qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
See BOXED INFORMATION ON HYPERSENSITIVITY REACTIONS in section 4.4 and section 4.8.
Izlasiet IERĀMĒTO INFORMĀCIJU PAR HIPERSENSITIVITĀTES REAKCIJĀM apakšpunktā 4. 4 un 4. 8.
Trizivir is contraindicated in patients with end-stage renal disease.
Trizivir ir kontrindicēts pacientiem ar nieru slimībām terminālās stadijās.
Trizivir is contraindicated in patients with hepatic impairment.
Trizivir ir kontrindicēts pacientiem ar aknu mazspēju.
Due to the active substance zidovudine, Trizivir is contraindicated in patients with abnormally low neutrophil counts (< 0.75 x 109/ l), or abnormally low haemoglobin levels (< 7.5 g/ dl or 4.65 mmol/ l) (see section 4.4).
Aktīvās vielas zidovudīna dēļ Trizivir ir kontrindicēts pacientiem ar patoloģiski zemu neitrofilu skaitu (< 0, 75 x 109 / l) vai patoloģiski zemiem hemoglobīna rādītājiem (< 7, 5 g/ dl vai 4, 65 mmol/ l) (skatīt apakšpunktu 4. 4).
The special warnings and precautions relevant to abacavir, lamivudine and zidovudine are included in this section.
Šajā sadaļā iekļauti īpaši brīdinājumi, kas attiecas uz abakaviru, lamivudīnu un zidovudīnu.
There are no additional precautions or warnings relevant to the combination Trizivir.
Nav papildus brīdinājumu, kas attiektos uz to kombināciju Trizivir.
Hypersensitivity Reaction (see also section 4.8):
Hipersensitivitātes reakcija (skatīt arī apakšpunktu 4. 8):
In clinical studies approximately 5% of subjects receiving abacavir (which is also the active substance of Ziagen) develop a hypersensitivity reaction.
Klīniskajos pētījumos aptuveni 5% pacientu, kas lietoja abakaviru (kas ir arī Ziagen aktīvā viela), attīstījās hipersensitivitātes reakcija.
Some of these cases were life-threatening and resulted in a fatal outcome despite taking precautions.
Dažos gadījumos tā bija dzīvību apdraudoša un beidzās letāli, kaut arī tika veikti atbilstoši pasākumi.
Based on the prospective study CNA106030 (PREDICT-1), use of pre-therapy screening for the HLA-B*5701 allele and subsequently avoiding abacavir in patients with this allele significantly reduced the incidence of abacavir hypersensitivity reactions.
Ņemot vērā prospektīvā pētījuma CNA106030 (PREDICT- 1) rezultātus, HLA- B* 5701 alēles pirmsterapijas skrīnings un turpmāka izvairīšanās no abakavira pacientiem, kuriem ir šī alēle, nozīmīgi mazināja abakavira izraisītu paaugstinātas jutības reakciju biežumu.
As a consequence, before initiating treatment with abacavir, screening for carriage of the HLA- B*5701 allele should be performed in any HIV-infected patient, irrespective of racial origin.
Tādēļ pirms ārstēšanas sākšanas ar abakaviru visiem ar HIV inficētajiem pacientiem neatkarīgi no rases piederības būtu nepieciešams veikt skrīningu par HLA- B* 5701 alēles nēsāšanu.
3 In any patient treated with abacavir, the clinical diagnosis of suspected hypersensitivity reaction must remain the basis of clinical decision-making.
3 diagnozei jābūt klīniskā lēmuma pieņemšanas pamatā.
Therefore, even in the absence of HLA-B*5701 allele, it is important to permanently discontinue abacavir and not rechallenge with abacavir if a hypersensitivity reaction cannot be ruled out on clinical grounds, due to the potential for a severe or even fatal reaction.
Tāpēc, pat ja nav HLA - B* 5701 alēles, potenciālās smagās vai pat letālās reakcijas dēļ ir svarīgi pilnīgi pārtraukt abakavira lietošanu un to neatsākt, ja klīniski nav iespējams izslēgt paaugstinātas jutības reakciju.
Skin patch testing was used as a research tool for the PREDICT-1 study but has no utility in the clinical management of patients and therefore should not be used in the clinical setting.
PREDICT- 1 pētījumā par izpētes līdzekli tika izmantots ādas plākstera tests, taču tas nav lietderīgs klīniskā pacientu ārstēšanā, tāpēc to nevajadzētu izmantot klīnikas apstākļos.
4 symptoms of a hypersensitivity reaction.
Pacientiem, kam terapijas laikā tiek diagnosticēta hipersensitivitāte, Trizivir lietošana nekavējoties JĀPĀRTRAUC.
If a hypersensitivity reaction cannot be ruled out, Trizivir or any other medicinal product containing abacavir (i. e.
Pacienti, kas pārtraukuši terapiju hipersensitivitātes reakcijas dēļ, NEKAD NEDRĪKST atsākt Trizivir vai citu abakaviru saturošu medikamentu (t. i., Kivexa, Ziagen) lietošanu.
Kivexa, Ziagen) must not be restarted.
Ja nav iespējams izslēgt hipersensitivitātes reakciju, Trizivir vai kāda cita abakaviru saturoša medikamenta (t. i., Kivexa, Ziagen) lietošana nedrīkst tikt atsākta.
Hypersensitivity reactions with rapid onset, including life-threatening reactions have occurred after restarting abacavir in patients who had only one of the key symptoms of hypersensitivity (skin rash, fever, gastrointestinal, respiratory or constitutional symptoms such as lethargy and malaise) prior to stopping abacavir.
4 Pēc abakavira terapijas atsākšanas ir bijušas straujas, tai skaitā dzīvībai bīstamas hipersensitivitātes reakcijas pacientiem, kam pirms abakavira lietošanas pārtraukšanas bija bijis tikai viens no hipersensitivitātes pamatsimptomiem (izsitumi, drudzis, gastrointestinālie, respiratorie vai vispārējie simptomi, piemēram, letarģija un vispārējs vājums).
In both cases if a decision is made to restart Trizivir this must be done in a setting where medical assistance is readily available.
Abos gadījumos, ja izlemts atsākt Trizivir terapiju, tas jāveic apstākļos, kur nekavējoties ir pieejama medicīniskā palīdzība.
- Patients must be made aware of the possibility of a hypersensitivity reaction to abacavir
- Pacienti ir jābrīdina par hipersensitivitātes reakcijas iespēju pret abakviru, kura var apdraudēt
that may result in a life-threatening reaction or death.
dzīvību vai izraisīt nāvi.
- Patients developing signs or symptoms possibly linked with a hypersensitivity reaction
- Pacientiem, kam parādās pazīmes vai simptomi, kas varētu būt saistīti ar hipersensitivitātes
MUST CONTACT their doctor IMMEDIATELY.
reakciju, IR NEKAVĒJOTIES JĀSAZINĀS ar savu ārstu!
- Patients who are hypersensitive to abacavir should be reminded that they must never
- Pacientiem, kuriem ir paaugstināta jutība pret abakaviru, jāatgādina, ka tie nekad nedrīkst atsākt
take Trizivir or any other medicinal product containing abacavir (i. e.
Trizivir vai jebkura cita abakaviru saturoša medikamenta (t. i.
Kivexa, Ziagen) again.
Kivexa, Ziagen) lietošanu.
- In order to avoid restarting Trizivir, patients who have experienced a hypersensitivity reaction
- Lai novērstu atkārtotu Trizivir lietošanu, pacientiem, kuriem bijusi hipersensitivitātes reakcija,
should dispose of their remaining Trizivir tablets in their possession in accordance with the local requirements, and ask their doctor or pharmacist for advice.
jārīkojas ar neizlietotajām Trizivir tabletēm saskaņā ar vietējām prasībām un jālūdz ārsta vai farmaceita padoms.
- Patients who have stopped Trizivir for any reason, and particularly due to possible adverse
- Pacientiem, kuri jebkādu iemeslu dēļ ir pārtraukuši Trizivir lietošanu, īpaši ja iemesls ir bijis
- reactions or illness, must be advised to contact their doctor before restarting.
iespējama blakne vai saslimšana, pirms medikamenta lietošanas atsākšanas ir jāsazinās ar savu ārstu.
Patients should be advised of the importance of taking Trizivir regularly.
- Pacienti jāinformē, ka ir svarīgi lietot Trizivir regulāri.
- Each patient should be reminded to read the Package Leaflet included in the Trizivir pack.
- Katram pacientam jāatgādina izlasīt lietošanas instrukciju, kas atrodas Trizivir iepakojumā.
They should be reminded of the importance of removing the Alert Card included in the pack, and keeping it with them at all times.
Tiem jāatgādina, cik svarīgi ir izņemt brīdinājuma kartīti no iepakojuma un vienmēr nēsāt sev līdzi.
Early symptoms (symptomatic hyperlactatemia) include benign digestive symptoms (nausea, vomiting and abdominal pain), non-specific malaise, loss of appetite, weight loss, respiratory symptoms (rapid and/ or deep breathing) or neurological symptoms (including motor weakness).
Pie agrīniem simptomiem (simptomātiskas hiperlaktatēmijas) pieder labdabīgi gremošanas trakta simptomi (slikta dūša, vemšana un sāpes vēderā), nespecifisks vispārējs vājums, apetītes zudums, svara zudums, elpošanas sistēmas simptomi (strauja un / vai dziļa elpošana) vai neiroloģiskie simptomi (ieskaitot motoru vājumu).
Treatment with nucleoside analogues should be discontinued in the setting of symptomatic hyperlactatemia and metabolic/ lactic acidosis, progressive hepatomegaly, or rapidly elevating aminotransferase levels.
Ārstēšana ar nukleozīdu analogiem jāpārtrauc, rodoties simptomātiskai hiperlaktatēmijai un metaboliskai acidozei / laktacidozei, progresējošai hepatomegālijai vai straujam aminotransferāžu līmeņa pieaugumam.
Caution should be exercised when administering nucleoside analogues to any patient (particularly obese women) with hepatomegaly, hepatitis or other known risk factors for liver disease and hepatic
Ir jābūt piesardzīgiem, nozīmējot nukleozīdu analogus jebkuram pacientam (īpaši sievietēm ar aptaukošanos), kam ir hepatomegālija, hepatīts vai citi zināmi aknu slimību un aknu steatozes riska faktori (ieskaitot noteiktus medikamentus un alkoholu).
Patients at increased risk should be followed closely.
5 Pacienti ar paaugstinātu riska pakāpi ir rūpīgi jānovēro.
Lipodystrophy: combination antiretroviral therapy has been associated with the redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients.
Kombinēta antiretrovīrusu terapija ir bijusi saistīta ar ķermeņa tauku pārdali (lipodistrofiju) HIV pacientiem.
Haematological adverse reactions: anaemia, neutropenia and leucopenia (usually secondary to neutropenia) can be expected to occur in patients receiving zidovudine.
Hematoloģiskās blaknes: ir paredzams, ka pacientiem, kas lieto zidovudīnu, var rasties anēmija, neitropēnija un leikocitopēnija (parasti sekundāra sakarā ar neitropēniju).
Haematological parameters should therefore be carefully monitored (see section 4.3) in patients receiving Trizivir.
Tādēļ nepieciešams rūpīgi novērot hematoloģiskos rādītājus (skatīt apakšpunktu 4. 3) pacientiem, kas lieto Trizivir.
These haematological effects are not usually observed before four to six week’ s therapy.
Šīs hematoloģiskās blaknes parasti neparādās ātrāk kā četras līdz sešas nedēļas pēc terapijas sākuma.
In patients with early HIV disease haematological adverse reactions are infrequent.
Pacientiem ar HIV slimību agrīnā stadijā hematoloģiskās blaknes novēro reti.
Additionally dosage adjustment of zidovudine may be required if severe anaemia or myelosuppression occurs during treatment with Trizivir, or in patients with pre-existing bone marrow compromise e. g. haemoglobin < 9 g/ dl (5.59 mmol/ l) or neutrophil count < 1.0 x 109/ l (see section 4.2).
Var būt nepieciešama papildus zidovudīna devu pielāgošana, ja Trizivir terapijas laikā rodas smaga anēmija vai mielosupresija, vai arī pacientiem ar iepriekšēju kaulu smadzeņu patoloģiju, piemēram, hemoglobīns mazāks par 9 g/ dl (5, 59 mmol/ l) vai neitrofilu skaits mazāks par 1, 0 x 109/ l (skatīt apakšpunktu 4. 2).
As dosage adjustment of Trizivir is not possible separate preparations of zidovudine, abacavir and lamivudine should be used.
Tā kā nav iespējama Trizivir devu pielāgošana, jālieto atsevišķi zidovudīna, abakavira un lamivudīna preparāti.
Pancreatitis: cases of pancreatitis have occurred rarely in patients treated with abacavir, lamivudine and zidovudine.
Pankreatīts: retos gadījumos pacientiem, kas lietojuši abakaviru, lamivudīnu un zidovudīnu, ir novērots pankreatīts.
However it is not clear whether these cases were due to treatment with these medicinal products or to the underlying HIV disease.
Tomēr nav skaidrs, vai tā iemesls bija terapija ar šiem medikamentiem vai HIV infekcija.
Treatment with Trizivir should be stopped immediately if clinical signs, symptoms or laboratory abnormalities suggestive of pancreatitis occur.
Trizivir lietošana jāpārtrauc nekavējoties, ja rodas klīniskas pazīmes, simptomi vai laboratoriskas izmaiņas, kas liek domāt par pankreatītu.
Liver disease: if lamivudine is being used concomitantly for the treatment of HIV and HBV, additional information relating to the use of lamivudine in the treatment of hepatitis B infection is available in the Zeffix SPC.
Aknu slimība: ja lamivudīns tiek lietots vienlaicīgi HIV un HBV ārstēšanai, papildu informācija par lamivudīna lietošanu B hepatīta infekcijas ārstēšanā ir pieejama Zeffix Zāļu aprakstā.
The safety and efficacy of Trizivir has not been established in patients with significant underlying liver disorders.
Nav noteikta Trizivir drošība un efektivitāte pacientiem ar esošām nopietnām aknu slimībām.
Trizivir is contraindicated in patients with hepatic impairment (see section 4.3).
Trizivir ir kontrindicēts pacientiem ar aknu bojājumu (skatīt apakšpunktu 4. 3).
6 Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
Pacientiem, kam ir hronisks B vai C hepatīts un kas tiek ārstēti ar kombinētu antiretrovīrusu terapiju, ir palielināts smagu un potenciāli letālu hepatisku blakusefektu risks.
If Trizivir is discontinued in patients co-infected with hepatitis B virus, periodic monitoring of both liver function tests and markers of HBV replication is recommended, as withdrawal of lamivudine may result in an acute exacerbation of hepatitis (see Zeffix SPC).
6 Pārtraucot Trizivir lietošanu pacientiem ar B hepatīta vīrusa koinfekciju, tiek rekomendēta periodiska aknu funkcionālo rādītāju un HBV replikācijas marķieru monitorēšana, jo lamivudīna atcelšana var izraisīt akūtu hepatīta paasinājumu (skatīt Zeffix Zāļu aprakstu).
Patients with pre-existing liver dysfunction including chronic active hepatitis have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy and should be monitored according to standard practice.
Pacientiem, kam ir iepriekš esoša aknu disfunkcija, ieskaitot hronisku aktīvu hepatītu, ir palielināts aknu funkciju patoloģiju biežums kombinētas antiretrovīrusu terapijas laikā, un tie ir jānovēro atbilstoši parastajai praksei.
The comcomitant use of ribavirin with zidovudine is not recommended due to an increased risk of anaemia (see section 4.5).
Pacienti, kam vienlaikus ir C hepatīta vīrusinfekcija: ribavirīna lietošana vienlaikus ar zidovudīnu nav ieteicama, jo ir palielināts anēmijas risks (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Children and adolescents: because insufficient data are available, the use of Trizivir in children or adolescents is not recommended.
Bērni un pusaudži: tā kā nav pieejams pietiekošs datu daudzums, Trizivir lietošana netiek rekomendēta bērniem un pusaudžiem.
In this patient population, hypersensitivity reactions are particularly difficult to identify.
Šajā pacientu grupā ir īpaši grūti identificēt hipersensitivitātes reakcijas.
Immune Reactivation Syndrome: in HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of institution of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic pathogens may arise and cause serious clinical conditions, or aggravation of symptoms.
HIV inficētiem pacientiem, kuriem, uzsākot kombinēto pretretrovīrusu terapiju (combination antiretroviral therapy - CART), ir smags imūndeficīts, var parādīties iekaisuma reakcija uz asimptomātiskiem vai esošiem oportūniskajiem patogēnajiem mikroorganismiem.
Opportunistic infections: patients should be advised that Trizivir or any other antiretroviral therapy does not cure HIV infection and that they may still develop opportunistic infections and other complications of HIV infection.
Oportūnistiskas infekcijas: pacienti jāinformē, ka Trizivir vai citi antiretrovīrusu terapijas veidi neizārstē HIV infekciju un pacientiem var turpināties oportūnistisko infekciju attīstība un citas HIV infekcijas komplikācijas.
Miscellaneous: patients should be advised that current antiretroviral therapy, including Trizivir, has not been proven to prevent the risk of transmission of HIV to others through sexual contact or blood contamination.
Citi: pacienti jāinformē, ka nav pierādīts, ka pašreiz pieejamā antiretrovīrusu terapija, ieskaitot Trizivir, darbotos profilaktiski uz HIV transmisiju seksuāla kontakta ceļā vai ar kontaminētām asinīm.
To date there are insufficient data on the efficacy and safety of Trizivir given concomitantly with NNRTIs or PIs (see section 5.1).
Pagaidām nav pietiekamu datu par Trizivir efektivitāti un drošību, lietojot to vienlaikus ar NNRTI vai PI (skatīt apakšpunktu 5. 1).
The concomitant use of stavudine with zidovudine should be avoided (see section 4.5).
Jāizvairās no stavudīna lietošanas vienlaikus ar zidovudīnu (skatīt apakšpunktu 4. 5).
As Trizivir contains abacavir, lamivudine and zidovudine, any interactions that have been identified with these agents individually may occur with Trizivir.
Tā kā Trizivir satur abakaviru, lamivudīnu un zidovudīnu, jebkāda mijiedarbība, kas raksturīga katram no šiem komponentiem, iespējama arī Trizivir.
Zidovudine is primarily eliminated by hepatic
Zidovudīns galvenokārt tiek izvadīts, konjugējoties aknās par neaktīvu glikuronizētu metabolītu.
7 conjugation to an inactive glucuronidated metabolite.
7 neliela.
Clinical studies have shown that there are no clinically significant interactions between abacavir, lamivudine and zidovudine.
Klīniskie pētījumi rāda, ka nenotiek klīniski nozīmīga mijiedarbība starp abakaviru, lamivudīnu un zidovudīnu.
Interactions relevant to abacavir
Mijiedarbība, kas saistīta ar abakaviru
Based on the results of in vitro experiments and the known major metabolic pathways of abacavir, the potential for P450 mediated interactions with other medicinal products involving abacavir is low.
Balstoties uz in vitro eksperimentu rezultātiem un galvenajiem zināmajiem abakavira metabolisma ceļiem, ar P450 starpniecību noritošas medikamentu mijiedarbības iespēja ar abakaviru ir neliela.
P450 does not play a major role in the metabolism of abacavir, and abacavir does not inhibit metabolism mediated by CYP 3A4.
P450 nav galvenā loma abakavira metabolismā, un abakavirs neuzrāda spēju inhibēt CYP 3A4 enzīmu mediēto metabolismu.
Abacavir has also been shown in vitro not to inhibit CYP 3A4, CYP 2C9 or CYP 2D6 enzymes at clinically relevant concentrations.
Ir pierādīts, ka in vitro abakavirs klīniskajā koncentrāciju spektrā neinhibē enzīmus CYP 3A4, CYP 2C9 vai CYP 2D6.
Therefore, there is little potential for interactions with antiretroviral PIs and other medicinal products metabolised by major P450 enzymes.
Tādēļ mijiedarbības iespēja ar antiretrovīrusu PI un citiem medikamentiem, ko metabolizē lielākā daļa P450 enzīmu, ir neliela.
Potent enzymatic inducers such as rifampicin, phenobarbital and phenytoin may via their action on UDP-glucuronyltransferases slightly decrease the plasma concentrations of abacavir.
Spēcīgi enzīmu induktori, piemēram, rifampicīns, fenobarbitāls un fenitoīns, iedarbojoties uz UDP - glikuroniltransferāzēm, var nedaudz samazināt abakavira koncentrāciju plazmā.
The metabolism of abacavir is altered by concomitant ethanol resulting in an increase in AUC of abacavir of about 41%.
Abakavira metabolismu ietekmē vienlaicīga etilspirta lietošana, kas izraisa abakavira AUC pieaugumu par apmēram 41%.
These findings are not considered clinically significant.
Šos datus neuzskata par klīniski nozīmīgiem.
Abacavir has no effect on the metabolism of ethanol.
Abakaviram nav ietekmes uz etanola metabolismu.
In a pharmacokinetic study, coadministration of 600 mg abacavir twice daily with methadone showed a 35% reduction in abacavir Cmax and a 1 hour delay in tmax, but the AUC was unchanged.
Farmakokinētikas pētījumā vienlaicīga 600 mg abakavira ievadīšana divas reizes dienā un metadona lietošana izraisīja abakavira Cmax samazināšanos par 35% un tmax kavēšanos par vienu stundu, bet AUC palika neizmainīts.
The induction of drug metabolizing enzymes cannot therefore be excluded.
Tādējādi nevar izslēgt medikamentu metabolizējošo enzīmu indukciju.
Interactions relevant to lamivudine
Mijiedarbība, kas saistīta ar lamivudīnu
The possibility of interactions with other medicinal products administered concurrently with Trizivir should be considered, particularly when the main route of elimination is active renal secretion especially via the cationic transport system e. g. trimethoprim.
Jāapsver Trizivir mijiedarbības iespēja ar citiem vienlaicīgi lietotiem medikamentiem, it sevišķi, ja to galvenais izdalīšanās ceļš ir aktīvā nieru sekrēcija, īpaši ja tā notiek ar organisko katjonu transporta sistēmas palīdzību, piem., ar trimetoprimu.
Administration of trimethoprim/ sulfamethoxazole 160 mg/ 800 mg results in a 40% increase in lamivudine exposure, because of the trimethoprim component; the sulfamethoxazole component does not interact.
Trimetoprima/ sulfametoksazola lietošana devās 160 mg/ 800 mg trimetoprima komponenta dēļ palielina ekspozīciju ar lamivudīnu par 40%, sulfametoksazola komponents mijiedarbībā netiek iesaistīts.
However, unless the patient has renal impairment, no dosage adjustment of lamivudine is necessary (see section 4.2).
Tomēr, ja vien pacientam nav nieru bojājuma, lamivudīna devu mainīt nav nepieciešams (skatīt apakšpunktu 4. 2).
Co-administration of Trizivir with high doses of co-trimoxazole for the treatment of Pneumocystis carinii pneumonia (PCP) and toxoplasmosis should be avoided.
Jāizvairās no Trizivir lietošanas kopā ar augstām kotrimoksazola devām Pneumocistis carinii pneimonijas (PCP) un toksoplazmozes ārstēšanā.
Co-administration of lamivudine with intravenous ganciclovir or foscarnet is not recommended until further information is available.
Lamivudīna un intravenoza ganciklovira vai foskarneta lietošana netiek rekomendēta, līdz tiks iegūta papildus informācija.
8 Lamivudine may inhibit the intracellular phosphorylation of zalcitabine when the two medicinal products are used concurrently.
Lamivudīns var inhibēt zalcitabīna intracelulāro fosforilāciju, ja vienlaicīgi tiek lietoti abi medikamenti.
Trizivir is therefore not recommended to be used in combination with zalcitabine.
Tādēļ Trizivir nav ieteicams lietot kombinācijā ar zalcitabīnu.
Lamivudine metabolism does not involve CYP 3A, making interactions with medicinal products metabolised by this system (e. g.
Lamivudīna metabolismā netiek iesaistīts CYP3A, tādēļ mijiedarbība ar medikamentiem, kas tiek metabolizēti ar šīs sistēmas palīdzību, (piem.
PIs and non-nucleosides) unlikely.
PI un ne- nukleozīdiem) ir maz ticama.
Interactions relevant to zidovudine
8 Mijiedarbība, kas saistīta ar zidovudīnu
Limited data suggests that co-administration of zidovudine and rifampicin decreases the AUC of zidovudine by 48% ± 34%.
Ierobežots datu daudzums norāda, ka vienlaicīga zidovudīna un rifampicīna lietošana samazina zidovudīna AUC par 48% ± 34%.
Limited data suggest that probenecid increases the mean half-life and area under the plasma concentration curve of zidovudine by decreasing glucuronidation.
Ierobežots datu daudzums norāda, ka probenecīds, samazinot glikuronizāciju, palielina zidovudīna vidējo eliminācijas pusperiodu un zidovudīna plazmas koncentrācijas līknes ietverto laukumu.
Patients receiving both drugs should be closely monitored for haematological toxicity.
Pacienti, kas lieto abus līdzekļus, rūpīgi jāuzrauga, vai nerodas hematoloģiska toksicitāte.
These observations suggest that phenytoin concentrations should be carefully monitored in patients receiving Trizivir and phenytoin.
Pamatojoties uz šiem novērojumiem, ieteicams rūpīgi novērot fenitoīna koncentrāciju asinīs pacientiem, kuri lieto Trizivir un fenitoīnu.
The mode of interaction is unknown and as higher concentrations of atovaquone can be achieved with atovaquone suspension it is possible that greater changes in the AUC values for zidovudine might be induced when atovaquone is administered as a suspension.
Šīs mijiedarbības mehānisms nav zināms, un, tā kā ar atovakvona suspensiju iespējams iegūt augstāku atovakvona koncentrāciju, iespējams, ka, lietojot atovakvona suspensiju, var rasties lielākas zidovudīna AUC vērtības pārmaiņas.
As only limited data are available the clinical significance of this is not known.
Tā kā ir pieejams ierobežots datu daudzums, šīs atradnes klīniskā nozīme nav zināma.
Zidovudine and stavudine in combination are antagonistic in vitro, therefore, the concomitant use of stavudine with Trizivir should be avoided (see Section 4.4).
Zidovudīns un stavudīns kombinācijā in vitro darbojas kā antagonisti, tādēļ jāizvairās no Trizivir lietošanas vienlaicīgi ar stavudīnu (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Exacerbation of anaemia due to ribavirin has been reported when zidovudine is part of the regimen used to treat HIV although the exact mechanism remains to be elucidated.
Ziņots par ribavirīna izraisītas anēmijas paasināšanos, zidovudīnu izmantojot par HIV terapijas sastāvdaļu, lai arī šādas darbības patiesais mehānisms vēl noskaidrojams.
Consideration should be given to replacing zidovudine in a combination ART regimen if this is already established.
Jāapsver iespēja kombinētā ART, ja tā jau izveidota, aizstāt zidovudīnu ar citu līdzekli.
Concomitant treatment, especially acute therapy, with potentially nephrotoxic or myelosuppressive medicinal products (e. g. systemic pentamidine, dapsone, pyrimethamine, co-trimoxazole, amphotericin, flucytosine, ganciclovir, interferon, vincristine, vinblastine and doxorubicin) may also increase the risk of adverse reactions to zidovudine.
Vienlaicīga terapija, it sevišķi akūtas terapijas gadījumos, ar potenciāli nefrotoksiskiem vai mielosupresīviem medikamentiem (piemēram, sistēmisko pentamidīnu, dapsonu, pirimetamīnu, kotrimoksazolu, amfotericīnu, flucitozīnu, gancikloviru, interferonu, vinkristīnu, vinblastīnu un doksorubicīnu) var arī palielināt zidovudīna blakņu risku.
If concomitant therapy with Trizivir and any of these medicinal products is necessary then extra care should be taken in monitoring renal function and haematological parameters and, if required, the dosage of one or more agents should be reduced.
Ja ir nepieciešama vienlaicīga terapija ar Trizivir un kādu no šiem medikamentiem, nepieciešams sevišķi rūpīgi novērot nieru funkcijas un hematoloģiskos rādītājus un, ja nepieciešams, samazināt viena vai vairāku medikamentu devas.
Limited data from clinical trials do not indicate a significantly increased risk of adverse reactions to zidovudine with co-trimoxazole (see interaction information above relating to lamivudine and cotrimoxazole) aerosolised pentamidine, pyrimethamine and acyclovir at doses used in prophylaxis.
Ierobežoti klīnisko pētījumu dati nenorāda, ka blakusparādību biežums klīniski nozīmīgi palielinātos, zidovudīnu lietojot vienlaicīgi ar kotrimoksazolu (skat. iepriekš informāciju par mijiedarbību, kas attiecas uz lamivudīnu un kotrimoksazolu), pentamidīna aerosolu, pirimetamīnu un acikloviru profilaktiskās devās.
Co-administration of Trizivir with high doses of co-trimoxazole for the treatment of Pneumocystis carinii pneumonia (PCP) and toxoplasmosis should be avoided.
Jāizvairās no vienlaicīgas Trizivir un lielu kotrimoksazola devu lietošanas Pneumocistis cariini pneimonijas (PCP) un toksoplazmozes ārstēšanā.
9 Clarithromycin tablets reduce the absorption of zidovudine.
Klaritromicīna tabletes mazina zidovudīna absorbciju.
This can be avoided by separating the administration of Trizivir and clarithromycin by at least two hours.
No tā iespējams izvairīties, Trizivir un klaritromicīnu lietojot ar vismaz divu stundu starplaiku.
Trizivir is not recommended during pregnancy.
Trizivir lietošana grūtniecības laikā netiek rekomendēta.
There are no data on the use of Trizivir in pregnancy.
Nav datu par Trizivir lietošanu grūtniecības laikā.
Placental transfer of lamivudine and zidovudine occurs in humans, and for abacavir has been confirmed in animals.
Lamivudīns un zidovudīns cilvēkiem šķērso placentu, un ir pierādīts, ka abakavirs šķērso placentu dzīvniekiem.
Studies with abacavir, lamivudine and zidovudine in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
Abakavira, lamivudīna un zidovudīna pētījumi ar dzīvniekiem ir uzrādījuši reproduktīvu toksicitāti (skatīt apakšpunktu 5. 3).
As the active substances of Trizivir may inhibit DNA replication any use, especially during the first trimester, presents a potential risk to the foetus.
Tā kā Trizivir aktīvās vielas var inhibēt DNS replikāciju, jebkāda tā lietošana, īpaši grūtniecības pirmajā trimestrī, var radīt potenciālu risku auglim.
Both lamivudine and zidovudine are excreted in human milk at similar concentrations to those found in serum.
Gan lamivudīns, gan zidovudīns izdalās mātes pienā koncentrācijās, kas līdzīgas seruma koncentrācijām.
It is expected that abacavir will also be secreted into human milk, although this has not been confirmed.
Ir sagaidāms, ka arī abakavirs izdalīsies mātes pienā, kaut gan tas nav pierādīts.
It is therefore recommended that mothers do not breast-feed their babies while receiving treatment with Trizivir.
Tādēļ mātēm tiek ieteikts nezīdīt bērnu Trizivir terapijas laikā.
Additionally, it is recommended that HIV infected women do not breast-feed their infants under any circumstances in order to avoid transmission of HIV.
Bez tam sievietēm, kas inficētas ar HIV, tiek ieteikts nekādā gadījumā nebarot bērnus ar krūti, lai izvairītos no HIV transmisijas.
The clinical status of the patient and the adverse event profile of Trizivir should be borne in mind when considering the patient’ s ability to drive or operate machinery.
Apsverot pacienta spēju vadīt transportlīdzekļus vai apkalpot mehānismus, jāņem vērā pacienta veselības stāvoklis un Trizivir blakusparādību profils.
Overview
Pārskats
Adverse reactions have been reported with abacavir, lamivudine and zidovudine used separately or in combination for therapy of HIV disease.
Ir ziņots par blakusparādībām, HIV slimības terapijā lietojot abakaviru, lamivudīnu un zidovudīnu gan atsevišķi, gan kombinācijā.
Because Trizivir contains abacavir, lamivudine and zidovudine, the adverse reactions associated with these compounds may be expected.
Tā kā Trizivir satur abakaviru, lamivudīnu un zidovudīnu, var rasties blakusparādības, kas saistītas ar šiem savienojumiem.
Hypersensitivity to abacavir (see also section 4.4):
Hipersensitivitāte pret abakaviru (skatīt arī apakšpunktu 4. 4):
In clinical studies, approximately 5% of subjects receiving abacavir developed a hypersensitivity reaction; some of these were life-threatening and resulted in fatal outcome despite taking precautions.
Klīniskajos pētījumos aptuveni 5% pacientu, kas lietoja abakaviru, attīstījās hipersensitivitātes reakcija, kas dažos gadījumos bija dzīvību apdraudoša un beidzās letāli, kaut arī tika veikti atbilstoši pasākumi.
This reaction is characterised by the appearance of symptoms indicating multi-organ/ body-system involvement.
Šai reakcijai raksturīga tādu simptomu parādīšanās, kas norāda uz daudzu orgānu / organisma sistēmu iesaistīšanos.
Almost all patients developing hypersensitivity reactions will have fever and/ or rash (usually maculopapular or urticarial) as part of the syndrome, however hypersensitivity reactions have occurred without rash or fever.
Gandrīz visiem pacientiem, kam attīstās hipersensitivitātes reakcija, kā sindroma sastāvdaļa parādās drudzis un/ vai izsitumi (parasti makulopapulāri vai urtikāri), tomēr ir bijušas reakcijas arī bez izsitumiem vai drudža.
The signs and symptoms associated with hypersensitivity to abacavir are summarised in Table 1.
Hipersensitivitātes reakcijas pazīmes un simptomi ir apkopoti 1. tabulā.
These have been identified either from clinical studies or post marketing surveillance.
Tie konstatēti vai nu klīniskos pētījumos, vai postmārketinga pētījumos.
10 Symptoms usually appeared within the first six weeks (median time to onset 11 days) of initiation of treatment with abacavir, although these reactions may occur at any time during therapy.
Simptomi parasti radās pirmajās sešās nedēļas pēc abakavira terapijas uzsākšanas (vidējais simptomu rašanās laiks ir 11 dienas), tomēr šīs reakcijas var rasties jebkurā terapijas posmā.
It is likely that intermittent therapy may increase the risk of developing sensitisation and therefore occurrence of clinically significant hypersensitivity reactions.
Šķiet, ka intermitējoša terapija var palielināt sensitivizācijas risku un attiecīgi arī klīniski nozīmīgu hipersensitivitātes reakciju sastopamību.
Consequently, patients should be advised of the importance of taking Trizivir regularly.
Tādēļ pacienti jāinformē par to, cik svarīgi ir lietot Trizivir
Restarting Trizivir, or any other medicinal product containing abacavir, following a hypersensitivity reaction would result in a prompt return of symptoms within hours.
Trizivir vai cita abakaviru saturoša medikamenta lietošanas atsākšana pēc hipersensitivitātes reakcijas izraisa strauju simptomu atjaunošanos dažu stundu laikā.
This recurrence of the hypersensitivity reaction was usually more severe than on initial presentation and may include life- threatening hypotension and death.
Hipersensitivitātes reakcijas simptomu atjaunošanās parasti bija smagāka nekā sākotnējie simptomi, un tā var ietvert dzīvībai bīstamu hipotensiju un nāvi.
Patients who develop this hypersensitivity reaction must discontinue Trizivir and must never be rechallenged with Trizivir, or any other medicinal product containing abacavir (i. e.
Pacientiem, kam attīstās hipersensitivitātes reakcija, Trizivir lietošana ir jāpārtrauc, un tie nekad nedrīkst atsākt lietot Trizivir vai kādu citu abakaviru saturošu medikamentu (t. i.
To avoid a delay in diagnosis and minimise the risk of a life-threatening hypersensitivity reaction, Trizivir must be permanently discontinued if hypersensitivity cannot be ruled out, even when other diagnoses are possible (respiratory disease, flu-like illness, gastroenteritis or reactions to other medications).
Lai izvairītos no novēlotas diagnosticēšanas un samazinātu dzīvībai bīstamo hipersensitivitātes reakciju iespēju, Trizivir lietošana pilnībā jāpārtrauc, ja nav iespējams izslēgt hipersensitivitātes reakciju, pat tad, ja iespējamas citas diagnozes (elpceļu slimības, gripai līdzīga slimība, gastroenterīts vai reakcija uz citiem medikamentiem).
Hypersensitivity reactions with rapid onset, including life-threatening reactions have occurred after restarting abacavir in patients who had only one of the key symptoms of hypersensitivity (skin rash, fever, gastrointestinal, respiratory or constitutional symptoms such as lethargy and malaise) prior to stopping abacavir.
Pēc abakavira terapijas atsākšanas ir bijušas straujas, tai skaitā dzīvībai bīstamas hipersensitivitātes reakcijas pacientiem, kam pirms abakavira lietošanas pārtraukšanas bija bijis tikai viens no hipersensitivitātes pamatsimptomiem (izsitumi, drudzis, gastrointestinālie, respiratorie vai vispārējie simptomi, piemēram, letarģija un vispārējs vājums).
Summary of signs and symptoms associated with hypersensitivity to abacavir (Signs and symptoms reported in at least 10% of patients with a hypersensitivity reaction to abacavir are in bold text).
Ar abakavira hipersensitivitātes reakciju saistīto pazīmju un simptomu apkopojums (Pazīmes un simptomi, par kuriem ziņots vismaz 10% pacientu ar hipersensitivitātes reakciju, ir atzīmēti treknrakstā.)
Adverse reactions
Organisma sistēma
Gastrointestinal tract
Blakusparādība
Nausea, vomiting, diarrhoea, abdominal pain, mouth ulceration
Kuņģa - zarnu trakts Neiroloģija / psihiatrija Hematoloģija Aknas / aizkuņģa dziedzeris
Elevated liver function tests, hepatitis, hepatic failure
Slikta dūša, vemšana, caureja, sāpes vēderā, čūlu rašanās mutē Galvassāpes, parestēzijas Limfopēnija Paaugstināti aknu funkcionālo testu rādītāji, hepatīts, aknu nepietiekamība
Dyspnoea, sore throat, cough, adult respiratory distress syndrome, respiratory failure
Apgrūtināta elpošana, kakla sāpes, klepus, pieaugušo respiratorā distresa sindroms, elpošanas mazspēja
Miscellaneous
Āda Uroloģija Citi
Fever, lethargy, malaise, oedema, lymphadenopathy, hypotension, conjunctivitis, anaphylaxis
Izsitumi (parasti makulopapulāri vai urtikāri) Kreatinīna līmeņa paaugstināšanās, nieru nepietiekamība Drudzis, letarģija, vispārējs vājums, tūska, limfadenopātija, hipotensija, konjunktivīts, anafilakse
11 Undesirable effects reported with the individual substances The adverse reactions reported with abacavir, lamivudine and zidovudine are presented in Table 2.
Blakusparādības, par kurām ziņots, lietojot komponentus atsevišķi Blakusparādības, par kurām ziņots, lietojot abakaviru, lamivudīnu un zidovudīnu, ir atspoguļotas 2. tabulā.
They are listed by body system, organ class and absolute frequency.
Tās ir sakārtotas pēc ķermeņa orgānu sistēmām un absolūtā biežuma.
Frequencies are defined as very common (> 1/ 10), common (> 1/ 100 ,< 1/10), uncommon (> 1/ 1000 ,< 1/100), rare (> 1/ 10,000, < 1/ 1000), very rare (< 1/ 10,000).
Biežums ir definēts kā ļoti bieži (> 1/ 10), bieži (> 1/ 100, < 1/ 10), retāk (> 1/ 1000, < 1/ 100), reti (> 1/ 10 000, < 1/ 1000), ļoti reti (< 1/ 10 000).
Care must be taken to eliminate the possibility of a hypersensitivity reaction if any of these symptoms occur.
Jāievēro piesardzība, lai izslēgtu hipersensitivitātes reakcijas iespēju, ja rodas kāds no šiem simptomiem.
Table 2:
11 2. tabula.
Adverse reactions reported with the individual components of Trizivir
Blakusparādības, par kurām ziņots, lietojot Trizivir komponentus atsevišķi
Abacavir
Abakavirs
Lamivudine
Lamivudīns
IMPORTANT: for information on abacavir hypersensitivity, see the description above in the boxed information and Table 1
SVARĪGI: informāciju par abakavira hipersensitivitāti skat. iepriekš ierāmētajā aprakstā un 1. tabulā
Uncommon: neutropenia, anaemia (both occasionally severe), thrombocytopenia Very rare: pure red cell aplasia
Retāk: neitropēnija, anēmija (abas reizēm smagas), trombo - citopēnija Ļoti reti: izolēta eritroīdo cilm - šūnu aplāzija
Common: anaemia, neutropenia and leucopenia Uncommon: thrombocytopenia and pancytopenia with marrow hypoplasia Rare: pure red cell aplasia Very rare: aplastic anaemia
Bieži: anēmija, neitropēnija un leikopēnija Retāk: trombocitopēnija un pancitopēnija ar kaulu smadzeņu hipoplāziju Reti: izolēta eritroīdo cilmšūnu aplāzija Ļoti reti: aplastiskā anēmija
Rare: anorexia, lactic acidosis in the absence of hypoxaemia
Reti: anoreksija, laktacidoze bez hipoksēmijas
Rare: anxiety, depression
Reti: trauksme, depresija
Common: headache, insomnia
Bieži: galvassāpes
Very common: headache
Reti: kardiomiopātija
Cardiac disorders
Bieži: klepus, nazālie simptomi
Very rare: peripheral neuropathy (paraesthesiae)
Retāk: elpas trūkums Reti: klepus
Common: dizziness Rare: insomnia, paraesthesia, somnolence, loss of mental acuity, convulsions
Bieži: slikta dūša, vemšana, Bieži: slikta dūša, vemšana,
Rare: cardiomyopathy
caureja Reti: pankreatīts
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Bieži: vemšana, sāpes vēderā un caureja Retāk: meteorisms Reti: mutes gļotādas pigmentācija, garšas traucējumi,
abdominal pain, diarrhoea Rare: rises in serum amylase, pancreatitis
dispepsija, pankreatīts
Uncommon: transient rises in liver enzymes (AST, ALT) Rare: hepatitis
Retāk: pārejoša aknu enzīmu (AsAT, AlAT) līmeņa paaugstināšanās Reti: hepatīts
Common: raised blood levels of liver enzymes and bilirubin Rare: liver disorders such as severe hepatomegaly with steatosis,
Bieži: paaugstināts aknu enzīmu un bilirubīna līmenis asinīs Reti: aknu patoloģijas, pie - mēram, smaga hepatomegālija ar steatozi
Common: rash (without systemic symptoms) Very rare: erythema multiforme, Stevens-Johnson syndrome and toxic epidermal necrolysis
Bieži: izsitumi (bez sistē - miskiem simptomiem) Ļoti reti: erythema multiforme, Stīvensa- Džonsona sindroms un toksiska epidermāla nekrolīze
Common: rash, alopecia
Bieži: izsitumi, alopēcija
Uncommon: rash and pruritus Rare: nail and skin pigmentation, urticaria and sweating
Retāk: izsitumi un nieze Reti: nagu un ādas pigmentācija, nātrene un svīšana
Common: arthralgia, muscle disorders Rare: rhabdomyolysis
Bieži: artralģija, muskuļu darbības traucējumi Reti: rabdomiolīze
Common: myalgia Uncommon: myopathy
Bieži: mialģija Retāk: miopātija
Rare: urinary frequency
Reti: biežāka urinācija
Rare: gynaecomastia
Reti: ginekomastija
Common: fever, lethargy, fatigue
Bieži: drudzis, letarģija, nogurums
Common: fatigue, malaise, fever
Bieži: nogurums, vispārējs vā - jums, drudzis
Common: malaise Uncommon: fever, generalised pain and asthenia Rare: chills, chest pain, and influenza-like syndrome
Bieži: vispārējs vājums Retāk: drudzis, ģeneralizētas sāpes un astēnija Reti: drebuļi, sāpes krūtīs un gripai līdzīgi simptomi
Adverse reactions associated with
Ar abakaviru saistītās blakusparādības:
13 Many of the adverse reactions listed above occur commonly (nausea, vomiting, diarrhoea, fever, lethargy, rash) in patients with abacavir hypersensitivity.
Daudzas no iepriekš uzskaitītajām blakusparādībām bieži (slikta dūša, vemšana, caureja, drudzis, letarģija, izsitumi) rodas pacientiem ar abakavira hipersensitivitāti.
If Trizivir has been discontinued in patients due to experiencing any one of these symptoms and a decision is made to restart a medicinal product containing abacavir, this must be done in a setting where medical assistance is readily available (see Section 4.4).
Ja Trizivir lietošana pacientiem ir pārtraukta, jo radies kāds no šiem simptomiem, un ir pieņemts lēmums atsākt abakaviru saturoša medikamenta lietošanu, tas jāveic apstākļos, kur ir pieejama medicīniskā palīdzība (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Very rarely cases of erythema multiforme, Stevens Johnson syndrome or toxic epidermal necrolysis have been reported where abacavir hypersensitivity could not be ruled out.
Ir ziņots par ļoti retiem erythema multiforme, Stīvensa - Džonsona sindroma vai toksiskas epidermālas nekrolīzes gadījumiem, kur nevar pilnībā izslēgt abakavira hipersensitivitāti.
Haematological adverse reactions with zidovudine
Zidovudīna hematoloģiskās blakusparādības
Anaemia, neutropenia and leucopenia occurred more frequently at higher dosages (1200-1500 mg/ day) and in patients with advanced HIV disease (especially when there is poor bone marrow reserve prior to treatment) and particularly in patients with CD4 cell counts less than 100/ mm3.
Anēmija, neitropēnija un leikopēnija biežāk radās, lietojot lielas devas (1200- 1500 mg/ dienā), pacientiem ar HIV slimību tālākās stadijās (galvenokārt, ja pirms ārstēšanas bijusi maza kaulu
Dosage reduction or cessation of therapy may become necessary (see section 4.4).
Var būt nepieciešama devas samazināšana vai terapijas pārtraukšana (skatīt apakšpunktu 4. 4.).
The anaemia may necessitate transfusions.
Anēmijas dēļ var būt nepieciešamas transfūzijas.
Lactic acidosis
Laktacidoze
Treatment with nucleoside analogues has been associated with cases of lactic acidosis, sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, (see section 4.4).
Nukleozīdu analogu terapija ir bijusi saistīta ar laktacidozes gadījumiem, reizēm letāliem, kas parasti saistīti ar smagu hepatomegāliju un aknu steatozi (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Lipodystrophy/ metabolic abnormalities
Lipodistrofija / metabolisma anomālijas
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
Kombinēta antiretrovīrusu terapija ir bijusi saistīta ar tādām metabolisma patoloģijām kā hipertrigliceridēmiju, hiperholesterinēmiju, insulīna rezistenci, hiperglikēmiju un hiperlaktatēmiju (skatīt apakšpunktu 4. 4).
There is no experience of overdose with Trizivir.
Pieredze ar Trizivir pārdozēšanu ir neliela.
Single doses up to 1200 mg and daily doses up to 1800 mg of abacavir have been administered to patients in clinical studies.
Klīniskajos pētījumos pacientiem ir lietotas vienreizējas devas līdz pat 1200 mg un dienas devas līdz pat 1800 mg abakavira.
No unexpected adverse reactions were reported.
Netika ziņots par neparedzētām blaknēm.
The effects of higher doses are not known.
Lielāku devu ietekme nav zināma.
14 If overdose occurs the patient should be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8), and standard supportive treatment applied as necessary.
Pārdozēšanas gadījumā pacients jānovēro, lai konstatētu iespējamās toksiskas iedarbības pazīmes (skatīt apakšpunktu 4. 8) un pēc nepieciešamības jānodrošina standarta balstterapija.
Since lamivudine is dialysable, continuous haemodialysis could be used in the treatment of overdose, although this has not been studied.
Tā kā lamivudīns ir dializējams, pārdozēšanas gadījumā iespējams lietot ilgstošu hemodialīzi, kaut gan šādi pētījumi nav veikti.
J05AR04.
14 J05AR04.
Mechanism of action: Abacavir, lamivudine and zidovudine are all NRTIs, and are potent selective inhibitors of HIV-1 and HIV-2. All three medicinal products are metabolised sequentially by intracellular kinases to the respective 5′ -triphosphate (TP).
Abakavirs, lamivudīns un zidovudīns ir nukleozīdu reversās transkriptāzes inhibitori NRTI, un tie ir spēcīgi, selektīvi HIV- 1 un HIV- 2 inhibitori.
Lamivudine-TP, carbovir-TP (the active triphosphate form of abacavir) and zidovudine-TP are substrates for and competitive inhibitors of HIV reverse transcriptase (RT).
Lamivudīna TP, karbovira TP (abakavira aktīvā trifosfāta forma) un zidovudīna TP ir HIV atgriezeniskās transkriptāzes (RT) substrāti un tās konkurējošie inhibitori.
However, their main antiviral activity is through incorporation of the monophosphate form into the viral DNA chain, resulting in chain termination.
Tomēr to galveno pretvīrusu aktivitāti nodrošina inkorporēšanās vīrusu DNS ķēdē monofosfāta formā, kas rezultējas ķēdes terminācijā.
Abacavir, lamivudine and zidovudine triphosphates show significantly less affinity for host cell DNA polymerases.
Abakavira, lamivudīna un zidovudīna trifosfāti uzrāda ievērojami zemāku afinitāti pret saimnieka šūnu DNS polimerāzēm.
Lamivudine has been shown to be highly synergistic with zidovudine, inhibiting the replication of HIV in cell culture.
Ir konstatēts, ka lamivudīns ir augsti sinerģisks zidovudīnam, inhibējot HIV replikāciju šūnu kultūrās.
Abacavir shows synergy in vitro in combination with nevirapine and zidovudine.
Abakavirs in vitro uzrāda sinerģismu pret nevirapīnu un zidovudīnu.
It has been shown to be additive in combination with didanosine,, stavudine and lamivudine.
Tam ir pierādīts aditīvais efekts kombinācijā ar didanozīnu, stavudīnu un lamivudīnu.
In vitro resistance:
In vitro rezistence:
HIV-1 resistance to lamivudine involves the development of a M184I or, more commonly, M184V amino acid change close to the active site of the viral RT.
HIV- 1 rezistence pret lamivudīnu ietver M184I vai, vēl biežāk, M184V aminoskābes maiņas rašanos tuvu pie vīrusa RT aktīvās puses.
Viral resistance to abacavir develops relatively slowly in vitro, requiring multiple mutations for a clinically relevant increase in EC50 over wild-type virus.
Vīrusu rezistence pret abakaviru in vitro rodas relatīvi lēni, tam nepieciešamas multiplas mutācijas, lai sasniegtu klīniski nozīmīgu EC50 pārsvaru pār parasto vīrusa tipu.
In vivo resistance (Therapy naïve patients):
In vivo rezistence (pacienti, kas iepriekš nav saņēmuši terapiju):
The M184V or M184I variants arise in HIV-1 infected patients treated with lamivudine-containing antiretroviral therapy.
M184V vai M184I varianti rodas ar HIV- 1 inficētiem patientiem, kas ārstēti ar lamivudīnu saturošu pretretrovīrusu terapiju.
Most patients experiencing virological failure with a regimen containing abacavir in a pivotal clinical trial with Combivir (fixed dose combination of lamivudine and zidovudine) showed either no NRTI-related changes from baseline (15%) or only M184V or M184I selection (78%).
Vairumam pacientu ar viroloģiskas terapijas neveiksmi, lietojot abakaviru saturošu shēmu pivotālā klīniskā pētījumā ar Combivir (lamivudīna un zidovudīna fiksētas devas kombināciju), novēroja vai nu ar NRTI nesaistītas pārmaiņas no sākumstāvokļa (15%) vai tikai M184V vai M184I selekciju (78%).
The overall selection frequency for M184V or M184I was high (85%), and selection of L74V, K65R and Y115F was not observed (see Table).
Kopējais M184V vai M184I selekcijas biežums bija liels (85%), un L74V, K65R un Y115F selekcija netika novērota (skatīt tabulu).
Thymidine analogue mutations (TAMs) which are selected by zidovudine (ZDV) were also found (8%).
Tika atrastas arī timidīna analogu mutācijas (TAM), kas radās, lietojot zidovudīnu (8%).
Abacavir + Combivir
Abakavirs
43
Personu skaits 43 Viroloģiskas ārstēšanas neveiksmes
40 (100%)
40 (100%) Genotipu skaits terapijas laikā