qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Immunogenicity Immunogenic response or antibodies against eptifibatide have been observed in isolated cases in naïve patients or in rare cases of patients re-exposed to eptifibatide.
4 Imunogenitāte Pacientiem, kas saņēma daudzkārtējas eptifibatīda devas, novēroja imunogēniskas reakcijas vai antivielu rašanās pret INTEGRILIN atsevišķos gadījumos iepriekš neārstētiem pacientiem, vai arī retos gadījumos pacientiem, kas atkārtoti saņēma eptifibatīdu.
Only limited experience exists for readministration of INTEGRILIN.
Ir tikai neliela pieredze par atkārtotu INTEGRILIN lietošanu.
If treatment with INTEGRILIN is repeated, no diminished therapeutic response is expected.
Ja terapija ar INTEGRILIN jāatkārto, nav gaidāma vājāka terapeitiskā darbība.
INTEGRILIN did not appear to increase the risk of major and minor bleeding associated with concomitant use of warfarin and dipyridamole.
INTEGRILIN nepalielināja masīvas un nelielas asiņošanas risku, ja to lietoja vienlaikus ar varfarīnu un dipiridamolu.
INTEGRILIN-treated patients who had a prothrombin time (PT) > 14.5 seconds and received warfarin concomitantly did not appear to be at an increased risk of bleeding.
Pacientiem, ko ārstēja ar INTEGRILIN un kam protrombīna laiks (PT) bija > 14, 5 sekundes, vienlaikus varfarīna lietošana nepalielināja asiņošanas risku.
Data are limited on the use of INTEGRILIN in patients receiving thrombolytic agents.
Nav pietiekami daudz datu par INTEGRILIN lietošanu pacientiem, kas lieto trombolītiskos līdzekļus.
There was no consistent evidence that eptifibatide increased the risk of major or minor bleeding associated with tissue plasminogen activator in either a PCI or an acute myocardial infarction study; however, eptifibatide appeared to increase the risk of bleeding when administered with streptokinase in an acute myocardial infarction study.
Pētījumā par PKI vai akūtu miokarda infarktu netika pierādīts, ka eptifibatīds palielina masīvas vai nelielas asiņošanas risku saistībā ar audu plazminogēna aktivētāju; tomēr pētījumā par akūtu miokarda infarktu lietojot eptifibatīdu kopā ar streptokināzi, asiņošanas risks palielinājās.
In an acute myocardial infarction study involving 181 patients, eptifibatide (in regimens up to a bolus injection of 180 microgram/ kg, followed by an infusion up to 2 microgram/ kg/ min for up to 72 hours) was administered concomitantly with streptokinase (1.5 million units over 60 minutes).
Pētījumā par akūtu miokarda infarktu, kurā piedalījās 181 pacients, eptifibatīds tika lietots (terapijas shēmās ar bolus injekcijas devām līdz 180 mikrogrami/ kg, kam sekoja infūzija ar 2 mikrogramiem/ kg/ min līdz 72 stundas ilgi) vienlaikus ar streptokināzi (1, 5 miljoni vienību 60 minūšu laikā).
At the highest infusion rates (1.3 microgram/ kg/ min and 2.0 microgram/ kg/ min) studied, eptifibatide was associated with an increased incidence of bleeding and transfusions compared to the incidence seen when streptokinase was given alone.
Pētījumos ievadot infūzijas ar lielāko ātrumu (1, 3 mikrogrami/ kg/ min un 2, 0 mikrogrami/ kg/ min), eptifibatīds biežāk izraisīja asiņošanu un asins pārliešanas nepieciešamību, salīdzinot ar streptokināzi monoterapijā.
There are no adequate data from the use of eptifibatide in pregnant women.
Nav pietiekamu datu par eptifibatīda lietošanu grūtniecēm.
Animal studies are insufficient with respect to effects on pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition or postnatal development (see section 5.3).
Lai novērtētu ietekmi uz grūtniecību, embrionālo/ augļa attīstību, dzemdībām vai pēcdzemdību attīstību, pētījumi ar dzīvniekiem nav pietiekami (skatīt nodaļu 5. 3).
INTEGRILIN should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
INTEGRILIN grūtniecības laikā nevajadzētu lietot, ja vien nav absolūta nepieciešamība.
It is not known whether eptifibatide is excreted in human milk.
Nav zināms, vai eptifibatīds izdalās cilvēkam mātes pienā.
Interruption of breast-feeding during the treatment period is recommended.
Terapijas laikā ieteicams pārtraukt zīdīšanu.
Not relevant, as INTEGRILIN is intended for use in hospitalised patients.
Nav būtiska, jo INTEGRILIN paredzēts lietot hospitalizētiem pacientiem.
The majority of undesirable effects experienced by patients treated with eptifibatide were generally related to bleeding, or to cardiovascular events that occur frequently in this patient population.
Lielāka daļa nevēlamo blakusparādību, kas radās ar eptifibatīdu ārstētiem pacientiem, parasti bija saistītas ar asiņošanu vai kardiovaskulārās darbības traucējumiem, kas bieži rodas šai pacientu grupai.
At the recommended therapeutic dose, as administered in the PURSUIT trial involving nearly 11,000 patients, bleeding was the most common complication encountered during eptifibatide therapy.
PURSUIT pētījumā, kurā piedalījās gandrīz 11 000 pacientu, lietojot ieteicamo terapeitisko devu, biežākā novērotā komplikācija eptifibatīda terapijas laikā bija asiņošana.
Administration of eptifibatide is associated with an increase in major and minor bleeding, as classified by the criteria of the Thrombolysis in Myocardial Infarction (TIMI) study group.
Eptifibatīda lietošana palielina masīvu vai nelielu asiņošanu sastopamību, klasificējot tās atbilstoši pētījuma par trombolīzi miokarda infarkta gadījumā (Thrombolysis in Myocardial Infarction - TIMI) grupas kritērijiem.
5 Bleeding Minor bleeding was a very common (> 1/ 10) complication of eptifibatide administration (13.1% eptifibatide vs 7.6% placebo).
Asiņošana Ļoti bieži (> 1/ 10) eptifibatīda lietošanas komplikācija bija neliela asiņošana (13, 1% eptifibatīda grupā un 7, 6% placebo grupā).
Minor bleeding was defined as spontaneous gross haematuria, spontaneous haematemesis, observed blood loss with a haemoglobin decrease of more than 3 g/ dl, or more than 4 g/ dl in the absence of an observed bleeding site.
Par nelielu asiņošanu tika definēta spontāna liela hematūrija, spontāna asiņu atvemšana, novērots asins zudums ar hemoglobīna mazināšanos par vairāk kā 3 g/ dl vai vairāk nekā 4 g/ dl, ja nav noteikta asiņošanas vieta.
Bleeding events were more frequent in patients receiving concurrent heparin while undergoing PCI, when ACT exceeded 350 seconds (see section 4.4, heparin use).
Asiņošana biežāk radās pacientiem, kas PKI laikā vienlaikus saņēma heparīnu, ja ACT pārsniedza 350 sekundes (skatīt nodaļu 4. 4, heparīna lietošana).
Major bleeding was also very common (> 1/ 10) and reported more frequently in patients treated with eptifibatide than with placebo, i. e., 10.8% vs 9.3%, respectively.
5 Masīva asiņošana arī ļoti bieži (> 1/ 10) tika novērota pacientiem, kas ārstēti ar eptifibatīdu, salīdzinot ar placebo, t. i., attiecīgi 10, 8% un 9, 3%.
Major bleeding was defined as either an intracranial haemorrhage or a decrease in haemoglobin concentrations of more than 5 g/ dl (see table 1).
Par masīvu asiņošanu tika definēts intrakraniāls asinsizplūdums vai hemoglobīna mazināšanās par vairāk nekā 5 g/ dl (skatīt 1. tabulu).
The incidence of severe or life-threatening bleeding events with eptifibatide was common( > 1/ 100, < 1/ 10); 1.9% vs 1.1% with placebo.
Smagi vai dzīvībai bīstami asiņošanas gadījumi bija novēroti bieži (> 1/ 100, < 1/ 10) pēc eptifibatīda lietošanas 1, 9%, salīdzinot ar 1, 1%, lietojot placebo.
Eptifibatide treatment increased the need for blood transfusions modestly (11.8% vs 9.3%, placebo).
Eptifibatīda terapija mēreni palielināja asins pārliešanas nepieciešamību (11, 8%, salīdzinot ar 9, 3%, lietojot placebo).
In the subgroup of patients undergoing PCI, major bleeding was observed commonly, in 9.7% of eptifibatide-treated patients vs 4.6% of placebo-treated patients.
Pacientu apakšgrupā, kam tika veikta PKI, masīva asiņošana tika novērota biežāk, 9, 7% ar eptifibatīdu ārstēto pacientu un 4, 6% ar placebo ārstēto pacientu.
Other undesirable effects Overall, in the same trial, serious non-bleeding adverse events were reported at a similar rate in patients treated with eptifibatide and those treated with placebo.
Citas nevēlamas blakusparādības Tai pašā pētījumā kopumā novērotās nevēlamās blakusparādības, kas nav saistītas ar asiņošanu, biežums bija līdzīgs ar eptifibatīdu ārstētiem pacientiem un tiem, kas saņēma placebo.
Commonly (> 1/ 100, < 1/ 10) reported events (occurring in ≥ 2% across all groups) in PURSUIT were events related to the underlying disease, such as atrial fibrillation, hypotension, congestive heart failure, cardiac arrest and shock.
PURSUIT pētījumā biežāk (> 1/ 100, < 1/ 10) ziņotie traucējumi (kas radās ≥ 2% visās pacientu grupās) bija saistītas ar pamatslimību, piemēram, priekškambaru fibrilācija, hipotensija, sastrēguma sirds mazspēja, sirds apstāšanās un šoks.
Adverse events reported within 30 days of initiation of eptifibatide treatment in PURSUIT are reported in Table 1 below.
Nevēlamās blakusparādības, kas novērotas 30 dienu laikā pēc eptifibatīda terapijas sākšanas PURSUIT pētījumā, norādītas 1. tabulā.
Patients with unstable angina/ non-Q wave myocardial infarction (NQMI) [PURSUIT trial] received an IV bolus of 180 microgram/ kg followed by continuous infusion of 2.0 microgram/ kg/ min for up to 72 hours (96 hours if PCI performed).
Pacienti ar nestabilu stenokardiju/ miokarda infarktu bez Q zoba (MIbQ) PURSUIT pētījumā saņēma i. v. bolus veidā 180 mikrogramus/ kg, kam sekoja ilgstoša infūzija ar 2, 0 mikrogramiem/ kg/ min līdz 72 stundas ilgi (vai 96 stundas ilgi, ja veikta PKI).
6 Within each frequency grouping in the tables below, undesirable effects are presented in decreasing order of seriousness.
Katrā sastopamības biežuma grupā tālāk sniegtajās tabulās nevēlamās blakusparādības sakārtotas to nopietnības samazinājuma secībā.
Table 1.
6 1. tabula.
Reported Adverse Events in PURSUIT at 30 Days* Very common (> 1/ 10), Common (> 1/ 100 ,< 1/10), Uncommon (> 1/ 1,000 ,< 1/100), Rare (> 1/ 10,000, < 1/ 1,000, Very rare (< 1/ 10,000)
PURSUIT pētījumā 30 dienu laikā ziņotās nevēlamās blakusparādības * Ļoti bieži (> 1/ 10), bieži (> 1/ 100, < 1/ 10), retāk (> 1/ 1 000, < 1/ 100), reti (> 1/ 10 000, < 1/ 1 000), ļoti reti (< 1/ 10 000)
Adverse Event
Nevēlamās blakusparādības
Eptifibatide
Eptifibatīds
Blood and lymphatic system disorders Very common Major Bleeding
Asins un limfatiskās sistēmas traucējumi
Type or Location of Major Bleeding:
Ievadīšanas vieta augšstilba
Femoral Artery Access CABG-related Genitourinary Gastrointestinal Retroperitoneal Oral/ Oropharyngeal Haemoglobin/ Haematocrit decrease
artērijā KAŠ izraisīta Uroģenitālais trakts Gastrointestinālais trakts Retroperitoneālais dobums Mutes dobums/ rīkle Hemoglobīna/ hematokrīta mazināšanās
Intracranial Very common
Intrakraniāla asiņošana Ļoti bieži
Minor Bleeding
Neliela asiņošana Nelielas asiņošanas tips vai lokalizācija:
Femoral Artery Access CABG-related Genitourinary Gastrointestinal Oral/ Oropharyngeal Haemoglobin/ Haematocrit decrease Uncommon
artērijā KAŠ izraisīta Urogenitālais trakts Gastrointestinālais trakts Mutes dobums/ rīkle Hemoglobīna/ hematokrīta mazināšanās Retāk
Thrombocytopaenia
Trombocitopēnija Ļoti bieži
Cardiac disorders Common
Sirds darbības traucējumi Bieži
Cardiac Arrest Ventricular Fibrillation Ventricular Tachycardia Congestive Heart Failure Atrioventricular Block Atrial Fibrillation
Sirds apstāšanās Kambaru fibrilācija Kambaru tahikardija Sastrēguma sirds mazspēja Atrioventrikulāra blokāde Priekškambaru fibrilācija Asinsvadu sistēmas traucējumi Bieži
Vascular disorder Common
Šoks Hipotensija Flebīts Nervu sistēmas traucējumi Retāk
Cerebral ischaemia
* Visām nevēlamām blakusparādībām nav noteikta cēloniska saistība ar zāļu lietošanu.
*Causality has not been determined for all adverse events.
7 2. tabula (zemāk) attēlo PURSUIT pētījumā noteikto asiņošanas biežumu pēc TIMI kritērijiem un pēc invazīvām kardiālām procedūrām.
Table 2 (below) depicts the incidence of bleeding by TIMI criteria and by invasive cardiac procedures in the PURSUIT trial.
2. tabula.
Bleeding (TIMI Criteria) by Procedures in the PURSUIT Trial
Asiņošana pēc procedūrām PURSUIT pētījumā (pēc TIMI kritērijiem)
Major
Masīva
Minor
Neliela
Eptifibatide Placebo n (%) n (%)
Eptifibatīds Placebo n (%) n (%)
Eptifibatide n (%)
Eptifibatīds n (%)
Overall Incidence of Bleeding
Kopējais asiņošanas gadījumu biežums
Breakdown by Procedure:
Asiņošana pēc procedūras:
CABG Angioplasty without CABG Angiography without angioplasty or CABG
KAŠ Angioplastija bez KAŠ Angiogrāfija bez angioplastijas vai KAŠ
377 (8.2%) 64 (1.4%) 29 (0.6%)
377 (8, 2 64 (1, 4 29 (0, 6
157 (3.4%) 102 (2.2%) 36 (0.8%)
%) 157 (3, 4%) 102 (2, 2%) 36 (0, 8
156 (3.4%) 197 (4.3%) 102 (2.2%)
%) 156 (3, 4%)%) 197 (4, 3%)%) 102 (2, 2%)
Medical Therapy Only
Tikai zāļu terapija
28 (0.6%)
28 (0, 6
52 (1.1%)
%) 52 (1, 1
149 (3.2%)
%) 149 (3, 2%)
Denominators are based on the total number of patients whose TIMI classification was resolved.
Saucēju lielums pamatojas uz kopējo pacientu skaitu, kas iekļāvās TIMI klasifikācijā.
The most common bleeding complications were associated with cardiac invasive procedures (CABG- related or at femoral artery access site).
Biežākās asiņošanas komplikācijas radīja kardiālas invazīvas procedūras (ar KAŠ saistītas vai ievadīšanas vietā augšstilba artērijā).
Major bleeding was infrequent in the PURSUIT trial in the large majority of patients who did not undergo CABG within 30 days of enrollment.
PURSUIT pētījumā vairumam pacientu, kam 30 dienu laikā pēc iekļaušanas netika veikta KAŠ, masīvu asiņošanu novēroja reti.
8 Adverse events reported in the ESPRIT trial are listed in Table 3.
8 ESPRIT pētījumā novērotās nevēlamās blakusparādības sniegtas 3. tabulā.
Reported Adverse Events in ESPRIT * Very common (> 1/ 10), Common (> 1/ 100 ,< 1/10), Uncommon (> 1/ 1,000 ,< 1/100), Rare (> 1/ 10,000, < 1/ 1,000), Very rare (< 1/ 10,000)
ESPRIT pētījumā novērotās nevēlamās blakusparādības Ļoti bieži (> 1/ 10), bieži (> 1/ 100, < 1/ 10), retāk (> 1/ 1 000, < 1/ 100), reti (> 1/ 10 000, < 1/ 1 000), ļoti reti (< 1/ 10 000) *
Blood and lymphatic system disorders Common
Asins un limfatiskās sistēmas traucējumi
Major Bleeding
Masīva asiņošana Masīvas asiņošanas tips vai lokalizācija:
Femoral Artery Access Genitourinary Retroperitoneal Intracranial Hematemesis Hematuria Other Common
artērijā Uroģenitālais trakts Retroperitoneālais dobums Intrakraniāla asiņošana Vemšana ar asinīm Hematūrija Citi Bieži
Femoral Artery Access Gastrointestinal Hematemesis Hematuria Other
artērijā Gastrointestinālais trakts Vemšana ar asinīm Hematūrija Citi Retāk
Thrombocytopaenia Common
Trombocitopēnija Bieži Visas nevēlamās
Any Non-Bleeding Adverse Event
blakusparādības bez asiņošanas Sirds darbības traucējumi Retāk
Cardiac Arrest Ventricular Fibrillation Ventricular Tachycardia Heart Failure Atrioventricular Block Atrial Fibrillation
Sirds apstāšanās Kambaru fibrilācija Kambaru tahikardija Sirds mazspēja Atrioventrikulāra blokāde Priekškambaru fibrilācija Asinsvadu sistēmas traucējumi
9 Vascular disorders
Hipotensija Nervu sistēmas traucējumi Retāk
Cerebral ischaemia
Cerebrāla išēmija
*Causality has not been determined for all adverse events.
* Visām nevēlamām blakusparādībām nav noteikta izcelsme.
Bleeding events were reported at 48 hours and non bleeding events are reported at 30 days.
Par asiņošanas gadījumiem tika ziņots 48 stundu laikā un par citām nevēlamām blakusparādībām bez asiņošanas – 30 dienu laikā.
Post-marketing experience
9 Pēcreģistrācijas pieredze
Blood and lymphatic system disorders Very rare: fatal bleeding (the majority involved central and peripheral nervous system disorders: cerebral or intracranial haemorrhages); pulmonary haemorrhage, acute profound thrombocytopaenia, haematoma, anaemia.
Asins un limfatiskās sistēmas traucējumi Ļoti reti: letāla asiņošana (lielākoties ar centrālās un perifēriskās nervu sistēmas traucējumiem: cerebrāli vai intrakraniāli asinsizplūdumi); plaušu asiņošana, akūta smagas pakāpes trombocitopēnija, hematoma, anēmija.
Immune system disorders Very rare: anaphylactic reactions.
Imūnās sistēmas traucējumi Ļoti reti: anafilaktiskas reakcijas.
Skin and subcutaneous tissue disorders Very rare: rash, application site disorders such as urticaria.
Ādas un zemādas audu bojājumi Ļoti reti: izsitumi, komplikācijas pēc manipulācijām, piemēram, nātrene.
Laboratory values Changes during eptifibatide treatment result from its known pharmacological action, i. e., inhibition of platelet aggregation.
Laboratorisko izmeklējumu rezultāti Pārmaiņas, ko novēro eptifibatīda terapijas laikā, izraisa tā zināmā farmakoloģiskā darbība, t. i., trombocītu agregācijas inhibīcija.
Thus, changes in laboratory parameters associated with bleeding (e. g., bleeding time) are common and expected.
Līdz ar to parasti sastopamas un gaidāmas ar asiņošanu saistītas laboratorisko raksturlielumu (piemēram, asins tecēšanas laika) novirzes.
No apparent differences were observed between patients treated with eptifibatide or with placebo in values for liver function (SGOT/ AST, SGPT/ ALT, bilirubin, alkaline phosphatase) or renal function (serum creatinine, blood urea nitrogen).
Pacientiem eptifibatīda un placebo grupās netika novērotas lielas atšķirības, vērtējot aknu darbību (SGOT/ AsAT, SGPT/ AlAT, bilirubīns un sārmainā fosfatāze) un nieru darbību (kreatinīna koncentrācija serumā un urīnvielas slāpekļa koncentrācija asinīs).
The experience in humans with overdosage of eptifibatide is extremely limited.
Pieredze par eptifibatīda pārdozēšanu cilvēkam ir ļoti maza.
There was no indication of severe adverse events associated with administration of accidental large bolus doses, rapid infusion reported as overdose or large cumulative doses.
Pēc nejaušas lielu devu ievadīšanas bolus veidā, straujas infūzijas, par ko ziņots kā par pārdozēšanu, vai lielām kumulatīvām devām netika novērota smagu nevēlamu blakusparādību rašanās.
In the PURSUIT trial, there were 9 patients who received bolus and/ or infusion doses more than double that specified in the protocol, or who were identified by the investigator as having received an overdose.
PURSUIT pētījumā 9 pacienti saņēma bolus un/ vai infūzijas devu, kas divreiz pārsniedza protokolā noteikto, vai kam pētnieks noteica pārdozēšanu.
There was no excessive bleeding in any of these patients, although one patient undergoing CABG surgery was reported as having had a moderate bleed.
Nevienam no šiem pacientiem neradās pārmērīga asiņošana, lai gan vienam pacientam pēc KAŠ operācijas novēroja vidēji smagu asiņošanu.
Specifically, no patients experienced an intracranial bleed.
Īpaši jāatzīmē, ka nevienam no pacientiem neradās intrakraniāla asiņošana.
Potentially, an overdose of eptifibatide could result in bleeding.
Teorētiski iespējams, ka eptifibatīda pārdozēšana varētu izraisīt asiņošanu.
Because of its short half-life and rapid clearance, the activity of eptifibatide may be halted readily by discontinuing the infusion.
Īsā eliminācijas pusperioda un ātrā klīrensa dēļ eptifibatīda darbību var viegli pārtraukt pēc infūzijas pārtraukšanas.
Thus, although eptifibatide can be dialysed, the need for dialysis is unlikely.
Tādēļ, lai gan eptifibatīdu var izvadīt ar dialīzi, nav domājams, ka tā nepieciešama.
Antithrombotic agent (platelet aggregation inhibitor excl. heparin), ATC code:
Antitrombotisks līdzeklis (trombocītu agregācijas inhibitors, izņemot heparīnu), ATĶ kods:
10 Eptifibatide, a synthetic cyclic heptapeptide containing six amino acids, including one cysteine amide and one mercaptopropionyl (desamino cysteinyl) residue, is an inhibitor of platelet aggregation and belongs to the class of RGD (arginine-glycine-aspartate)-mimetics.
Eptifibatīds – sintētisks ciklisks heptapeptīds, kas satur sešas aminoskābes, to vidū vienu cisteīnamīdu un vienu merkaptopropionila (dezaminocisteinil) atlikumu – ir trombocītu agregācijas inhibitors un pieder pie RGD (arginīna- glicīna- aspartāta) mimētisku līdzekļu grupas.
Eptifibatide reversibly inhibits platelet aggregation by preventing the binding of fibrinogen, von Willebrand factor and other adhesive ligands to the glycoprotein (GP)IIb/ IIIa receptors.
Eptifibatīds atgriezeniski inhibē trombocītu agregāciju, novēršot fibrinogēna, fon Villenbranda faktora un citu adhezīvu ligandu saistīšanos pie glikoproteīna (GP) IIb/ IIIa receptoriem.
Eptifibatide inhibits platelet aggregation in a dose- and concentration-dependent manner as demonstrated by ex vivo platelet aggregation using adenosine diphosphate (ADP) and other agonists to induce platelet aggregation.
Eptifibatīds inhibē trombocītu agregāciju no devas un koncentrācijas atkarīgā veidā, ko pierādīja ar trombocītu agregāciju ex vivo, lietojot adenozīda difosfātu (ADF) un citus agonistus, kas veicina trombocītu salipšanu.
The effect of eptifibatide is observed immediately after administration of a 180 microgram/ kg intravenous bolus.
Eptifibatīda darbību novēroja uzreiz pēc 180 mikrogramu/ kg intravenozas bolus devas ievadīšanas.
When followed by a 2.0 microgram/ kg/ min continuous infusion, this regimen produces a > 80% inhibition of ADP-induced ex vivo platelet aggregation, at physiologic calcium concentrations, in more than 80% of patients.
Pēc tam ievadot 2, 0 mikrogramiem/ kg/ min ilgstošas infūzijas veidā, šādas terapijas shēmas lietošana radīja > 80% ADF izraisītas trombocītu agregācijas inhibīciju ex vivo vairāk nekā 80% pacientu ar fizioloģisku kalcija koncentrāciju.
Platelet inhibition was readily reversed, with a return of platelet function towards baseline (> 50% platelet aggregation) 4 hours after stopping a continuous infusion of 2.0 microgram/ kg/ min.
10 4 stundas pēc ilgstošas infūzijas 2, 0 mikrogrami/ kg/ min pārtraukšanas trombocītu inhibīcija ātri izzuda, trombocītu darbībai atjaunojoties līdz normālam līmenim (> 50% trombocītu agregācija).
Measurements of ADP-induced ex vivo platelet aggregation at physiologic calcium concentrations (D-phenylalanyl-L- prolyl-L-arginine chloromethyl ketone [PPACK] anticoagulant) in patients presenting with unstable angina and Non Q-Wave Myocardial Infarction showed a concentration-dependent inhibition with an IC50 (50% inhibitory concentration) of approximately 550 ng/ ml and an IC80 (80% inhibitory concentration) of approximately 1,100 ng/ ml.
ADF izraisītas trombocītu agregācijas ex vivo mērījumi fizioloģiskas kalcija koncentrācijas (D - fenilalanil- L- propil- L- arginīnhlormetilketona (FFAHK) antikoagulantu) gadījumā pacientiem ar nestabilu stenokardiju un miokarda infarktu bez Q zoba pierādīja no koncentrācijas atkarīgu inhibīciju ar IK50 (50% inhibējošā koncentrācija) aptuveni 550 ng/ ml un IK80 (80% inhibējošā koncentrācija) – aptuveni 1 100 ng/ ml.
PURSUIT trial
PURSUIT pētījums
The pivotal clinical trial for Unstable Angina (UA)/ Non-Q Wave Myocardial Infarction (NQMI) was PURSUIT.
PURSUIT bija pivotāls klīniskais pētījums pacientiem ar nestabilu stenokardiju (NS) / miokarda infarktu bez Q zoba (MIbQ).
This study was a 726-center, 27-country, double-blind, randomised, placebo-controlled study in 10,948 patients presenting with UA or NQMI.
Šis bija 726 centru, 27 valstu, dubultmaskēts, randomizēts, ar placebo kontrolēts pētījums, kurā piedalījās 10 948 pacienti ar NS vai MIbQ.
Patients could be enrolled only if they had experienced cardiac ischemia at rest (≥ 10 minutes) within the previous 24 hours and had: • either ST-segment changes:
Pacientus varēja iekļaut pētījumā tikai tad, ja viņiem iepriekšējo 24 stundu laikā bija radusies miokarda išēmija miera stāvoklī (≥ 10 minūtes) un bija ● vai nu ST segmenta pārmaiņas:
ST depression > 0.5 mm of less than 30 minutes or persistent ST elevation > 0.5 mm not requiring reperfusion therapy or thrombolytic agents, T-wave inversion (> 1 mm), • or increased CK-MB.
ST segmenta depresija > 0, 5 mm mazāk nekā 30 minūtes vai persistējošs ST segmenta pacēlums > 0, 5 mm, kam nav nepieciešama reperfūzijas terapija vai trombolītisko līdzekļu lietošana, T zoba inversija (> 1 mm), ● vai palielināta KK- MB koncentrācija.
Patients were randomised to either placebo, eptifibatide 180 microgram/ kg bolus followed by a 2.0 microgram/ kg/ min infusion (180/ 2.0), or eptifibatide 180 microgram/ kg bolus followed by a 1.3 microgram/ kg/ min infusion (180/ 1.3).
Pacienti tika randomizēti iedalīti grupās, lai saņemtu vai nu placebo, vai eptifibatīdu 180 mikrogramus/ kg bolus veidā un pēc tam infūziju ar 2, 0 mikrogramiem/ kg/ min (180/ 2, 0) vai eptifibatīdu 180 mikrogramus/ kg bolus veidā un pēc tam infūziju 1, 3 mikrogrami/ kg/ min (180/ 1, 3).
The infusion was continued until hospital discharge, until the time of coronary artery bypass grafting (CABG) or for up to 72 hours, whichever occurred first.
Infūziju turpināja līdz izrakstīšanai no slimnīcas, līdz koronārās artērijas šuntēšanai (KAŠ) vai līdz 72 stundas ilgi, atkarībā no tā, kas notika vispirms.
If PCI was performed, the eptifibatide infusion was continued for 24 hours after the procedure, allowing for a duration of infusion up to 96 hours.
Ja tika veikta PKI, eptifibatīda infūziju turpināja ievadīt 24 stundas pēc procedūras, ievērojot, lai kopējais infūzijas ilgums būtu līdz 96 stundas.
The 180/ 1.3 arm was stopped after an interim analysis, as prespecified in the protocol, when the two active-treatment arms appeared to have a similar incidence of bleeding.
Saskaņā ar protokolu, 180/ 1, 3 terapijas grupai tika pārtraukta zāļu lietošana pēc starpposma analīzes, kad abām aktīvās terapijas grupām tika noteikta līdzīga asiņošanas gadījumu sastopamība.
Patients were managed according to the usual standards of the investigational site; frequencies of angiography, PCI and CABG therefore differed widely from site to site and from country to country.
Pacienti tika ārstēti atbilstoši parastiem pētījuma vietas standartiem; angiogrāfijas, PKI un KAŠ biežums līdz ar to katrā pētījuma vietā un katrā valstī atšķiras.
Of the patients in PURSUIT, 13% were managed with PCI during eptifibatide infusion, of whom approximately 50% received intracoronary stents; 87% were managed medically (without PCI during eptifibatide infusion).
PURSUIT pētījumā 13% pacientiem eptifibatīda infūzijas laikā tika veikta PKI, no kuriem aptuveni 50% tika ievietoti intrakoronāri stenti; 87% tika ārstēti ar zālēm (bez PKI eptifibatīda infūzijas laikā).
The vast majority of patients received acetylsalicylic acid (75-325 mg once daily).
Lielākā pacientu daļa saņēma acetilsalicilskābi (75– 325 mg reizi dienā).
Unfractionated heparin was administered intravenously or subcutaneously at the physician’ s discretion, most commonly as an intravenous bolus of 5,000 U followed by a continuous infusion of 1,000 U/ h.
Nefrakcionēts heparīns tika lietots intravenozi vai subkutāni pēc ārsta ieskatiem, biežāk intravenozas bolus injekcijas veidā pa 5 000 V, kam sekoja ilgstoša infūzija ar 1 000 V/ stundā.
A target aPTT of 50-70 seconds was recommended.
Ieteicamais mērķa aPTT bija 50– 70 sekundes.
11 after randomisation, in which case they received intravenous unfractionated heparin to maintain an activated clotting time (ACT) of 300-350 seconds.
Kopumā 1 250 pacientiem 72 stundu laikā pēc nejaušināšanas tika veikta PKI, kuras gadījumā viņi intravenozi saņēma nefrakcionētu heparīnu, lai uzturētu aktivēto recēšanas laiku (ACT) 300– 350 sekunžu robežās.
The primary endpoint of the study was the occurrence of death from any cause or new myocardial infarction (MI) (evaluated by a blinded Clinical Events Committee) within 30 days of randomisation.
Pētījuma primārais iznākums 30 dienu laikā pēc nejaušināšanas bija nāve jebkura iemesla dēļ vai jauns miokarda infarkts (MI) (ko slēptu datu veidā vērtēja Klīnisko Gadījumu Komiteja).
The component MI could be defined as asymptomatic with enzymatic elevation of CK-MB or new Q wave.
MI varēja definēt par asimptomātisku ar KK- MB enzīmu koncentrācijas palielināšanos vai jaunu Q zobu.
Compared to placebo, eptifibatide administered as 180/ 2.0 significantly reduced the incidence of the primary endpoint events (table 4): this represents around 15 events avoided for 1,000 patients treated:
Salīdzinot ar placebo, eptifibatīda 180/ 2, 0 lietošana nozīmīgi mazināja primārā iznākuma gadījumu rašanos (4. tabula): tas nozīmē izvairīšanās no apmēram 15 gadījumiem uz 1 000 ārstētiem pacientiem:
Table 4 Incidence of Death/ CEC-Assessed MI (« Treated as Randomised » Population)
4. tabula Nāves/ KGK vērtētu MI gadījumu biežums (“ randomizēti ārstētā ” populācijā)
30 days
30 dienas
Pearson’ s chi-square test of difference between placebo and eptifibatide.
Pearson chi- square tests par atšķirību starp placebo un eptifibatīdu.
Results on the primary endpoint were principally attributed to the occurrence of myocardial infarction.
11 Primārā iznākuma rezultāti galvenokārt attiecas uz miokarda infarkta rašanos.
The reduction in the incidence of endpoint events in patients receiving eptifibatide appeared early during treatment (within the first 72-96 hours) and this reduction was maintained through 6 months, without any significant effect on mortality.
Pacientiem, kas saņēma eptifibatīdu, iznākuma gadījumu biežums mazinājās terapijas sākumā (pirmo 72– 96 stundu laikā) un šī mazināšanās saglabājās 6 mēnešu laikā bez nozīmīgas ietekmes uz mirstību.
Patients most likely to benefit from eptifibatide treatment are those at high risk of developing myocardial infarction within the first 3-4 days after onset of acute angina.
Lielāks eptifibatīda terapijas guvums gaidāms pacientiem, kam ir liels miokarda infarkta risks pirmajās 3– 4 dienas pēc akūtas stenokardijas simptomu rašanās.
CK-MB, troponins) and − heart failure
Atbilstoši epidemioloģiskām atradēm, lielāka kardiovaskulāro gadījumu sastopamība saistīta ar noteiktiem faktoriem, piemēram: − vecumu − paātrinātu sirdsdarbību vai paaugstinātu asinsspiedienu – pastāvīgām vai recidivējošām išēmiskām sāpēm sirdī − izteiktām pārmaiņām EKG (īpaši ST segmenta patoloģijas) − palielinātu sirds enzīmu vai marķieru (piemēram, KK- MB, troponīnu) koncentrāciju un − sirds mazspēju
ESPRIT trial
ESPRIT pētījums
ESPRIT (Enhanced Suppression of the Platelet IIb/ IIIa Receptor with eptifibatide Therapy) was a double- blind, randomised, placebo-controlled trial (n= 2,064) for nonurgent PCI with intracoronary stenting.
ESPRIT (Trombocītu IIb/ IIIa receptora nomākšanas uzlabošana ar eptifibatīda terapiju) bija dubultmaskēts, randomizēts, ar placebo kontrolēts pētījums (n = 2 064) par plānveida PKI ar intrakoronāra stenta ievietošanu.
All patients received routine standard of care and were randomised to either placebo or eptifibatide (2 bolus doses of 180 microgram/ kg and a continuous infusion until discharge from hospital or a maximum of 18-24 hours).
Visi pacienti saņēma parastu standartaprūpi un tika randomizēti izvēlēti vai nu placebo vai eptifibatīda terapijai (divas 180 mikrogramu/ kg bolus devas un ilgstoša infūzija līdz izrakstīšanai no slimnīcas vai maksimāli 18– 24 stundas).
The first bolus and the infusion were started simultaneously, immediately before the PCI procedure and were followed by a second bolus 10 minutes after the first.
Pirmā bolus injekcija tika sākta vienlaikus ar infūziju, tieši pirms PKI procedūras, kam sekoja otrā bolus injekcija, ko ievadīja 10 minūtes pēc pirmās.
The rate of infusion was 2.0 microgram/ kg/ min for patients with serum creatinine ≤ 175 micromols/ l or 1.0 microgram/ kg/ min for serum creatinine > 175 up to 350 micromols/ l.
Infūzijas ātrums bija 2, 0 mikrogrami/ kg/ min pacientiem ar kreatinīna koncentrāciju serumā ≤ 175 mikromoli/ l vai 1, 0 mikrograms/ kg/ min, ja kreatinīna koncentrācija serumā bija > 175 mikromoli/ l līdz 350 mikromoli/ l.
12 In the eptifibatide arm of the trial, virtually all patients received aspirin (99.7%), and 98.1% received a thienopyridine, (clopidogrel in 95.4% and ticlopidine in 2.7%).
Eptifibatīda terapijas grupā gandrīz visi pacienti (99, 7%) saņēma aspirīnu un 98, 1% saņēma tiēnpiridīnu (95, 4% klopidogrelu un 2, 7% tiklopidīnu).
On the day of PCI, prior to catheterization, 53.2% received a thienopyridine (clopidogrel 52.7%; ticlopidine 0.5%) – mostly as a loading dose (300 mg or more).
PKI dienā pirms katetrizācijas 53, 2% saņēma tiēnpiridīnu (52, 7% klopidogrelu un 0, 5% tiklopidīnu) – galvenokārt piesātinošas devas veidā (300 mg un vairāk).
The placebo arm was comparable (aspirin 99.7%, clopidogrel 95.9%, ticlopidin 2.6%).
Līdzīgi, zāles lietoja placebo grupā (aspirīnu – 99, 7%, klopidogrelu – 95, 9% un tiklopidīnu – 2, 6%).
The ESPRIT trial used a simplified regimen of heparin during PCI that consisted of an initial bolus of 60 units/ kg, with a target ACT of 200 - 300 seconds.
ESPRIT pētījumā PKI laikā tika lietota vienkāršota heparīna terapijas shēma, sākotnēji ievadot 60 vienības/ kg bolus veidā, ar mērķa ACT 200– 300 sekundes.
The primary endpoint of the trial was death (D), MI, urgent target vessel revascularisation (UTVR), and acute antithrombotic rescue with GP IIb/ IIIa inhibitor therapy (RT) within 48 hours of randomisation.
Pētījuma primārais iznākums bija nāve (N), MI, neatliekama bojāto asinsvadu revaskularizācija (urgent target vessel revascularisation - UTVR) un neatliekama antitrombotiska ārstēšana ar GP IIb/ IIa inhibitoru terapiju (resque therapy - RT) 48 stundu laikā pēc nejaušinātās iedalīšanas grupās.
MI was identified per the CK-MB core laboratory criteria.
MI tika noteikts pēc KK- MB laboratoriskiem pamatkritērijiem.
For this diagnosis, within 24 hours after the index PCI procedure, there had to be at least two CK-MB values ≥ 3 x the upper limit of normal; thus, validation by the CEC was not required.
Šīs diagnozes uzstādīšanai 24 stundu laikā pēc noteiktās PKI procedūras bija jānosaka vismaz divi KK- MB rezultāti, kas būtu ≥ 3 reizes lielāki par augšējo normas robežu; šai gadījumā KGK apstiprinājums nebija vajadzīgs.
MI could also be reported following CEC adjudication of an investigator report.
Par MI varēja norādīt arī pētnieka ziņojums pēc KGK lēmuma.
The primary endpoint analysis [quadruple composite of death, MI, urgent target vessel revascularisation (UTVR) and thrombolytic bail-out (TBO) at 48 hours] showed a 37% relative and 3.9% absolute reduction in the eptifibatide group (6.6% events versus 10.5%, p = 0.0015).
Primārā iznākuma [četru sastāvdaļu: nāves, MI, neatliekama bojāto asinsvadu revaskularizācijas (UTVR) un trombolītiskas ārstēšanas (TBO) 48 stundu laikā] analīze pierādīja tā relatīvu mazināšanos par 37% un absolūtu mazināšanos par 3, 9% eptifibatīda grupā (6, 6% gadījumu pret 10, 5% gadījumu, p = 0, 0015).
47 out of 56 MIs in the eptifibitide group).
Rezultāti par primāro iznākumu galvenokārt attiecās uz enzimātiska MI, ko diagnosticēja ar agrīnu sirds enzīmu koncentrācijas paaugstināšanos pēc PKI (80 no 92 MI placebo grupā un 47 no 56 MI eptifibatīda grupā), rašanās mazināšanu.
The clinical relevance of such enzymatic MIs is still controversial.
Šāda enzimātiski pierādīta MI klīniskā nozīme joprojām ir pretrunīga.
Similar results were also obtained for the 2 secondary endpoints assessed at 30 days: a triple composite of death, MI and UTVR, and the more robust combination of death and MI.
Līdzīgi rezultāti tika iegūti arī par 2 sekundāriem iznākumiem, ko vērtēja pēc 30 dienām un kas sastāv no trim komponentiem: nāves, MI un UTVR, kā arī un ciešākas kombinācijas – nāve un MI.
The reduction in the incidence of endpoint events in patients receiving eptifibatide appeared early during treatment.
12 Pacientiem, kas saņēma eptifibatīdu, iznākuma gadījumu biežums mazinājās terapijas sākumā.
There was no increased benefit thereafter, up to 1 year.
Vēlāk, līdz 1 gadu ilgi, netika novērota pastiprināta uzlabošanās.
Prolongation of bleeding time Administration of eptifibatide by intravenous bolus and infusion causes up to a 5-fold increase in bleeding time.
Asins tecēšanas laika paildzināšanās Eptifibatīda lietošana intravenozas bolus injekcijas un infūzijas veidā līdz 5 reizes palielina asins tecēšanas laiku.
This increase is readily reversible upon discontinuation of the infusion with bleeding times returning towards baseline in approximately 6 (2-8) hours.
Šāds palielinājums viegli izzūd pēc infūzijas pārtraukšanas, asins tecēšanas laikam atjaunojoties normas robežās aptuveni 6 (2– 8) stundu laikā.
When administered alone, eptifibatide has no measurable effect on prothrombin time (PT) or activated partial thromboplastin time (aPTT).
Lietojot monoterapijā, eptifibatīds nerada nozīmīgu ietekmi uz protrombīna laiku (PT) vai aktivēto parciālo tromboplastīna laiku (aPTT).
The pharmacokinetics of eptifibatide are linear and dose proportional for bolus doses ranging from 90 to 250 microgram/ kg and infusion rates from 0.5 to 3.0 microgram/ kg/ min.
Lietojot bolus veidā 90 līdz 250 mikrogramu/ kg devas un infūziju ar ievadīšanas ātrumu 0, 5 – 3, 0 mikrogrami/ kg/ min, eptifibatīda farmakokinētika ir lineāra un proporcionāla devai.
For a 2.0 microgram/ kg/ min infusion, mean steady-state plasma eptifibatide concentrations range from 1.5 to 2.2 microgram/ ml in patients with coronary artery disease.
Pacientiem ar koronāro sirds slimību ievadot infūziju ar 2, 0 mikrogramiem/ kg/ min, vidējā eptifibatīda līdzsvara koncentrācija ir 1, 5 līdz 2, 2 mikrogrami/ kg/ min.
These plasma concentrations are achieved rapidly when the infusion is preceded by a 180 microgram/ kg bolus.
Šāda koncentrācija plazmā tiek ātri sasniegta, ja pirms infūzijas ievada 180 mikrogramus/ kg bolus veidā.
The extent of eptifibatide binding to human plasma protein is about 25%.
Aptuveni 25% eptifibatīda saistās ar cilvēka plazmas olbaltumu.
In the same population, plasma elimination half-life is approximately 2.5 hours, plasma clearance 55 to 80 ml/ kg/ hr and volume of distribution of approximately 185 to 260 ml/ kg.
Šajā pacientu grupā eliminācijas pusperiods no plazmas ir aptuveni 2, 5 stundas, plazmas klīrenss ir 55 līdz 80 ml/ kg/ stundā un sadales tilpums ir aptuveni 185 līdz 260 ml/ kg.
In healthy subjects, renal excretion accounted for approximately 50% of total body clearance; approximately 50% of the amount cleared is excreted unchanged.
Veseliem cilvēkiem izdalīšanās caur nierēm veido aptuveni 50% kopējā organisma klīrensa; aptuveni 50% zāļu daudzuma, kas izdalās no organisma, ir nemainītā veidā.
In patients with moderate to severe renal insufficiency (creatinine clearance < 50 ml/ min), the clearance of eptifibatide is reduced by approximately 50% and steady-state plasma levels are approximately doubled.
Pacientiem ar vidēji smagu vai smagu nieru mazspēju (kreatinīna klīrenss < 50 ml/ min) eptifibatīda klīrenss samazinās par apmēram 50% un līdzsvara stāvokļa līmenis plazmā gandrīz divkāršojas.
No formal pharmacokinetic interaction studies have been conducted.
Nav veikti formāli pētījumi par farmakokinētisku mijiedarbību.
However, in a population pharmacokinetic study there was no evidence of a pharmacokinetic interaction between eptifibatide and the following concomitant medicinal products: amlodipine, atenolol, atropine, captopril, cefazolin,
Tomēr populācijas farmakokinētikas pētījumā netika pierādīta farmakokinētiska mijiedarbība starp eptifibatīdu un turpmāk norādītiem vienlaikus lietotiem preparātiem: amlodipīnu, atenololu, atropīnu, kaptoprilu, cefazolīnu, diazepāmu, digoksīnu, diltiazēmu, difenhidramīnu, enalaprilu, fentanilu, furosemīdu, heparīnu, lidokaīnu, lizinoprilu, metoprololu, midazolamu, morfīnu, nitrātiem, nifedipīnu un varfarīnu.
Toxicology studies conducted with eptifibatide include single and repeated dose studies in the rat, rabbit and monkey, reproduction studies in the rat and rabbit, in vitro and in vivo genetic toxicity studies, and irritation, hypersensitivity and antigenicity studies.
Ar eptifibatīdu veiktie toksikoloģijas pētījumi ir vienreizējas un atkārtotu devu pētījumi žurkām, trušiem un pērtiķiem, reprodukcijas spēju pētījumi žurkām un trušiem, ģenētiskas toksicitātes pētījumi in vitro un in vivo un kairinājuma, paaugstinātas jutības un antigēniskuma pētījumi.
No unexpected toxic effects for an agent with this pharmacologic profile were observed and findings were predictive of clinical experience, with bleeding effects being the principal adverse event.
Līdzeklim ar šādām farmakoloģiskām īpašībām netika novērotas negaidītas toksiskas izpausmes un atrades bija atbilstošas gaidāmai klīniskai pieredzei, kur asiņošana bija galvenā blakusparādība.
No genotoxic effects were observed with eptifibatide.
Eptifibatīda lietošanas laikā netika novērota genotoksiska ietekme.
Teratology studies have been performed by continuous intravenous infusion of eptifibatide in pregnant rats at total daily doses of up to 72 mg/ kg/ day (about 4 times the recommended maximum daily human dose on a body surface area basis) and in pregnant rabbits at total daily doses of up to 36 mg/ kg/ day (about 4 times the recommended maximum daily human dose on a body surface area basis).
Teratoloģiskie pētījumi tika veikti, lietojot ilgstošu intravenozu eptifibatīda infūziju grūsnām žurkām ar kopējo dienas devu līdz 72 mg/ kg dienā (apmēram 4 reizes vairāk par cilvēkam ieteicamo maksimālo dienas devu, aprēķinot devu uz ķermeņa virsmas laukumu) un grūsnām trusenēm ar kopējo dienas devu līdz 36 mg/ kg dienā (apmēram 4 reizes vairāk par cilvēkam ieteicamo maksimālo dienas devu, aprēķinot devu uz ķermeņa virsmas laukumu).
These studies revealed no evidence of impaired fertility or harm to the foetus due to eptifibatide.
Šie pētījumi atklāja, ka eptifibatīds neizraisa auglības traucējumus vai kaitējumu auglim.
Reproduction studies in animal species where eptifibatide shows a similar pharmacologic activity as in humans are not available.
Nav pieejami reproduktīvās spējas pētījumi ar dzīvnieku sugām, kur eptifibatīdam būtu pierādīta farmakoloģiskā darbība, kas līdzīga cilvēkam.
Consequently these studies are not suitable to evaluate the toxicity of eptifibatide on reproductive function (see section 4.6).
Tādēļ šie pētījumi nav piemēroti, lai vērtētu eptifibatīda toksisku ietekmi uz reproduktīvo spēju (skatīt nodaļu 4. 6).
The carcinogenic potential of eptifibatide has not been evaluated in long-term studies.
Nav veikti ilgstoši pētījumi, lai vērtētu eptifibatīda kancerogenitāti.
Citric acid monohydrate Sodium hydroxide Water for injections
Citronskābes monohidrāts Nātrija hidroksīds Ūdens injekcijām
INTEGRILIN is not compatible with furosemide.
INTEGRILIN ir nesaderīgs ar furosemīdu.
In the absence of compatibility studies, INTEGRILIN must not be mixed with other medicinal products except those mentioned in 6.6.
Saderības pētījumu trūkuma dēļ, INTEGRILIN nedrīkst sajaukt (lietot maisījumā) ar citiem zāļu preparātiem, izņemot apakšpunktā 6. 6 minētos.
Store in the original carton in order to protect from light.
Uzglabāt oriģinālā iepakojumā, lai pasargātu no gaismas.
One 100 ml Type I glass vial, closed with a butyl rubber stopper and sealed with a crimped aluminium seal.
Viens 100 ml I hidrolītiskās klases stikla flakons ar butilgumijas aizbāzni, kas noslēgts ar alumīnija vāciņu ar noņemamu virsmu.
Physical and chemical compatibility testing indicate that INTEGRILIN may be administered through an intravenous line with atropine sulfate, dobutamine, heparin, lidocaine, meperidine, metoprolol, midazolam, morphine, nitroglycerin, tissue plasminogen activator, or verapamil.
Fizikālās un ķīmiskās saderības pētījumi liecina, ka INTEGRILIN var lietot intravenozā sistēmā ar atropīna sulfātu, dobutamīnu, heparīnu, lidokaīnu, meperidīnu, metoprololu, midazolamu, morfīnu, nitroglicerīnu, audu plazminogēna aktivētāju vai verapamilu.
INTEGRILIN is compatible with 0.9% sodium chloride solution for infusion and with Dextrose 5% in Normosol R, in the presence or absence of potassium chloride.
INTEGRILIN ir saderīgs ar 0, 9% nātrija hlorīda šķīdumu infūzijām un ar 5% dekstrozi Normosol R sastāvā, gan ar, gan bez kālija hlorīda.
Before using, inspect the vial contents.
Pirms lietošanas apskatiet flakona saturu.
Do not use if particulate matter or discoloration is present.
Nelietojiet to, ja tajā ir sīkas redzamas daļiņas vai mainījusies krāsa.
Protection of INTEGRILIN solution from light is not necessary during administration.
Lietošanas laikā INTEGRILIN šķīdumu nav nepieciešams sargāt no gaismas.
Discard any unused material after opening.
Pēc iepakojuma atvēršanas neizlietotie materiāli jāiznīcina.
1 July 1999 Date of latest renewal:
1999. gada 1. jūlijs Pēdējās pārreģistrācijas datums:
1 July 2004
2004. gada 1. jūlijs
INTEGRILIN 2 mg/ ml, solution for injection
INTEGRILIN 2 mg/ ml šķīdums injekcijām
INTEGRILIN contains 2 mg/ ml of eptifibatide.
KVALITATĪVAIS UN KVANTITATĪVAIS SASTĀVS
Solution for injection Clear, colourless solution
Šķīdums injekcijām Caurspīdīgs, bezkrāsains šķīdums
INTEGRILIN solution for injection must be used in conjunction with INTEGRILIN solution for infusion.
INTEGRILIN šķīdums injekcijām jālieto papildus INTEGRILIN šķīdumam infūzijām.
16 Hepatic impairment Experience in patients with hepatic impairment is very limited.
Aknu darbības traucējumi Pieredze par pacientiem ar aknu darbības traucējumiem ir ļoti maza.
Renal impairment In patients with moderate renal impairment (creatinine clearance ≥ 30 - < 50 ml/ min), an intravenous bolus of 180 microgram/ kg should be administered followed by a continuous infusion dose of 1.0 microgram/ kg/ min for the duration of therapy.
16 Nieru darbības traucējumi Pacientiem ar mēreniem nieru darbības traucējumiem (kreatinīna klīrenss ≥ 30 - < 50 ml/ min) jāievada 180 mikrogrami/ kg intravenozi bolus veidā, pēc tam ilgstošā infūzijā visu terapijas laiku ievada devu 1, 0 mikrogrami/ kg/ min.
Paediatric use It is not recommended for use in children and adolescents below 18 years of age, due to a lack of data on safety and efficacy.
Lietošana bērniem Nav ieteicams lietot bērniem un pusaudžiem līdz 18 gadu vecumam drošības un efektivitātes datu trūkuma dēļ.
INTEGRILIN must not be used to treat patients with: − hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients − evidence of gastrointestinal bleeding, gross genitourinary bleeding or other active abnormal bleeding within the previous 30 days of treatment − history of stroke within 30 days or any history of haemorrhagic stroke − known history of intracranial disease (neoplasm, arteriovenous malformation, aneurysm) − major surgery or severe trauma within past 6 weeks − a history of bleeding diathesis − thrombocytopaenia (< 100,000 cells/mm3) − prothrombin time > 1.2 times control, or International Normalized Ratio (INR) ≥ 2.0 − severe hypertension (systolic blood pressure > 200 mm Hg or diastolic blood pressure > 110 mm Hg on antihypertensive therapy) − severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/min) or dependency on renal dialysis − clinically significant hepatic impairment − concomitant or planned administration of another parenteral GP IIb/IIIa inhibitor
− apstiprināta asiņošana no gastrointestinālā trakta, masīva asiņošana no uroģenitālā trakta vai cita veida akūta patoloģiska asiņošana 30 dienu laikā pirms terapijas − insults iepriekšējo 30 dienu laikā vai hemorāģisks insults anamnēzē − zināms no anamnēzes par intrakraniālu slimību (jaunveidojumu, arteriāli venozu malformāciju vai aneirismu) − plaša ķirurģiska iejaukšanās vai smaga trauma pēdējo 6 nedēļu laikā − anamnēzē hemorāģiska diatēze trombocitopēnija (< 100 000 trombocīti/ mm3) − − protrombīna laiks ir 1, 2 reizes lielāks par normu vai Starptautiska normalizēta protrombīna attiecība (International Normalized Ratio - INR) ≥ 2, 0 − smaga hipertensija (sistoliskais asinsspiediens > 200 mm Hg vai diastoliskais asinsspiediens > 110 mm Hg, saņemot antihipertensīvu terapiju) − smagi nieru darbības traucējumi (kreatinīna klīrenss < 30 ml/ min) vai atkarība no nieru dialīzes − klīniski nozīmīgi aknu darbības traucējumi − cita parenterāla GP IIb/ IIIa inhibitora vienlaikus lietošana vai plānota terapija.
17 There is limited therapeutic experience with INTEGRILIN in patients for whom thrombolytic therapy is generally indicated (e. g., acute transmural myocardial infarction with new pathological Q-waves or elevated ST-segments or left bundle branch block in the ECG).
Nav pietiekamas pieredzes par INTEGRILIN terapiju pacientiem, kam ir vispārīgas trombolītisko līdzekļu lietošanas indikācijas (piemēram, akūts transmurāls miokarda infarkts ar jauniem patoloģiskiem Q zobiem vai ST segmenta pacēlumiem vai Hisa kūlīša kreisās kājiņas blokāde EKG).
Stop the INTEGRILIN infusion immediately if circumstances arise that necessitate thrombolytic therapy or if the patient must undergo an emergency CABG surgery or requires an intraortic balloon pump.
17 INTEGRILIN infūzija nekavējoties jāpārtrauc, ja rodas stāvoklis, kura ārstēšanai nepieciešama trombolītiska terapija, vai ja pacientam nekavējoties jāveic KAŠ operācija vai nepieciešams intraaortāls balona sūknis.