qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Serum creatinine, creatinine clearance (estimated with the Cockcroft-Gault or MDRD formula in adults and with the Schwartz formula in children) and/ or plasma cystatin C levels should be monitored weekly in the first month after initiation or modification of therapy with EXJADE, and monthly thereafter.
Seruma kreatinīna līmenis, kreatinīna klīrenss (pieaugušajiem aprēķinot pēc Cockcroft- Gault vai MDRD formulas un bērniem aprēķinot pēc Schwartz formulas) un/ vai cistatīna C līmenis plazmā jākontrolē katru nedēļu pirmā mēneša laikā pēc EXJADE terapijas uzsākšanas vai terapijas izmaiņām un pēc tam katru mēnesi.
Patients with pre-existing renal conditions and patients who are receiving medicinal products that depress renal function may be more at risk of complications.
Lielāks komplikāciju risks iespējams pacientiem ar diagnosticētiem nieru darbības traucējumiem un pacientiem, kuri lieto medikamentus, kas nomāc nieru funkcijas.
Care should be taken to maintain adequate hydration in patients who develop diarrhoea or vomiting.
Pacientiem, kuriem attīstās caureja vai vemšana, jānodrošina atbilstoša hidratācija.
For adult patients, the daily dose may be reduced by 10 mg/ kg if a rise in serum creatinine by > 33% above the average of the pre-treatment measurements and estimated creatinine clearance decreases below the lower limit of the normal range (< 90 ml/ min) are seen at two consecutive visits, and cannot be attributed to other causes (see section 4.2).
Pieaugušajiem pacientiem dienas devu var samazināt pa 10 mg/ kg, ja divu secīgu vizīšu laikā tiek novērota neprogresējoša seruma kreatinīna līmeņa paaugstināšanās vairāk kā par 33% virs vidējā līmeņa pirms terapijas un aprēķinātā kreatinīna klīrensa pazemināšanās zem normālā raksturlieluma zemākās robežas (< 90 ml/ min), un to nevar attiecināt uz citiem cēloņiem (skatīt apakšpunktu 4. 2).
For paediatric patients, the dose may be reduced by 10 mg/ kg if estimated creatinine clearance decreases below the lower limit of the normal range (< 90 ml/ min) and/ or serum creatinine levels rise above the age-appropriate upper limit of normal at two consecutive visits.
Bērniem devu var samazināt pa 10 mg/ kg, ja aprēķinātais kreatinīna klīrenss pazeminās zem normālā raksturlieluma zemākās robežas (< 90 ml/ min) un/ vai seruma kreatinīna līmenis paaugstinās virs vecumam atbilstošās normas augšējās robežas divās secīgās vizītēs.
After a dose reduction, for adult and paediatric patients, treatment should be interrupted if a rise in serum creatinine > 33% above the average of the pre-treatment measurements is observed and/ or the calculated creatinine clearance falls below the lower limit of the normal range.
Pēc devas samazināšanas pieaugušajiem un bērniem, ja novēro seruma kreatinīna līmeņa paaugstināšanos vairāk kā par 33% virs vidējā līmeņa pirms terapijas un/ vai aprēķinātā kreatinīna klīrensa pazemināšanos zem normālā raksturlieluma zemākās robežas, terapija ir jāpārtrauc.
Treatment may be reinitiated depending on the individual clinical circumstances.
Ārstēšanu var atsākt atkarībā no individuāliem klīniskajiem apstākļiem.
Particular attention should also be paid to monitoring of serum creatinine in patients who are concomitantly receiving medicinal products that depress renal function.
Īpaša uzmanība seruma kreatinīna kontrolei jāpievērš arī pacientiem, kuri papildus lieto medikamentus, kas nomāc nieru funkcijas.
Tests for proteinuria should be performed monthly.
Katru mēnesi jāveic proteīnūrijas pārbaudes.
As needed, additional markers of renal tubular function (e. g. glycosuria in non-diabetics and low levels of serum potassium, phosphate, magnesium or urate, phosphaturia, aminoaciduria) may also be monitored.
Nepieciešamības gadījumā papildus var veikt arī nieru tubulāro funkciju marķieru (piemēram, ar diabētu nesaistīta glikozūrija, fosfatūrija, aminoacidūrija un zems kālija, fosfātu, magnija vai urātu līmenis serumā) kontroli.
Dose reduction or interruption may be considered if there are abnormalities in levels of tubular markers and/ or if clinically indicated.
Ja novēro izmaiņas nieru tubulāro funkciju marķieru rādītājos un/ vai tie ir klīniski nozīmīgi, jāapsver devas samazināšana vai zāļu atcelšana.
If, despite dose reduction and interruption, the serum creatinine remains significantly elevated and there is also persistent abnormality in another marker of renal function (e. g. proteinuria, Fanconi’ s Syndrome), the patient should be referred to a renal specialist, and further specialised investigations (such as renal biopsy) may be considered.
Ja, neskatoties uz devas samazināšanu vai zāļu atcelšanu, seruma kreatinīna līmenis joprojām ir būtiski paaugstināts un novērojamas izmaiņas arī citos nieru funkciju marķieru rādījumos (piemēram, proteīnūrija, Fanconi’ s sindroms), pacients jānosūta pie nefrologa un var apsvērt iespējas veikt tālākus specializētākus izmeklējumus (piemēram, nieru biopsiju).
4 Hepatic function:
4 funkcijas:
U U
UAknu
Liver function test elevations have been observed in patients treated with EXJADE.
Pacientiem, kuri lietoja EXJADE, veicot aknu funkciju pārbaudes, novēroja rādītāju palielināšanos.
Postmarketing cases of hepatic failure, sometimes fatal, have been reported in patients treated with EXJADE.
Pēcreģistrācijas periodā saņemti vairāki ziņojumi par aknu mazspējas gadījumiem, dažos gadījumos ar letālu iznākumu, pacientiem, kuri tika ārstēti ar EXJADE.
Most reports of hepatic failure involved patients with significant morbidities including pre-existing liver cirrhosis.
Lielākajai daļai pacientu, kuriem attīstījās aknu mazspēja, tika konstatētas vairākas smagas blakusslimības, tai skaitā aknu ciroze.
However, the role of EXJADE as a contributing or aggravating factor cannot be excluded (see section 4.8).
Tomēr nevar izslēgt EXJADE kā slimību veicinoša vai pasliktinoša faktora lomu (skatīt apakšpunktu 4. 8).
It is recommended that serum transaminases, bilirubin and alkaline phosphatase be checked before the initiation of treatment, every 2 weeks during the first month and monthly thereafter.
Seruma transamināžu, bilirubīna un sārmainās fosfatāzes pārbaudes ieteicams veikt pirms ārstēšanas uzsākšanas, katru 2. nedēļu pirmā mēneša laikā pēc terapijas uzsākšanas un pēc tam reizi mēnesī.
If there is a persistent and progressive increase in serum transaminase levels that cannot be attributed to other causes, EXJADE should be interrupted.
Ja novēro persistējošu un progresējošu seruma transamināžu līmeņa paaugstināšanos, ko nevar attiecināt uz citiem cēloņiem, EXJADE lietošana ir jāpārtrauc.
Once the cause of the liver function test abnormalities has been clarified or after return to normal levels, cautious re-initiation of treatment at a lower dose followed by gradual dose escalation may be considered.
Kad noskaidrots aknu funkcionālo testu noviržu cēlonis vai, kad šo rādītāju līmenis ir normalizējies, uzmanīgi var apsvērt ārstēšanas atsākšanu ar mazāku devu, ko pēc tam devu var pakāpeniski palielināt.
EXJADE is not recommended in patients with severe hepatic impairment as it has not been studied in such patients.
EXJADE nav ieteicams lietot pacientiem ar smagiem aknu darbības traucējumiem, jo nav pētījumu ar šādiem pacientiem.
Treatment has been initiated only in patients with baseline liver transaminase levels up to 5 times the upper limit of the normal range (see section 5.2).
Ārstēšanu drīkst sākt tikai pacientiem, kuriem sākotnējais aknu transamināžu līmenis pārsniedz normālā raksturlieluma augšējo robežu ne vairāk kā 5 reizes (skatīt apakšpunktu 5. 2).
Upper gastrointestinal ulceration and haemorrhage have been reported in patients, including children and adolescents, receiving EXJADE.
Saņemti ziņojumi par čūlu veidošanos un asiņošanu kuņģa- zarnu trakta augšējā daļā pacientiem, tai skaitā bērniem un pusaudžiem, kuri tika ārstēti ar EXJADE.
Multiple ulcers have been observed in some patients (see section 4.8).
Dažiem pacientiem tika konstatētas vairākas čūlas (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Physicians and patients should remain alert for signs and symptoms of gastrointestinal ulceration and haemorrhage during EXJADE therapy and promptly initiate additional evaluation and treatment if a serious gastrointestinal adverse event is suspected.
Ārstēšanas laikā ar EXJADE ārstiem un pacientiem jāseko līdzi, vai neattīstās simptomi, kas liecinātu par čūlu veidošanos un asiņošanu kuņģa- zarnu traktā, un gadījumā, ja attīstās smagas kuņģa- zarnu trakta blakusparādības, nekavējoties jāveic izmeklēšana un jāuzsāk papildus ārstēšana.
Caution should be exercised in patients who are taking EXJADE in combination with substances that have known ulcerogenic potential, such as NSAIDs, corticosteroids, or oral bisphosphonates and in patients receiving anticoagulants (see section 4.5).
Piesardzība jāievēro pacientiem, kuri lieto EXJADE kopā ar vielām, kam ir zināma čūlu izraisoša iedarbība, piemēram NPL (nesteroīdiem pretiekaisuma līdzekļiem), kortikosteroīdiem vai perorālajiem bisfosfonātiem, un pacientiem, kuri lieto EXJADE kopā ar antikoagulantiem (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Skin rashes may appear during EXJADE treatment.
Ārstēšanas laikā ar EXJADE var parādīties ādas izsitumi.
The rashes resolve spontaneously in most cases.
Vairumā gadījumu izsitumi izzūd spontāni.
When interruption of treatment may be necessary, treatment may be reintroduced after resolution of the rash, at a lower dose followed by gradual dose escalation.
Gadījumos, kad var būt nepieciešama ārstēšanas pārtraukšana, ārstēšanu var atsākt pēc izsitumu izzušanas ar mazāku devu, pēc tam to pakāpeniski palielinot.
In severe cases this reintroduction could be conducted in combination with a short period of oral steroid administration.
Smagos gadījumos terapiju drīkst atsākt kombinācijā ar īslaicīgu perorālo steroīdu lietošanu.
Cases of serious hypersensitivity reactions (such as anaphylaxis and angioedema) have been reported in patients receiving EXJADE, with the onset of the reaction occurring in the majority of cases within the first month of treatment (see section 4.8).
Vairumā gadījumu reakcijas attīstījās pirmā mēneša laikā pēc ārstēšanas uzsākšanas (skatīt apakšpunktu 4. 8).
If such reactions occur, EXJADE should be discontinued and appropriate medical intervention instituted.
Ja attīstās šādas reakcijas, EXJADE lietošana jāpārtrauc un jāveic atbilstoša medicīniska iejaukšanās.
Auditory (decreased hearing) and ocular (lens opacities) disturbances have been reported (see section 4.8).
Ziņots par dzirdes (dzirdes pavājināšanās) un redzes (lēcas apduļķošanās) traucējumiem (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Auditory and ophthalmic testing (including fundoscopy) is recommended before the start of treatment and at regular intervals thereafter (every 12 months).
Pirms ārstēšanas sākšanas un pēc tam ar regulāriem starplaikiem (ik pēc 12 mēnešiem) ieteicams veikt dzirdes un redzes pārbaudi (tostarp fundoskopiju).
If disturbances are noted during the treatment, dose reduction or interruption may be considered.
Ja terapijas laikā tiek atklāti traucējumi, var apsvērt devas samazināšanu vai zāļu lietošanas pārtraukšanu.
There have been post-marketing reports of leukopenia, thrombocytopenia or pancytopenia, or aggravation of these cytopenias in patients treated with EXJADE.
Pēcreģistrācijas periodā saņemti ziņojumi par leikopēnijas, trombocitopēnijas vai pancitopēnijas gadījumiem, vai šo citopēniju paasinājuma gadījumiem pacientiem, kuri tika ārstēti ar EXJADE.
Most of these patients had pre- existing haematological disorders that are frequently associated with bone marrow failure.
Lielākajai daļai šo pacientu bija iepriekš diagnosticētas hematoloģiskas saslimšanas, kas bieži tika saistītas ar kaulu smadzeņu mazspēju.
However, a contributory or aggravating role cannot be excluded.
Tomēr nevar izslēgt zāļu ietekmi kā pacienta stāvokli pasliktinošu vai slimību veicinošu faktoru.
Interruption of treatment should be considered in patients who develop unexplained cytopenia.
Pacientiem, kuriem attīstās neizskaidrojama citopēnija, jāapsver iespēja pārtraukt zāļu lietošanu.
Monthly monitoring of serum ferritin is recommended in order to assess the patient’ s response to therapy (see section 4.2).
Seruma feritīnu ieteicams pārbaudīt katru mēnesi, lai novērtētu pacienta atbildes reakciju uz terapiju (skatīt apakšpunktu 4. 2).
If serum ferritin falls consistently below 500 µg/ l, an interruption of treatment should be considered.
Ja seruma feritīna līmenis pastāvīgi ir zemāks nekā 500 µg/ l, jāapsver ārstēšanas pārtraukšana.
5 The results of the tests for serum creatinine, serum ferritin and serum transaminases should be recorded and regularly assessed for trends.
5 Jāreģistrē katras seruma kreatinīna, seruma feritīna un seruma transamināžu pārbaudes rezultāti un regulāri jāveic izmaiņu analīze.
The results should also be noted in the provided patient’ s booklet.
Rezultāti jāatzīmē arī izsniegtajā pacienta bukletā.
In the 1-year clinical studies growth and sexual development of paediatric patients treated with EXJADE were not affected.
1 gada klīniskajos pētījumos bērniem, kuri tika ārstēti ar EXJADE, augšanas un seksuālās attīstības traucējumi netika novēroti.
However, as a general precautionary measure in the management of paediatric patients with transfusional iron overload, body weight, height and sexual development should be monitored at regular intervals (every 12 months).
Tomēr vispārējas piesardzības nolūkos bērniem ar asins pārliešanas izraisītu hronisku dzelzs pārslodzi, ar regulāriem starplaikiem (ik pēc 12 mēnešiem) jāpārbauda ķermeņa masa, augums un seksuālā attīstība.
Cardiac dysfunction is a known complication of severe iron overload.
Dzelzs pārslodzes izraisīta komplikācija ir sirdsdarbības traucējumi.
Cardiac function should be monitored in patients with severe iron overload during long-term treatment with EXJADE.
Pacientiem ar smagu dzelzs pārslodzi, kuri ilgstoši tiek ārstēti ar EXJADE, nepieciešams veikt sirds funkciju kontroli.
The tablets contain lactose (1.1 mg lactose for each mg of deferasirox).
Tablešu sastāvā ir laktoze (1, 1 mg laktozes uz katru deferaziroksa mg).
Patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency, glucose-galactose malabsorption or severe lactase deficiency should not take this medicine.
Šīs zāles nevajadzētu lietot pacientiem ar retu iedzimtu galaktozes nepanesību, ar Lapp laktāzes deficītu, glikozes- galaktozes malabsorbciju vai smagu laktāzes deficītu.
The concomitant use of deferasirox with aluminium-containing antacid preparations is not recommended.
Deferaziroksu nav ieteicams lietot vienlaicīgi ar alumīniju saturošiem antacīdiem līdzekļiem.
Caution should be exercised when deferasirox is combined with strong UDP- glucuronosyl transferase (UGT) inducers, or CYP2C8 substrates (see section 4.5).
Piesardzība jāievēro lietojot deferaziroksu kopā ar spēcīgiem UDP- glikuroniltransferāzes (UGT) inducētājiem vai CYP2C8 substrātiem (skatīt apakšpunktu 4. 5).
The concomitant administration of EXJADE and aluminium-containing antacid preparations has not been formally studied.
EXJADE lietošana vienlaicīgi ar alumīniju saturošiem antacīdiem līdzekļiem nav formāli pētīta.
Although deferasirox has a lower affinity for aluminium than for iron, it is not recommended to take EXJADE tablets with aluminium-containing antacid preparations (see section 4.4).
Lai gan deferaziroksa afinitāte pret alumīniju ir zemāka nekā pret dzelzi, EXJADE tabletes nav ieteicams lietot kopā ar alumīniju saturošiem antacīdiem līdzekļiem (skatīt apakšpunktu 4. 4).
The bioavailability of deferasirox was increased to a variable extent when taken along with food.
Deferaziroksa bioloģiskā pieejamība, lietojot to kopā ar uzturu, palielinās dažādi.
EXJADE must therefore be taken on an empty stomach at least 30 minutes before food, preferably at the same time each day (see sections 4.2 and 5.2).
Tāpēc EXJADE jālieto tukšā dūšā vismaz 30 minūtes pirms ēšanas, vēlams katru dienu vienā un tajā pašā laikā (skatīt apakšpunktu 4. 2 un 5. 2).
Deferasirox metabolism depends on UGT enzymes.
Deferaziroksa metabolismā piedalās uridīndifosfātglikuroniltransferāzes (UGT) enzīmi.
In a healthy volunteer study, the concomitant administration of EXJADE (single dose of 30 mg/ kg) and the potent UGT inducer, rifampicin, (repeated dose of 600 mg/ day) resulted in a decrease of deferasirox exposure by 44% (90% CI:
Pētījumā ar veseliem brīvprātīgajiem, EXJADE (viena deva pa 30 mg/ kg) lietošana kopā ar spēcīgu UGT inducētāju rifampicīnu (atkārtotas devas pa 600 mg/ dienā) samazināja deferaziroksa iedarbību par 44% (90% CI:
Therefore, the concomitant use of EXJADE with potent UGT inducers (e. g. rifampicin, carbamazepine, phenytoin, phenobarbital, ritonavir) may result in a decrease in EXJADE efficacy (see section 4.4).
Tādēļ EXJADE lietošana kopā ar spēcīgiem UGT inducētājiem (piemēram, rifampicīnu, karbamazepīnu, fenitoīnu, fenobarbitālu, ritonaviru) var samazināt EXJADE efektivitāti (skatīt apakšpunktu 4. 4).
The patient ’ s serum ferritin should be monitored during and after the combination, and the dose of EXJADE adjusted if necessary.
Pirms un pēc kombinācijas lietošanas pacientam nepieciešams veikt seruma feritīna līmeņa kontroli, un nepieciešamības gadījumā jāpielāgo EXJADE devas.
In a healthy volunteer study, the concomitant administration of EXJADE and midazolam (a CYP3A4 probe substrate) resulted in a decrease of midazolam exposure by 17% (90% CI:
Pētījumā ar veseliem brīvprātīgajiem, EXJADE lietošana kopā ar midazolāmu (CYP3A4 substrātu) samazināja midazolāma iedarbību par 17% (90% CI:
In the clinical setting, this effect may be more pronounced.
Klīniskajā praksē šī mijiedarbība varētu būt izteiktāka.
Therefore, due to a possible decrease in efficacy, caution should be exercised when deferasirox is combined with substances metabolised through CYP3A4 (e. g. ciclosporin, simvastatin, hormonal contraceptive agents, bepridil, ergotamine).
Tādēļ, saistībā ar iespējamo iedarbības pavājināšanos, lietojot deferoksamīnu kopā ar vielām, ko metabolizē CYP3A4 (piemēram, ciklosporīnu, simvastatīnu, hormonu kontracepcijas līdzekļiem, bepridilu, ergotamīnu) jāievēro piesardzība.
The safety of EXJADE in combination with other iron chelators has not been established.
EXJADE lietošanas drošība kombinācijā ar citiem dzelzs helātiem nav noskaidrota.
Therefore, it must not be combined with other iron chelator therapies (see section 4.3).
Tādēļ to nedrīkst kombinēt ar citiem dzelzs helātus veidojošiem līdzekļiem (skatīt apakšpunktu 4. 3).
No interaction was observed between EXJADE and digoxin in healthy adult volunteers.
Veseliem pieaugušajiem brīvprātīgajiem nav novērota mijiedarbība starp EXJADE un digoksīnu.
In a healthy volunteer study, the concomitant administration of deferasirox as a moderate CYP2C8 inhibitor (30 mg/ kg daily), with repaglinide, a CYP2C8 substrate, given as a single dose of 0.5 mg, increased repaglinide AUC and C max about 2.3-fold (90% CI [2.03-2.63]) and 1.6-fold (90% CI
Pētījumā ar veseliem brīvprātīgajiem, lietojot deferaziroksu, kas ir vidēji spēcīgs CYP2C8 inhibitors, (30 mg/ kg/ dienā) kopā ar CYP2C8 substrātu repaglinīdu (vienā devā pa 0, 5 mg), repaglinīda AUC palielinājās 2, 3 reizes (90% CI [2, 03- 2, 63]) un CBmax palielinājās attiecīgi 1, 6 reizes (90% CI B
[1.42-1.84]), respectively.
[1, 42- 1, 84]).
Since the interaction has not been established with dosages higher than 0.5 mg for repaglinide, the concomitant use of deferasirox with repaglinide should be avoided.
Tā kā nav veikti mijiedarbības pētījumi ar repaglinīda devām augstākām par 0, 5 mg, jāizvairās no deferaziroksa lietošanas kopā ar repaglinīdu.
If the combination appears necessary, careful clinical and blood glucose monitoring should be performed
Ja šīs zāles jālieto kopā, nepieciešams veikt rūpīgu glikozes līmeņa kontroli (skatīt apakšpunktu 4. 4). Nevar izslēgt mijiedarbību starp deferaziroksu un citiem CYP2C8 substrātiem, kā paklitaksels (skatīt apakšpunktu 4. 4).
An interaction between deferasirox and other CYP2C8 substrates like paclitaxel cannot be excluded (see section 4.4).
6 Vienlaicīga EXJADE un C vitamīna lietošana nav formāli pētīta.
Doses of vitamin C up to 200 mg per day have not been associated with adverse consequences.
Līdz 200 mg C vitamīna dienas devu lietošana nav bijusi saistīta ar nelabvēlīgām sekām.
The concomitant administration of EXJADE with substances that have known ulcerogenic potential, such as NSAIDs (including acetylsalicylic acid at high dosage), corticosteroids or oral bisphosphonates may increase the risk of gastrointestinal toxicity (see section 4.4).
Lietojot EXJADE kopā ar vielām, kam ir zināma čūlu izraisoša iedarbība, piemēram NPL (tai skaitā acetilsalicilskābi lielās devās), kortikosteroīdiem vai perorālajiem bisfosfonātiem, kā arī ar antikoagulantiem, palielinās kuņģa- zarnu trakta toksicitātes risks (skatīt apakšpunktu 4. 4).
The concomitant administration of EXJADE with anticoagulants may also increase the risk of gastrointestinal haemorrhage.
EXJADE lietošana kopā ar antikoagulantiem palielina arī kuņģa- zarnu trakta asiņošanas risku.
Close clinical monitoring is required when deferasirox is combined with these substances.
Lietojot deferaziroksu kombinācijā ar šīm vielām, nepieciešams veikt rūpīgu klīnisku novērošanu.
Pregnancy U
UGrūtniecība
No clinical data on exposed pregnancies are available for deferasirox.
Klīniskie dati par deferaziroksa lietošanu grūtniecības laikā nav pieejami.
Studies in animals have shown some reproductive toxicity at maternally toxic doses (see section 5.3).
Pētījumi ar dzīvniekiem uzrāda daļēju reproduktīvo toksicitāti mātei toksiskās devās (skatīt apakšpunktu 5. 3).
As a precaution, it is recommended that EXJADE not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Piesardzības dēļ EXJADE ieteicams nelietot grūtniecības laikā, ja vien tas nav noteikti nepieciešams.
Lactation U
UZīdīšana
In animal studies, deferasirox was found to be rapidly and extensively secreted into maternal milk.
Pētījumos ar dzīvniekiem atklāts, ka deferazirokss ātri un ekstensīvi izdalās mātes pienā.
No effect on the offspring was noted.
Ietekme uz pēcnācējiem netika novērota.
It is not known if deferasirox is secreted into human milk.
Nav zināms, vai deferazirokss izdalās mātes pienā cilvēkam.
Breast- feeding while taking EXJADE is not recommended.
EXJADE lietošanas laikā bērna barošana ar krūti nav ieteicama.
Fertility U
UAuglība
No fertility data is available for humans.
Auglības dati cilvēkam nav pieejami.
In animals, no adverse effects on male or female fertility were found (see section 5.3).
Dzīvniekiem netika novērota nelabvēlīga ietekme uz tēviņu un mātīšu auglību (skatīt apakšpunktu 5. 3).
No studies on the effects of EXJADE on the ability to drive and use machines have been performed.
Nav veikti pētījumi ar EXJADE, lai novērtētu ietekmi uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus.
Patients experiencing the uncommon adverse reaction of dizziness should exercise caution when driving or operating machinery (see section 4.8).
Pacientiem, kuri izjūt retāk sastopamo blakusparādību reiboni, jāievēro piesardzība, vadot transportlīdzekli vai apkalpojot mehānismus (skatīt apakšpunktu 4. 8).
The most frequent reactions reported during chronic treatment with EXJADE in adult and paediatric patients include gastrointestinal disturbances in about 26% of patients (mainly nausea, vomiting, diarrhoea or abdominal pain) and skin rash in about 7% of patients.
Ilgstošas ārstēšanas ar EXJADE laikā pieaugušajiem un bērniem biežāk novērotās blakusparādības ir gastrointestināli traucējumi - aptuveni 26% pacientu (pārsvarā slikta dūša, vemšana, caureja un sāpes vēderā) un ādas izsitumi aptuveni - 7% pacientu.
Diarrhoea is reported more commonly in paediatric patients aged 2 to 5 years than in older patients.
Ziņojumi par caureju biežāk saņemti no bērniem vecumā no 2 līdz 5 gadiem nekā vecākiem pacientiem.
These reactions are dose- dependent, mostly mild to moderate, generally transient and mostly resolve even if treatment is continued.
Šīs reakcijas ir atkarīgas no devas, parasti ir vieglas vai vidēji smagas, pārejošas un vairumā gadījumu izzūd, pat ja ārstēšana tiek turpināta.
Indeed, in some cases, only a stabilisation of the serum creatinine values has been observed after dose reduction (see section 4.4).
Patiesībā dažos gadījumos pēc devas samazināšanas novēroja tikai seruma kreatinīna līmeņa stabilizēšanos (skatīt apakšpunktu 4. 4).
7 Gallstones and related biliary disorders were reported in about 2% of patients.
Aptuveni 2% pacientu novēroja žultsakmeņu veidošanos un ar tiem saistītus aknu darbības traucējumus.
Elevations of liver transaminases were reported as an adverse drug reaction in 2% of patients.
Aknu transamināžu līmeņa paaugstināšanos kā zāļu blakusparādību novēroja aptuveni 2% pacientu.
Elevations of transaminases greater than 10 times the upper limit of the normal range, suggestive of hepatitis, were uncommon (0.3%).
Transamināžu līmeņa paaugstināšanās vairāk nekā 10 reižu virs normas augšējās robežas, kas liecināja par hepatītu, tika novērota retāk (0, 3%).
During postmarketing experience, hepatic failure, sometimes fatal, has been reported with EXJADE, especially in patients with pre-existing liver cirrhosis (see section 4.4).
Pēcreģistrācijas periodā saņemti ziņojumi par aknu mazspējas gadījumiem, dažos gadījumos ar letālu iznākumu, saistībā ar Exjade lietošanu, it īpaši pacientiem ar iepriekš diagnosticētu aknu cirozi (skatīt apakšpunktu 4. 4).
As with other iron chelator treatment, high-frequency hearing loss and lenticular opacities (early cataracts) have been uncommonly observed in patients treated with EXJADE (see section 4.4).
Tāpat kā lietojot citus dzelzs helātus veidojošus līdzekļus, ar EXJADE ārstētiem pacientiem retāk novērota dzirdes pavājināšanās un lēcas apduļķošanās (agrīna katarakta) (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Adverse reactions are ranked below using the following convention: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000); not known (cannot be estimated form the available data).
7 Tālāk blakusparādības sakārtotas, izmantojot šādu iedalījumu: ļoti bieži (≥1/ 10); bieži (≥1/ 100, < 1/ 10); retāk (≥1/ 1 000, < 1/ 100); reti (≥1/ 10 000, < 1/ 1 000); ļoti reti (< 1/ 10 000); nezināmi (nevar noteikt pēc pieejamiem datiem).
U Table 1
tabula U1.
Blood and lymphatic system disorders
Asins un limfātiskās sistēmas traucējumi PancitopēnijaP1 trombocitopēnijaP1
Early cataract, maculopathy
Agrīna katarakta, makulopātija
Hearing loss
Dzirdes pavājināšanās
Pharyngolaryngeal pain
Faringolaringeālas sāpes
Diarrhoea, constipation, vomiting, nausea, abdominal pain, abdominal distension, dyspepsia
Caureja, aizcietējums, vemšana, slikta dūša, sāpes vēderā, vēdera pūšanās, dispepsija
Gastrointestinal haemorrhage, gastric ulcer (including multiple ulcers), duodenal ulcer, gastritis
Asiņošana kuņģa- zarnu traktā, kuņģa čūla (tai skaitā vairākas čūlas), divpadsmitpirkstu zarnas čūla, gastrīts
Renal
Reti
Rare: and urinary disorders Very common:
Nieru un urīnceļu traucējumi
Not known:
Nezināmi
Rash, pruritus Pigmentation disorder Leukocytoclastic vasculitis 1, urticaria 1 P P P
Izsitumi, nieze Pigmentācijas traucējumi Leikocitoklastisks vaskulītsP1
P
nātreneP1 P, P
Pyrexia, oedema, fatigue
Pireksija, tūska, nogurums
Hypersensitivity reactions (including anaphylaxis and angioedema) 1 P
Paaugstinātas jutības reakcijas (tai skaitā anafilakse un angioedēma) P1 P
Anxiety, sleep disorder
Trauksme, miega traucējumi
P P Adverse reactions reported during postmarketing experience.
Šie ziņojumi ir balstīti uz P P
These are derived from spontaneous reports for which it is not always possible to reliably establish frequency or a causal relationship to exposure to the medicinal product.
spontānajiem ziņojumiem, kuriem ne vienmēr ir iespējams precīzi noteikt blakusparādību biežumu vai cēloņsakarību saistībā ar lietoto medikamentu.
Cases of overdose (2-3 times the prescribed dose for several weeks) have been reported.
Ziņots par pārdozēšanas gadījumiem (2- 3 reizes lietojot ordinēto devu vairākas nedēļas).
In one case, this resulted in subclinical hepatitis which resolved after a dose interruption.
Vienā gadījumā attīstījās subklīnisks hepatīts, kas pēc lietošanas pārtraukšanas izzuda bez paliekošām sekām.
Single doses of 80 mg/ kg in iron-overloaded thalassaemic patients caused mild nausea and diarrhoea.
80 mg/ kg devas atsevišķiem talasēmijas slimniekiem ar pārmērīgu dzelzs daudzumu izraisīja sliktu dūšu un vieglu caureju.
Acute signs of overdose may include nausea, vomiting, headache and diarrhoea.
8 Akūtās pārdozēšanas pazīmes var būt slikta dūša, vemšana, galvassāpes un caureja.
Overdose may be treated by induction of emesis or by gastric lavage, and by symptomatic treatment.
Pārdozēšanu var ārstēt ar vemšanas ierosināšanu vai kuņģa skalošanu, kā arī simptomātiski.
Iron chelating agent, ATC code:
Dzelzs helātus veidojošs līdzeklis, ATĶ kods:
V03AC03
V03AC03.
Deferasirox is an orally active chelator that is highly selective for iron (III).
Deferazirokss ir perorāli lietojams aktīvs dzelzs helātus veidojošs līdzeklis, kam piemīt izteikta selektivitāte pret dzelzi (III).
It is a tridentate ligand that binds iron with high affinity in a 2:1 ratio.
Tas ir trīsvērtīgs ligands ar lielu afinitāti pret dzelzi, ar ko saistās attiecībā 2: 1.
Deferasirox promotes excretion of iron, primarily in the faeces.
Deferazirokss veicina dzelzs izvadīšanu, galvenokārt ar izkārnījumiem.
Deferasirox has low affinity for zinc and copper, and does not cause constant low serum levels of these metals.
Deferaziroksam ir zema afinitāte pret cinku un varu, un tas neizraisa pastāvīgi zemu šo metālu līmeni serumā.
In an iron-balance metabolic study in iron-overloaded adult thalassaemic patients, EXJADE at daily doses of 10, 20 and 40 mg/ kg induced the mean net excretion of 0.119, 0.329 and 0.445 mg Fe/ kg body weight/ day, respectively.
Dzelzs līdzsvara metabolisma pētījumā pieaugušajiem talasēmijas slimniekiem ar pārmērīgu dzelzs daudzumu EXJADE 10, 20 un 40 mg/ kg dienas devas izraisīja ekskrēciju vidēji tīrā veidā attiecīgi 0, 119, 0, 329 un 0, 445 mg Fe/ kg ķermeņa masas dienā.
EXJADE has been investigated in 411 adult (age ≥ 16 years) and 292 paediatric patients (aged 2 to < 16 years) with chronic iron overload due to blood transfusions.
EXJADE pētīts 411 pieaugušam (vecumā ≥16 g.) un 292 bērniem (vecumā no 2 līdz < 16 g.) ar hronisku dzelzs pārslodzi asins pārliešanas dēļ.
Of the paediatric patients 52 were aged 2 to 5 years.
No bērniem 52 bija vecumā no 2 līdz 5 gadiem.
The underlying conditions requiring transfusion included beta-thalassaemia, sickle cell disease and other congenital and acquired anaemias (myelodysplastic syndromes, Diamond- Blackfan syndrome, aplastic anaemia and other very rare anaemias).
Pamatslimības, kuru dēļ bija nepieciešama pārliešana, bija beta talasēmija, sirpjveida šūnu anēmija un citas iedzimtas un iegūtas anēmijas (mielodisplastiski sindromi, Diamond- Blackfan sindroms, aplastiskā anēmija un citas ļoti reti sastopamas anēmijas).
Daily treatment at doses of 20 and 30 mg/ kg for one year in frequently transfused adult and paediatric patients with beta-thalassaemia led to reductions in indicators of total body iron; liver iron concentration was reduced by about -0.4 and -8.9 mg Fe/ g liver (biopsy dry weight (dw)) on average, respectively, and serum ferritin was reduced by about -36 and -926 µg/ l on average, respectively.
Ikdienas ārstēšana ar 20 un 30 mg/ kg devām vienu gadu pieaugušajiem un bērniem ar beta talasēmiju, kuriem bieži tika veikta asins pārliešana, izraisīja kopīgā organisma dzelzs indikatoru līmeņa pazemināšanos; dzelzs koncentrācija aknās samazinājās attiecīgi vidēji par aptuveni - 0, 4 un - 8, 9 mg Fe/ g aknu (biopsijas sausā masa (dw)), un seruma feritīns samazinājās vidēji attiecīgi par aptuveni - 36 un - 926 µg/ l.
At these same doses the ratios of iron excretion: iron intake were 1.02 (indicating net iron balance) and 1.67 (indicating net iron removal), respectively.
Lietojot tādas pašas devas dzelzs izvadīšanas attiecība pret dzelzs uzņemšanu bija attiecīgi 1, 02 (norāda tīro dzelzs līdzsvaru) un 1, 67 (norāda tīro dzelzs izvadīšanu).
EXJADE induced similar responses in iron- overloaded patients with other anaemias.
EXJADE izraisīja līdzīgu atbildes reakciju pacientiem ar palielinātu dzelzs daudzumu un citām anēmijām.
Daily doses of 10 mg/ kg for one year could maintain liver iron and serum ferritin levels and induce net iron balance in patients receiving infrequent transfusions or exchange transfusions.
10 mg/ kg dienas deva vienu gadu varēja uzturēt dzelzs līmeni aknās un seruma feritīna līmeni un izraisīt tīrā dzelzs līdzsvaru pacientiem, kuri saņēma biežas asins pārliešanas var apmaiņas transfūzijas.
Serum ferritin assessed by monthly monitoring reflected changes in liver iron concentration indicating that trends in serum ferritin can be used to monitor response to therapy.
Seruma feritīns, kas tika novērtēts ikmēneša pārbaudēs, parādīja aknu dzelzs koncentrācijas pārmaiņas, liecinot, ka seruma feritīna pārmaiņu virzienu var izmantot, lai kontrolētu atbildes reakciju uz ārstēšanu.
Limited clinical data (29 patients with normal cardiac function at baseline) using MRI indicate that treatment with EXJADE 10-30 mg/ kg/ day for 1 year may also reduce levels of iron in the heart (on average, MRI T2* increased from 18.3 to 23.0 milliseconds).
Neliels klīnisko datu apjoms (29 pacienti ar sākotnēji normālu sirds funkciju), kas iegūts ar kodolmagnētisko rezonansi (KMR), liecina, ka ārstēšana ar EXJADE pa 10- 30 mg/ kg/ dienā 1 gadu var samazināt arī dzelzs līmeni sirdī (vidēji T2 * palielinājās no 18, 3 līdz 23, 0 milisekundēm).
The principal analysis of the pivotal comparative study in 586 patients suffering from beta- thalassaemia and transfusional iron overload did not demonstrate non-inferiority of EXJADE to deferoxamine in the analysis of the total patient population.
Pivotālā salīdzinošā pētījumā, kurā piedalījās 586 pacienti ar beta- talasēmiju un asins transfūziju izraisītu dzelzs pārslodzi, kopējās pacientu grupas analīze neapstiprināja aizdomas, ka EXJADE būtu mazāk efektīvs nekā deferoksamīns.
It appeared from a post-hoc analysis of this study that, in the subgroup of patients with liver iron concentration ≥ 7 mg Fe/ g dw treated with EXJADE (20 and 30 mg/ kg) or deferoxamine (35 to ≥ 50 mg/ kg), the non-inferiority criteria were achieved.
Veicot šī pētījuma post- hoc analīzi tika noskaidrots, ka pacientu apakšgrupā ar dzelzs jonu koncentrāciju aknās ≥7 mg Fe/ g sausā svara, kuri tika ārstēti ar EXJADE (20 un 30 mg/ kg) vai deferoksamīnu (35 līdz ≥50 mg/ kg), tika sasniegta pietiekama efektivitāte.
However, in patients with liver iron concentration < 7 mg Fe/ g dw treated with EXJADE (5 and 10 mg/ kg) or deferoxamine (20 to 35 mg/ kg), non-inferiority was not established due to imbalance in the dosing of the two chelators.
Tomēr pacientu apakšgrupā ar dzelzs jonu koncentrāciju aknās < 7 mg Fe/ g sausā svara, kuri tika ārstēti ar EXJADE (5 un 10 mg/ kg) vai deferoksamīnu (20 līdz 35 mg/ kg), pietiekama efektivitāte netika sasniegta sakarā ar divu helātu dozēšanas disbalansu.
This imbalance occurred because patients on deferoxamine were allowed to remain on their pre-study dose even if it was higher than the protocol specified dose.
Šis disbalanss radās, jo pacientiem, kuri tika ārstēti ar deferoksamīnu tika atļauts turpināt lietot to devu, ko viņi lietoja pirms klīniskā pētījuma, pat ja tā pārsniedza protokolā atzīmēto devu.
Fifty- six patients under the age of 6 years participated in this pivotal study, 28 of them receiving EXJADE.
No 56 pacientiem, jaunākiem par 6 gadiem, kuri piedalījās pivotālajā pētījumā, 28 pacienti saņēma EXJADE.
9 It appeared from preclinical and clinical studies that EXJADE could be as active as deferoxamine when used in a dose ratio of 2:1 (i. e. a dose of EXJADE that is numerically half of the deferoxamine dose).
Preklīniskajos un klīniskajos pētījumos tika pierādīts, ka EXJADE ir tikpat aktīvs kā deferoksamīns, lietojot devu attiecībā 2: 1 (piemēram, EXJADE devu, kas skaitliski atbilst pusei deferoksamīna devas).
However, this dosing recommendation was not prospectively assessed in the clinical trials.
Tomēr šis dozēšanas ieteikums klīniskajos pētījumos netika perspektīvi novērtēts.
In addition, in patients with liver iron concentration ≥ 7 mg Fe/ g dw with various rare anaemias or sickle cell disease, EXJADE up to 20 and 30 mg/ kg produced a decrease in liver iron concentration and serum ferritin comparable to that obtained in patients with beta-thalassaemia.
9 Bez tam, pacientiem ar dzelzs jonu koncentrāciju aknās ≥7 mg Fe/ g sausā svara un vairākām reti sastopamām anēmijām vai sirpjveida anēmiju, EXJADE devās līdz pat 20 un 30 mg/ kg izraisīja dzelzs koncentrācijas aknās un seruma feritīna līmeņa pazemināšanos, kas bija salīdzināms ar rezultātiem beta- talasēmijas pacientiem.
Absorption U
Uzsūkšanās Deferazirokss pēc iekšķīgas lietošanas maksimālo koncentrāciju plazmā (cBmax sasniedz vidēji aptuveni B)
Deferasirox is absorbed following oral administration with a median time to maximum plasma concentration (t max) of about 1.5 to 4 hours.
1, 5- 4 stundu laikā( tBmax Deferaziroksa absolūtais zemlīknes virsmas laukums, kas raksturo bioloģisko B).
EXJADE tablets is about 70% compared to an intravenous dose.
pieejamību (AUC) no EXJADE tabletēm ir aptuveni 70%, salīdzinot ar intravenozo devu.
Total exposure (AUC) was approximately doubled when taken along with a high-fat breakfast (fat content > 50% of calories) and by about 50% when taken along with a standard breakfast.
Zemlīknes virsmas laukums (AUC) bija aptuveni divreiz lielāks, lietojot kopā ar treknām brokastīm (tauku saturs > 50% kaloriju), un par aptuveni 50% lielāks, lietojot kopā ar standarta brokastīm.
13– 25%) elevated when taken 30 minutes before meals with normal or high fat content.
Deferaziroksa zemlīknes virsmas laukums (AUC) bija mēreni palielināts (aptuveni par 13- 25%), lietojot 30 minūtes pirms ēdienreizes ar normālu vai lielu tauku saturu.
Deferasirox is highly (99%) protein bound to plasma proteins, almost exclusively serum albumin, and has a small volume of distribution of approximately 14 litres in adults.
Izkliede Deferazirokss labi (99%) saistās ar plazmas olbaltumiem, gandrīz tikai ar seruma albumīniem, un tam ir neliels izkliedes tilpums – aptuveni 14 litri pieaugušajiem.
Glucuronidation is the main metabolic pathway for deferasirox, with subsequent biliary excretion.
Biotransformācija Glikuronizācija ir galvenais deferaziroksa metabolisma ceļš, pēc tam notiek izdalīšanās ar žulti.
Deconjugation of glucuronidates in the intestine and subsequent reabsorption (enterohepatic recycling) is likely to occur.
Domājams, ka notiek glikuronīdu dekonjugācija zarnās ar sekojošu reabsorbciju (enterohepatiska reciklēšanās).
Deferasirox is mainly glucuronidated by UGT1A1 and to a lesser extent UGT1A3.
Deferaziroksu glikuronizē galvenokārt UGT1A1, mazākā mērā UGT1A3.
CYP450-catalysed (oxidative) metabolism of deferasirox appears to be minor in humans (about 8%).
Deferaziroksa CYP450- katalizētais (oksidatīvais) metabolisms cilvēkam ir nenozīmīgs (aptuveni 8%).
No inhibition of deferasirox metabolism by hydroxyurea was observed in vitro.
In vitro netika novērota deferaziroksa metabolisma inhibīcija ar hidroksiurīnvielu.
Deferasirox and its metabolites are primarily excreted in the faeces (84% of the dose).
Eliminācija Deferazirokss un tā metabolīti galvenokārt tiek izvadīti ar izkārnījumiem (84% no devas).
The mean elimination half-life (t 1/ 2)
Deferaziroksa un tā metabolītu izvadīšana caur nierēm ir minimāla (8% no devas).
ranged from 8 to 16 hours.
Vidējais eliminācijas pusperiods (tB1/ 2 ir no 8 līdz 16 stundām.
The transporters MRP2 and MXR (BCRP) are involved in the biliary excretion of deferasirox.
Deferaziroksa izvadi ar žulti nodrošina MRP2 un B)
Linearity / non-linearity U
MXR (BCRP).
The C max and AUC 0-24h of deferasirox increase approximately linearly with dose under steady-state
Linearitāte / nelinearitāte Deferaziroksa CBmax un AUCB0- 24h pastāvīgas koncentrācijas apstākļos palielinās aptuveni lineāri līdz ar
conditions.
devu.
Upon multiple dosing exposure increased by an accumulation factor of 1.3 to 2.3.
Lietojot vairākkārtējas devas, kopējā iedarbība palielinās ar kumulācijas faktoru 1, 3- 2, 3.
Paediatric patients The overall exposure of adolescents (12 to ≤ 17 years) and children (2 to < 12 years) to deferasirox after single and multiple doses was lower than that in adult patients.
Raksturojums atsevišķām pacientu grupām Bērni Pēc atsevišķu un daudzkārtēju devu lietošanas kopējā deferaziroksa iedarbība pusaudžiem (12 - ≤17 g. v.) un bērniem (2 - < 12 g. v.) bija mazāka nekā pieaugušiem pacientiem.
In children younger than 6 years old exposure was about 50% lower than in adults.
Par 6 gadiem jaunākiem bērniem kopējā iedarbība bija aptuveni par 50% mazāka nekā pieaugušajiem.
Since dosing is individually adjusted according to response this is not expected to have clinical consequences.
Devas tiek individuāli pielāgotas atbilstoši atbildes reakcijai, tāpēc nav paredzamas klīniskas sekas.
Gender Females have a moderately lower apparent clearance (by 17.5%) for deferasirox compared to males.
Dzimums Sievietēm ir nedaudz mazāks deferaziroksa šķietamais klīrenss (par 17, 5%) nekā vīriešiem.
Elderly patients The pharmacokinetics of deferasirox have not been studied in elderly patients (aged 65 or older).
Gados vecāki pacienti Deferaziroksa farmakokinētika gados vecākiem pacientiem (65 gadus veciem vai vecākiem) nav pētīta.
10 Renal or hepatic impairment The pharmacokinetics of deferasirox have not been studied in patients with renal or hepatic impairment.
Nieru vai aknu darbības traucējumi Deferaziroksa farmakokinētika pacientiem ar nieru vai aknu darbības traucējumiem nav pētīta.
The pharmacokinetics of deferasirox were not influenced by liver transaminase levels up to 5 times the upper limit of the normal range.
Deferaziroksa farmakokinētiku neietekmēja aknu transamināžu līmenis, kas līdz 5 reizēm pārsniedza normas augšējo robežu.
5.3 Preclinical safety data
10 5. 3 Preklīniskie dati par drošību
Preclinical data reveal no special hazard for patients with iron overload, based on conventional studies of safety pharmacology, repeated dose toxicity, genotoxicity or carcinogenic potential.
Ne- klīniskajos standartpētījumos iegūtie preklīniskie dati par farmakoloģisko drošību, atkārtotu devu toksicitāti, genotoksicitāti vai iespējamu kancerogenitāti neliecina par īpašu risku pacientiem ar dzelzs pārslodzi.
The main findings were kidney toxicity and lens opacity (cataracts).
Galvenās atrades bija toksiska ietekme uz nierēm un lēcas apduļķošanās (katarakta).
Similar findings were observed in neonatal and juvenile animals.
Līdzīgas atrades tika novērotas jaundzimušajiem un jauniem dzīvniekiem.
The kidney toxicity is considered mainly due to iron deprivation in animals that were not previously overloaded with iron.
Toksisko ietekmi uz nierēm uzskata galvenokārt par dzelzs trūkuma sekām dzīvniekiem, kuriem iepriekš nebija dzelzs pārslodzes.
Tests of genotoxicity in vitro were either negative (Ames test, chromosomal aberration test) or positive (V79 screen).
Genotoksicitātes testi in vitro bija vai nu negatīvi (Ames tests, hromosomu aberācijas tests), vai pozitīvi (V79 skrīnings).
Deferasirox caused formation of micronuclei in vivo in the bone marrow, but not liver, of non-iron-loaded rats at lethal doses.
Deferazirokss letālās devās ar dzelzi nepiesātinātām žurkām izraisīja kodoliņu veidošanos in vivo kaulu smadzenēs, bet ne aknās.
No such effects were observed in iron-preloaded rats.
Šādu iedarbību nenovēroja iepriekš ar dzelzi piesātinātām žurkām.
Deferasirox was not carcinogenic when administered to rats in a 2-year study and transgenic p53+/ - heterozygous mice in a 6-month study.
Deferazirokss nebija kancerogēns, lietojot to žurkām 2 gadu pētījumā, un transgēniskām p53+ / - heterozigotām pelēm 6 mēnešu pētījumā.
The potential for toxicity to reproduction was assessed in rats and rabbits.
Toksiskās ietekmes potenciālu uz vairošanos vērtēja žurkām un trušiem.
Deferasirox was not teratogenic, but caused increased frequency of skeletal variations and stillborn pups in rats at high doses that were severely toxic to the non-iron-overloaded mother.
Deferazirokss nebija teratogēns, bet izraisīja skeleta variāciju un nedzīvi dzimušu mazuļu sastopamības palielināšanos žurkām, lietojot lielas devas, kas bija stipri toksiskas ar dzelzi nepārsātinātai mātei.
Deferasirox did not cause other effects on fertility or reproduction.
Deferazirokss neizraisīja citu ietekmi uz auglību vai vairošanos.
Lactose monohydrate Crospovidone type A Cellulose, microcrystalline Povidone Sodium lauryl sulphate Silica, colloidal anhydrous Magnesium stearate
Laktozes monohidrāts A tipa krospovidons Celuloze, mikrokristāliska Povidons Nātrija laurilsulfāts Koloidālais bezūdens silīcija dioksīds Magnija stearāts
Dispersion in carbonated drinks or milk is not recommended due to foaming and slow dispersion, respectively.
Nav ieteicams iemaisīt sārmainos dzērienos vai pienā, jo notiek attiecīgi putošanās un lēna disperģēšanās.
PVC/ PE/ PVDC/ Aluminium blisters.
PVH/ PE/ PVDH/ Alumīnija blisteri.
Packs containing 28, 84 or 252 dispersible tablets.
Iepakojumā pa 28, 84 vai 252 disperģējamām tabletēm.
11 Not all pack sizes may be marketed.
Visi iepakojuma lielumi tirgū var nebūt pieejami.
28.08.2006
28. 08. 2006.
EXJADE 250 mg dispersible tablets
EXJADE 250 mg disperģējamās tabletes
Each dispersible tablet contains 250 mg deferasirox.
Katra disperģējamā tablete satur 250 mg deferaziroksa (Deferasirox).
Off-white, round, flat tablets with bevelled edges and imprints (NVR on one face and J 250 on the other).
Gandrīz baltas, apaļas, plakanas tabletes ar slīpi nošķeltām malām un uzdruku (NVR vienā pusē un J 250 otrā pusē).
The recommended initial daily dose of EXJADE is 20 mg/ kg body weight.
Sākuma deva Ieteicamā dienas EXJADE sākuma deva ir 20 mg/ kg ķermeņa masas.
13 An initial daily dose of 10 mg/ kg may be considered for patients who do not require reduction of body iron levels and who are also receiving less than 7 ml/ kg/ month of packed red blood cells (approximately < 2 units/ month for an adult).
Pacientiem, kuriem mērķis nav saglabāt dzelzs līmeni organismā un kuri saņem mazāk nekā 7 ml/ kg eritrocītu masas mēnesī (aptuveni < 2 vienības/ mēnesī pieaugušajam), var apsvērt sākuma devas 10 mg/ kg dienā lietošanu.
For patients already well managed on treatment with deferoxamine, a starting dose of EXJADE that is numerically half that of the deferoxamine dose could be considered (e. g. a patient receiving 40 mg/ kg/ day of deferoxamine for 5 days per week (or equivalent) could be transferred to a starting daily dose of 20 mg/ kg/ day of EXJADE).
13 Pacientiem, kuriem ārstēšana ar deferoksamīnu jau bijusi veiksmīga, var apsvērt EXJADE sākuma devu, kas skaitliski ir puse no deferoksamīna devas (piemēram, pacientam, kurš saņem 40 mg/ kg deferoksamīna dienā 5 dienas nedēļā (vai ekvivalentu) var sākt lietot dienas sākuma devu 20 mg/ kg EXJADE).
It is recommended that serum ferritin be monitored every month and that the dose of EXJADE be adjusted, if necessary, every 3 to 6 months based on the trends in serum ferritin.
Balstdeva Seruma feritīnu ieteicams kontrolēt katru mēnesi un pielāgot EXJADE devu, ja nepieciešams, ik pēc 3- 6 mēnešiem, ņemot vērā seruma feritīna pārmaiņas.
EXJADE must be taken once daily on an empty stomach at least 30 minutes before food, preferably at the same time each day (see sections 4.5 and 5.2).
Sagatavošana EXJADE jālieto reizi dienā tukšā dūšā vismaz 30 minūtes pirms ēšanas, vēlams katru dienu vienā un tai pašā laikā (skatīt apakšpunktu 4. 5 un 5. 2).
The dosing recommendations for elderly patients are the same as described above.
Gados vecāki pacienti (≥65 gadus veci) Ieteikumi par devām gados vecākiem pacientiem ir tādi paši, kā aprakstīts iepriekš.
Paediatric patients (2 to 17 years of age) U
Bērni (2- 17 gadus veci) Ieteikumi par devām bērniem ir tādi paši, kā pieaugušajiem pacientiem.
The dosing recommendations for paediatric patients are the same as for adult patients.
Aprēķinot devu, jāņem vērā bērnu ķermeņa masas pārmaiņa laika gaitā.
EXJADE has not been studied in patients with renal impairment and is contraindicated in patients with estimated creatinine clearance < 60 ml/ min (see sections 4.3 and 4.4).
Pacienti ar nieru darbības traucējumiem EXJADE nav pētīts pacientiem ar nieru darbības traucējumiem un tāpēc tas ir kontrindicēts pacientiem, kuriem seruma kreatinīna līmenis ir zemāks par < 60 ml/ min (skatīt apakšpunktus 4. 3 un 4. 4).