) and patients in the multicentre study received a fixed dose of 0.15 mg/ kg/ day.
Pacienti pirmajā pētījumā saņēma TRISENOX vidējo devu 0, 16 mg/ kg/ dienā (diapazonā 0, 06 līdz 0, 20 mg/ kg/ dienā) un pacienti daudzcentru pētījumā saņēma nemainīgu devu 0, 15 mg/ kg/ dienā.
TRISENOX was administered intravenously over 1 to 2 hours until the bone marrow was free of leukaemic cells, up to a maximum of 60 days.
TRISENOX ievadīja intravenozi 1 līdz 2 stundu laikā, līdz kaulu smadzenēs nebija leikēmisko šūnu, maksimāli līdz 60 dienām.
Patients with complete remission received consolidation therapy with TRISENOX for 25 additional doses over a 5 week period.
Pacienti ar pilnīgu remisiju saņēma TRISENOX konsolidācijas terapiju 25 papildu devas 5 nedēļu laikā.
Consolidation therapy began 6 weeks (range, 3-8) after induction in the single institution study and 4 weeks (range, 3-6) in the multicentre study.
Konsolidācijas terapija sākās 6 nedēļas (diapazons 3- 8) pēc inducējošās vienas iestādes pētījumā un 4 nedēļas pēc tās (diapazons 3- 6) daudzcentru pētījumā.
Complete remission (CR) was defined as the absence of visible leukaemic cells in the bone marrow and peripheral recovery of platelets and white blood cells.
Pilnīga remisija (PR) tika definēta kā redzamu leikēmijas šūnu neesamība kaulu smadzenēs un perifēra trombocītu un balto asins šūnu atveseļošanās.
Patients in the single centre study had relapsed following 1-6 prior therapy regimens and 2 patients had relapsed following stem cell transplantation.
Pacientiem viena centra pētījumā bija novērots recidīvs pēc 1 6 iepriekšējas terapijas shēmām un 2 pacientiem bija novērots recidīvs pēc mātes šūnu transplantācijas.
Patients in the multicentre study had relapsed following 1-4 prior therapy regimens and 5 patients had relapsed following stem cell transplantation.
Pacientiem daudzcentru pētījumā bija novērots recidīvs pēc 1- 4 iepriekšējas terapijas shēmām un 5 pacientiem bija novērots recidīvs pēc mātes šūnu transplantācijas.
The median age in the single centre study was 33 years (age range 9 to 75).
Vidējais vecums viena centra pētījumā bija 33 gadi (vecuma diapazons no 9 līdz 75 gadiem).
The median age in the multicentre study was 40 years (age range 5 to 73).
Vidējais vecums daudzcentru pētījumā bija 40 gadi (vecuma diapazons no 5 līdz 73 gadiem).
The results are summarised in the table below.
Rezultāti ir apkopoti turpmāk dotajā tabulā.
Centre Trial N=12
Viena centra pētījums N = 12
Multicentre Trial N=40
Daudzcentru pētījums N = 40
TRISENOX Dose, mg/ kg/ day (Median, Range)
TRISENOX deva mg/ kg/ dienā (vidējā, diapazons)
Complete Remission Time to Bone Marrow Remission (Median)
Pilnīga remisija Laiks līdz kaulu smadzeņu remisijai (vidējais)
11 (92%) 32 days
11 (92%) 32 dienas
34 (85%) 35 days
34 (85%) 35 dienas
Time to CR (Median) 18-Month Survival
Laiks līdz PR (vidējais)
The single institution study included 2 paediatric patients (< 18 years old), both of whom achieved CR.
Vienas iestādes pētījums iekļāva 2 pediatrijas pacientus (< 18 gadus vecus), no kuriem abi sasniedza PR.
The multicentre trial included 5 paediatric patients (< 18 years old), 3 of whom achieved CR.
Daudzcentru pētījums iekļāva 5 pediatrijas pacientus (< 18 gadus vecus), no kuriem 3 sasniedza PR.
No children of less than 5 years of age were treated.
Bērni, kas jaunāki par 5 gadiem, netika ārstēti.
In a follow-up treatment after consolidation, 7 patients in the single institution study and 18 patients in the multicentre study received further maintenance therapy with TRISENOX.
Ambulatorās novērošanas ārstēšanā pēc konsolidācijas 7 pacienti vienas iestādes pētījumā un 18 pacienti daudzcentru pētījumā saņēma papildu TRISENOX uzturošo terapiju.
Three patients from the single institution study and 15 patients from the multicentre study had stem cell transplants after completing TRISENOX.
Trim pacientiem no vienas iestādes pētījuma un 15 pacientiem no daudzcentru pētījuma pēc ārstēšanas ar TRISENOX pabeigšanas bija mātes šūnu transplantācija.
The Kaplan-Meier median CR duration for the single institution study is 14 months and has not been reached for the multicentre study.
Kaplana- Meiera vidējais PR ilgums vienas iestādes pētījumā bija 14 mēneši, bet daudzcentru pētījumā tāds netika sasniegts.
At last follow-up, 6 of 12 patients in the single institution study were alive with a median follow-up time of 28 months (range 25 to 29).
Pēdējā attālo rezultātu novērtēšanā 6 no 12 vienas iestādes pētījuma pacientiem bija dzīvi ar vidējo attālās novērtēšanas laiku 28 mēneši (diapazons 25 līdz 29 mēneši).
In the multicentre study 27 of 40 patients were alive with a median follow-up time of 16 months (range 9 to 25).
Daudzcentru pētījumā 27 no 40 pacientiem bija dzīvi ar vidējo attālās novērtēšanas laiku 16 mēneši (diapazons no 9 līdz 25 mēnešiem).
Kaplan-Meier estimates of 18-month survival for each study are shown below.
Kaplana- Meiera 18 mēnešu izdzīvošanas novērtējums katram pētījumam ir parādīts turpmāk.
40%
40% Riska
At Risk
Miruši
Deaths 18-Month
18- mēneši
Single Center Multicenter Study
Viena centra pētījums 12
Cytogenetic confirmation of conversion to a normal genotype and Reverse Transcriptase - Polymerase Chain Reaction (RT-PCR) detection of PML/ RARα conversion to normal are shown in the table below.
Konversijas uz normālu genotipu citoģenētiskais apstiprinājums un PML/ RARα konversijas uz normālu reversās transkriptāzes- polimerāzes ķēdes reakcijas (RT- PCR) noteikšana ir parādīta turpmāk dotajā tabulā.
Cytogenetics after TRISENOX therapy
Citoģenētika pēc TRISENOX terapijas
Conventional Cytogenetics [t(15; 17)]
Parastā citoģenētika [t( 15; 17)]
Single Centre Pilot Trial N with CR = 11
pilotpētījums N ar PR = 11
Absent Present Not evaluable
Nav novērtējams
8 (73%) 1 (9%) 2 (18%)
1 (9%)
RT-PCR for PML/ RAR α
2 (18%)
Negative Positive Not evaluable
RT- PCR attiecībā uz PML / RARα
Responses were seen across all age groups tested, ranging from 6 to 75 years.
Atbildes reakcijas bija redzamas visās pārbaudītajās vecuma grupās diapazonā no 6 līdz 75 gadiem.
The response rate was similar for both genders.
Atbildes pakāpe bija līdzīga abiem dzimumiem.
There is no experience on the effect of TRISENOX on the variant APL containing the t(11; 17) and t(5; 17) chromosomal translocations.
Nav pieredzes par TRISENOX ietekmi uz APL variantu, kas satur t( 11; 17) un t( 5; 17) hromosomu translokācijas.
The inorganic, lyophilized form of arsenic trioxide, when placed into solution, immediately forms the hydrolysis product arsenious acid (AsIII).
Neorganiskā, liofilizētā arsēna trioksīda forma, nonākot šķīdumā, nekavējoties veido hidrolīzes produktu – arsēnisko skābi (AsIII).
AsIII is the pharmacologically active species of arsenic trioxide.
AsIII ir arsēna trioksīda farmakoloģiski aktīvā forma.
9 In the total single dose range of 7 to 32 mg (administered as 0.15 mg/ kg), systemic exposure (AUC) appears to be linear.
Izmantojot kopējo vienu devu, robežās no 7 līdz 32 mg (ievadot 0, 15 mg/ kg), sistēmiskā iedarbība (AUC) uzskatāma par lineāru.
The decline from peak plasma concentration of AsIII occurs in a biphasic manner and is characterized by an initial rapid distribution phase followed by a slower terminal elimination phase.
9 bifāziski un raksturojas ar sākotnēju straujas izkliedes fāzi, kam seko lēnāka terminālās eliminācijas fāze.
After administration at 0.15 mg/ kg on a daily (n=6) or twice-weekly (n=3) regimen, an approximate 2-fold accumulation of AsIII was observed as compared to a single infusion.
Pēc 0, 15 mg/ kg devas ievadīšanas (n=6) dienā vai divreiz nedēļā (n=3), novērojama apmēram divkārša AsIII uzkrāšanās, salīdzinot ar vienu infūziju.
This accumulation was slightly more than expected based on single-dose results.
Šī akumulācija bija nedaudz lielāka nekā sagaidāms, vadoties pēc vienas devas rezultātiem.
The volume of distribution (Vd) for AsIII is large (> 400 L) indicating significant distribution into the tissues with negligible protein binding.
Izkliede AsIII izkliedes tilpums (Vd) ir ievērojams (> 400 L), kas norāda uz ievērojamu nonākšanu audos ar niecīgu proteīnu piesaisti.
Vd is also weight dependent, increasing with increasing body weight.
Vd ir arī atkarīga no ķermeņa masas, un palielinās, pieaugot ķermeņa masai.
Total arsenic accumulates mainly in the liver, kidney, and heart and, to a lesser extent, in the lung, hair, and nails.
Kopumā arsēns galvenokārt uzkrājas aknās, nierēs un sirdī, un, mazākā mērā plaušās, matos un nagos.
The metabolism of arsenic trioxide involves oxidation of arsenious acid (AsIII), the active species of arsenic trioxide, to arsenic acid (AsV), as well as oxidative methylation to monomethylarsonic acid (MMAV) and dimethylarsinic acid (DMAV) by methyltransferases, primarily in the liver.
Metabolisms: arsēna trioksīda metabolisms ietver arsēniskās skābes (AsIII), arsēna trioksīda aktīvās formas, oksidāciju par arsēnskābi (AsV), kā arī, galvenokārt aknu metiltransferāžu oksidatīvo metilāciju par monometilarsonskābi (MMAV) un dimetilarsīnskābi (DMAV).
The pentavalent metabolites, MMAV and DMAV, are slow to appear in plasma (approximately 10-24 hours after first administration of arsenic trioxide), but due to their longer half-life, accumulate more upon multiple dosing than does AsIII.
Piecvērtīgie metabolīti, MMAV un DMAV lēni nokļūst plazmā (apmēram 10- 24 stundas pēc arsēna trioksīda pirmās ievadīšanas), taču, sakarā ar ilgāku izvadīšanas pusperiodu, vairāk akumulējas pēc vairāku devu ievadīšanas, nekā AsIII.
The extent of accumulation of these metabolites is dependent on the dosing regimen.
Šo metabolītu akumulācijas pakāpe ir atkarīga no dozēšanas režīmiem.
Approximate accumulation ranged from 1.4- to 8-fold following multiple as compared to single dose administration.
Aptuvenās akumulācijas robežas ir 1, 4 līdz 8 reizes lielākas pēc vairāku devu ievadīšanas, salīdzinot ar vienas devas ievadīšanu.
AsV is present in plasma only at relatively low levels.
AsV ir sastopams plazmā tikai relatīvi zemās koncentrācijās.
In vitro enzymatic studies with human liver microsomes revealed that arsenic trioxide has no inhibitory activity on substrates of the major cytochrome P450 enzymes such as 1A2, 2A6, 2B6, 2C8, 2C9, 2C19, 2D6, 2E1, 3A4/ 5, 4A9/ 11.
In vitro enzīmu pētījumi ar cilvēka aknu mikrosomām parādīja, ka arsēna trioksīdam nav inhibējošās iedarbības uz galveno citohromu enzīmu P450 substrātiem, t. i., 1A2, 2A6, 2B6, 2C8, 2C9, 2C19, 2D6, 2E1, 3A4/ 5, 4A9/ 11.
Drugs that are substrates for these P450 enzymes are not expected to interact with TRISENOX.
Nav gaidāma zāļu, kas ir šo enzīmu substrāti, mijiedarbība ar TRISENOX.
Approximately 15% of the administered TRISENOX dose is excreted in the urine as unchanged AsIII.
Eliminācija Apmēram 15% no ievadītās TRISENOX devas izdalās ar urīnu neizmainītu AsIII savienojumu veidā.
The methylated metabolites of AsIII (MMAV, DMAV) are primarily excreted in the urine.
AsIII metilētie metabolīti (MMAV, DMAV) galvenokārt izdalās ar urīnu.
The plasma concentration of AsIII declines from peak plasma concentration in a biphasic manner with a mean terminal elimination half-life of 10 to 14 hours.
AsIII augstākās plazmas koncentrācijas samazināšanās norisinās bifāziski, ar vidējo aritmētisko terminālās eliminācijas pusperiodu 10 līdz 14 stundas.
The total clearance of AsIII over the single-dose range of 7-32 mg (administered as 0.15 mg/ kg) is 49 L/ h and the renal clearance is 9 L/ h.
Kopējais AsIII klīrenss, vienas devas robežās 7- 32 mg (ievadot 0, 15 mg/ kg) ir 49 L/ h un renālais klīrenss ir 9 L/ h.
Clearance is not dependent on the weight of the subject or the dose administered over the dose range studied.
Klīrenss nav atkarīgs no pacienta ķermeņa masas vai ievadītās devas lieluma pētītās devas robežās.
The mean estimated terminal elimination half-lives of the metabolites MMAV and DMAV are 32 hours and 70 hours, respectively.
Vidējie sagaidāmie terminālās eliminācijas pusperiodi metabolītiem MMAV un DMAV ir attiecīgi 32 stundas un 70 stundas.
Plasma clearance of AsIII was not altered in patients with mild renal impairment (creatinine clearance of 50-80 mL/ min) or moderate renal impairment (creatinine clearance of 30-49 mL/ min).
Nieru darbības traucējumi AsIII plazmas klīrenss nemainījās pacientiem ar viegliem nieru darbības traucējumiem (kreatinīna klīrenss 50- 80 mL/ min) vai vidējiem nieru darbības traucējumiem (kreatinīna klīrenss 30- 49 mL/ min).
The plasma clearance of AsIII in patients with severe renal impairment (creatinine clearance less than 30 mL/ min) was 40% lower when compared with patients with normal renal function (see section 4.4).
AsIII plazmas klīrenss pacientiem ar smagiem nieru darbības traucējumiem (kreatinīna klīrenss mazāks kā 30 mL/ min) bija par 40% zemāks, salīdzinot ar pacientiem ar normālu nieru funkciju (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Systemic exposure to MMAV and DMAV tended to be larger in patients with renal impairment; the clinical consequence of this is unknown but no increased toxicity was noted.
MMAV un DMAV sistēmiskai iedarbībai ir tendence palielināties pacientiem ar smagiem nieru darbības traucējumiem, kuras klīniskā nozīme nav zināma, taču pastiprināta toksicitāte netika konstatēta.
Pharmacokinetic data from patients with hepatocellular carcinoma having mild to moderate hepatic impairment indicate that AsIII or AsV do not accumulate following twice-weekly infusions.
Aknu darbības traucējumi Aknu šūnu karcinomas pacientu ar viegliem līdz vidējiem aknu darbības traucējumiem farmakokinētiskie dati liecina, ka nenotiek AsIII vai AsV akumulācija pēc divreizējām iknedēļas infūzijām.
No clear trend toward an increase in systemic exposure to AsIII, AsV, MMAV or DMAV was observed with decreasing level of hepatic function as assessed by dose-normalized (per mg dose) AUC.
Nav novērota skaidra AsIII, AsV, MMAV vai DMAV sistēmiskās iedarbības palielināšanās tendence pacientiem ar pavājinātu aknu funkciju, vadoties pēc devas normalizēšanās (uz devas mg) AUC.
Limited reproductive toxicity studies of arsenic trioxide in animals indicate embryotoxicity and teratogenicity (neural tube defects, anophthalmia and microphthalmia) at administration of 1-10 times the recommended clinical dose (mg/ m2).
Ierobežoti dati par arsēna trioksīda toksicitāti pētījumos ar dzīvniekiem norāda uz embriotoksicitāti un teratogenitāti (embrija nervu caurules defekti, anoftalmija un mikroftalmija), ievadot devu, kas 1 — 10 reizes pārsniedz ieteicamo klīnisko devu (mg/ m2).
Fertility studies have not been conducted with TRISENOX.
Auglības pētījumi ar TRISENOX nav veikti.
Arsenic compounds induce chromosomal aberrations and morphological transformations of mammalian cells in vitro and in vivo.
Arsēna savienojumi izraisa hromosomu aberācijas un zīdītājdzīvnieku šūnu morfoloģiskas transformācijas in vitro un in vivo.
No formal carcinogenicity studies of arsenic trioxide have been performed.
Arsēna trioksīda kancerogenitātes oficiāli pētījumi nav veikti.
However, arsenic trioxide and other inorganic arsenic compounds are recognised as human carcinogens.
Tomēr arsēna trioksīds un citi neorganiskie arsēna savienojumi ir atzīti par cilvēka kancerogēniem.
sodium hydroxide hydrochloric acid as pH adjuster water for injections
Nātrija hidroksīds Sālsskābe pH noregulēšanai Ūdens injekcijām
In the absence of incompatibility studies, this medicinal product must not be mixed with other medicinal products except those mentioned in 6.6.
Saderības pētījumu trūkuma dēļ zāles nedrīkst sajaukt (lietot maisījumā) ar citiem produktiem, izņemot apakšpunktā 6. 6 minētos.
After dilution in intravenous solutions, TRISENOX is chemically and physically stable for 24 hours at 15-30°C and 48 hours at refrigerated (2-8°C) temperatures.
Pēc atšķaidīšanas intravenozos šķīdumos TRISENOX ir ķīmiski un fizikāli stabils 24 stundas temperatūrā 15°C— 30 °C temperatūrā un 48 stundas ledusskapī (2°C - 8°C).
From a microbiological point of view, the product must be used immediately.
No mikrobioloģijas viedokļa zāles ir jāizlieto nekavējoties.
If not used immediately, in-use storage times and conditions prior to use are the responsibility of the user and would normally not be longer than 24 hours at 2-8°C, unless dilution has taken place in controlled and validated aseptic conditions.
Ja neizlieto nekavējoties, par sagatavotā šķīduma uzglabāšanas laikiem un apstākļiem pirms lietošanas atbild lietotājs un tas normāli nebūtu jāuzglabā ilgāk par 24 stundām 2°C - 8°C temperatūrā, ja vien atšķaidīšana nav notikusi kontrolētos un apstiprinātos aseptiskos apstākļos.
Type I borosilicate glass ampoule of 10 ml.
I tipa borsilikāta stikla 10 ml ampula.
Each pack contains 10 ampoules.
Katrā iepakojumā ir 10 ampulas.
6.6 Special precautions for disposal and other handling
6. 6 Īpaši norādījumi atkritumu likvidēšanai un norādījumi par sagatavošanu lietošanai TRISENOX sagatavošana
Preparation of TRISENOX
RĪKOJOTIES AR TRISENOX, VIENMĒR STINGRI JĀIEVĒRO ASEPTISKĀ TEHNIKA, JO PREPARĀTS NESATUR KONSERVANTUS.
TRISENOX must be diluted with 100 to 250 ml of glucose 50 mg/ ml (5%) injection or sodium chloride 9 mg/ ml (0.9%) injection immediately after withdrawal from the ampoule.
TRISENOX jāatšķaida ar 100 līdz 250 ml glikozes šķīdumu 50 mg/ ml (5%) injekcijām vai nātrija hlorīda 9 mg/ ml (0, 9%) injekcijām tūlīt pēc izņemšanas no ampulas.
Unused portions of each ampoule must be discarded properly.
Katras ampulas neizlietoto saturu atbilstoši jāiznīcina.
Do not save any unused portions for later administration.
Neizlietoto saturu nesaglabājiet vēlākai ievadīšanai.
TRISENOX must not be mixed with or concomitantly administered in the same intravenous line with other medicinal products.
TRISENOX nedrīkst sajaukt (lietot maisījumā) vai vienlaikus ievadīt tajā pašā intravenozajā sistēmā ar citām zālēm.
11 TRISENOX must be administered intravenously over 1-2 hours.
11 TRISENOX jāievada intravenozi 1- 2 stundu laikā.
The diluted solution must be clear and colourless.
Atšķaidītajam šķīdumam jābūt dzidram un bezkrāsainam.
All parenteral solutions must be inspected visually for particulate matter and discoloration prior to administration.
Visi parenterālie šķīdumi pirms ievadīšanas ir vizuāli jāpārbauda, vai tajos nav daļiņu un krāsas izmaiņu.
Do not use the preparation if foreign particulate matter is present.
Nelietojiet preparātu, ja tajā ir svešas daļiņas.
Procedure for proper disposal
Pareizas iznīcināšanas procedūra
Any unused product, any items that come into contact with the product, and waste material must be disposed of in accordance with local requirements.
Neizlietotās zāles un priekšmeti, kas ar tām saskārušies, un izlietotie materiāli jāiznīcina atbilstoši vietējām prasībām.