qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
If cytopenia persists for 4 weeks and is still unrelated to leukaemia, stop Glivec until ANC ≥ 1 x 109/ l and platelets ≥ 20 x 109/ l, then resume treatment at 300 mg.
Ja citopēnija saglabājas 4 nedēļas un joprojām nav saistīta ar leikēmiju, Glivec lietošanu pārtrauc, līdz ANC ≥1 x 109/ l un trombocītu daudzums ≥20 x 109/ l.
Paediatric accelerated phase CML and blast
CML akcelerācijas fāze bērniem un blastu krīze
ANC < 0.5 x 109/ l and/ or
un/ vai trombocītu
Check whether cytopenia is related to leukaemia (marrow aspirate or biopsy).
Pārbauda, vai citopēnija nav saistīta ar leikēmiju (kaulu smadzeņu aspirāts vai
platelets < 10 x 109/ l
Ja citopēnija nav saistīta ar leikēmiju, Glivec devu samazina līdz 260 mg/ m2.
If cytopenia persists for 2 weeks, reduce further to 200 mg/ m2.
Ja citopēnija saglabājas 2 nedēļas, devu samazina vēl vairāk – līdz 200 mg/ m2.
If cytopenia persists for 4 weeks and is still unrelated to leukaemia, stop Glivec until ANC ≥ 1 x 109/ l and platelets ≥ 20 x 109/ l, then resume treatment at 200 mg/ m2.
Ja citopēnija saglabājas 4 nedēļas un joprojām nav saistīta ar leikēmiju, Glivec lietošanu pārtrauc, līdz ANC ≥1 x 109/ l un trombocītu daudzums ≥20 x 109/ l.
Stop Glivec until ANC ≥ 1.5 x 109/ l and
Pārtraukt Glivec terapiju, līdz ANC ≥1, 5 x 109/ l un trombocīti ≥75 x 109/ l.
(at dose 800 mg)
(sākumdeva 800 mg)
and/ or platelets < 50 x 109/ l
un/ vai trombocīti < 50 x 109/ l
In the event of recurrence of ANC < 1.0 x 109/ l and/ or platelets < 50 x 109/ l, repeat step 1 and resume Glivec at reduced dose of 400 mg.
Ja ANC atkal ir < 1, 0 x 109/ l un/ vai trombocīti < 50 x 109/ l, atkārtojiet 1. punktu un atsāciet terapiju ar mazāku Glivec devu - 400 mg.
ANC = absolute neutrophil count a occurring after at least 1 month of treatment
ANC = absolūtais neitrofilu skaits a iestājas pēc ne mazāk kā 1 mēnesi ilgas terapijas
There is no experience in children with CML below 2 years of age (see section 5.1).
Pediatrija: nav pieredzes lietošanai bērniem ar CML līdz 2 gadu vecumam (skatīt apakšpunktu 5. 1).
There is limited experience in children with Ph+ ALL and very limited experience in children with MDS/ MPD and DFSP.
Pieredze lietošanai bērniem ar Ph+ ALL ir ierobežota un bērniem ar MDS/ MPD un DFSP ir ļoti ierobežota.
There is no experience in children or adolescents with GIST and HES/ CEL.
Nav pieredzes lietošanai bērniem un pusaudžiem ar GIST un HES/ CEL.
Hepatic insufficiency:
Aknu mazspēja:
Imatinib is mainly metabolised through the liver.
Imatiniba vielmaiņas procesi galvenokārt notiek aknās.
Patients with mild, moderate or severe liver dysfunction should be given the minimum recommended dose of 400 mg daily.
Pacientiem ar viegliem, vidēji smagiem vai smagiem aknu darbības traucējumiem jālieto mazākā ieteicamā deva 400 mg dienā.
The dose can be reduced if not tolerated (see sections 4.4, 4.8 and 5.2).
Ja nav pietiekamas panesamības, devu var samazināt (skatīt apakšpunktos 4. 4, 4. 8 un 5. 2).
Liver dysfunction classification:
Aknu darbības traucējumu klasifikācija:
Liver function tests Total bilirubin: = 1.5 ULN AST: > ULN (can be normal or< ULN if total bilirubin is > ULN)
Aknu darbības traucējumi Viegli Vidēji smagi Smagi ANR = augšējā normas robeža iestādē ASAT = aspartāta aminotransferāze
ULN = upper limit of normal for the institution AST = aspartate aminotransferase
Aknu darbības pārbaudes Kopējais bilirubīns: = 1, 5 ANR ASAT: > ANR (var būt normāls vai < ANR, ja kopējā bilirubīna līmenis ir > ANR) Kopējais bilirubīns: > 1, 5– 3, 0 ANR ASAT: jebkāds Kopējais bilirubīns: > 3– 10ANR ASAT: jebkāds
Since the renal clearance of imatinib is negligible, a decrease in free imatinib clearance is not expected in patients with renal insufficiency.
Nieru mazspēja: tā kā imatiniba klīrenss caur nierēm ir nenozīmīgs, pacientiem ar nieru mazspēju nesaistītā imatiniba klīrensa samazinājums nav gaidāms.
Patients with mild or moderate renal dysfunction (creatinine clearance = 20– 59 ml/ min) should be given the minimum recommended dose of 400 mg daily as starting dose.
Pacientiem ar vieglas vai vidēji smagas pakāpes nieru disfunkciju (kreatinīna klīrenss = 20– 59 ml/ min) par sākumdevu jālieto minimālā ieteicamā deva 400 mg dienā.
Although very limited information is available, patients with severe renal dysfunction (creatinine clearance = < 20 ml/ min) or on dialysis could also start at the same dose of 400 mg.
Lai gan pieejama ļoti neliela informācija, pacienti ar smagu nieru disfunkciju (kreatinīna klīrenss = < 20 ml/ min) vai pacienti, kam tiek veikta dialīze, arī varētu sākt terapiju ar tādu pašu devu 400 mg.
However, in these patients caution is recommended.
Tomēr šiem pacientiem jāievēro piesardzība.
The dose can be reduced if not tolerated, or increased for lack of efficacy (see sections 4.4 and 5.2).
Devu var mazināt, ja rodas blakusparādības, vai palielināt – nepietiekamas efektivitātes gadījumā (skatīt apakšpunktus 4. 4 un 5. 2).
Elderly patients:
Gados vecāki pacienti: ar gados vecākiem pacientiem specifiski imatiniba farmakokinētikas pētījumi nav veikti.
Imatinib pharmacokinetics have not been specifically studied in the elderly.
Klīnisko pētījumu laikā, iekļaujot vairāk kā 20% pacientu vecumā no 65 gadiem,
No significant age-related pharmacokinetic differences have been observed in adult patients in clinical trials which included over 20% of patients age 65 and older.
6 nozīmīgas preparāta farmakokinētikas izmaiņas, kas saistītas ar pacienta vecumu, nav konstatētas.
No specific dose recommendation is necessary in the elderly.
Gados vecākiem pacientiem specifiskas preparāta devas ieteikt nav nepieciešams.
When Glivec is co-administered with other medicinal products, there is a potential for drug interactions (see section 4.5).
Ja Glivec ordinē kopā ar citiem medikamentiem, ir iespējama mijiedarbība (skatīt apakšpunktā 4. 5).
Concomitant use of imatinib and medicinal products that induce CYP3A4 (e. g. dexamethasone, phenytoin, carbamazepine, rifampicin, phenobarbital or Hypericum perforatum, also known as St.
Vienlaicīga imatiniba un zāļu, kas inducē CYP3A4 (piemēram, deksametazonu, fenitoīnu, karbamazepīnu, rifampicīnu, fenobarbitālu, vai asinszāles (Hypericum perforatum) preparātiem) lietošana var ievērojami vājināt Glivec iedarbību un, iespējams, paaugstināt terapeitiskas neveiksmes risku.
Therefore, concomitant use of strong CYP3A4 inducers and imatinib should be avoided (see section 4.5).
Tādējādi ir jāizvairās vienlaicīgi ordinēt spēcīgus CYP3A4 induktorus un imatinibu (skatīt apakšpunktā 4. 5).
Clinical cases of hypothyroidism have been reported in thyroidectomy patients undergoing levothyroxine replacement during treatment with Glivec (see section 4.5).
Pacientiem, kam veikta tireoidektomija, un kas saņem levotiroksīna aizstājterapiju Glivec terapijas laikā, ziņots par klīniskiem hipotireozes gadījumiem (skatīt apakšpunktu 4. 5).
TSH levels should be closely monitored in such patients.
Šiem pacientiem rūpīgi jākontrolē TSH līmenis.
Metabolism of Glivec is mainly hepatic, and only 13% of excretion is through the kidneys.
Glivec vielmaiņas procesi galvenokārt notiek aknās un tikai 13% devas izdalās caur nierēm.
In patients with hepatic dysfunction (mild, moderate or severe), peripheral blood counts and liver enzymes should be carefully monitored (see sections 4.2, 4.8 and 5.2).
Pacientiem ar aknu darbības traucējumiem (viegliem, vidēji smagiem vai smagiem) rūpīgi jākontrolē perifērā asinsaina un aknu fermentu daudzums (skatīt apakšpunktos 4. 2, 4. 8 un 5. 2).
It should be noted that GIST patients may have hepatic metastases which could lead to hepatic impairment.
Ir jāievēro, ka GIST slimniekiem iespējamas metastāzes aknās, kā dēļ ir iespējami aknu darbības traucējumi.
Cases of liver injury, including hepatic failure and hepatic necrosis, have been observed with imatinib.
Saistībā ar imtiniba lietošanu saņemti ziņojumi par aknu bojājumiem, tai skaitā aknu mazspēju un aknu nekrozi.
When imatinib is combined with high dose chemotherapy regimens, an increase in serious hepatic reactions has been detected.
Imatinibu kombinējot ar lielu devu ķīmijterapijas shēmām novērots palielināts skaits smagu ar aknām saistītu blakusparādību.
Hepatic function should be carefully monitored in circumstances where imatinib is combined with chemotherapy regimens also known to be associated with hepatic dysfunction (see section 4.5 and 4.8).
Nepieciešams rūpīgi kontrolēt aknu darbību gadījumos, kad imatinibs tiek kombinēts ar ķīmijterapijas shēmām, kas, kā zināms, saistītas ar aknu disfunkciju (skatīt apakšpunktus 4. 5 un 4. 8).
Occurrences of severe fluid retention (pleural effusion, oedema, pulmonary oedema, ascites, superficial oedema) have been reported in approximately 2.5% of newly diagnosed CML patients taking Glivec.
Aptuveni 2, 5% pacientu ar nesen diagnosticētu CML, kas lieto Glivec, ir aprakstīta smaga šķidruma aizture (eksudatīvs pleirīts, tūska, plaušu tūska, ascīts, virspusēja tūska).
Therefore, it is highly recommended that patients be weighed regularly.
Tādējādi ir ļoti ieteicams kontrolēt pacienta svaru.
An unexpected rapid weight gain should be carefully investigated and if necessary appropriate supportive care and therapeutic measures should be undertaken.
Negaidīts, straujš pacienta ķermeņa masas pieaugums ir rūpīgi jāizmeklē un, ja nepieciešams, jāordinē piemēroti uzturoši un terapeitiski pasākumi.
In clinical trials, there was an increased incidence of these events in elderly patients and those with a prior history of cardiac disease.
Klīnisko pētījumu laikā iepriekš nosauktās parādības biežāk novēroja gados vecākiem pacientiem, kā arī pacientiem, kuriem anamnēzē ir sirds slimības.
Therefore, caution should be exercised in patients with cardiac dysfunction.
Tādējādi, ja pacientam ir sirds darbības traucējumi, jāievēro piesardzība.
Patients with cardiac disease or risk factors for cardiac failure should be monitored carefully, and any patient with signs or symptoms consistent with cardiac failure should be evaluated and treated.
Pacietiem ar sirds slimībām vai sirds mazspējas riska faktoriem ir rūpīgi jānovēro, un ikviens pacients ar sirds mazspēju saistītiem simptomiem ir jāizmeklē un jāārstē.
In patients with hypereosinophilic syndrome (HES) and cardiac involvement, isolated cases of cardiogenic shock/ left ventricular dysfunction have been associated with the initiation of imatinib therapy.
Pacientiem ar hipereozinofīlijas sindromu (HES) un sirdsdarbības traucējumiem bijuši atsevišķi kardiogēniskā šoka/ kreisā kambara disfunkcijas gadījumi, kas saistīti ar imatiniba terapijas sākšanu.
The condition was reported to be reversible with the administration of systemic steroids, circulatory support measures and temporarily withholding imatinib.
Ziņots, ka šis stāvoklis bija atgriezenisks, kad tika pielietoti sistēmiskie steroīdi, asinsriti nodrošinoši pasākumi un uz laiku tika pārtraukta imatiniba lietošana.
As cardiac adverse events have been reported uncommonly with imatinib, a careful assessment of the benefit/ risk of imatinib therapy should be considered in the HES/ CEL population before treatment initiation.
Tā kā saistībā ar imatiniba lietošanu saņemti retāki blakusparādību ziņojumi par sirdsdarbības traucējumiem, pirms imatiniba lietošanas HES/ CEL pacientiem nepieciešams rūpīgi izvērtēt imatiniba terapijas ieguvuma/ riska attiecību.
Myelodysplastic/ myeloproliferative diseases with PDGFR gene re-arrangements could be associated with high eosinophil levels.
Mielodisplāziskas/ mieloproliferatīvas slimības ar PDGFR gēnu pārkārtošanos var būt saistītas ar augstu eozinofīlu līmeni.
Evaluation by a cardiology specialist, performance of an echocardiogram and determination of serum troponin should therefore be considered in patients with HES/ CEL, and in patients with MDS/ MPD associated with high eosinophil levels before imatinib is administered.
Tāpēc pacientiem ar HES/ CEL un pacientiem ar MDS/ MPD, kas saistīti ar augstu eozinofīlu līmeni, pirms imatiniba lietošanas apsverama konsultācija pie kardioloģijas speciālista, ehokardiogrammas veikšana un seruma troponīna noteikšana.
If either is abnormal, follow-up with a cardiology specialist and the prophylactic use of systemic steroids (1– 2 mg/ kg) for one to two weeks concomitantly with imatinib should be considered at the initiation of therapy.
Ja kādas no šo pārbaužu rezultātiem uzrāda novirzes, ārstēšanas sākumā apsverama kardioloģijas speciālista uzraudzība un profilaktiska sistēmisko steroīdu (1- 2 mg/ kg) lietošana vienu vai divas nedēļas vienlaikus ar imatinibu.
In the GIST clinical trial, both gastrointestinal and intra-tumoural haemorrhages were reported (see section 4.8).
Klīniskā pētījumā ar GIST slimniekiem ir aprakstīta intratumorālā asiņošana (skatīt apakšpunktā 4. 8).
Based on the available data, no predisposing factors (e. g. tumour size, tumour location, coagulation disorders) have been identified that place patients with GIST at a higher risk of either type of haemorrhage.
Ievērojot pieejamos datus, predisponējoši faktori (piemēram, audzēja lielums un lokalizācija vai asins
Since increased vascularity and propensity for bleeding is a part of the nature and clinical course of GIST, standard practices and procedures for the monitoring and management of haemorrhage in all patients should be applied.
Tādēļ GIST slimnieki, ievērojot jebkādas etioloģijas asiņošanas iespēju, paaugstināta riska grupā neietilpst.
Laboratory tests Complete blood counts must be performed regularly during therapy with Glivec.
Laboratoriskie izmeklējumi Glivec terapijas laikā regulāri jākontrolē pilna asinsaina.
Treatment of CML patients with Glivec has been associated with neutropenia or thrombocytopenia.
CML slimnieku ārstēšana ar Glivec ir saistīta ar neitropēniju un trombocitopēniju, tomēr šķiet, ka šīs citopēnijas ir saistītas ar ārstējamās slimības stadiju.
However, the occurrence of these cytopenias is likely to be related to the stage of the disease being treated and they were more frequent in patients with accelerated phase CML or blast crisis as compared to patients with chronic phase CML.
Salīdzinot ar pacientiem, kam CML ir hroniskā fāzē, pacientiem CML akcelerācijas fāzē vai blastu krīzes apstākļos citopēniju novēro biežāk.
Treatment with Glivec may be interrupted or the dose may be reduced, as
Kā ieteikts p.
7 recommended in section 4.2.
4. 2, Glivec terapiju ir iespējams pārtraukt vai samazināt preparāta devu.
Liver function (transaminases, bilirubin, alkaline phosphatase) should be monitored regularly in patients receiving Glivec.
Pacientiem, kas saņem Glivec, regulāri jākontrolē aknu funkcija (transamināzes, bilirubīns un sārmainā fosfatāze).
In patients with impaired renal function, imatinib plasma exposure seems to be higher than that in patients with normal renal function, probably due to an elevated plasma level of alpha-acid glycoprotein (AGP), an imatinib-binding protein, in these patients.
Pacientiem ar nieru darbības traucējumiem imatiniba koncentrācija plazmā ir lielāka nekā pacientiem ar normālu nieru darbību, iespējams, paaugstināta alfa skābā glikoproteīna (AGP) (olbaltuma, kas saista imatinibu).
Patients with renal impairment should be given the minimum starting dose.
Pacientiem ar nieru darbības traucējumiem jālieto minimālā sākuma deva.
Patients with severe renal impairment should be treated with caution.
Pacietiem ar smagiem nieru darbības traucējumiem ārstēšanā jāievēro piesardzība.
The dose can be reduced if not tolerated (see section 4.2 and 5.2).
Devu var samazināt, ja rodas blakusparādības (skatīt apakšpunktus 4. 2 un 5. 2).
Substances that inhibit the cytochrome P450 isoenzyme CYP3A4 activity (e. g. ketoconazole, itraconazole, erythromycin, clarithromycin) could decrease metabolism and increase imatinib concentrations.
Aktīvās vielas, kas var paaugstināt imatiniba koncentrāciju plazmā Vielas, kas inhibē P450 izofermenta CYP3A4 aktivitāti (piemēram, ketokonazols, itrakonazols, eritromicīns, klaritromicīns), var palēnināt imatiniba vielmaiņas procesus un paaugstināt tā koncentrāciju.
There was a significant increase in exposure to imatinib (the mean Cmax and AUC of imatinib rose by 26% and 40%, respectively) in healthy subjects when it was co-administered with a single dose of ketoconazole (a CYP3A4 inhibitor).
Veseliem pētījumu objektiem gadījumā, ja imatinibu ievadīja vienlaicīgi ar vienu ketokonazola devu (CYP3A4 inhibitors), novēroja nozīmīgu preparāta iedarbības pastiprinājumu (vidējās Cmax un AUC vērtības pieauga par attiecīgi 26% un 40%).
Caution should be taken when administering Glivec with inhibitors of the CYP3A4 family.
Vienlaicīgi ordinējot Glivec un CYP3A4 grupas fermentu inhibitorus, ir jāievēro piesardzība.
Substances that are inducers of CYP3A4 activity could increase metabolism and decrease imatinib plasma concentrations.
Aktīvās vielas, kas var samazināt imatiniba koncentrāciju plazmā Vielas, kas inducē CYP3A4 aktivitāti, var veicināt imatiniba vielmaiņas procesus un samazināt tā koncentrāciju plazmā.
John’ s Wort) may significantly reduce exposure to Glivec, potentially increasing the risk of therapeutic failure.
Vienlaicīgi lietotas zāles, kas inducē CYP3A4 (deksametazons, fenitoīns, karbamazepīns, rifampicīns, fenobarbitāls, fosfenitoīns, primidons vai Hypericum perforatum, zināmi kā asinszāles preparāti) var ievērojami vājināt Glivec iedarbību un, iespējams, paaugstināt terapeitiskas neveiksmes risku.
Pretreatment with multiple doses of rifampicin 600 mg followed by a single 400 mg dose of Glivec resulted in decrease in Cmax and AUC(0-∞) by at least 54% and 74%, of the respective values without rifampicin treatment.
Pēc iepriekšējas vairākkārtējas 600 mg lielu rifampicīna devu lietošanas, pēc kā sekoja viena 400 mg Glivec deva, salīdzinot ar lielumiem, kas novēroti, rifampicīnu nelietojot, Cmax un AUC( 0- ∞) samazinājās par vismaz attiecīgi 54% un 74%.
Similar results were observed in patients with malignant gliomas treated with Glivec while taking enzyme-inducing anti-epileptic drugs (EIAEDs) such as carbamazepine, oxcarbamazepine and phenytoin.
Līdzīgi rezultāti tika novēroti pacientiem ar ļaundabīgu gliomu, kuri terapijas laikā ar Glivec saņēma enzīmus inducējošus pretepilepsijas līdzekļus (EIPEL), piemēram, karbamazepīnu, okskarbamazepīnu un fenitoīnu.
The plasma AUC for imatinib decreased by 73% compared to patients not on EIAEDs.
Imatiniba plazmas AUC samazinājās par 73%, salīdzinot ar pacientiem, kas nelietoja EIPEL.
Concomitant use of rifampicin or other strong CYP3A4 inducers and imatinib should be avoided.
No vienlaicīgas imatiniba un rifampicīna vai citu spēcīgu CYP3A4 induktoru lietošanas ir jāizvairās.
Active substances that may have their plasma concentration altered by Glivec Imatinib increases the mean Cmax and AUC of simvastatin (CYP3A4 substrate) 2- and 3.5-fold, respectively, indicating an inhibition of the CYP3A4 by imatinib.
Aktīvās vielas, kuru koncentrāciju plazmā var mainīt Glivec Imatinibs attiecīgi 2 un 3, 5 reizes palielina simvastatīna (CYP3A4 substrāts) vidējo Cmax un AUC, kas liecina, ka tas inhibē CYP3A4.
Therefore, caution is recommended when administering Glivec with CYP3A4 substrates with a narrow therapeutic window (e. g. cyclosporin or pimozide).
Tādējādi, vienlaicīgi nozīmējot Glivec un CYP3A4 substrātus ar šauru terapeitisko koncentrāciju intervālu (piemēram, ciklosporīnu atvasinājumu grupas vielas vai pimozīdu), ieteicams ievērot piesardzību.
Glivec may increase plasma concentration of other CYP3A4 metabolised drugs (e. g. triazolo-benzodiazepines, dihydropyridine calcium channel blockers, certain HMG-CoA reductase inhibitors, i. e. statins, etc.).
Glivec var paaugstināt citu CYP3A4 metabolizēto zāļu koncentrāciju plazmā (t. i., triazol- benzodiazepīnus, dihidropiridīna grupas kalcija kanālu blokatorus, dažus HMG– CoA reduktāzes inhibitorus, t. i., statīnus u. c.).
Because warfarin is metabolised by CYP2C9, patients who require anticoagulation should receive low-molecular-weight or standard heparin.
Tā kā varfarīna vielmaiņas procesus nodrošina CYP2C9, pacientiem, kam nepieciešami antikoagulanti, ir jāievada mazmolekulārais vai standarta heparīns.
In vitro Glivec inhibits the cytochrome P450 isoenzyme CYP2D6 activity at concentrations similar to those that affect CYP3A4 activity.
In vitro apstākļos Glivec koncentrācijas, kas ir tuvas tām, kas ietekmē CYP3A4 aktivitāti, inhibē citohroma P450 izofermentu CYP2D6.
Imatinib at 400 mg twice daily had an inhibitory effect on CYP2D6-mediated metoprolol metabolism, with metoprolol Cmax and AUC being increased by approximately 23% (90%CI [1.16-1.30]).
8 novērots CYP2D6 mediētā metoprolola metabolisma nomākums, kur metoprolola Cmax un AUC paaugstinājās par aptuveni 23% (90% CI [1, 16- 1, 30]).
Dose adjustments do not seem to be necessary when imatinib is co-administrated with CYP2D6 substrates, however caution is advised for CYP2D6 substrates with a narrow therapeutic window such as metoprolol.
Devas pielāgošana nav nepieciešama, lietojot imatinibu kombinācijā ar CYP2D6 substrātiem, tomēr piesardzība jāievēro, lietojot CYP2D6 substrātus ar šauru terapeitiskās darbības platumu, piemēram, metoprololu.
In patients treated with metoprolol clinical monitoring should be considered.
Pacientiem, kuri lieto metoprololu, jāapsver iespēja veikt klīnisku uzraudzību.
In vitro, Glivec inhibits paracetamol O-glucuronidation (Ki value of 58.5 micromol/ l at therapeutic levels).
In vitro Glivec nomāc paracetamola O- glikuronidāciju (Ki vērtība 58, 5 mikromol/ l terapeitiskā līmenī).
Caution should therefore be exercised when using Glivec and paracetamol concomitantly, especially
Tādēļ, lietojot Glivec vienlaikus ar paracetamolu, īpaši ar lielām paracetamola devām, jāievēro piesardzība.
In thyroidectomy patients receiving levothyroxine, the plasma exposure to levothyroxine may be decreased when Glivec is co-administered (see section 4.4).
Pacientiem, kam veikta tireoidektomija, un kas saņem levotiroksīna aizstājterapiju Glivec terapijas laikā, var pazemināties levotiroksīna līmenis asinīs (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Caution is therefore recommended.
Tādēļ ieteicams ievērot piesardzību.
However, the mechanism of the observed interaction is presently unknown.
Tomēr novērotās mijiedarbības reakcijas mehānisms pašreiz nav noskaidrots.
In Ph+ ALL patients, there is clinical experience of co-administering Glivec with chemotherapy (see section 5.1), but drug-drug interactions between imatinib and chemotherapy regimens are not well characterised.
Ir pieejama klīniskā pieredze par Glivec lietošanu kombinācijā ar ķīmijterapiju (skatīt apakšpunktu 5. 1) pacientiem ar Ph+ ALL, bet zāļu- zāļu mijiedarbība starp imatinibu un ķīmijterapijas režīmiem nav pilnībā noskaidrota.
Imatinib adverse events, i. e. hepatotoxicity, myelosuppression or others, may increase and it has been reported that concomitant use with L-asparaginase could be associated with increased hepatotoxicity (see section 4.8).
Iespējama imatiniba izraisīto blakusparādību, piemēram, hepatotoksicitātes, mielosupresijas un citu blakusparādību, pastiprināšanās, un saņemti ziņojumi, ka vienlaicīga lietošana kopā ar L- asparagināzi var tikt saistīta ar palielinātu hepatotoksicitāti (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Therefore, the use of Glivec in combination requires special precaution.
Tādēļ lietojot Glivec kombinācijā jāievēro īpaša piesardzība.
Pregnancy There are no adequate data on the use of imatinib in pregnant women.
Grūtniecība Nav pietiekamu datu par imatiniba lietošanu grūtniecēm.
Studies in animals have however shown reproductive toxicity (see section 5.3) and the potential risk for the foetus is unknown.
Potenciālais risks auglim nav zināms.
Glivec should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Glivec grūtniecības laikā nevajadzētu lietot, ja vien nav absolūta nepieciešamība.
If it is used during pregnancy, the patient must be informed of the potential risk to the foetus.
Ja preparātu lieto grūtniecības laikā, paciente ir jāinformē par potenciālo risku auglim.
Women of childbearing potential must be advised to use effective contraception during treatment.
Sievietēm reproduktīvā vecumā preparāta lietošanas laikā jāiesaka izmantot efektīvu kontracepcijas metodi.
Lactation It is not known whether imatinib is excreted in human milk.
Zīdīšana Vai imatinibs izdalās ar cilvēka mātes pienu, nav zināms.
In animals, imatinib and/ or its metabolites were extensively excreted in milk.
Dzīvniekiem imatinibs un tā vielmaiņas produkti ar mātes pienu izdalās lielā daudzumā.
Women who are taking Glivec should therefore not breast-feed.
Tādēļ sievietēm, kas lieto Glivec, zīdīt bērni nav atļauts.
However, patients should be advised that they may experience undesirable effects such as dizziness or blurred vision during treatment with imatinib.
Tomēr pacienti ir jābrīdina, ka imatiniba terapijas laikā tiem ir iespējamas nevēlamas blakusparādības, piemēram, reiboņi vai neskaidra redze.
Therefore, caution should be recommended when driving a car or operating machinery.
Tādējādi, vadot transportlīdzekļus un apkalpojot mehānismus, ir ieteicams ievērot piesardzību.
Patients with advanced stages of malignancies may have numerous confounding medical conditions that make causality of adverse reactions difficult to assess due to the variety of symptoms related to the underlying disease, its progression, and the co-administration of numerous medicinal products.
Pacientiem ar ļaundabīgām slimībām ir iespējami dažādi neskaidras izcelsmes stāvokļi, kas var izraisīt nevēlamas blakusparādības, ko, sakarā blakusslimību simptomu dažādību, slimības progresiju un dažādu zāļu vienlaicīgu lietošanu, ir grūti novērtēt.
In clinical trials in CML, drug discontinuation for drug-related adverse reactions was observed in 2.4% of newly diagnosed patients, 4% of patients in late chronic phase after failure of interferon therapy, 4% of patients in accelerated phase after failure of interferon therapy and 5% of blast crisis patients after failure of interferon therapy.
CML klīnisko pētījumu laikā sakarā ar to izraisītām nevēlamām blakusparādībām zāļu lietošana tika pārtraukta 2, 4% pacientu ar pirmreizēju diagnozi, 4% pacientu slimības vēlīnajā hroniskajā fāzē pēc neveiksmīgi izmantotas interferona terapijas, 4% pacientu akcelerācijas fāzē pēc neveiksmīgi izmantotas interferona terapijas un 5% pacientu blastu krīzes apstākļos pēc neveiksmīgi izmantotas interferona terapijas.
In GIST the study drug was discontinued for drug-related adverse reactions in 4% of patients.
GIST pētījumu laikā sakarā ar šo zāļu izraisītām nevēlamām blakusparādībām terapija tika pārtraukta 4% pacientu.
The adverse reactions were similar in all indications, with two exceptions.
9 Visu indikāciju gadījumā novērotās nevēlamās blakusparādības, neskaitot divus izņēmumus, ir līdzīgas.
There was more myelosuppression seen in CML patients than in GIST, which is probably due to the underlying disease.
Salīdzinot ar GIST slimniekiem, CML gadījumā biežāk novēro kaulu smadzeņu darbības nomākumu, kas, iespējams, ir saistīts ar blakusslimību.
In the GIST clinical trial, 7 (5%) patients experienced CTC grade 3/ 4 GI bleeds (3 patients), intra-tumoural bleeds (3 patients) or both (1 patient).
Klīniskā pētījumā ar GIST slimniekiem, 7 (5%) pacientiem novēroja 3 vai 4 smaguma pakāpes (pēc CTC terminoloģijas) asiņošanu kuņģa – zarnu traktā (3 pacientiem), 3 pacientiem – intratumorālu asiņošanu, un 1 pacientam – vienlaicīgi abas parādības.
GI tumour sites may have been the source of the GI bleeds (see section 4.4).
Audzēji kuņģa – zarnu traktā var būt vieta, kur novēro kuņģa – zarnu trakta asiņošanu (skatīt apakšpunktā 4. 4).
GI and tumoural bleeding may be serious and sometimes fatal.
Kuņģa – zarnu trakta asiņošana dažkārt var būt smaga vai nāvējoša.
The most commonly reported (≥ 10%) drug-related adverse reactions in both settings were mild nausea, vomiting, diarrhoea, abdominal pain, fatigue, myalgia, muscle cramps and rash.
Visbiežāk (≥10% gadījumu), abos gadījumos aprakstītās, ar šo zāļu lietošanu saistītās nevēlamās blakusparādības ir izpaudušās kā viegls nelabums, vemšana, caureja, sāpes vēderā, vājums, muskuļu sāpes un krampji, kā arī izsitumi.
Superficial oedemas were a common finding in all studies and were described primarily as periorbital or lower limb oedemas.
Visu pētījumu laikā bieži novēroja virspusējas tūskas, galvenokārt – virs acu dobumiem un ekstremitāšu apakšējā daļā.
However, these oedemas were rarely severe and may be managed with diuretics, other supportive measures, or by reducing the dose of Glivec.
Tās iespējams ārstēt, izmantojot diurētiskos preparātus, uzturošus pasākumus vai arī samazinot Glivec devu.
9 When imatinib was combined with high dose chemotherapy in Ph+ ALL patients, transient liver toxicity in the form of transaminase elevation and hyperbilirubinaemia were observed.
Pacientiem ar Ph+ ALL, imatinibu kombinējot ar lielu ķīmijterapijas devu shēmām, var novērot pārejošu aknu toksicitāti transamināžu paaugstināšanās un hiperbilirubinēmijas veidā.
Miscellaneous adverse reactions such as pleural effusion, ascites, pulmonary oedema and rapid weight gain with or without superficial oedema may be collectively described as “ fluid retention”.
Jaukta tipa nevēlamām blakusparādībām, kas izpaužas kā, piemēram, pleiras eksudāts, ascīts, plaušu tūska un straujš svara pieaugums ar virspusēju tūsku vai bez tās, ir iespējams piešķirt kopīgu apzīmējumu “ šķidruma aizture ”.
These reactions can usually be managed by withholding Glivec temporarily and with diuretics and other appropriate supportive care measures.
Parasti šīs reakcijas iespējams ārstēt, uz laiku atliekot Glivec lietošanu un izmantojot diurētiskos līdzekļus un citus piemērotus uzturošas aprūpes pasākumus.
However, some of these reactions may be serious or life- threatening and several patients with blast crisis died with a complex clinical history of pleural effusion, congestive heart failure and renal failure.
Tomēr atsevišķos gadījumos var būt smagas vai dzīvībai bīstamas, un dažiem pacientiem blastu krīzes apstākļos un kompleksu klīnisku eksudatīvu pleirītu, sastrēguma sirds mazspēju un nieru mazspēju anamnēzē, ir iestājusies nāve.
There were no special safety findings in paediatric clinical trials.
Klīniskajos pētījumos, kuros iesaistīti bērni, īpaši nozīmīgi dati, kas attiecas uz preparāta lietošanas drošību, nav konstatēti.
Adverse reactions Adverse reactions reported as more than an isolated case are listed below, by system organ class and by frequency.
Nevēlamās blakusparādības Nevēlamās blakusparādības, kas aprakstītas biežāk kā tikai atsevišķos gadījumos ir uzskaitītas turpmāk.
Frequencies are defined as: very common (> 1/ 10), common (> 1/ 100, ≤ 1/ 10), uncommon (> 1/ 1,000, ≤ 1/ 100), rare (≤ 1/ 1,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Parādību biežums ir definēts sekojoši: ļoti bieži (> 1/ 10), bieži (> 1/ 100, ≤1/ 10), retāk (> 1/ 1 000, ≤1/ 100), reti (≤1/ 1 000), nezināmi (nevar noteikt pēc pieejamiem datiem).
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of frequency, the most frequent first.
Katrā sastopamības biežuma grupā nevēlamās blakusparādības sakārtotas pēc to sastopamības biežuma, biežākās vispirms.
Adverse reactions and their frequencies reported in Table 1 are based on the main registration studies.
1 minētās blakusparādības un to biežums balstās uz galvenajiem reģistrācijas pētījumiem.
Table 1
Tabula Nr.
Adverse reactions in clinical studies
Blakusparādības klīniskos pētījumos
Weight increased Weight decreased Blood creatinine increased, blood creatine phosphokinase increased, blood lactate dehydrogenase increased, blood alkaline phosphatase increased
Ķermeņa masas palielināšanās Ķermeņa masas samazināšanās Kreatinīna līmeņa paaugstināšanās asinīs, kreatīnfosfokināzes līmeņa paaugstināšanās asinīs, laktātdehidrogenāzes līmeņa paaugstināšanās asinīs, sārmainās fosfotāzes līmeņa paaugstināšanās asinīs
Blood amylase increased
Amilāzes līmeņa paaugstināšanās asinīs
Uncommon:
Sirds funkcijas traucējumi Sirdsklauves, tahikardija, sastrēguma sirds mazspēja1, plaušu tūska Retāk:
Blood and lymphatic system disorders Very common:
Aritmija, priekškambaru mirdzēšana, sirds apstāšanās, miokarda infarkts, stenokardija, izsvīdums perikardā Asins un limfatiskās sistēmas traucējumi Ļoti bieži:
Neutropenia, thrombocytopenia, anaemia Pancytopenia, febrile neutropenia Thrombocythaemia, lymphopenia, bone marrow depression, eosinophilia, lymphadenopathy
Neitropēnija, trombocitopēnija, anēmija Pancitopēnija, febrila neitropēnija Trombocitēmija, limfopēnija, kaulu smadzeņu nomākums, eozinofilija, limfadenopātija
Haemolytic anaemia
Hemolītiska anēmija
Nervous system disorders Very common:
Nervu sistēmas traucējumi Galvassāpes2 Ļoti bieži:
Headache2 Dizziness, paraesthesia, taste disturbance, hypoaesthesia Migraine, somnolence, syncope, peripheral neuropathy, memory impairment, sciatica, restless leg syndrome, tremor, cerebral haemorrhage
Reibonis, parestēzija, garšas sajūtas izmaiņas, jušanas traucējumi Migrēna, miegainība, sinkope, perifēra neiropātija, atmiņas traucējumi, sēžas nerva iekaisums, nemierīgo kāju sindroms, trīce, asinsizplūdums smadzenēs
Increased intracranial pressure, convulsions, optic neuritis
Paaugstināts intrakraniālais spiediens, krampji, redzes nerva iekaisums
Eyelid oedema, lacrimation increased, conjunctival haemorrhage, conjunctivitis, dry eye, blurred vision
Plakstiņu pietūkums, pastiprināta asarošana, konjunktīvas asiņošana, konjunktivīts, sausas acis, neskaidra redze
Eye irritation, eye pain, orbital oedema, scleral haemorrhage, retinal haemorrhage, blepharitis, macular oedema
Acu kairinājums, sāpes acīs, orbītas tūska, sklēras asiņošana, tīklenes asiņošana, blefarīts, makulāra tūska
Cataract, glaucoma, papilloedema
Katarakta, glaukoma, papillas tūska
Ear and labyrinth disorders Uncommon:
Ausu un labirinta bojājumi Retāk:
Vertigo, tinnitus, hearing loss
Vertigo, troksnis ausīs, dzirdes zudums
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības Bieži:
Dyspnoea, epistaxis, cough Pleural effusion3, pharyngolaryngeal pain, pharyngitis Pleuritic pain, pulmonary fibrosis, pulmonary hypertension, pulmonary haemorrhage
Pleiras sāpes, plaušu fibroze, pulmonāla hipertensija, plaušu asiņošana
Gastrointestinal disorders Very common:
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi Slikta dūša, caureja, vemšana, dispepsija, sāpes vēderā4 Ļoti bieži:
Stomatitis, mouth ulceration, gastrointestinal haemorrhage5, eructation, melaena, oesophagitis, ascites, gastric ulcer, haematemesis, cheilitis, dysphagia, pancreatitis
Meteorisms, nepatīkama sajūta vēderā, gastroezofageāls atvilnis, aizcietējums, sausa mute, gastrīts Stomatīts, čūlas mutes dobumā, kuņģa- zarnu trakta asiņošana5, atraugas, melēna, ezofagīts, ascīts, kuņģa čūla, vemšana ar asinīm, heilīts, disfāgija, pankreatīts
Colitis, ileus, inflammatory bowel disease
Kolīts, ileuss, zarnu iekaisīga slimība
Renal pain, haematuria, renal failure acute, urinary frequency increased
Nieru sāpes, hematūrija, akūta nieru mazspēja, palielināts urinēšanas biežums
Skin and subcutaneous tissue disorders Very common:
Ādas un zemādas audu bojājumi Ļoti bieži:
Periorbital oedema, dermatitis/ eczema/ rash Pruritus, face oedema, dry skin, erythema, alopecia, night sweats, photosensitivity reaction
Periorbitāla tūska, dermatīts/ ekzēma/ izsitumi Nieze, sejas tūska, sausa āda, eritēma, alopēcija, svīšana naktī, fotosensibilizācijas reakcija
Rash pustular, contusion, sweating increased, urticaria, ecchymosis, increased tendency to bruise, hypotrichosis, skin hypopigmentation, dermatitis exfoliative, onychoclasis, folliculitis, petechiae, psoriasis, purpura, skin hyperpigmentation, bullous eruptions
Pustulāri izsitumi, kontūzija, pastiprināta svīšana, nātrene, ekhimozes, palielināta zilumu veidošanās tendence, hipotrihoze, ādas hipopigmentācija, eksfoliatīvs dermatīts, onihoklāze, folikulīts, petehijas, psoriāze, purpura, ādas hiperpigmentācija, bullozi izsitumi
Acute febrile neutrophilic dermatosis (Sweet’ s syndrome), nail discolouration, angioneurotic oedema, rash vesicular, erythema multiforme, leucocytoclastic vasculitis, Stevens-Johnson syndrome
Akūta febrila neitrofila dermatoze (Svīta sindroms), nagu krāsas izmaiņas, angioneirotiska tūska, vezikulāri izsitumi, erythema multiforme, leikocitoklastisks vaskulīts, Stīvensa- Džonsona sindroms
Musculoskeletal and connective tissue disorders Very common:
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi Ļoti bieži:
Muscle spasm and cramps, musculoskeletal pain including myalgia, arthralgia, bone pain6
Muskuļu spazmas un krampji, muskuļu un kaulu sāpes, arī mialģija, artralģija, kaulu sāpes6
Metabolism and nutrition Common:
Metabolisma un barošanās traucējumi Bieži:
Joint swelling Joint and muscle stiffness Muscular weakness, arthritis disorders Anorexia Hypokalaemia, increased appetite, hypophosphataemia, decreased appetite, dehydration, gout, hyperuricaemia, hypercalcaemia, hyperglycaemia, hyponatraemia
Anoreksija Hipokaliēmija, pastiprināta ēstgriba, hipofosfatēmija, samazināta ēstgriba, dehidratācija, podagra, hiperurikēmija, hiperkalciēmija, hiperglikēmija, hiponatriēmija
Hyperkalaemia, hypomagnesaemia
Hiperkaliēmija, hipomagniēmija
Herpes zoster, herpes simplex, nasopharyngitis, pneumonia7, sinusitis, cellulitis, upper respiratory tract infection, influenza, urinary tract infection, gastroenteritis, sepsis
Infekcijas un parazitozes Herpes zoster, herpes simplex, nazofaringīts, pneimonija7, sinusīts, cellulīts, augšējo Retāk: elpošanas ceļu infekcija, gripa, urīnceļu infekcija, gastroenterīts, sepse Reti:
Vascular disorders8
Sēnīšu infekcija
Fungal infection
11 Asinsvadu sistēmas traucējumi8 Bieži:
General disorders and administration site conditions Very common:
Vispārēji traucējumi un Ļoti bieži:
Fluid retention and oedema, fatigue Weakness, pyrexia, anasarca, chills, rigors Chest pain, malaise
Pietvīkums, asiņošana Hipertensija, hematoma, perifēra salšanas sajūta, hipotensija, Reino sindroms reakcijas ievadīšanas vietā Šķidruma aizture un tūska, nogurums Vājums, paaugstināta ķermeņa temperatūra, anasarka, vēsuma sajūta, drebuļi Sāpes krūtīs, savārgums
Common:
Aknu un/ vai žultsceļu traucējumi Bieži:
Increased hepatic enzymes Hyperbilirubinaemia, hepatitis, jaundice Hepatic failure9, hepatic necrosis
Paaugstināts aknu enzīmu līmenis Hiperbilirubinēmija, hepatīts, dzelte Aknu mazspēja9, aknu nekroze
Reproductive system and breast disorders
Reproduktīvās sistēmas un krūts slimības Retāk:
Gynaecomastia, erectile dysfunction, menorrhagia, menstruation irregular, sexual dysfunction, nipple pain, breast enlargement, scrotal oedema
Ginekomastija, erektilā disfunkcija, menorāģija, neregulāras menstruācijas, seksuāla disfunkcija, sāpes krūšu galos, krūšu dziedzeru palielināšanās, sēklinieku maisiņu tūska
Insomnia Depression, libido decreased, anxiety Confusional state
Bezmiegs Depresija, pavājināta dzimumtieksme, trauksme Apjukuma stāvoklis
1 On a patient-year basis, cardiac events including congestive heart failure were more commonly observed in patients with transformed CML than in patients with chronic CML.
1 Pamatojoties uz datiem par pacientgadiem, sirdsdarbības traucējumus, tostarp sastrēguma sirds mazspēju pacientiem ar transformētu CML novēroja biežāk nekā pacientiem ar hronisku CML.
2 Headache was the most common in GIST patients.
2 Galvassāpes visbiežāk novērotas pacientiem ar GIST.
3 Pleural effusion was reported more commonly in patients with GIST and in patients with transformed CML (CML-AP and CML-BC) than in patients with chronic CML.
3 Par izsvīdumu pleirā biežāk ziņots pacientiem ar GIST un pacientiem ar transformētu CML (CML- AP un CML- BC) nekā pacientiem ar hronisku CML.
4+5 Abdominal pain and gastrointestinal haemorrhage were most commonly observed in GIST patients.
4+5 Sāpes vēderā un kuņģa- zarnu trakta asiņošana visbiežāk novērota pacientiem ar GIST.
6 Musculoskeletal pain and related events were more commonly observed in patients with CML than in GIST patients.
6 Muskuļu un kaulu sāpes un traucējumi pacientiem ar CML novēroti biežāk nekā pacientiem ar GIST.
7 Pneumonia was reported most commonly in patients with transformed CML and in patients with GIST.
7 Par pneimoniju visbiežāk ziņots pacientiem ar transformētu CML un pacientiem ar GIST.
8 Flushing was most common in GIST patients and bleeding (haematoma, haemorrhage) was most common in patients with GIST and with transformed CML (CML-AP and CML-BC).
8 Pietvīkumu visbiežāk novēroja pacientiem ar GIST, un asiņošanu (hematomu, hemorāģiju) visbiežāk novēroja pacientiem ar GIST un transformētu CML (CML- AP un CML- BC).
9 Some fatal cases of hepatic failure and of hepatic necrosis have been reported.
9 Ziņots par dažiem letāliem aknu mazspējas un aknu nekrozes gadījumiem.
The following types of reactions have been reported mainly from post-marketing experience with Glivec.
Par turpmāk minētajiem reakciju veidiem ziņots galvenokārt Glivec pēcreģistrācijas lietošanas periodā.
This includes spontaneous case reports as well as serious adverse events from ongoing studies, the expanded access programmes, clinical pharmacology studies and exploratory studies in unapproved indications.
Tie ietver spontānos gadījumu ziņojumus, kā arī būtiskas novērotās blakusparādības no notiekošajiem pētījumiem, paplašinātas pieejamības programmām, klīniskās farmakoloģijas pētījumiem un zinātniskajiem pētījumiem par neapstiprinātām indikācijām.
Because these reactions are reported from a population of uncertain size, it is not always possible to reliably estimate their frequency or establish a causal relationship to imatinib exposure.
Tā kā par šīm reakcijām ziņots nenoteikta lieluma populācijai, vienmēr nav iespējams droši novērtēt to biežumu vai cēloņsakarību ar imanitiba ietekmi.
Table 2
Tabula Nr.
Adverse reactions from post-marketing reports
Blakusparādības pēcreģistrācijas ziņojumos
Immune system disorders
Labdabīgi, ļaundabīgi un neprecizēti audzēji (ieskaitot cistas un polipus) Nezināmi:
Tumour haemorrhage/ tumour necrosis
Audzēja asiņošana/ audzēja nekroze
Cardiac disorders
Imūnās sistēmas traucējumi Nezināmi:
Anaphylactic shock
Anafilaktiskais šoks
Not known:
Sirds funkcijas traucējumi Nezināmi:
Pericarditis, cardiac tamponade
Perikardīts, sirds tamponāde
Nervous system disorders Not known:
Nervu sistēmas traucējumi Nezināmi:
Cerebral oedema
Smadzeņu tūska
Vitreous haemorrhage
Stiklveida ķermeņa asiņošana
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders Not known:
Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības Akūta elpošanas nepietiekamība1, intersticiāla plaušu slimība Nezināmi:
Acute respiratory failure1, interstitial lung disease
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi
Gastrointestinal disorders Not known:
12 Nezināmi:
Ileus/ intestinal obstruction, gastrointestinal perforation, diverticulitis
Ileuss/ zarnu nosprostojums, kuņģa- zarnu trakta perforācija, divertikulīts
Skin and subcutaneous tissue disorders Not known:
Ādas un zemādas audu bojājumi Nezināmi:
Lichenoid keratosis, lichen planus Toxic epidermal necrolysis
Lihenoīdā keratoze, lichen planus Toksiska epidermāla nekrolīze
Vascular disorders
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi Nezināmi:
Avascular necrosis/ hip necrosis
Avaskulāra nekroze/ gūžas nekroze
Not known:
Asinsvadu sistēmas traucējumi Nezināmi:
Thrombosis/ embolism
Tromboze/ embolija
1 Fatal cases have been reported in patients with advanced disease, severe infections, severe neutropenia and other serious concomitant conditions.
1 Ziņots par letāliem gadījumiem pacientiem ar progresējošu slimību, smagu infekciju, smagu neitropēniju un citiem nopietniem vienlaicīgiem stāvokļiem.
12 Laboratory test abnormalities Haematology In CML, cytopenias, particularly neutropenia and thrombocytopenia, have been a consistent finding in all studies, with the suggestion of a higher frequency at high doses ≥ 750 mg (phase I study).
Lietojot lielas preparāta devas ≥750 mg (I fāzes pētījuma laikā), parādību novēro biežāk, tomēr citopēniju biežums ir arī viennozīmīgi atkarīgs no slimības stadijas.
However, the occurrence of cytopenias was also clearly dependent on the stage of the disease, the frequency of grade 3 or 4 neutropenias (ANC < 1.0 x 109/ l) and thrombocytopenias (platelet count < 50 x 109/ l) being between 4 and 6 times higher in blast crisis and accelerated phase (59– 64% and 44– 63% for neutropenia and thrombocytopenia, respectively) as compared to newly diagnosed patients in chronic phase CML (16.7% neutropenia and 8.9% thrombocytopenia).
3. vai 4. smaguma pakāpes neitropēniju (ANC < 1, 0 x 109/ l) un trombocitopēniju (trombocītu daudzums < 50 x 109/ l) pacientiem ar blastu krīzi vai slimības akcelerācijas fāzē, salīdzinot ar pacientiem, kam nesen diagnosticēta CML hroniskā fāzē (16, 7% novēro neitropēniju un 8, 9% - trombocitopēniju), novēro 4 un 6 reizes biežāk (59% līdz 64% un 44% līdz 63% novēro attiecīgi neitropēniju un trombocitopēniju).
In newly diagnosed chronic phase CML grade 4 neutropenia (ANC < 0.5 x 109/ l) and thrombocytopenia (platelet count < 10 x 109/ l) were observed in 3.6% and < 1% of patients, respectively.
Pacientiem, kam nesen diagnosticēta CML hroniskā fāzē, 4 smaguma pakāpes neitropēniju (ANC < 0, 5 x 109/ l) un trombocitopēniju (trombocītu daudzums < 10 x 109/ l) novēro attiecīgi 3, 6% un < 1% pacientu.
The median duration of the neutropenic and thrombocytopenic episodes usually ranged from 2 to 3 weeks, and from 3 to 4 weeks, respectively.
Laika vidējais intervāls starp neitropēnijas un trombocitopēnijas epizodēm ir attiecīgi robežās no 2 līdz 3 un 3 līdz 4 nedēļām.
These events can usually be managed with either a reduction of the dose or an interruption of treatment with Glivec, but can in rare cases lead to permanent discontinuation of treatment.
Retos gadījumos ir nepieciešams terapiju izbeigt pilnīgi.
In paediatric CML patients the most frequent toxicities observed were grade 3 or 4 cytopenias involving neutropenia, thrombocytopenia and anaemia.
Pediatrijas pacientiem ar CML visbiežāk novērotās toksicitātes parādības bija 3. vai 4. pakāpes citopēnijas, t. s. neitropēnija, trombocitopēnija un anēmija.
These generally occur within the first several months of therapy.
Šīs parādības parasti izpaudās dažu mēnešu laikā tūlīt pēc terapijas uzsākšanas.
In patients with GIST, grade 3 and 4 anaemia was reported in 5.4% and 0.7% of patients, respectively, and may have been related to gastrointestinal or intra-tumoural bleeding in at least some of these patients.
Vismaz dažiem pacientiem šī anēmija var būt saistīta ar asiņošanu kuņģa – zarnu traktā vai intratumorālu asiņošanu.
Grade 3 and 4 neutropenia was seen in 7.5% and 2.7% of patients, respectively, and grade 3 thrombocytopenia in 0.7% of patients.
3. un 4. smaguma pakāpes neitropēnija ir novērota attiecīgi 7, 5% un 2, 7% pacientu, bet 3. smaguma pakāpes trombocitopēnija – 0, 7% pacientu.
No patient developed grade 4 thrombocytopenia.
4. smaguma pakāpes trombocitopēnija nevienam pacientam neattīstījās.
The decreases in white blood cell (WBC) and neutrophil counts occurred mainly during the first six weeks of therapy, with values remaining relatively stable thereafter.
Leikocītu (White Blood Cells - WBC) un neitrofilu daudzuma samazinājumu galvenokārt novēroja pirmo sešu terapijas nedēļu laikā, vēlāk attiecīgo parametru vērtības bija relatīvi stabilas.
Biochemistry Severe elevation of transaminases (< 5%) or bilirubin (< 1%) was seen in CML patients and was usually managed with dose reduction or interruption (the median duration of these episodes was approximately one week).
Bioķīmija CML slimniekiem novēroja izteiktu transamināžu (< 5%) vai bilirubīna (< 1%) līmeņa palielināšanos un to parasti ārstēja, samazinot devu vai pārtraucot preparāta lietošanu (šo epizožu vidējais ilgums bija aptuveni viena nedēļa).
Treatment was discontinued permanently because of liver laboratory abnormalities in less than 1% of CML patients.
Aknu darbības laboratorisko raksturlielumu patoloģisku pārmaiņu dēļ ārstēšanu pilnībā pārtrauca mazāk nekā 1% CML slimnieku.
In GIST patients (study B2222), 6.8% of grade 3 or 4 ALT (alanine aminotransferase) elevations and 4.8% of grade 3 or 4 AST (aspartate aminotransferase) elevations were observed.
GIST slimniekiem (B2222 pētījums) 6, 8% gadījumu novēroja 3. vai 4. pakāpes ALAT (alanīna aminotransferāzes) līmeņa palielināšanos un 4, 8% gadījumu – 3. vai 4. pakāpes ASAT (aspartāta aminotransferāzes) līmeņa palielināšanos.
Bilirubin elevation was below 3%.
Bilirubīna līmeņa pieaugums bija zem 3%.
There have been cases of cytolytic and cholestatic hepatitis and hepatic failure; in some of them outcome was fatal, including one patient on high dose paracetamol.
Ir bijuši citolītiska un holestātiska hepatīta un aknu mazspējas gadījumi, no kuriem daži ir bijuši fatāli (ieskaitot vienu pacientu, kas bija saņēmis lielu paracetamola devu).