qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Etoricoxib is an inhibitor of human sulfotransferase activity, particularly SULT1E1, and has been shown to increase the serum concentrations of ethinyl estradiol.
Etorikoksibs ir cilvēka sulfotransferāzes aktivitātes inhibitors, īpaši SULT1E1, un to pierāda etinilestradiola koncentrācijas paaugstināšanās serumā.
While knowledge about effects of multiple sulfotransferases is presently limited and the clinical consequences for many drugs are still being examined, it may be prudent to exercise care when administering etoricoxib concurrently with other drugs primarily metabolised by human sulfotransferases (e. g., oral salbutamol and minoxidil).
Tā kā pašreiz ir ierobežota pieredze par vairāku sulfotransferāžu iedarbību un to iedarbības klīniskā nozīme uz daudzām zālēm joprojām tiek novērtēta, jāievēro piesardzība, ja etorikoksibu ordinē vienlaicīgi ar citām zālēm, ko galvenokārt metabolizē cilvēka sulfotransferāzes (piem., perorālais salbutamols un minoksidils).
Effect of etoricoxib on drugs metabolised by CYP isoenzymes
Etorikoksiba iedarbība uz zālēm, ko metabolizē CYP izoenzīmi
Based on in vitro studies, etoricoxib is not expected to inhibit cytochromes P450 (CYP) 1A2, 2C9, 2C19, 2D6, 2E1 or 3A4.
Pamatojoties uz pētījumiem in vitro nav sagaidāms, ka etorikoksibs inhibēs citohromus P450 (CYP), 1A2, 2C19, 2D6, 2E1 vai 3A4.
In a study in healthy subjects, daily administration of etoricoxib 120 mg did not alter hepatic CYP3A4 activity as assessed by the erythromycin breath test.
Pētījumos, ordinējot veseliem brīvprātīgajiem 120 mg etorikoksiba dienā, novērtējot pēc eritromicīna izelpas testa, CYP3A4 aktivitāte netika ietekmēta.
Effects of other drugs on the pharmacokinetics of etoricoxib
Citu zāļu ietekme uz etorikoksiba farmakokinētiku
The main pathway of etoricoxib metabolism is dependent on CYP enzymes.
Galvenais etorikoksiba metabolisma ceļš ir atkarīgs no CYP enzīmiem.
CYP3A4 appears to contribute to the metabolism of etoricoxib in vivo.
CYP3A4 veicina etorikoksiba metabolismu in vivo.
In vitro studies indicate that CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 and CYP2C19 also can catalyse the main metabolic pathway, but their quantitative roles have not been studied in vivo.
In vitro pētījumi liecināja, ka arī CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 un CYP2C19 var katalizēt galveno metabolisma ceļu, bet to kvantitatīvā nozīme in vivo nav pētīta.
Ketoconazole, a potent inhibitor of CYP3A4, dosed at 400 mg once a day for 11 days to healthy volunteers, did not have any clinically important effect on the single-dose pharmacokinetics of 60 mg etoricoxib (43% increase in AUC).
Ketokonazols: ketokonazols, spēcīgs CYP3A4 inhibitors, ordinēts veseliem brīvprātīgajiem 400 mg devā vienu reizi dienā 11 dienas, klīniski nozīmīgi neietekmē etorikoksiba reizes devas 60 mg farmakokinētiku (AUC palielinās par 43%).
Co-administration of etoricoxib with rifampicin, a potent inducer of CYP enzymes, produced a 65% decrease in etoricoxib plasma concentrations.
Rifampicīns: vienlaicīgi ordinējot etorikoksibu ar rifampicīnu, spēcīgu CYP enzīmu induktoru, par 65% samazinās etorikoksiba plazmas koncentrācija.
This interaction may result in recurrence of symptoms when etoricoxib is co-administered with rifampicin.
Šīs mijiedarbības rezultātā var atkārtoties slimības simptomi, ja etorikoksibu lieto vienlaicīgi ar rifampicīnu.
While this information may suggest an increase in dose, doses of etoricoxib greater than those listed for each indication have not been studied in combination with rifampicin and are therefore not recommended (see section 4.2).
Lai gan šī informācija varētu liecināt par etorikoksiba devas palielināšanas nepieciešamību, lielāku nekā norādīts katrai indikācijai etorikoksiba devu lietošana kopā ar rifampicīnu nav pētīta, tādēļ tas nav ieteicams (skatīt apakšpunktu 4. 2).
Antacids do not affect the pharmacokinetics of etoricoxib to a clinically relevant extent.
Antacīdie līdzekļi: antacīdie līdzekļi etorikoksiba farmakokinētiku klīniski nozīmīgi neietekmē.
16 4.6 Pregnancy and lactation
4. 6 Grūtniecība un zīdīšana
The use of etoricoxib, as with any drug substance known to inhibit COX-2, is not recommended in women attempting to conceive.
Sievietēm, kuras plāno grūtniecību, etorikoksibu, tāpat kā citus zināmos COX- 2 inhibitorus, lietot neiesaka.
No clinical data on exposed pregnancies are available for etoricoxib.
Nav pieejami klīniskie dati par etorikoksiba ietekmi uz grūtniecību.
The potential for human risk in pregnancy is unknown.
Etorikoksibs, tāpat
Etoricoxib, as with other medicinal products inhibiting prostaglandin synthesis, may cause uterine inertia and premature closure of the ductus arteriosus during the last trimester.
16 kā citas zāles, kas inhibē prostaglandīnu sintēzi, var izraisīt dzemdes atoniju un priekšlaicīgu ductus arteriosus slēgšanos trešajā trimestrī.
Etoricoxib is contraindicated in pregnancy (see section 4.3).
Grūtniecības laikā etorikoksibs ir kontrindicēts (skatīt apakšpunktu 4. 3).
If a woman becomes pregnant during treatment, etoricoxib must be discontinued.
Ja sievietei ārstēšanas laikā iestājas grūtniecība, etorikoksiba lietošana jāpārtrauc.
It is not known whether etoricoxib is excreted in human milk.
Nav zināms vai etorikoksibs izdalās cilvēka pienā.
Etoricoxib is excreted in the milk of lactating rats.
Etorikoksibs izdalās žurku mātīšu pienā.
Women who use etoricoxib must not breast feed (see sections 4.3 and 5.3).
Sievietes, kuras lieto etorikoksibu, nedrīkst barot bērnu ar krūti (skatīt apakšpunktus 4. 3 un 5. 3).
No studies on the effect of etoricoxib on the ability to drive or use machines have been performed.
Nav veikti pētījumi ar etorikoksibu, lai novērtētu ietekmi uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus.
However, patients who experience dizziness, vertigo or somnolence while taking etoricoxib should refrain from driving or operating machinery.
Tomēr pacientiem, kuriem etorikoksiba lietošanas laikā var novērot reiboni, vertigo vai miegainību, jāizvairās vadīt transportlīdzekļus vai apkalpot mehānismus.
In clinical trials, etoricoxib was evaluated for safety in 7152 individuals, including 4614 patients with OA, RA, chronic low back pain or ankylosing spondylitis (approximately 600 patients with OA or RA were treated for one year or longer).
Klīniskajos pētījumos etorikoksiba drošība tika novērtēta apmēram 7152 pacientiem, tai skaitā apmēram 4614 pacientiem ar OA, RA, hroniskām sāpēm muguras lejasdaļā vai ankilozējošo spondilītu (apmēram 600 pacienti ar OA vai RA tika ārstēti vienu gadu vai ilgāk).
In clinical studies, the undesirable effects profile was similar in patients with OA or RA treated with etoricoxib for one year or longer.
Klīniskajos pētījumos vienu gadu vai ilgāk ar etorikoksibu ārstētiem OA vai RA pacientiem nevēlamo blakusparādību profils bija līdzīgs.
In a clinical study for acute gouty arthritis, patients were treated with etoricoxib 120 mg once daily for eight days.
Klīniskajos pētījumos akūta podagras artrīta pacienti tika ārstēti ar etorikoksibu 120 mg vienu reizi dienā astoņas dienas.
In a cardiovascular safety outcomes program of pooled data from three active comparator controlled trials, 17, 412 patients with OA or RA were treated with etoricoxib (60 mg or 90 mg) for a mean duration of approximately 18 months.
Šajos pētījumos novēroto blakusparādību profils bija līdzīgs kombinētajos OA, RA un hronisku muguras lejasdaļu sāpju pētījumos novērotajam.
The following undesirable effects were reported at an incidence greater than placebo in clinical trials in patients with OA, RA, chronic low back pain or ankylosing spondylitis treated with etoricoxib 30 mg, 60 mg or 90 mg for up to 12 weeks, or in the MEDAL Program studies, or in post-marketing experience:
Tika ziņots par šādām nevēlamajām blakusparādībām pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu 60 mg vai 90 mg līdz 12 nedēļām OA, RA, hronisku muguras lejasdaļu sāpju vai ankilozējošā spondilīta klīniskajos pētījumos, MEDAL programmas pētījumos vai pēcreģistrācijas periodā, un tās bija biežākas, salīdzinot ar placebo:
[Very Common (≥ 1/ 10) Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10) Uncommon (≥ 1/ 1000 to < 1/ 100) Rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000) Very rare (< 1/ 10,000), not known (cannot be estimated from the available data)]
[Ļoti bieži (> 1/ 10), bieži (> 1/ 100 līdz < 1/ 10), retāk (> 1/ 1000 līdz < 1/ 100), reti (> 1/ 10000 līdz < 1/ 1000), ļoti reti (< 1/ 10000, ieskaitot atsevišķus gadījumus)].
Uncommon: gastroenteritis, upper respiratory infection, urinary tract infection.
Infekcijas un parazitozes Retāk: gastroenterīts, augšējo elpošanas ceļu infekcijas, urīnceļu infekcijas.
Very rare: hypersensitivity reactions, including angioedema, anaphylactic/ anaphylactoid reactions including shock.
Imūnās sistēmas traucējumi Ļoti reti: paaugstinātas jutības reakcijas, tai skaitā angioneirotiskā tūska, anafilaktiskas/ anafilaktoīdas reakcijas, ieskaitot šoku.
Metabolism and nutrition disorders:
Metabolisma un barošanās traucējumi Bieži: tūska/ šķidruma aizture.
17 Common: oedema/ fluid retention Uncommon: appetite increase or decrease, weight gain.
Retāk: apetītes palielināšanās vai samazināšanās, ķermeņa masas pieaugums.
Uncommon: anxiety, depression, mental acuity decreased.
Psihiskie traucējumi Retāk: trauksme, depresija, pazeminātas garīgās spējas.
Very rare: confusion, hallucinations.
Ļoti reti: apjukums, halucinācijas.
Nervous system disorder:
Nervu sistēmas traucējumi:
Common: dizziness, headache.
Bieži: reibonis, galvassāpes.
Uncommon: dysgeusia, insomnia, paresthaesia/ hypaesthesia, somnolence.
Retāk: garšas sajūtas traucējumi, bezmiegs, parestēzija/ hipestēzija, miegainība.
Uncommon: blurred vision, conjunctivitis.
17 Acu slimības Retāk: redzes traucējumi, konjunktivīts.
Uncommon: tinnitus, vertigo.
Ausu un labirinta bojājumi Retāk: troksnis ausīs, vertigo.
Common: palpitations.
Sirds funkcijas traucējumi Bieži: sirdsklauves.
Uncommon: atrial fibrillation, congestive heart failure, non-specific ECG changes, myocardial infarction∗.
Retāk: priekškambaru fibrilācija, sastrēguma sirds mazspēja, nespecifiskas izmaiņas EKG, miokarda infarktsF∗ F.
Vascular disorders:
Asinsvadu sistēmas traucējumi Bieži: hipertensija.
Uncommon: flushing, cerebrovascular accident∗, transient ischaemic attack.
Retāk: pietvīkums, cerebrovaskulāras parādības *, pārejoši išēmiski traucējumi.
Very rare: hypertensive crisis.
Ļoti reti: hipertensīvā krīze.
Uncommon: cough, dyspnoea, epistaxis.
Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības Retāk: klepus, aizdusa, deguna asiņošana.
Very rare: bronchospasm.
Ļoti reti: bronhospazms.
Common: gastrointestinal disorders (e. g., abdominal pain, flatulence, heartburn), diarrhea, dyspepsia, epigastric discomfort, nausea.
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi Bieži: kuņģa un zarnu trakta darbības traucējumi (piem., vēdera sāpes, uzpūšanās, dedzināšana), caureja, dispepsija, diskomforta sajūta epigastrijā, slikta dūša.
Uncommon: abdominal distention, acid reflux, bowel movement pattern change, constipation, dry mouth, gastroduodenal ulcer, irritable bowel syndrome, oesophagitis, oral ulcer, vomiting, gastritis.
Retāk: vēdera uzpūšanās, skābas atraugas, zarnu peristaltikas izmaiņas, aizcietējums, sausa mute, kuņģa un divpadsmitpirkstu zarnas čūla, kairinātas zarnas sindroms, barības vada iekaisums, mutes čūlas, vemšana, gastrīts.
Very rare: peptic ulcers including gastrointestinal perforation and bleeding (mainly in the elderly).
Ļoti reti: peptiskā čūla, tai skaitā perforācija un asiņošana (galvenokārt gados vecākiem pacientiem).
Hepatobiliary disorders:
Ādas un zemādas audu bojājumi Bieži: ekhimoze.
Very rare: hepatitis.
Retāk: sejas tūska, nieze, izsitumi.
Common: ecchymosis.
Skeleta- muskuļu, saistaudu un kaulu sistēmas bojājumi Retāk: muskuļu krampji/ spazmas, skeleta- muskuļu sāpes/ stīvums.
Uncommon: facial oedema, pruritus, rash.
Nieru un urīnceļu traucējumi Retāk: proteinūrija.
Very rare: urticaria, Stevens-Johnson syndrome, toxic epidermal necrolysis.
Ļoti reti: nieru funkcijas traucējumi, tai skaitā nieru mazspēja, terapiju pārtraucot parasti atgriezeniska (skatīt 4. 4).
Musculoskeletal, connective tissue and bone disorders:
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā Bieži: astēnija/ nogurums, gripai līdzīgi simptomi.
Uncommon: muscular cramp/ spasm, musculoskeletal pain/ stiffness.
Retāk: sāpes krūtīs.
Renal and urinary disorders:
Izmeklējumi Bieži:
* Based on analyses of long-term placebo and active controlled clinical trials, selective COX-2 inhibitors have been associated with an increased risk of serious thrombotic arterial events, including myocardial infarction and stroke.
∗ Kā liecina ilgstošu placebo un aktīvi kontrolētu klīnisko pētījumu datu analīze, selektīvo COX- 2 inhibitoru lietošana bija saistīta ar paaugstinātu nopietnu arteriālo trombožu risku, tai skaitā miokarda infarktu un insultu.
The absolute risk increase for such events is unlikely to exceed 1% per year based on existing data (uncommon).
Ņemot vērā esošos datus (retāk) ir maz ticams, ka šādu gadījumu absolūtā riska pieaugums pārsniegs 1% gadā.
Very rare: renal insufficiency, including renal failure, usually reversible upon discontinuation of treatment (see section 4.4).
18 Retāk: paaugstināts urea daudzums asinīs, kreatīna fosfokināzes paaugstināšanās, hematokrīta samazināšanās, hemoglobīna pazemināšanās, hiperkaliēmija, leikocītu un trombocītu skaita samazināšanās, seruma kreatinīna paaugstināšanās, urīnskābes pazemināšanās.
The following serious undesirable effects have been reported in association with the use of NSAIDs and cannot be ruled out for etoricoxib: nephrotoxicity including interstitial nephritis and nephrotic syndrome; hepatotoxicity including hepatic failure, jaundice and pancreatitis.
Ir ziņots par šādām nopietnām blakusparādībām, lietojot citus NPL, un tāpēc tās nevar izslēgt arī etorikoksibam: nefrotoksicitāte, tai skaitā intersticiāls nefrīts un nefrotiskais sindroms; hepatotoksicitāte, tai skaitā aknu funkcijas traucējumi, dzelte un pankreatīts.
In clinical studies, administration of single doses of etoricoxib up to 500 mg and multiple doses up to 150 mg/ day for 21 days did not result in significant toxicity.
Klīniskajos pētījumos etorikoksiba reizes devas līdz 500 mg lietošana un vairākkārtēju devu līdz 150 mg/ dienā lietošana 21 dienu neizraisīja nozīmīgu toksicitāti.
There have been reports of acute overdosage with etoricoxib, although adverse experiences were not reported in the majority of cases.
Ir ziņots par akūtas pārdozēšanas gadījumiem ar etorikoksibu, lai gan vairumā gadījumu nav ziņots par nevēlamām blakusparādībām.
The most frequently observed adverse experiences were consistent with the safety profile for etoricoxib (e. g. gastrointestinal events, cardiorenal events).
Visbiežāk novērotās blakusparādības atbilda etorikoksiba drošības profilam (piemēram, KZ trakta parādības, kardiovaskulārās parādības).
In the event of overdose, it is reasonable to employ the usual supportive measures, e. g., remove unabsorbed material from the GI tract, employ clinical monitoring, and institute supportive therapy, if required.
Pārdozēšanas gadījumā iesaka veikt parastos pasākumus, piem., izvadīt neabsorbēto vielu no KZ trakta, veikt klīnisko novērošanu un, ja nepieciešams, veikt atbalstošas terapijas pasākumus.
Etoricoxib is not dialysable by haemodialysis; it is not known whether etoricoxib is dialysable by peritoneal dialysis.
Etorikoksibu nevar izvadīt ar hemodialīzi; nav zināms, vai etorikoksibu var izvadīt ar peritoneālās dialīzes palīdzību.
Pharmacotherapeutic group:
Farmakodinamiskās īpašības
Anti-inflammatory and antirheumatic products, non-steroids, coxibs, ATC Code:
Farmakoterapeitiskā grupa: pretiekaisuma un pretreimatisma līdzekļi, nesteroīdie līdzekļi, koksibi, ATĶ kods:
Mechanism of Action
Darbības mehānisms U
Etoricoxib is an oral, selective cyclo-oxygenase-2 (COX-2) inhibitor within the clinical dose range.
Klīnisko devu robežās etorikoksibs ir iekšķīgi lietojams, selektīvs ciklo- oksigenāzes- 2 (COX- 2) inhibitors.
Across clinical pharmacology studies ,< ARCOXIA > produced dose-dependent inhibition of COX-2 without inhibition of COX-1 at doses up to 150 mg daily.
Visos klīniskās farmakoloģijas pētījumos < ARCOXIA > izraisīja no devas atkarīgu COX- 2 inhibīciju bez COX- 1 inhibīcijas devās līdz 150 mg.
Etoricoxib did not inhibit gastric prostaglandin synthesis and had no effect on platelet function.
Etorikoksibs neinhibē kuņģa prostaglandīnu sintēzi un neietekmē trombocītu funkcijas.
Cyclooxygenase is responsible for generation of prostaglandins.
Ciklooksigenāze atbild par prostaglandīnu veidošanos.
Two isoforms, COX-1 and COX-2, have been identified.
COX- 2 ir enzīma izoforma, ko inducē proinflammatorie kairinātāji.
COX-2 is the isoform of the enzyme that has been shown to be induced by pro-inflammatory stimuli and has been postulated to be primarily responsible for the synthesis of prostanoid mediators of pain, inflammation, and fever.
Tiek uzskatīts, ka COX- 2 ir primāri atbildīga par sāpju, iekaisuma un drudža prostanoīdo mediatoru sintēzi.
COX-2 is also involved in ovulation, implantation and closure of the ductus arteriosus, regulation of renal function, and central nervous system functions (fever induction, pain perception and cognitive function).
COX- 2 ir arī iesaistīta ovulācijas, implantēšanās un ductus arteriosus slēgšanās procesos, nieru funkcijas regulācijā, centrālās nervu sistēmas funkcijās (drudža izraisīšana, sāpju uztvere un izziņas funkcija).
It may also play a role in ulcer healing.
Tā var ietekmēt arī čūlu sadzīšanu.
COX-2 has been identified in tissue around gastric ulcers in man but its relevance to ulcer healing has not been established.
COX- 2 ir identificēta cilvēka audos ap kuņģa čūlu, bet tā saistība ar brūču sadzīšanas procesu nav noskaidrota.
19 Efficacy
Efektivitāte U
In patients with osteoarthritis (OA), etoricoxib 60 mg once daily provided significant improvements in pain and patient assessments of disease status.
Pacientiem ar osteoartrītu (OA) etorikoksibs 60 mg vienu reizi dienā būtiski samazināja sāpes un uzlaboja pacienta slimības stāvokļa pašnovērtējumu.
These beneficial effects were observed as early as the second day of therapy and maintained for up to 52 weeks.
Šo labvēlīgo iedarbību varēja novērot jau otrajā terapijas dienā un tā saglabājās līdz pat 52 nedēļām.
Studies with etoricoxib 30 mg once daily demonstrated efficacy superior to placebo over a 12 week treatment period (using similar assessments as the above studies).
Pētījumi, lietojot 30 mg etorikoksiba vienu reizi dienā, 12 nedēļu terapijas laikā pierādīja labāku efektivitāti kā placebo (izmantojot līdzīgus vērtējumus kā augstāk minētajos pētījumos).
In a dose ranging study, etoricoxib 60 mg demonstrated significantly greater improvement than 30 mg for all 3 primary endpoints over 6 weeks of treatment.
6 nedēļas ilgos vairāku devu terapijas pētījumos visos 3 primārajos gala rādītājos etorikoksibs pa 60 mg uzrādīja būtiski labāku uzlabošanos kā 30 mg.
The 30 mg dose has not been studied in osteoarthritis of hands.
Nav veikti 30 mg devas pētījumi pacientiem ar osteoartrītu rokas locītavās.
In patients with rheumatoid arthritis (RA), etoricoxib 90 mg once daily provided significant improvements in pain, inflammation, and mobility.
19 Pacientiem ar reimatoīdo artrītu (RA) etorikoksibs 90 mg vienu reizi dienā būtiski samazināja sāpes, iekaisumu un uzlaboja kustīgumu.
These beneficial effects were maintained over the 12-week treatment periods.
Šī labvēlīgā iedarbība saglabājās visu 12 terapijas nedēļu laikā.
In patients experiencing attacks of acute gouty arthritis, etoricoxib 120 mg once daily over an eight-day treatment period, relieved moderate to extreme joint pain and inflammation comparable to indomethacin 50 mg three times daily.
Pacientiem ar akūtu podagras artrītu etorikoksibs, ko lietoja pa 120 mg vienu reizi dienā astoņas dienas, atviegloja vidēji stipras līdz ļoti stipras locītavu sāpes un iekaisumu, salīdzinot ar indometacīnu pa 50 mg trīs reizes dienā.
Pain relief was observed as early as four hours after initiation of treatment.
Sāpju samazināšanos varēja novērot jau četras stundas pēc terapijas sākšanas.
In patients with ankylosing spondylitis, etoricoxib 90 mg once daily provided significant improvements in spine pain, inflammation, stiffness and function.
Pacientiem ar ankilozējošo spondilītu etorikoksibs 90 mg vienu reizi dienā būtiski samazināja muguras sāpes, iekaisumu, stīvumu un uzlaboja funkcionalitāti.
The clinical benefit of etoricoxib was observed as early as the second day of therapy after initiation of treatment and was maintained throughout the 52-week treatment period.
Etorikoksiba klīniskais ieguvums tika novērots jau otrajā dienā pēc terapijas uzsākšanas un saglabājās visu 52 nedēļu ārstēšanas periodu.
In studies specifically designed to measure the onset of action of etoricoxib, the onset of action occurred as early as 24 minutes after dosing.
Pētījumos, kuri speciāli tika veidoti tā, lai novērtētu etorikoksiba darbības sākšanos, iedarbība tika novērota jau 24 minūtes pēc devas lietošanas.
Safety
Drošība U
Multinational Etoricoxib and Diclofenac Arthritis Long-term (MEDAL) Program The MEDAL Program was a prospectively designed Cardiovascular (CV) Safety Outcomes Program of pooled data from three randomized, double-blind active comparator controlled trials, the MEDAL study, EDGE II and EDGE.
MEDAL (Multinational Etoricoxib and Diclofenac Arthritis Long- term) pētījumu programma U
The MEDAL Study, was an endpoint driven CV Outcomes study in 17,804 OA and 5,700 RA patients treated with etoricoxib 60 (OA) or 90 mg (OA and RA) or diclofenac 150 mg daily for a mean period of 20.3 months (maximum of 42.3 months, median 21.3 months).
MEDAL pētījums bija pētījums ar mērķi noskaidrot KV iznākumu 17804 OA un 5700 RA pacientiem, kurus ārstēja ar 60 mg (OA) vai 90 mg (OA un RA) etorikoksiba vai 150 mg diklofeneka dienā vidēji 20, 3 mēnešus (maksimāli 42, 3 mēnešus, vidēji 21, 3 mēnešus).
In this trial, only serious adverse events and discontinuations due to any adverse events were recorded.
Šajā plašajā pētījumā tika reģistrētas tikai nopietnas nevēlamas blakusparādības un blakusparādību izraisīta lietošanas pārtraukšana.
The EDGE and EDGE II studies compared the gastrointestinal tolerability of etoricoxib versus diclofenac.
EDGE un EDGE II pētījumi salīdzināja etorikoksiba un diklofenaka panesamību kuņģa un zarnu traktā.
The EDGE study included 7111 OA patients treated with a dose of etoricoxib 90 mg daily (1.5 times the dose recommended for OA) or diclofenac 150 mg daily for a mean period of 9.1 months (maximum 16.6 months, median 11.4 months).
EDGE pētījumā bija iesaistīti 7111 OA pacientu, kurus ārstēja ar etorikoksiba 90 mg devu dienā (1, 5 reizes pārsniedz rekomendēto devu OA gadījumā) vai diklofenaku 150 mg dienā vidēji 9, 1 mēnešus (maksimāli 16, 6, vidēji 11, 4 mēnešus).
The EDGE II study included 4086 RA patients treated with etoricoxib 90 mg daily or diclofenac 150 mg daily for a mean period of 19.2 months (maximum 33.1 months, median 24 months).
EDGE II pētījumā bija iesaistīti 4086 RA pacienti, kurus ārstēja ar etorikoksibu 90 g dienā vai diklofenaku 150 mg dienā vidēji 19, 2 mēnešus (maksimāli 33, 1 mēnešus, vidēji 24 mēnešus).
In the pooled MEDAL Program, 34,701 patients with OA or RA were treated for a mean duration of 17.9 months (maximum 42.3 months, median 16.3 months) with approximately 12,800 patients receiving treatment for more than 24 months.
Apvienotajā MEDAL programmā 34701 pacients ar OA un RA tika ārstēts vidēji 17, 9 mēnešus (maksimāli 42, 3 mēnešus, vidēji 16, 3 mēnešus), un aptuveni 12800 pacienti ārstēšanu saņēma vairāk kā 24 mēnešus.
Patients enrolled in the Program had a wide range of cardiovascular and gastrointestinal risk factors at baseline.
Programmā iesaistītajiem pacientiem pētījumu sākumā bija plašs kardiovaskulāro un kuņģa un zarnu trakta riska faktoru spektrs.
Patients with a recent history of myocardial infarction, coronary artery bypass grafting or percutaneous coronary intervention within 6 months preceding enrollment were excluded.
Tika izslēgti pacienti ar nesen notikušu miokarda infarktu, koronāro artēriju šuntēšanu vai perkutāno koronāro operāciju iepriekšējo 6 mēnešu laikā.
Use of gastroprotective agents and low dose aspirin were permitted in the studies.
Pētījumu laikā bija atļauts lietot gastroprotektīvos līdzekļus un mazas aspirīna devas.
Overall Safety:
Kopējie dati par drošību:
20 There was no significant difference between etoricoxib and diclofenac in the rate of cardiovascular thrombotic events.
Nozīmīgas atšķirības etorikoksiba un diklofenaka trombotisko kardiovaskulāro blakusparādību skaita ziņā netika novērotas.
Cardiorenal adverse events were observed more frequently with etoricoxib than with diclofenac, and this effect was dose-dependent (see specific results below).
Kardiorenālas nevēlamās blakusparādības etorikoksiba grupā tika novērotas biežāk kā diklofenaka grupā, un šī iedarbība bija atkarīga no devas (konkrētos rezultātus skatīt zemāk).
Gastrointestinal and hepatic adverse events were observed significantly more frequently with diclofenac than etoricoxib.
Ar kuņģa un zarnu traktu un aknām saistītas nevēlamās blakusparādības daudz biežāk tika novērotas diklofekana grupā nekā etorikoksiba grupā.
The incidence of adverse experiences in EDGE and EDGE II and of adverse experiences considered serious or resulting in discontinuation in the MEDAL study was higher with etoricoxib than diclofenac.
EDGE un EDGE II novērotās blakusparādības un par nopietnām uzskatītās blakusparādības vai blakusparādības, kā rezultātā tika pārtraukta piedalīšanās MEDAL pētījumā, biežāk novēroja ar etorikoksiba nekā diklofenaka grupā.
Cardiovascular safety results:
Kardiovaskulārās drošības dati:
The rate of confirmed thrombotic cardiovascular serious adverse events (consisting of cardiac, cerebrovascular, and peripheral vascular events) was comparable between etoricoxib and diclofenac, and data are summarized in the table below.
Konstatētais nopietno trombotisko kardiovaskulāro blakusparādību skaits (kas sastāvēja no sirds, cerebrovaskulārajām un perifēro asinsvadu parādībām) etorikoksiba un diklofenaka grupā bija līdzīgs, un dati apkopoti tabulā zemāk.
There were no statistically significant differences in thrombotic event rates between etoricoxib and diclofenac across all subgroups analyzed including patient categories across a range of baseline cardiovascular risk.
Nebija statistiski ticamas atšķirības trombotisko parādību skaita ziņā etorikoksibam un diklofenakam visās analizētajās apakšgrupās, ieskaitot pacientus, kuriem pētījuma sākumā bija dažādi kardiovaskulārā riska faktori.
When considered separately, the relative risks for confirmed thrombotic cardiovascular serious adverse events with etoricoxib 60 mg or 90 mg compared with diclofenac 150 mg were similar.
Apskatot atsevišķi, apstiprinātu trombotisko kardiovaskulāro nopietno blakusparādību relatīvais risks bija līdzīgs etorikoksibam 60 mg vai 90 mg, salīdzinot ar diklofenaku 150 mg.
Table 1:
20 1.
Rates of Confirmed Thrombotic CV Events (Pooled MEDAL Program)
Apstiprinātais trombotisko KV notikumu rādītājs (apvienotā MEDAL programma)
Etoricoxib
Etorikoksibs
Diclofenac
Diklofenaks
Between
Terapiju
(N=16819)
(N=16819)
(N=16483)
(N=16483)
Treatment
salīdzinājums
25836 Patient- Years
25836 pacientgadi
24766 Patient- Years
24766 pacientgadi
Rate† (95% CI)
Rādītājs§ (95% TI)
Relative Risk (95% CI)
Relatīvais risks (95% TI)
Confirmed Thrombotic Cardiovascular Serious Adverse Events
Apstiprinātas nopietnās trombotiskās kardiovaskulārās nevēlamās blakusparādības Atbilstoši protokolam Uzsākta ārstēšana Apstiprinātas kardiālas parādības
Per-protocol Intent-to-treat
Atbilstoši protokolam Uzsākta ārstēšana
Confirmed Cerebrovascular Events
Apstiprinātas cerebrovaskulāras parādības Atbilstoši protokolam Uzsākta ārstēšana Apstiprinātas perifēro asinsvadu parādības
Confirmed Peripheral Vascular Events
Atbilstoši protokolam Uzsākta ārstēšana §
Events per 100 Patient-Years; CI=confidence interval N=total number of patients included in Per-protocol population
parādību skaits uz 100 pacientgadiem; TI= ticamības intervāls N= kopējais protokola populācijā iesaistīto pacientu skaits
Per-protocol: all events on study therapy or within 14 days of discontinuation (excluded: patients who took< 75% of their study medication or took non-study NSAIDs > 10% of the time).
Atbilstoši protokolam: visas parādības pētījuma terapijas laikā vai līdz 14 dienām pēc pabeigšanas (izslēgti: pacienti, kuri lietoja < 75% no pētījuma zālēm vai lietoja ne- pētījuma NPL > 10% no pētījuma laika).
Intent-to-treat: all confirmed events up to the end of the trial (included patients potentially exposed to non-study interventions following discontinuation of study medication).
Uzsākta ārstēšana: visas apstiprinātās parādības līdz pat pētījuma beigām (ieskaitot pacientus, kuri iespējams tika pakļauti ne- pētījuma terapijai pēc pētījuma terapijas pabeigšanas).
Total number of patients randomised, n= 17412 on etoricoxib and 17289 on diclofenac.
Kopējais randomizēto pacientu skaits n=17412 etorikoksiba un 17289 diklofenaka grupā.
CV mortality, as well as overall mortality, was similar between the etoricoxib and diclofenac treatment groups.
KV mirstība, kā arī kopējā mirstība, etorikoksiba un diklofenaka terapijas grupās bija līdzīga.
Cardiorenal Events:
Kardiorenālas parādības:
Approximately 50% of patients enrolled in the MEDAL study had a history of hypertension at baseline.
Aptuveni 50% MEDAL pētījumā iesaistīto pacienu anamnēzē pētījuma sākumā bija hipertensija.
In the study, the incidence of discontinuations due to hypertension-related adverse events was statistically significantly higher for etoricoxib than for diclofenac.
Statistiski ticami vairāk pacientu pētījumu pārtrauca ar hipertensiju saistītu blakusparādību dēļ etrorikoksiba grupā, salīdzinot ar diklofenaku.
21 diclofenac 150 mg but was higher for etoricoxib 90 mg compared to diclofenac 150 mg (statistically significant for 90 mg etoricoxib vs.
Sastrēguma sirds mazspējas nevēlamo blakusparādību sastopamība (pārtraukšana vai nopietns gadījums) bija līdzīga etorikoksibam 60 mg, salīdzinot ar diklofenaku 150 mg; tomēr šo parādību skaits bija lielāks etorikoksiba 90 mg grupā, salīdzinot ar diklofenaka 150 mg grupu (statistiski ticami etorikoksibam 90 mg, salīdzinot ar diklofenaku 150 mg MEDAL OA pacientu grupā).
The incidence of confirmed congestive heart failure adverse events (events that were serious and resulted in hospitalisation or a visit to an emergency department) was non-significantly higher with etoricoxib than diclofenac 150 mg, and this effect was dose-dependent.
Sastrēguma sirds mazspējas nevēlamo blakusparādību sastopamība (gadījumi, kas bija nopietni un izraisīja hospitalizāciju vai neatliekamās palīdzības nodaļas apmeklējumu) etorikoksibam, salīdzinot ar diklofenaku 150 mg, nebija būtiski lielāka, un šis efekts bija atkarīgs no devas.
The incidence of discontinuations due to edema-related adverse events was higher for etoricoxib than diclofenac 150 mg, and this effect was dose-dependent (statistically significant for etoricoxib 90 mg, but not for etoricoxib 60 mg).
Lietošanas pārtraukšanu ar tūsku saistītu nevēlamo blakusparādību dēļ biežāk novēroja etorikoksibam kā diklofenakam 150 mg, un šis efekts bija atkarīgs no devas (statistiski ticami etorikoksibam 90 mg, bet ne etorikoksibam 60 mg).
The cardiorenal results for EDGE and EDGE II were consistent with those described for the MEDAL Study.
Kardiorenālie rezultāti no EDGE un EDGE II saskanēja ar MEDAL pētījumā aprakstītajiem.
In the individual MEDAL Program studies, for etoricoxib (60 mg or 90 mg), the absolute incidence of discontinuation in any treatment group was up to 2.6% for hypertension, up to 1.9% for edema, and up to 1.1% for congestive heart failure, with higher rates of discontinuation observed with etoricoxib 90 mg than etoricoxib 60 mg.
Atsevišķos MEDAL programmas pētījumos ar etorikoksibu (60 mg vai 90 mg) absolūtais pārtraukšanu skaits jebkurā no terapijas grupām bija līdz pat 2, 6% hipertensijas dēļ, līdz 1, 9% tūskas dēļ un līdz 1, 1% sastrēguma sirds mazspējas dēļ, biežāk pārtraukšanu novēroja etorikoksiba 90 mg grupā, nekā etorikoksiba 60 mg grupā.
MEDAL Program Gastrointestinal Tolerability Results:
MEDAL programmas rezultāti par panesamību kuņģa un zarnu traktā
A significantly lower rate of discontinuations of treatment for any clinical (e. g., dyspepsia, abdominal pain, ulcer) GI adverse event was observed with etoricoxib compared with diclofenac within each of the three component studies of the MEDAL Program.
21 Katrā no trīs MEDAL programmas pētījumiem ar etorikoksibu novēroja ticami mazāku terapijas pārtraukšanas skaitu jebkādu klīnisku (piemēram, dispepsija, sāpes vēderā, čūla) KZ trakta nevēlamo blakusparādību dēļ, salīdzinot ar diklofenaku.
The rates of discontinuations due to adverse clinical GI events per hundred patient-years over the entire period of study were as follows:
Lietošanas pārtraukšanas rādītājs nevēlamu klīnisku KZ trakta parādību dēļ, rēķinot uz simts pacientgadiem visa pētījuma laikā, bija šāds:
3.23 for etoricoxib and 4.96 for diclofenac in the MEDAL Study; 9.12 with etoricoxib and 12.28 with diclofenac in the EDGE study; and 3.71 with etoricoxib and 4.81 with diclofenac in the EDGE II study.
3, 23 etorikoksiba un 4, 96 diklofenaka grupā MEDAL pētījumā; 9, 12 etorikoksiba un 12, 28 diklofenaka grupā EDGE pētījumā un 3, 71 etorikoksiba un 4, 81 diklofenaka grupā EDGE II pētījumā.
Overall upper GI events were defined as perforations, ulcers and bleeds.
MEDAL programmas rezultāti par drošību attiecībā uz kuņģa un zarnu traktu Kopumā augšējā KZ trakta parādības ietvēra perforācijas, čūlas un asiņošanas.
The subset of overall upper GI events considered complicated included perforations, obstructions, and complicated bleeding; the subset of upper GI events considered uncomplicated included uncomplicated bleeds and uncomplicated ulcers.
Kopējumā augšējā KZ trakta parādību, ko uzskatīja par komplicētiem, apakšgrupa ietvēra perforācijas, obstrukcijas un komplicētas asiņošanas; augšējā KZ trakta parādību, ko neuzskatīja par komplicētām, apakšgrupa ietvēra vienkāršas asiņošanas un vienkāršas čūlas.
A significantly lower rate of overall upper GI events was observed with etoricoxib compared to diclofenac.
Ticami mazāku kopējo augšējā KZ trakta parādību skaitu novēroja etorikoksiba grupā, salīdzinot ar diklofenaka grupu.
There was no significant difference between etoricoxib and diclofenac in the rate of complicated events.
Nebija ticamas atšķirības etorikoksiba un diklofenaka izraisīto komplicēto parādību skaita ziņā.
For the subset of upper GI hemorrhage events (complicated and uncomplicated combined), there was no significant difference between etoricoxib and diclofenac.
Apakšgrupā ar novērotām augšējā KZ trakta asiņošanām (gan komplicētas, gan vienkāršas) nozīmīgas atšķirības etorikoksiba un diklofenaka grupās nenovēroja.
The upper GI benefit for etoricoxib compared with diclofenac was not statistically significant in patients taking concomitant low-dose aspirin (approximately 33% of patients).
Pacientiem, kuri vienlaikus lietoja mazas aspirīna devas (aptuveni 33% pacientu), etorikoksiba pārākums attiecībā uz augšējā KZ trakta parādībām, salīdzinot ar diklofenaku, nebija statistiski nozīmīgs.
The rates per hundred patient-years of confirmed complicated and uncomplicated upper GI clinical events (perforations, ulcers and bleeds (PUBs)) were 0.67 (95% CI 0.57, 0.77) with etoricoxib and 0.97 (95% CI 0.85, 1.10) with diclofenac, yielding a relative risk of 0.69 (95% CI 0.57, 0.83).
Apstiprināto komplicēto un vienkāršo augšējā KZ trakta daļas klīnisko parādību (perforāciju, čūlu un asiņošanu (PČA)) rādītājs, rēķinot uz simts pacientgadiem, bija 0, 67 (95% TI 0, 57; 0, 77), lietojot etorikoksibu, un 0, 97 (95% TI 0, 85; 1, 1), lietojot diklofenaku, ar relatīvo risku 0, 69 (95% TI 0, 57; 0, 83).
2.78 [95% CI 2.14, 3.56] events per hundred patient-years for etoricoxib and diclofenac, respectively.
Tika vērtēts apstiprināto augšējā KZ trakta parādību skaits gados vecākiem pacientiem, un lielāko samazinājumu novēroja pacientiem ≥ 75 gadiem (1, 35 [95% TI 0, 94; 1, 87], salīdzinot ar 2, 78 [95% TI 2, 14; 3, 56] uz simts pacientgadiem, attiecīgi etorikoksibam un diklofenakam.
The rates of confirmed lower GI clinical events (small or large bowel perforation, obstruction, or hemorrhage, (POBs)) were not significantly different between etoricoxib and diclofenac.
Apstiprināto apakšējās KZ trakta daļas klīnisko parādību (tievās vai resnās zarnas perforācija, obstrukcija vai asiņošana (POA)) skaits etorikoksiba un diklofenaka grupā būtiski neatšķīrās.
Etoricoxib was associated with a statistically significantly lower rate of discontinuations due to hepatic- related adverse experiences than diclofenac.
MEDAL programmas rezultāti par drošību attiecībā uz aknām Etorikoksiba grupā, salīdzinot ar diklofenaku, novēroja statistiski ticami mazāku pārtraukšanu skaitu, ko izraisīja ar aknām saistītas nevēlamās blakusparādības.
In the pooled MEDAL Program, 0.3% of patients on etoricoxib and 2.7% of patients on diclofenac discontinued due to hepatic-related adverse experiences.
Apvienotajā MEDAL programmā 0, 3% etorikoksiba grupas pacientu un 2, 7% diklofenaka grupas pacientu lietošanu pārtrauca ar aknām saistītu nevēlamo blakusparādību dēļ.
The rate per hundred patient-years was 0.22 on etoricoxib and 1.84 for diclofenac (p-value was < 0.001 for etoricoxib vs. diclofenac).
Rādītājs uz simts pacientgadiem, bija 0, 22 etorikoksiba un 1, 84 diklofenaka grupā (p vērtība bija < 0, 001 etorikoksiba grupā, salīdzinot ar diklofenaku).
However, most hepatic adverse experiences in the MEDAL Program were non-serious.
Papildus dati par drošību attiecībā uz trombotiskām kardiovaskulārām parādībām U
Additional Thrombotic Cardiovascular Safety Data In clinical studies excluding the MEDAL Program Studies, approximately 3100 patients were treated with etoricoxib ≥ 60 mg daily for 12 weeks or longer.
Klīniskajos pētījumos, izņemot MEDAL programmas pētījumus, aptuveni 3100 pacientu tika ārstēti ar etorikoksibu ≥60 mg dienā 12 nedēļas vai ilgāk.
There was no discernible difference in the rate of confirmed serious thrombotic cardiovascular events between patients receiving etoricoxib ≥ 60 mg, placebo, or non-
Netika novērotas atšķirības apstiprinātu nopietnu trombotisko kardiovaskulāro parādību skaita ziņā pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu ≥630 mg vai ne - naproksēna NPL.
However, the rate of these events was higher in patients receiving etoricoxib compared with those receiving naproxen 500 mg twice daily.
Tomēr šādu gadījumu skaits bija lielāks pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu, salīdzinot ar tiem, kuri lietoja naproksēnu 500 mg divas reizes dienā.
The difference in antiplatelet activity between some COX-1 inhibiting NSAIDs and selective COX-2 inhibitors may be of clinical significance in patients at risk of thrombo-embolic events.
Pētījumos, kuru ilgums bija tikai no 6 līdz 12 nedēļām, nekonstatēja būtiskas atšķirības šo parādību skaita ziņā pacientiem, kuri saņēma etorikoksibu vai placebo.
Selective COX-2 inhibitors reduce the formation of systemic (and therefore possibly endothelial) prostacyclin without affecting platelet thromboxane.
Dažu COX- 1 inhibējošo NPL un selektīvo COX- 2 inhibitoru antiagregantu darbības atšķirībai var būt klīniska nozīme pacientiem ar trombemboliju risku.
The clinical relevance of these observations has not been established.
Selektīvie COX- 2 inhibitori samazina sistēmisko (un tāpēc, iespējams, endotēlija) prostaciklīna veidošanos, neietekmējot tromboksānu trombocītos.
Additional Gastrointestinal Safety Data In two 12-week double-blind endoscopy studies, the cumulative incidence of gastroduodenal ulceration was significantly lower in patients treated with etoricoxib 120 mg once daily than in patients treated with either naproxen 500 mg twice daily or ibuprofen 800 mg three times daily.
Divos 12 nedēļu ilgos dubultmaskētos endoskopijas pētījumos kuņģa- zarnu trakta čūlu kumulatīvās incidences rādītājs pacientiem, kuri tika ārstēti ar etorikoksibu 120 mg vienreiz dienā, bija ievērojami mazāks nekā pacientiem, kuri tika ārstēti vai nu ar naproksēnu 500 mg divas reizes dienā vai ibuprofēnu 800 mg trīs reizes dienā.
Etoricoxib had a higher incidence of ulceration as compared to placebo.
Čūlu kumulatīvās incidences rādītājs bija augstāks etorikoksiba grupā, salīdzinot ar placebo.
Renal Function Study in the Elderly A randomized, double-blind, placebo-controlled, parallel-group study evaluated the effects of 15 days of treatment of etoricoxib (90 mg), celecoxib (200 mg bid), naproxen (500 mg bid) and placebo on urinary sodium excretion, blood pressure, and other renal function parameters in subjects 60 to 85 years of age on a 200-mEq/ day sodium diet.
Randomizētā, dubultaklā, placebo kontrolētā, paralēlu grupu 15 dienu ilgā pētījumā vērtēja etorikoksiba (90 mg), celekoksiba (200 mg divas reizes dienā), naproksēna (500 mg divas reizes dienā) terapijas un placebo ietekmi uz nātrija urīna ekskrēciju, asinsspiedienu un citiem nieru funkciju rādītājiem 60 līdz 85 gadus veciem pacientiem ar diētu 200 mEq nātrija dienā.
Etoricoxib, celecoxib, and naproxen had similar effects on urinary sodium excretion over the 2 weeks of treatment.
5. 2
Absorption Orally administered etoricoxib is well absorbed.
Absorbcija Iekšķīgi lietots etorikoksibs labi uzsūcas.
The absolute bioavailability is approximately 100%.
Absolūtā bioloģiskā pieejamība ir aptuveni 100%.
Following 120 mg once-daily dosing to steady state, the peak plasma concentration (geometric mean Cmax = 3.6 µg/ ml) was observed at approximately 1 hour (Tmax) after administration to fasted adults.
Lietojot devu 120 mg vienreiz dienā līdz līdzsvara koncentrācijai, maksimālā koncentrācija plazmā (vidējais ģeometriskais Cmax=3, 6 µg/ ml) tika konstatēta aptuveni 1 stundu (Tmax) pēc lietošanas tukšā dūšā pieaugušajiem.
The geometric mean area under the curve (AUC0-24hr) was 37.8 µg• hr/ ml.
Vidējais ģeometriskais zemlīknes zemlīknes (AUC 0- 24h) bija 37, 8 µg· hr/ ml.
The pharmacokinetics of etoricoxib are linear across the clinical dose range.
Visā klīnisko devu diapazonā etorikoksiba farmakokinētika ir lineāra.
Dosing with food (a high-fat meal) had no effect on the extent of absorption of etoricoxib after administration of a 120-mg dose.
Lietošanai kopā ar pārtiku (taukiem bagāta maltīte) nebija klīniski nozīmīgas ietekmes uz 120 mg etorikoksiba absorbcijas apjomu.
The rate of absorption was affected, resulting in a 36% decrease in Cmax and an increase in Tmax by 2 hours.
Absorbcijas rādītāja ietekmes rezultātā Cmax samazinājās par 36% un Tmax palielinājās par 2 stundām.
These data are not considered clinically significant.
Šiem datiem nav klīniskas nozīmes.
In clinical trials, etoricoxib was administered without regard to food intake.
Klīniskos pētījumos etorikoksibu nozīmēja neatkarīgi no ēdienreizēm.
Distribution Etoricoxib is approximately 92% bound to human plasma protein over the range of concentrations of 0.05 to 5 µg/ ml.
Izplatība Koncentrācijas diapazonā 0, 05 līdz 5 µg/ ml aptuveni 92% etorikoksiba saistās ar cilvēka plazmas olbaltumvielām.
The volume of distribution at steady state (Vdss) was approximately 120 l in humans.
Cilvēkam līdzsvara koncentrācijas izplatības tilpums (Vdss) ir aptuveni 120 l.
Etoricoxib crosses the placenta in rats and rabbits, and the blood-brain barrier in rats.
Etorikoksibs šķērso placentāro barjeru žurkām un trušiem, kā arī hematoencefālo barjeru žurkām.
Metabolism Etoricoxib is extensively metabolised with < 1% of a dose recovered in urine as the parent drug.
Metabolisms Etorikoksibs intensīvi metabolizējas, un < 1% devas tika atklāts neizmainītā veidā urīnā.
The major route of metabolism to form the 6’ -hydroxymethyl derivative is catalyzed by CYP enzymes.
Galveno metabolisma ceļu, veidojot 6 ’ - hidroksimetil atvasinājumu, katalizē CYP enzīmi.
CYP3A4 appears to contribute to the metabolism of etoricoxib in vivo.
Pētījumos in vivo tika konstatēts, ka CYP3A4 veicina etorikoksiba metabolismu.
In vitro studies indicate that CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 and CYP2C19 also can catalyse the main metabolic pathway, but their quantitative roles in vivo have not been studied.
In vitro pētījumi liecināja, ka CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 un CYP2C19 katalizē arī galveno metabolisma ceļu, bet to kvantitatīvie rādītāji in vivo nav pētīti.
Five metabolites have been identified in man.
Cilvēkam identificēti pieci metabolīti.
The principal metabolite is the 6’ -carboxylic acid derivative of etoricoxib formed by further oxidation of the 6’ -hydroxymethyl derivative.
Galvenais metabolīts ir etorikoksiba 6 ’ - karboksilskābes atvasinājums, kas rodas tālāk oksidējoties 6 ’ - hidroksimetil atvasinājumam.
These principal metabolites either demonstrate no measurable activity or are only weakly active as COX-2 inhibitors.
Šie galvenie metabolīti vai nu neuzrāda nosakāmu (izmērāmu) ciklooksigenāzes inhibīcijas aktivitāti vai arī ir tikai vāji aktīvi COX- 2 inhibitori.
None of these metabolites inhibit COX-1.
Neviens no šiem metabolītiem neinhibē COX- 1.
23 Following administration of a single 25-mg radiolabeled intravenous dose of etoricoxib to healthy subjects, 70% of radioactivity was recovered in urine and 20% in faeces, mostly as metabolites.
Eliminācija Pēc vienas 25 mg radioaktīvi iezīmētas intravenozas etorikoksiba devas veseliem subjektiem 70% radioaktivitātes tika konstatēts urīnā un 20% fēcēs, pārsvarā metabolītu veidā.
Less than 2% was recovered as unchanged drug.
Mazāk nekā 2% tika konstatēts neizmainītā veidā.
Elimination of etoricoxib occurs almost exclusively through metabolism followed by renal excretion.
Etorikoksiba eliminācija notiek gandrīz vienīgi metabolisma ceļā ar sekojošu izdalīšanos ar urīnu.
Steady state concentrations of etoricoxib are reached within seven days of once daily administration of 120 mg, with an accumulation ratio of approximately 2, corresponding to a half-life of approximately 22 hours.
Etorikoksiba līdzsvara koncentrācija tiek sasniegta 7 dienās pēc 120 mg devas lietošanas vienreiz dienā, uzkrāšanās rādītājs ir 2, bet atbilstošais eliminācijas pusperiods - aptuveni 22 stundas.
The plasma clearance after a 25-mg intravenous dose is estimated to be approximately 50 ml/ min.
Plazmas klīrenss pēc intravenozas 25 mg devas ir aptuveni 50 ml/ min.
Characteristics in patients
Raksturojums pacientiem
Pharmacokinetics in the elderly (65 years of age and older) are similar to those in the young.
Gados vecāki pacienti Farmakokinētika gados vecākiem pacientiem (65 gadu veciem un vecākiem) ir līdzīga kā jauniem cilvēkiem.
The pharmacokinetics of etoricoxib are similar between men and women.
23 Dzimums Etorikoksiba farmakokinētika vīriešiem un sievietēm ir līdzīga.
Patients with mild hepatic dysfunction (Child-Pugh score 5-6) administered etoricoxib 60 mg once daily had an approximately 16% higher mean AUC as compared to healthy subjects given the same regimen.
Aknu funkcijas traucējumi Pacientiem ar vieglu aknu mazspēju (5- 6 punkti pēc Child- Pugh skalas), kuriem ordinēja etorikoksibu 60 mg vienreiz dienā, bija vidēji par 16% augstāks AUC nekā veseliem brīvprātīgajiem, kuri saņēma tādu pašu kursu.
Patients with moderate hepatic dysfunction (Child-Pugh score 7-9) administered etoricoxib 60 mg every other day had similar mean AUC to the healthy subjects given etoricoxib 60 mg once daily; etoricoxib 30 mg once daily has not been studied in this population.
Pacientiem ar vidēji smagiem aknu funkcijas traucējumiem (7- 9 punkti pēc Child- Pugh skalas), kuriem ordinēja etorikoksibu 60 mg katru otro dienu, bija līdzīgs AUC kā veseliem brīvprātīgajiem, kuri lietoja 60 mg katru dienu: šai pacientu grupai nav veikti pētījumi ar 30 mg etorikoksiba vienu reizi dienā.
There are no clinical or pharmacokinetic data in patients with severe hepatic dysfunction (Child-Pugh score ≥ 10).
Nav klīnisko un farmakokinētisko datu par zāļu lietošanu pacientiem ar smagiem aknu funkcijas traucējumiem (≥10 punkti pēc Child- Pugh skalas).
(See sections 4.2 and 4.3.)
(Skatīt apakšpunktus 4. 2 un 4. 3).
The pharmacokinetics of a single dose of etoricoxib 120 mg in patients with moderate to severe renal insufficiency and patients with end-stage renal disease on hemodialysis were not significantly different from those in healthy subjects.
Nieru funkciju traucējumi Vienas 120 mg etorikoksiba devas farmakokinētika pacientiem ar vidēju vai smagu nieru mazspēju un dializējamiem pacientiem ar nieru slimību terminālā stadijā ievērojami neatšķīrās no farmakokinētikas veseliem brīvprātīgajiem.
(See sections 4.3 and 4.4.)
Hemodialīzei bija niecīga nozīme izvadīšanā (dialīzes klīrenss aptuveni 50 ml/ min). (Skatīt apakšpunktus 4. 3 un 4. 4).