qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Depression, irritability, insomnia, anxiety*, concentration impaired, emotional lability*
Hipokalciēmija, hiperurikēmija, slāpes Depresija, uzbudināmība, bezmiegs, nemiers *, koncentrēšanās grūtības, emocionālā labilitāte *
Aggressive behaviour, behaviour disorder, agitation, nervousness, somnolence, sleep disorder, dreaming abnormal, decreased libido, apathy, appetite increased
Agresīva uzvedība, izmainīta uzvedība, satraukums, nervozitāte, miegainība, miega traucējumi, murgaini sapņi, samazināta dzimumtieksme, apātija, paaugstināta ēstgriba
Attempted suicide, suicidal ideation
Pašnāvības mēģinājums, domas par pašnāvību
Psychosis, hallucination
Psihoze, halucinācijas
Nervous system disorders
Nervu sistēmas traucējumi Ļoti bieži:
Mania, bipolar disorders
Mānija, bipolāri traucējumi Galvassāpes, sausuma sajūta mutē *
Confusion, tremor, ataxia, neuralgia, vertigo, paresthesia, hypoaesthesia, hyperaesthesia, hypertonia, migraine, increased sweating
Apmulsums, trīce, ataksija, neiralģija, vertigo, parestēzija, hipoestēzija, hiperestēzija, hipertonija, migrēna, pastiprināta svīšana
Seizure, peripheral neuropathy
Krampji, perifērā neiropātija
Cerebrovascular haemorrhage, cerebrovascular ischaemia, encephalopathy
Cerebrovaskulārā asiņošana, cerebrovaskulārā išēmija, encefalopātija
Facial palsy, neuropathies, mononeuropathies
Sejas paralīze, neiropātijas, mononeiropātijas
Conjunctivitis, blurred vision, lacrimal gland disorder, eye pain
Konjunktivīts, neskaidra redze, asaru dziedzeru darbības traucējumi, sāpes acīs
Loss of visual acuity or visual fields, retinal haemorrhage, retinopathy, retinal artery obstruction, retinal vein obstruction, optic neuritis, papilloedema, macular oedema, cotton wool spots Ear and labyrinth disorders Common:
Bieži:
Hearing impairment/loss, tinnitus
Dzirdes traucējumi/ dzirdes zudums, troksnis ausīs
Palpitation, tachycardia
Sirdsklauves, tahikardija
Rare:
12 Reti:
Myocardial infarction, cardiac ischaemia
Miokarda infarkts, sirds išēmija
Cardiomyopathy, pericardial effusion, pericarditis
Kardiomiopātija, izsvīdums perikardā, perikardīts
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Elpošanas sistēmas traucējumi, krūšu kurvja un videnes slimības Ļoti bieži:
Hypotension, hypertension, syncope, flushing
Hipotensija, hipertensija, ģībonis, pietvīkums Aizdusa *, faringīts *, klepus *
Sinusitis, bronchitis, dysphonia, epistaxis, rhinitis, respiratory disorder, nasal congestion, rhinorrhea, nonproductive cough
Sinusīts, bronhīts, disfonija, deguna asiņošana, rinīts, elpošanas traucējumi, aizlikts deguns, rinoreja, neproduktīvs klepus
Interstitial lung disease 12
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi Ļoti bieži:
Vomiting*, nausea, abdominal pain, diarrhoea, anorexia
Intersticiālā plaušu slimība Vemšana *, slikta dūša, sāpes vēderā, caureja, anoreksija
Dyspepsia, gastroesophageal reflux, stomatitis, ulcerative stomatitis, gingival bleeding, loose stools, constipation, flatulence, hemorrhoids, gingivitis, glossitis, dehydration, taste perversion
Dispepsija, gastroezofageālais reflukss, stomatīts, čūlainais stomatīts, smaganu asiņošana, šķidri izkārnījumi, aizcietējums, uzpūties vēders, hemoroīdi, gingivīts, iekaisusi mēle, dehidratācija, garšas sajūtas pārmaiņas
Ischaemic colitis, ulcerative colitis
Išēmiskais kolīts, čūlainais kolīts
Skin and subcutaneous tissue disorders
Ādas un zemādas audu bojājumi Ļoti bieži:
Alopecia, pruritus*, skin dry*, rash*
Hepatomegālija, hiperbilirubinēmija Alopēcija, nieze *, sausa āda *, izsitumi *
Psoriasis, photosensitivity reaction, maculopapular rash, dermatitis, face or peripheral oedema, erythematous rash, eczema, acne, furunculosis, erythema, urticaria, abnormal hair texture, nail disorder
Psoriāze, fotosensitivitātes reakcijas, makulopapulāri izsitumi, dermatīts, sejas vai perifērā tūska, eritematozi izsitumi, ekzēma, akne, furunkuloze, eritēma, nātrene, patoloģiskas matu struktūras pārmaiņas, bojāti nagi
Musculoskeletal and connective tissue disorders
Skeleta – muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi
Stevens Johnson syndrome, toxic epidermal necrolysis, injection site necrosis, erythema multiforme
Stīvensa- Džonsona sindroms, toksiskā epidermālā nekrolīze, nekroze injekcijas ievadīšanas vietā, Erythema multiforme
Myalgia, arthralgia, musculoskeletal pain
Mialģija, artralģija, skeleta- muskuļu sāpes
Arthritis
Artrīts
Rhabdomyolysis, myositis Renal and urinary disorders Common:
Rabdomiolīze, miozīts Nieru un urīnizvades sistēmas traucējumi Bieži:
Micturition frequency, urine abnormal
Bieža urinācija, patoloģisks urīna sastāvs
Renal failure, renal insufficiency
Nieru darbības traucējumi, nieru mazspēja
Amenorrhoea, impotence, breast pain, menorrhagia, menstrual disorder, ovarian disorder, vaginal disorder, sexual dysfunction (not specified), prostatitis
Amenoreja, impotence, sāpes krūtīs, menorāģija, menstruāciju traucējumi, olnīcu darbības traucējumi, vaginālie traucējumi, 13 seksuālā disfunkcija (nav precizēta), prostatīts Iekaisums injekcijas vietā, reakcija injekcijas vietā *, reibonis, nogurums, drebuļi, drudzis, gripai līdzīgi simptomi, astēnija
Very common:
Bieži: *
Injection site inflammation, injection site reaction*, dizziness, fatigue, rigors, fever, flu-like symptoms, asthenia
Sāpes krūtīs, sāpes vēdera augšējā labajā kvadrantā, nespēks, sāpes injekcijas vietā
Chest pain, RUQ pain, malaise, injection site pain
Šīs nevēlamās blakusparādības klīnisko saņēma monoterapijas veidā.
These adverse reactions were common (≥1/100 to < 1/10) in clinical trials in patients treated with PegIntron monotherapy.
pētījumu laikā bieži (no ≥ 1/ 100 līdz < 1/ 10) novērotas pacientiem, kuri PegIntron
Most cases of neutropaenia and thrombocytopaenia were mild (WHO grades 1 or 2).
Neitropēnija un trombocitopēnija vairumā gadījumu bija vieglas pakāpes (1. vai 2. pakāpe pēc PVO klasifikācijas).
13 of 186 [7%]).
Smagāku neitropēniju dažos gadījumos novēroja pacientiem, kurus ārstēja ar ieteikto PegIntron devu kombinācijā ar ribavirīnu (3. pakāpe pēc PVO klasifikācijas 39 no 186 pacientiem [21%]; 4. pakāpe pēc PVO klasifikācijas 13 no 186 pacientiem [7%]).
In a clinical trial, approximately 1.2% of patients treated with PegIntron or interferon alfa-2b in combination with ribavirin reported life-threatening psychiatric events during treatment.
Klīniskā pētījumā aptuveni 1, 2% pacientu, kurus ārstēja ar PegIntron vai alfa– 2b interferonu kombinācijā ar ribavirīnu, ārstēšanas laikā attīstījās dzīvībai bīstami psihiatriski traucējumi.
These events included suicidal ideation and attempted suicide (see section 4.4).
Šo traucējumu vidū bija pašnāvības domas un pašnāvības mēģinājumi (skatīt apakšpunktu 4. 4).
13 Cardiovascular (CVS) adverse events, particularly arrhythmia, appeared to be correlated mostly with pre-existing CVS disease and prior therapy with cardiotoxic agents (see section 4.4).
Sirds- asinsvadu (SAV) blakusparādības, it īpaši aritmija, vairumā gadījumu bija saistīta ar jau esošu SAV slimību un iepriekšējo ārstēšanos ar kardiotoksiskiem preparātiem. (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Cardiomyopathy, that may be reversible upon discontinuation of interferon alpha, has been reported rarely in patients without prior evidence of cardiac disease.
Pacientiem bez sirds slimības anamnēzē reti tika novērota pārejoša atgriezeniska kardiomiopātija, kas var izzust pēc alfa interferona lietošanas pārtraukšanas.
Ophthalmological disorders that have been reported rarely with alpha interferons include retinopathies (including macular oedema), retinal haemorrhages, retinal artery or vein obstruction, cotton wool spots, loss of visual acuity or visual field, optic neuritis, and papilloedema (see section 4.4).
Lietojot alfa interferonus, reti tika novēroti oftalmoloģiski traucējumi, tajā skaitā retinopātijas (ieskaitot makulāro tūsku), asinsizplūdumi tīklenē, tīklenes artēriju vai vēnu tromboze, vates veida eksudāti, redzes asuma vai redzes lauka mazināšanās, acs nerva iekaisums un acs nerva papillas tūska (skatīt apakšpunktu 4. 4).
A wide variety of autoimmune and immune-mediated disorders have been reported with alpha interferons including thyroid disorders, systemic lupus erythematosus, rheumatoid arthritis (new or aggravated), idiopathic and thrombotic thrombocytopenic purpura, vasculitis, neuropathies including mononeuropathies and Vogt-Koyanagi-Harada syndrome (see also section 4.4, Autoimmune disorders).
Lietojot alfa interferonus ir ziņots par daudzveidīgiem autoimūniem vai imūno- starpnieku traucējumiem, tādiem kā vairogdziedzera darbības traucējumiem, sistēmiskā sarkanā vilkēde, reimatoīdais artrīts (jauns vai saasinājums), idiopātiska un trombotiska trombocitopēniskā purpura, vaskulīts, neiropātijas ieskaitot mononeiropātijas un Vogt- Koyanagi- Harada sindromu (skatīt arī apakšpunktu 4. 4, Autoimūnās slimības).
HCV/HIV co-infected patients For HCV/HIV co-infected patients receiving PegIntron in combination with ribavirin, other undesirable effects (that were not reported in mono-infected patients) which have been reported in the larger studies with a frequency > 5% were: oral candidiasis (14%), lipodystrophy acquired (13%), CD4 lymphocytes decreased (8%), appetite decreased (8%), gamma-glutamyltransferase increased (9%), back pain (5%), blood amylase increased (6%), blood lactic acid increased (5%), cytolytic hepatitis (6%), lipase increased (6%) and pain in limb (6%).
Vienlaikus ar HCV/ HIV inficēti pacienti Vienlaikus ar HCV/ HIV inficētiem pacientiem, kas saņēma PegIntron kombinācijā ar ribavirīnu, pētījumos tika ziņots par citām blakusparādībām (par kurām nebija ziņots pacientiem ar vienu infekciju), kuru biežums bija > 5%: mutes dobuma kandidoze (14%), iegūta lipodistrofija (13%), CD4 limfocītu daudzuma samazināšanās (8%), ēstgribas samazināšanās (8%), gamma glutamiltransferāzes līmeņa paaugstināšanās (9%), muguras sāpes (5%), amilāzes līmeņa paaugstināšanās asinīs (6%), pienskābes līmeņa paaugstināšanās asinīs (5%), citolītisks hepatīts (6%), lipāzes līmeņa paaugstināšanās (6%) un sāpes ekstremitātēs (6%).
Mitochondrial toxicity and lactic acidosis have been reported in HIV-positive patients receiving NRTI regimen and associated ribavirin for co-HCV infection (see section 4.4).
Mitohondriāla toksicitāte Ziņots par mitohondriālu toksicitāti un laktātacidozi HIV pozitīviem pacientiem, kas saņēma NRTI shēmu un ar to saistītu ribavirīnu vienlaikus esošas HCV infekcijas gadījumā (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Although haematological toxicities of neutropenia, thrombocytopenia and anaemia occurred more frequently in HCV/HIV co-infected patients, the majority could be managed by dose modification and rarely required premature discontinuation of treatment (see section 4.4).
Laboratoriski raksturlielumi vienlaikus ar HCV/ HIV inficētiem pacientiem Lai gan hematoloģiska toksicitāte ar neitropēniju, trombocitopēniju un anēmiju biežāk radās vienlaikus ar HCV/ HIV inficētiem pacientiem, lielāko daļu varēja kontrolēt ar devas maiņu un reti bija nepieciešama priekšlaicīga ārstēšanas pārtraukšana (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Haematological abnormalities were more frequently reported in patients receiving Peg Intron in combination with ribavirin when compared to patients receiving interferon alfa-2b in combination with ribavirin.
Par hematoloģiskām novirzēm biežāk tika ziņots pacientiem, kas saņēma PegIntron kombinācijā ar ribavirīnu, salīdzinot ar pacientiem, kas saņēma ribavirīnu kombinācijā ar alfa- 2b interferonu.
In Study 1 (see section 5.1), decrease in absolute neutrophil count levels below 500 cells/mm3 was observed in 4% (8/194) of patients and decrease in platelets below 50,000/mm3 was observed in 4% (8/194) of patients receiving PegIntron in combination with ribavirin.
1. pētījumā (skatīt apakšpunktu 5. 1) tika novērota absolūtā neitrofilo leikocītu skaita samazināšanās zem 500 šūnām/ mm3 4% (8/ 194) pacientu un - trombocītu skaita samazināšanās zem 50 000/ mm3 4% (8/ 194) pacientu, kas
Anaemia (hemoglobin < 9.4g/dl) was reported in 12% (23/194) of patients treated with PegIntron in combination with ribavirin.
Tika ziņots par anēmiju (hemoglobīns < 9, 4 g/ dl) 12% (23/ 194) pacientu, kas tika ārstēti ar PegIntron kombinācijā ar ribavirīnu.
Treatment with PegIntron in combination with ribavirin was associated with decreases in absolute CD4+ cell counts within the first 4 weeks without a reduction in CD4+ cell percentage.
CD4 limfocītu skaita samazināšanās Ārstēšana ar PegIntron kombinācijā ar ribavirīnu bija saistīta ar absolūtu CD4+ šūnu skaita samazināšanos pirmo 4 nedēļu laikā bez procentuāla CD4+ šūnu skaita samazināšanās.
The decrease in CD4+ cell counts was reversible upon dose reduction or cessation of therapy.
CD4+ šūnu skaita samazināšanās bija atgriezeniska pēc devas samazināšanas vai terapijas pārtraukšanas.
The use of PegIntron in combination with ribavirin had no observable negative impact on the control of HIV viraemia during therapy or follow-up.
PegIntron lietojot kombinācijā ar ribavirīnu, netika novērota negatīva ietekme uz HIV virēmijas kontroli terapijas vai novērošanas laikā.
Limited safety data (N= 25) are available in co-infected patients with CD4+ cell counts < 200/µl (see section 4.4).
Pieejams maz datu par drošību (N = 25) vienlaikus ar divām infekcijām inficētiem pacientiem ar CD4+ šūnu skaitu < 200/ µl (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Please refer to the respective Summary of Product Characteristics of the antiretroviral medicinal products that are to be taken concurrently with HCV therapy for awareness and management of toxicities specific for each product and the potential for overlapping toxicities with PegIntron in combination with ribavirin.
Lūdzu, izlasiet atbilstošu pretretrovīrusu zāļu aprakstu, ja tās tiek lietotas vienlaikus ar HCV terapiju, lai pārzinātu un ārstētu toksisku ietekmi, kas raksturīga katram līdzeklim un iespējamai PegIntron un ribavirīna kombinētai toksiskai ietekmei.
Doses up to 10.5 times the intended dose have been reported.
Ziņots par 10, 5 reizes lielāku devu lietošanu par paredzēto devu.
The maximum daily dose reported is 1,200 µg for one day.
Maksimālā dienas deva, par kuras lietošanu ziņots, ir 1 200 μg dienā.
In general, the adverse events seen in overdose cases involving PegIntron are consistent with the known safety profile for PegIntron; however, the severity of the events may be increased.
Kopumā PegIntron pārdozēšanas gadījumā novērotās blakusparādības atbilst zināmajām PegIntron drošības īpašībām; taču traucējumu smaguma pakāpe var palielināties.
Standard methods to increase elimination of the medicinal product, e.g., dialysis, have not been shown to be useful.
Nav pierādīts, ka standartmetodes zāļu eliminācijas palielināšanai, piemēram, dialīze, būtu noderīgas šai gadījumā.
No specific antidote for PegIntron is available; therefore, symptomatic treatment and close observation of the patient are recommended in cases of overdose.
Specifiska PegIntron antidota nav; tādēļ pārdozēšanas gadījumā ieteicama simptomātiska ārstēšana un stingra novērošana.
If available, prescribers are advised to consult with a poison control centre (PCC).
Ja iespējams, zāļu parakstītājiem jākonsultējas ar toksikoloģijas centru.
Immunostimulants, Cytokines and immunomodulators, Interferons, Peginterferon alfa-2b, ATC code:
Farmakoterapeitiskā grupa: imunitāti stimulējoši līdzekļi, citokīni un imūnmodulatori, interferoni, alfa– 2b peginterferons, ATĶ kods:
Recombinant interferon alfa-2b is covalently conjugated with monomethoxy polyethylene glycol at an average degree of substitution of 1 mole of polymer/mole of protein.
Rekombinantais alfa- 2b interferons ir kovalenti konjugēts ar monometoksipolietilēnglikolu vidējā aizstāšanas pakāpē 1 polimēra mols/ olbaltuma mols.
The average molecular mass is approximately 31,300 daltons of which the protein moiety constitutes approximately 19,300.
Molekulas vidējā molekulārā masa ir aptuveni 31 300 daltonu, no kuriem olbaltumu daļa veido aptuveni 19 300.
Interferon alfa-2b In vitro and in vivo studies suggest that the biological activity of PegIntron is derived from its interferon alfa-2b moiety.
Alfa– 2b interferons In vitro un in vivo pētījumi liecina, ka PegIntron bioloģisko aktivitāti nosaka tā alfa– 2b interferona daļa.
Interferons exert their cellular activities by binding to specific membrane receptors on the cell surface.
Interferoni darbojas šūnā, saistoties ar specifiskiem membrānu receptoriem uz šūnas virsmas.
Studies with other interferons have demonstrated species specificity.
Pētījumos ar citiem interferoniem pierādīts sugas specifiskums.
However, certain monkey species, e.g., Rhesus monkeys, are susceptible to pharmacodynamic stimulation upon exposure to human type 1 interferons.
Tomēr atsevišķas pērtiķu sugas, piemēram, Rēzus pērtiķi, ir jutīgi pret farmakodinamisko stimulāciju, lietojot cilvēka 1. tipa interferonu.
Once bound to the cell membrane, interferon initiates a complex sequence of intracellular events that include the induction of certain enzymes.
Pēc saistīšanās ar šūnas membrānu interferons izraisa kompleksu intracelulāru procesu norisi, kas ietver noteiktu enzīmu indukciju.
It is thought that this process, at least in part, is responsible for the various cellular responses to interferon, including inhibition of virus replication in virus- infected cells, suppression of cell proliferation and such immunomodulating activities as enhancement of the phagocytic activity of macrophages and augmentation of the specific cytotoxicity of lymphocytes for target cells.
Uzskata, ka šis process, vismaz daļēji, nodrošina dažādas šūnas atbildreakcijas pret interferonu, to vidū vīrusu replikācijas nomākšanu ar vīrusu inficētās šūnās, šūnas proliferācijas nomākšanu un tādu imūnmodulējošu iedarbību kā makrofāgu fagocītiskās aktivitātes un limfocītu specifiskās citotoksicitātes pastiprināšana pret mērķšūnām.
Any or all of these activities may contribute to interferon’s therapeutic effects.
Kāds no šiem darbības veidiem vai visi var noteikt interferona terapeitisko darbību.
Recombinant interferon alfa-2b also inhibits viral replication in vitro and in vivo.
Rekombinants alfa– 2b interferons arī inhibē vīrusu vairošanos in vitro un in vivo.
Although the exact antiviral mode of action of recombinant interferon alfa-2b is unknown, it appears to alter the host cell metabolism.
Kaut gan rekombinantā alfa– 2b interferona pretvīrusu darbības mehānisms nav skaidri zināms, tas, šķiet, ietekmē saimniekšūnas vielmaiņu.
PegIntron PegIntron pharmacodynamics were assessed in a rising single-dose trial in healthy subjects by examining changes in oral temperature, concentrations of effector proteins such as serum neopterin and 2’5’- oligoadenylate synthetase (2’5’-OAS), as well as white cell and neutrophil counts.
15 PegIntron PegIntron farmakodinamiku pētīja pieaugošas vienreizējas devas pētījumā ar veseliem cilvēkiem, vērtējot temperatūras pārmaiņas mutē, efektoro olbaltumvielu, piemēram, seruma neopterīna un 2’ 5 ’ – oligoadenilāta sintetāzes (2’ 5 ’ – OAS), koncentrācijas pārmaiņas, kā arī leikocītu un neitrofīlo leikocītu skaita pārmaiņas.
Subjects treated with PegIntron showed mild dose-related elevations in body temperature.
Ar PegIntron ārstētiem cilvēkiem konstatēja nelielu ar devu saistītu ķermeņa temperatūras palielināšanos.
Following single doses of PegIntron between 0.25 and 2.0 micrograms/kg/week, serum neopterin concentration was increased in a dose- related manner.
Pēc vienreizējas PegIntron 0, 25 – 2, 0 mikrogrami/ kg/ nedēļā devas lietošanas neopterīna koncentrācija serumā palielinājās atkarā no devas.
Neutrophil and white cell count reductions at the end of week 4 correlated with the dose of PegIntron.
Neitrofīlo leikocītu un leikocītu skaita samazināšanās 4. nedēļas beigās korelēja ar PegIntron devu.
PegIntron clinical trials – Naïve patients Two pivotal trials have been conducted, one (C/I97-010) with PegIntron monotherapy; the other (C/I98-580) with PegIntron in combination with ribavirin.
Viens (C/ 197– 010) ar PegIntron monoterapijas veidā, otrs (C/ 198 – 580) – ar PegIntron kombinācijā ar ribavirīnu.
Eligible patients for these trials had chronic hepatitis C confirmed by a positive HCV-RNA polymerase chain reaction (PCR) assay (> 30 IU/ml), a liver biopsy consistent with a histological diagnosis of chronic hepatitis with no other cause for the chronic hepatitis, and abnormal serum ALT.
Šiem pētījumiem izvēlētiem pacientiem bija hronisks C hepatīts, kas apstiprināts ar pozitīvu HCV– RNS polimerāzes ķēdes reakcijas (PĶR) rezultātu (> 30 SV/ ml), aknu biopsija atbilda hroniska hepatīta histoloģiskai diagnozei bez citiem hroniska hepatīta iemesliem, un pacientiem bija patoloģisks ALAT līmenis serumā.
In the PegIntron monotherapy trial, a total of 916 naïve chronic hepatitis C patients were treated with PegIntron (0.5, 1.0 or 1.5 micrograms/kg/week) for one year with a follow-up period of six months.
PegIntron monoterapijas pētījumā kopumā 916 iepriekš neārstētus hroniska C hepatīta pacientus ārstēja ar PegIntron (0, 5, 1, 0 vai 1, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā) vienu gadu, novērošanas periods bija seši mēneši.
In addition, 303 patients received interferon alfa-2b (3 million International Units [MIU] three times a week) as a comparator.
Turklāt salīdzināšanai 303 pacienti saņēma alfa– 2b interferonu (3 miljoni starptautisko vienību [MSV] trīsreiz nedēļā).
This study showed that Peg Intron was superior to interferon alfa-2b (Table 5).
Šai pētījumā konstatēja PegIntron pārākumu pār alfa– 2b interferonu (5. tabula).
15 following combination regimens: • Peg Intron (1.5 micrograms/kg/week) + ribavirin (800 mg/day), (n = 511). • PegIntron (1.5 micrograms/kg/week for one month followed by 0.5 microgram/kg/week for 11 months) + ribavirin (1,000/1,200 mg/day), (n = 514). • Interferon alfa-2b (3 MIU three times a week) + ribavirin (1,000/1,200 mg/day) (n = 505).
PegIntron kombinācijas pētījumā 1 530 iepriekš neārstētus pacientus vienu gadu ārstēja pēc vienas no tālāk minētām shēmām: • PegIntron (1, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā) + ribavirīns (800 mg/ dienā), (n = 511). • PegIntron (1, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā vienu mēnesi, pēc tam 0, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā 11 mēnešus) + ribavirīns (1 000/ 1 200 mg/ dienā), (n = 514). • Alfa– 2b interferons (3 MSV trīsreiz nedēļā) + ribavirīns (1 000/ 1 200 mg/ dienā), (n = 505).
In this trial, the combination of PegIntron (1.5 micrograms/kg/week) and ribavirin was significantly more effective than the combination of interferon alfa-2b and ribavirin (Table 5), particularly in patients infected with Genotype 1 (Table 6).
Šai pētījumā PegIntron (1, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā) un ribavirīna kombinācija bija ievērojami efektīvāka nekā alfa– 2b interferona un ribavirīna kombinācija (5. tabula), īpaši ar 1. genotipa vīrusiem inficētiem pacientiem (6. tabula).
Sustained response was assessed by the response rate six months after the cessation of treatment.
Vēlīno atbildreakciju vērtēja, ņemot vērā atbildreakcijas pakāpi sešus mēnešus pēc ārstēšanas pārtraukšanas.
HCV genotype and baseline virus load are prognostic factors which are known to affect response rates.
HCV genotips un sākotnējā vīrusu slodze ir prognostiskie faktori, kas ietekmē atbildreakcijas pakāpi.
However, response rates in this trial were shown to be dependent also on the dose of ribavirin administered in combination with Peg Intron or interferon alfa-2b.
Tomēr šai pētījumā pierādīja, ka atbildreakcijas pakāpe atkarīga arī no kombinācijā ar PegIntron vai alfa– 2b interferonu lietotās ribavirīna devas.
In those patients that received > 10.6 mg/kg ribavirin (800 mg dose in typical 75 kg patient), regardless of genotype or viral load, response rates were significantly higher than in those patients that received ≤ 10.6 mg/kg ribavirin (Table 6), while response rates in patients that received > 13.2 mg/kg ribavirin were even higher.
Pacientiem, kas saņēma ribavirīnu > 10, 6 mg/ kg (800 mg tipiskam pacientam ar ķermeņa masu 75 kg), neatkarīgi no genotipa vai vīrusu slodzes atbildreakcijas pakāpe bija ievērojami augstāka nekā pacientiem, kas saņēma ribavirīnu ≤ 10, 6 mg/ kg (6. tabula), turklāt atbildreakcijas pakāpe pacientiem, kas saņēma ribavirīnu > 13, 2 mg/ kg, bija vēl augstāka.
Sustained virological response (% patients HCV negative) PegIntron monotherapy
Vēlīna virusoloģiskā atbildreakcija (HCV negatīvi pacienti PegIntron monoterapija
PegIntron + ribavirin
%) PegIntron + ribavirīns
Number of patients
Ārstēšanas shēma Pacientu skaits
304
P 1, 5 304
297
P 1, 0 297
315
0, 5 315
511
P 1, 5/ R P 0, 5/ R 511
Response at end of treatment
Atbildreakcija ārstēšanas beigās
Sustained response
Vēlīnā atbildreakcija
P 1.5 PegIntron 1.5 micrograms/kg P 1.0 PegIntron 1.0 microgram/kg P 0.5 PegIntron 0.5 microgram/kg I Interferon alfa-2b 3 MIU P 1.5/R P 0.5/R I/R * **
P 1. 5 PegIntron 1, 5 mikrogrami/ kg P 1. 0 PegIntron 1, 0 mikrogrami/ kg P 0. 5 PegIntron 0, 5 mikrogrami/ kg I Alfa- 2b interferons 3 MSV
I/R
PegIntron (1, 5 mikrogrami/ kg) + ribavirīns (800 mg) PegIntron (1, 5 līdz 0. 5 mikrogrami/ kg) + ribavirīns (1 000/ 1 200 mg) Alfa- 2b interferons (3 MSV) + ribavirīns (1 000/ 1 200 mg) p < 0, 001 P 1, 5, salīdzinot ar I p = 0, 0143 P 1, 5/ R, salīdzinot ar I/ R
Sustained response rates with PegIntron + ribavirin (by ribavirin dose, genotype and viral load)
Vēlīnās atbildreakcijas pakāpe, lietojot PegIntron + ribavirīnu (atkarā no ribavirīna devas, genotipa un vīrusu slodzes)
P 0.5/R
Ribavirīna P 1, 5/ R P 0, 5/ R deva (mg/ kg)
All ≤ 10.6 > 10.6
Visi ≤ 10, 6 > 10, 6
Genotype 1 ≤ 600,000 IU/ml
1. genotips ≤ 600 000 SV/ ml
Genotype 1 > 600,000 IU/ml
1. genotips
All ≤ 10.6 > 10.6
Visi ≤ 10, 6
Genotype 2/3
> 600 000 SV/ ml
16
2. / 3. genotips
> 10.6
Visi ≤ 10, 6 > 10, 6
Peg Intron (1.5 micrograms/kg) + ribavirin (800 mg) PegIntron (1.5 to 0.5 microgram/kg) + ribavirin (1,000/1,200 mg) Interferon alfa-2b (3 MIU) + ribavirin (1,000/1,200 mg)
PegIntron (1, 5 mikrogrami/ kg) + ribavirīns (800 mg) PegIntron (1, 5 līdz 0. 5 mikrogrami/ kg) + ribavirīns (1 000/ 1 200 mg) Alfa- 2b interferons (3 MSV) + ribavirīns (1 000/ 1 200 mg)
In the PegIntron monother apy study, the Quality of Life was generally less affected by 0.5 microgram/kg of PegIntron than by either 1.0 microgram/kg of PegIntron once weekly or 3 MIU of interferon alfa-2b three times a week.
PegIntron monoterapijas pētījumā kopumā dzīves kvalitāti mazāk ietekmēja PegIntron 0, 5 mikrogrami/ kg nekā PegIntron 1, 0 mikrograms/ kg vienreiz nedēļā vai 3 MSV alfa– 2b interferona trīsreiz nedēļā.
In a separate trial, 224 patients with genotype 2 or 3 received PegIntron, 1.5 microgram/kg subcutaneously, once weekly, in combination with ribavirin 800 mg –1,400 mg p.o. for 6 months (based on body weight, only three patients weighing > 105 kg, received the 1,400 mg dose) (Table 7).
Atsevišķā pētījumā 224 pacienti, kas inficēti ar 2. vai 3. genotipa vīrusu, saņēma PegIntron 1, 5 mikrogrami/ kg subkutāni reizi nedēļā kombinācijā ar 800 mg – 1 400 mg ribavirīna perorāli 6 mēnešus (ņemot vērā ķermeņa masu, tikai trīs pacienti, kas sver > 105 kg, saņēma 1 400 mg devu) (7. tabula).
Twenty-four% had bridging fibrosis or cirrhosis (Knodell 3/4).
Divdesmit četriem% pacientu bija tiltveida fibroze vai ciroze (Knodell 3/ 4).
Virologic Response at End of Treatment, Sustained Virologic Response and Relapse by HCV Genotype and Viral Load* PegIntron 1.5 μg/kg once weekly plus Ribavirin 800-1,400 mg/day
Virusoloģiskā atbildreakcija ārstēšanas beigās, ilgstoša virusoloģiskā atbildreakcija un recidīvs atbilstoši HCV genotipam un vīrusu slodzei *
End
Uzlabošanās
of Treatment Response
Ilgstoša virusoloģiskā
Sustained Virologic Response
ārstēšanas beigās
Relapse
atbildreakcija
All Subjects
Visi pacienti
HCV 2 ≤ 600,000 IU/ml
(27/ 224) HCV 2 ≤ 600 000 SV/ ml > 600 000 SV/ ml HCV 3
100% (42/42) 100% (20/20)
100% (42/ 42) 100% (20/ 20) 100% (22/ 22) 93% (169/ 182)
93% (39/42) 95% (19/20)
93% (39/ 42) 95% (19/ 20) 91% (20/ 22) 79% (143/ 182)
79% (143/182)
9% (2/ 22) 14% (24/ 166)
≤ 600,000 IU/ml
≤ 600 000 SV/ ml
> 600,000 IU/ml
> 600 000 SV/ ml
* Any subject with an undetectable HCV-RNA level at the Follow-Up Week 12 visit and missing data at the Follow- Up Week 24 visit was considered a susta ined responder.
* Uzskatīja, ka visiem pacientiem, kam bija nenosakāms HCV- RNS līmenis novērošanas 12. nedēļas vizītē un nebija datu par novērošanas 24. nedēļas vizīti, ir ilgstoša uzlabošanās.
Any subject with missing data in and after the Follow-Up Week 12 window was considered to be a non-responder at Week 24 of follow-up.
Uzskatīja, ka visiem pacientiem, par kuriem nebija datu novērošanas
49%.
6 mēnešus ilgas ārstēšanas panesamība šajā pētījumā bija labāka nekā 1 gadu ilgai ārstēšanai reģistrācijas kombinācijas pētījumā; lietošanas pārtraukšana 5%, salīdzinot ar 14%, devas pielāgošana 18%, salīdzinot ar 49%.
In a non-comparative trial, 235 patients with genotype 1 and low viral load (< 600,000 IU/ml) received PegIntron, 1.5 microgram/kg subcutaneously, once weekly, in combination with weight adjusted ribavirin.
Atsevišķā pētījumā 235 pacienti ar 1. genotipu un zemu vīrusu slodzi (< 600 000 SV/ ml) saņēma subkutāni 1, 5 mikrogrami/ kg PegIntron kombinācijā ar ribavirīnu, kura deva tika pielāgota atkarība no ķermeņa masas, vienu reizi nedēļā.
The overall sustained response rate after a 24-week treatment duration was 50%.
Vispārējās vēlīnās atbildreakcijas paredzamība pēc 24 nedēļu ārstēšanas kursa bija 50%.
Forty-one percent of subjects (97/235) had nondetectable plasma HCV-RNA levels at Week 4 and Week 24 of therapy.
Četrdesmit vienam procentam cilvēku (97/ 235) HCV – RNS līmenis plazmā 4. terapijas nedēļā un 24. terapijas nedēļā nebija nosakāms.
In this subgroup, there was a 92% (89/97) sustained virological response rate.
Šajā apakšgrupā bija 92% (89/ 97) ar vēlīnu virusoloģiskās atbildreakcijas pakāpi.
The high sustained response rate in this subgroup of patients was identified in an interim analysis (n=49) and prospectively confirmed (n=48).
Šajā pacientu grupā augsta vēlīna atbildreakcijas pakāpe tika noteikta starpposmos ar analīžu palīdzību (n=49) un pastāvīgi apstiprināta (n=48).
Limited historical data indicate that treatment for 48 weeks might be associated with a higher sustained response rate (11/11) and with a lower risk of relapse (0/11 as compared to 7/96 following 24 weeks of treatment).
Ierobežotie slimības vēstures dati uzrāda, ka 48 nedēļu ilgs ārstēšanas periods ir saistīts ar augstāku vēlīnās atbildreakcijas pakāpi (11/ 11) un zemāku recidīva riska pakāpi (0/ 11 salīdzinājumā ar 7/ 96 pēc 24 ārstēšanas nedēļām).
Predictability of sustained virological response – Naïve patients Virological reponse by week 12, defined as a 2-log viral load decrease or undetectable levels of HCV- RNA has been shown to be predictive for sustained response (Table 8).
Vēlīnās virusoloģiskās atbildreakcijas paredzamība- Iepriekš neārstēti pacienti Virusoloģiskā atbildreakcija, kas 12. nedēļā bija vismaz kā 2- log HCV- RNS līmeņa samazinājums nosakāmās robežās, vai arī tās vispār nebija nosakāmas, uzrāda vēlīnas atbildreakcijas paredzamību (8. tabula).
17 Table 8
8. tabula
Predictability of
Terapija PegIntron 1, 5
sustained response by viral response at week 12 and genotype*
Virusoloģiskā atbildreakcija 12. nedēļā
Treatment PegIntron 1.5 + ribavirin (> 10.6 mg/kg) 48-week treatment PegIntron 1.5 +
+ribavirīns (> 10, 6 mg/ kg)
Viral response Sustained response Negative predictive value at week 12 1 Yes 75% (82/110) 71% (58/82) ---- No 25% (28/110) 0% (0/28) 100%
48 nedēļu ārstēšanas kurss PegIntron 1, 5
ribavirin 800-1,400 mg
Nē 25% (28/ 110)
2 and 3
2. un 3.
Yes 99% (213/215) 83% (177/213)
Jā 99% (213/ 215)
24-week treatment
24 nedēļu ārstēšanas kurss
No 1% (2/215) 50% (1/2)
Nē 1% (2/ 215)
* reflects patients with 12 week data available
∗attiecas uz pacientiem, par kuriem bija pieejami dati 12. nedēļā
The negative predictive value for sustained response in patients treated with PegIntron in monotherapy was 98%.
Pacientiem, kuru tika ārstēti ar PegIntron monoterapiju, negatīvais paredzējumu skaits vēlīnai atbildreakcijai bija 98%.
HCV/HIV Co-infected patients Two trials have been conducted in patients co-infected with HIV and HCV.
Vienlaikus ar HCV/ HIV inficēti pacienti Veikti divi pētījumi ar pacientiem, kas vienlaikus inficēti ar HIV un HCV.
The response to treatment in both of these trials is presented in Table 9.
Atbildes reakcija pret ārstēšanu abos pētījumos norādīta 9. tabulā.
Study 1 (RIBAVIC; P01017) was a randomized, multicentre study which enrolled 412 previously untreated adult patients with chronic hepatitis C who were co-infected with HIV.
1. pētījums (RIBAVIC; P01017) bija randomizēts, daudzcentru pētījums, kurā bija iesaistīti 412 iepriekš neārstēti pieauguši pacienti ar hronisku C hepatītu un vienlaikus inficēti ar HIV.
Patients were randomized to receive either PegIntron (1.5 µg/kg/week) plus ribavirin (800 mg/day) or interferon alfa-2b (3 MIU TIW) plus ribavirin (800 mg/day) for 48 weeks with a follow-up period of 6 months.
Pacienti tika randomizēti, lai saņemtu vai nu ribavirīnu (800 mg dienā) un PegIntronu (1, 5 µg/ kg nedēļā) vai ribavirīnu (800 mg dienā) un alfa- 2b interferonu (3 MSV TRN) 48 nedēļas ar 6 mēnešu ilgu turpmākas novērošanas periodu.
Study 2 (P02080) was a randomized, single centre study that enrolled 95 previously untreated adult patients with chronic hepatitis C who were co- infected with HIV.
2. pētījums (P02080) bija randomizēts, viena centra pētījums, kurā bija iesaistīti 95 iepriekš neārstēti pieauguši pacienti ar hronisku C hepatītu un vienlaikus inficēti ar HIV.
Patients were randomized to receive either PegIntron (100 or 150 µg /week based on weight) plus ribavirin (800-1,200 mg/day based on weight) or interferon alfa-2b (3 MIU TIW) plus ribavirin (800-1,200 mg/day based on weight).
Pacienti tika randomizēti, lai saņemtu vai nu ribavirīnu (800 - 1200 mg dienā atkarībā no ķermeņa masas) un PegIntronu (100 vai 150 µg nedēļā atkarībā no ķermeņa masas) vai ribavirīnu (800 - 1200 mg dienā atkarībā no ķermeņa masas) un alfa - 2b interferonu (3 MSV TRN).
The duration of therapy was 48 weeks with a follow-up period of 6 months except for patients infected with genotypes 2 or 3 and viral load < 800,000 IU/ml (Amplicor) who were treated for 24 weeks with a 6-month follow-up period.
Ārstēšanas ilgums bija 48 nedēļas ar 6 mēnešu ilgu turpmākas novērošanas periodu, izņemot pacientus, kas bija inficēti ar 2. vai 3. genotipu un vīrusu slodzi < 800 000 SV/ ml (Amplicor), kas tika ārstēti 24 nedēļas ar 6 mēnešu ilgu turpmākas novērošanas periodu.
18 Table 9
18 9. tabula.
Sustained virological response based on genotype after PegIntron in combination with Ribavirin in HCV/HIV Co-infected patients Study 11 Study 22 PegIntron Interferon PegIntron Interferon (100 or alfa-2b (1.5 µg/kg/ alfa-2b 150c µg/week) (3 MIU TIW) week) + (3 MIU TIW) + + ribavirin + ribavirin
1. pētījums1
ribavirin ribavirin p (800- (800- (800 mg) (800 mg) valuea 1,200 mg) d
2. pētījums2 Alfa- 2b
p
Alfa- 2b
valueb
p
All Genotype 1, 4
vērtībab
27% (56/205) 20% 17% (21/125)
27 17
(41/205) 0.047 44% (23/52) 6% (8/129) 0.006 38% (12/32)
% (56/ 205) 20% (41/ 205) 0. 047 44% (21/ 125) 6% (8/ 129)
0.017 0.007
0. 017 0. 007
Genotype 2, 3
Genotips
0.730
0. 730
MIU = million international units; TIW = three times a week. a: p value based on Cochran-Mantel Haenszel Chi square test. b: p value based on chi-square test. c: subjects < 75 kg received 100 µg/week PegIntron and subjects ≥ 75 kg received 150 µg/week PegIntron. d: ribavirin dosing was 800 mg for patients < 60 kg, 1,000 mg for patients 60-75 kg, and 1,200 mg for patients > 75 kg.
MSV = miljons starptautiskās vienības; TRN = trīs reizes nedēļā. a: p vērtība pamatojas uz Cochran- Mantel Haenszel Chi square testu. b: p vērtība pamatojas uz chi- square testu. c: pacienti ar ķermeņa masu < 75 kg, kas saņēma 100 µg PegIntron nedēļā, un pacienti ar ķermeņa masu ≥ 75 kg, kas saņēma 150 µg PegIntron nedēļā. d: ribavirīna deva bija 800 mg pacientiem ar ķermeņa masu < 60 kg, 1 000 mg pacientiem ar ķermeņa masu 60 - 75 kg un 1 200 mg pacientiem ar ķermeņa masu > 75 kg.
Histological response Liver biopsies were obtained before and after treatment in Study 1 and were available for 210 of the 412 subjects (51%).
Histoloģiska atbildes reakcija Aknu biopsija 1. pētījumā tika ņemta pirms un pēc ārstēšanas 210 no 412 pacientiem (51%).
Both the Metavir score and Ishak grade decreased among subjects treated with PegIntron in combination with ribavirin.
Gan Metavir punkti, gan Ishak pakāpe samazinājās pacientiem, kas tika ārstēti ar PegIntron kombinācijā ar ribavirīnu.
This decline was significant among responders (-0.3 for Metavir and -1.2 for Ishak) and stable (-0.1 for Metavir and -0.2 for Ishak) among non-responders.
Šī samazināšanās bija nozīmīga pacientiem ar atbildes reakciju (- 0, 3 Metavir un – 1, 2 Ishak) un stabila (- 0, 1 Metavir un – 0, 2 Ishak) pacientiem bez atbildes reakcijas.
In terms of activity, about one-third of sustained responders showed improvement and none showed worsening.
Attiecībā uz aktivitāti apmēram 1/ 3 pacientu ar ilgstošu atbildes reakciju bija uzlabošanās un nevienam nebija pasliktināšanās.
There was no improvement in terms of fibrosis observed in this study.
Šajā pētījumā nenovēroja uzlabošanos, vērtējot fibrozi.
Steatosis was significantly improved in patients infected with HCV Genotype 3.
Pacientiem, kas bija inficēti ar HCV 3. genotipu, uzlabojās stāvoklis steatozes gadījumā.
PegIntron/ribavirin retreatment of prior treatment failures In a non-comparative trial, 2,293 patients with moderate to severe fibrosis who failed previous treatment with combination alpha interferon/ribavirin were retreated with PegIntron, 1.5 microgram/kg subcutaneously, once weekly, in combination with weight adjusted ribavirin.
19 Nesalīdzinošā pētījumā 2293 pacienti ar vidēji smagu vai smagu fibrozi, kam iepriekš bijusi neveiksmīga terapija ar alfa interferona/ ribavirīna kombināciju, tika ārstēti atkārtoti ar PegIntronu, devā 1, 5 mikrogrami/ kg zemādā reizi nedēļā kombinācijā ar ķermeņa masai pielāgotu ribavirīna devu.
Failure to prior therapy was defined as relapse or non-response (HCV-RNA positive at the end of a minimum of 12 weeks of treatment).
Iepriekšējās terapijas neveiksme tika definēta kā recidīvs vai atbildreakcijas trūkums (HCV- RNS pozitīvs vismaz 12 nedēļu ilga ārstēšanas perioda beigās).
Response Week 12 was defined as undetectable HCV- RNA after 12 weeks of treatment.
Pacientiem, kas ārstēšanas 12. nedēļā bija HCV- RNS negatīvi, turpināja ārstēšanu 48 nedēļas un novēroja 24 nedēļas pēc ārstēšanas.
Sustained Virologic Response (SVR) is defined as undetectable HCV-RNA at 24 weeks post-treatment (Table 10).
Atbildes reakcija uz ārstēšanu 12. ārstēšanas nedēļā tika definēta kā nenosakāms HCV- RNS līmenis pēc 12 ārstēšanas nedēļām.
19 Table 10 Rates of Response to retreatment in prior treatment failures
Atbildes reakcijas biežums uz atkārtotu ārstēšanu pacientiem, kam iepriekš bijusi
Patients with undetectable HCV–RNA at treatment Week 12 and SVR upon retreatement Overall
Pacienti ar nenosakāmu HCV- RNS līmeni pēc 12 ārstēšanas nedēļām un IVR uz atkārtotu ārstēšanu
interferon alpha/ribavirin
Alfa interferons/ ribavirīns
peginterferon alpha/ribavirin
Alfa peginterferons/ ribavirīns
Population*
Populācija kopumā *
Response Week 12% (n/N)
Reakcija 12.
SVR% (n/N) 99% CI
IVR% (n/ N) nedēļa% 99% TI (n/ N)
Response SVR% (n/ N) Week 12% 99% CI (n/N)
Reakcija 12.
SVR% (n/N) 99% CI
IVR% (n/ N) nedēļā% 99% TI (n/ N)
Overall Prior Response
IVR% (n/ N) 99% TI
38.6 (549/1,423) 59.4 (326/549) 54.0,64.8
Kopumā Iepriekš bijusi atbildes reakcija
67.7 (203/300) 59.6 (121/203) 50.7, 68.5
38, 6 59, 4 (549/ 1423) (326/ 549) 54, 0; 64, 8
58.1 (200/344) 52.5 (105/200) 43.4, 61.6
31, 5 50, 4 (272/ 863) (137/ 272) 42, 6; 58, 2
37.7 (243/645) 32.8, 42.6
21, 7 (497/ 2293) 19, 5; 23, 9
Genotype 1/4
Recidīvs
59.7 (129/216) 51.2 (66/129) 39.8, 62.5
67, 7 (203/ 300) 59, 6 (121/ 203) 50, 7; 68, 5
48.6 (122/251) 44.3 (54/122) 32.7, 55.8
58, 1 52, 5 (200/ 344) (105/ 200) 43, 4; 61, 6
Genotype 2/3
1. / 4. genotips 2. / 3. genotips NR
88.9 (72/81)
59, 7 (129/ 216) 51, 2 (66/ 129) 39, 8; 62, 5 88, 9 (72/ 81) 73, 6 (53/ 72) (60, 2; 87, 0) 28, 6 (258/ 903) 57, 0 (147/ 258) 49, 0; 64, 9
73.6 (53/72) (60.2, 87.0)
48, 6 44, 3 (54/ 122) (122/ 251) 32, 7; 55, 8 83, 7 (77/ 92) 64, 9 (50/ 77) 50, 9; 78, 9 12, 4 (59/ 476) 44, 1 (26/ 59) 27, 4; 60, 7
61.3 (106/173) 51.7, 70.8
28, 6 (134/ 468) 23, 3; 34, 0 61, 3 (106/ 173) 51, 7; 70, 8 13, 6 (188/ 1385) 11, 2; 15, 9
57.0 (147/258) 49.0, 64.9
1. / 4. genotips 2. / 3. genotips Genotips
13.6 (188/1,385) 11.2, 15.9
23, 0 (182/ 790) 51, 6 (94/ 182) 42, 1; 61, 2 67, 9 (74/ 109) 70, 3 (52/ 74) 56, 6; 84, 0
9.9 (123/1,242) 7.7, 12.1
9, 9 (44/ 446) 38, 6 (17/ 44) 19, 7; 57, 5 53, 6 (15/ 28) 60, 0 (9/ 15) 27, 4; 92, 6
46.0 (63/ 137) 35.0, 57.0
9, 9 (123/ 1242) 7, 7; 12, 1 46, 0 (63/ 137) 35, 0; 57, 0
51.3 (176/343) 44.4, 58.3
30, 2 51, 3 (343/ 1135) (176/ 343) 44, 4; 58, 3
42.6 (69/162) 32.6, 52.6
23, 0 42, 6 (69/ 162) (162/ 704) 32, 6; 52, 6
2/3
2. / 3.
4 METAVIR Fibrosis score
METAVIR fibrozes vērtējums
70.6 (12/17) 42.1, 99.1
42, 5 (17/ 40) 70, 6 (12/ 17) 42, 1; 99, 1
F4 Baseline Viral Load
F4 Sākotnējā vīrusu slodze
HVL (> 600,000 IU/ml)
HVL (> 600 000 SV/ ml)
LVL (≤600,000 IU/ml)
LVL (< 600 000 SV/ ml)
30.2 (256/848) 26.1, 34.2
30, 2 (256/ 848) 26, 1; 34. 2
Non-responder defined as serum/plasma HCV-RNA positive at the end of a minimum of 12 weeks of treatment.
NR: pacients bez atbildes reakcijas, kas definētas kā HCV- RNS pozitivitāte serumā/ plazmā vismaz 12 nedēļas ilga ārstēšanas perioda beigās.
Plasma HCV-RNA is measured with a research-based quantitative polymerase chain reaction assay by a central laboratory *Intent to treat population includes 7 patients for whom at least 12 weeks of prior therapy could not be confirmed.
HCV- RNS serumā nosaka centrālā laboratorijā ar kvantitatīvu polimerāzes ķēdes reakciju, kas balstīta uz pētījumiem. * Ārstēt paredzētā populācija ietver 7 pacientus, kuriem nevar apstiprināt vismaz 12 nedēļas ilgu iepriekš veiktu terapiju.
20 Overall, approximately 36% (821/2,286) of patients had undetectable plasma HCV-RNA levels at Week 12 of therapy measured using a research-based test (limit of detection 125 IU/ml).
Kopumā aptuveni 36% (821/ 2286) pacientu bija nenosakāms HCV- RNS līmenis plazmā ārstēšanas 12. nedēļā, nosakot ar testu, kas balstīts uz pētījumiem (noteikšanas robeža 125 SV/ ml).
In this subgroup, there was a 56% (463/823) sustained virological response rate.
Šajā apakšgrupā ilgstošas virusoloģiskas atbildes reakcijas biežums bija 56% (463/ 823).
For patients with prior failure on therapy with nonpegylated interferon or pegylated interferon and negative at Week 12, the sustained response rates were 59% and 50%, respectively.
Pacientiem, kam iepriekš bijusi neveiksmīga terapija ar nepegilētu interferonu vai pegilētu interferonu un negatīvs HCV- RNS rezultāts 12. nedēļā, ilgstošas atbildes reakcijas biežums bija attiecīgi 59% un 50%.
Among 480 patients with > 2 log viral reduction but detectable virus at Week 12, altogether 188 patients continued therapy.
No 480 pacientiem ar vīrusu daudzuma samazināšanos par > 2 log, bet ar nosakāmu vīrusu daudzumu 12. nedēļā, terapiju turpināja kopumā 188 pacienti.
In those patients the SVR was 12%.
Šiem pacientiem SVR bija 12%.
Non-responders to prior therapy with pegylated interferon alpha/ribavirin were less likely to achieve a Week 12 response to retreatment than non-responders to nonpegylated interferon alpha/ribavirin (12.4% vs.
Pacientiem, kam nebija atbildes reakcijas uz iepriekšēju terapiju ar pegilētu alfa interferonu/ ribavirīnu, bija mazāk raksturīga reakcija 12. nedēļā uz atkārtotu ārstēšanu nekā pacientiem bez atbildes reakcijas uz nepegilētu alfa interferonu/ ribavirīnu (12, 4% salīdzinājumā ar 28, 6%).
However, if a Week 12 response was achieved, there was little difference in SVR regardless of prior treatment or prior response.
Taču, ja bija vērojama reakcija 12. nedēļā, ilgstošas viroloģiskās reakcijas atšķirības bija nelielas, neatkarīgi no iepriekš veiktās ārstēšanas vai iepriekš novērotās reakcijas.
Long-Term efficacy data A large long-term follow-up study enrolled 567 patients after treatment in a prior study with PegIntron (with or without ribavirin).
Dati par ilgtermiņa efektivitāti Lielā ilgstošā novērojumā tika iekļauti 567 pacienti pēc terapijas ar PegIntron (kopā ar ribavirīnu vai bez tā) iepriekš veiktā pētījumā.
The purpose of the study was to evaluate the durability of sustained virologic response (SVR) and assess the impact of continued viral negativity on clinical outcomes.
Šī pētījuma mērķis bija vērtēt ilgstošās virusoloģiskās atbildes reakcijas (IVAR) ilgtermiņa stabilitāti, kā arī vērtēt ilgstošas vīrusa negativitātes ietekmi uz klīnisko iznākumu.
327 patients completed at least 5 years of long-term follow-up and only 3 out of 366 sustained responders relapsed during the study.
Vismaz 5 gadus ilgo novērojumu periodu pabeidza 327 pacienti un tikai 3 no 366 pacientiem ar ilgstošu atbildes reakciju pētījuma laikā tika novēroti slimības recidīvi.
The Kaplan-Meier estimate for continued sustained response over 5 years for all patients is 99% (95% CI:
Ilgstošās atbildes reakcijas vērtējums pēc Kaplāna– Meijera līknes visiem pacientiem laika posmā, kas pārsniedz 5 gadus, ir 99% (95% TI:
SVR after treatment of chronic HCV with PegIntron (with or without ribavirin) results in long-term clearance of the virus providing resolution of the hepatic infection and clinical “cure” from chronic HCV.
Pēc hroniska CHV terapijas ar PegIntron (kopā ar ribavirīnu vai bez tā) IVAR rezultātā notiek ilgstoša atbrīvošanās no vīrusa, kas nodrošina aknu infekcijas izzušanu un klīnisku CHV “ izārstēšanu ”.
However, this does not preclude the occurrence of hepatic events in patients with cirrhosis (including hepatocarcinoma).
Tomēr minētais neizslēdz aknu patoloģiju (arī aknu karcinomas) rašanos cirozes slimniekiem.
PegIntron is a well characterized polyethylene glycol-modified (“pegylated”) derivative of interferon alfa-2b and is predominantly composed of monopegylated species.
PegIntron ir labi raksturots alfa- 2b interferona ar polietilēna glikolu modificēts (“ pegilēts ”) atvasinājums, kas pārsvarā ir monopegilētā veidā.
The plasma half-life of PegIntron is prolonged compared with non-pegylated interferon alfa-2b.
PegIntron plazmas pusperiods ir garāks, salīdzinot ar nepegilētu alfa– 2b interferonu.
PegIntron has a potential to depegylate to free interferon alfa-2b.
PegIntron piemīt spēja depegilēties par brīvu alfa– 2b interferonu.
The biologic activity of the pegylated isomers is qualitatively similar, but weaker than free interferon alfa-2b.
Pegilēto izomēru bioloģiskā aktivitāte ir kvalitatīvi līdzīga, bet vājāka nekā brīvam alfa– 2b interferonam.
Following subcutaneous administration, maximal serum concentrations occur between 15-44 hours post-dose, and are sustained for up to 48-72 hours post-dose.
Pēc subkutānas ievadīšanas maksimālā koncentrācija serumā tiek sasniegta pēc 15– 44 h un saglabājas 48– 72 h pēc devas ievadīšanas.
PegIntron Cmax and AUC measurements increase in a dose-related manner.
21 PegIntron Cmax un AUC vērtības palielinās atkarā no devas.
Mean apparent volume of distribution is 0.99 l/kg.
Šķietamais sadales tilpums vidēji ir 0, 99 l/ kg.
Upon multiple dosing, there is an accumulation of immunoreactive interferons.
Lietojot vairākas devas, notiek imūnreaktīvu interferonu uzkrāšanās.
There is, however, only a modest increase in biologic activity as measured by a bioassay.
Tomēr, veicot biotestus, konstatēta tikai neliela bioloģiskās aktivitātes palielināšanās.
Mean (SD) PegIntron elimination half-life is approximately 40 hours (13.3 hours), with apparent clearance of 22.0 ml/hr·kg.
PegIntron vidējais (SN) eliminācijas pusperiods ir aptuveni 40 h (13, 3 h), šķietamais klīrenss ir 22, 0 ml/ h kg.
The mechanisms involved in clearance of interferons in man have not yet been fully elucidated.
Interferonu izvadīšanas mehānisms cilvēkam vēl nav pilnībā noskaidrots.
However, renal elimination may account for a minority (approximately 30%) of PegIntron apparent clearance.
Tomēr izvadīšana caur nierēm veido PegIntron šķietamā klīrensa mazāko daļu (aptuveni 30%).
Renal clearance appears to account for 30% of total clearance of Peg Intron.
Nieru darbība: nieru klīrenss veido 30% no kopējā PegIntron klīrensa.
In a single dose study (1.0 microgram/kg) in patients with impaired renal function, Cmax, AUC, and half- life increased in relation to the degree of renal impairment.
Vienreizējas devas (1, 0 mikrograms/ kg) pētījumā pacientiem ar pavājinātu nieru darbību Cmax, AUC un pusperiods palielinājās atbilstoši nieru darbības pavājināšanās pakāpei.