qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
The Committee decided that Tysabri’ s benefits are greater than its risks as single disease modifying therapy in highly active relapsing remitting MS for patients with high disease activity despite treatment with a beta-interferon, or with rapidly evolving severe relapsing remitting MS.
Komiteja nol ma, ka pacienta ieguvums, lietojot Tysabri oti akt vas recidiv joši- remit jošas MS modific još monoterapij pacientiem, kuriem slim ba ir oti akt va ar p c rst šanas ar beta interferonu, k ar strauji progres jošas smagas recidiv joši- remit jošas MS rst šan, p rsniedz šo z u rad to risku.
The Committee recommended that Tysabri be given marketing authorisation.
Komiteja ieteica izsniegt Tysabri re istr cijas apliec bu.
Which measures are being taken to ensure the safe use of Tysabri?
Kas tiek dar ts, lai nodrošin tu nekait gu Tysabri lietošanu?
The company that makes Tysabri will ensure that all doctors who prescribe Tysabri are supplied with an educational pack that gives them all the information they need to ensure that the medicine is used appropriately, and that the patients are closely monitored.
Uz mums, kas ražo Tysabri, nodrošin s visiem rstiem, kuri ordin Tysabri, izgl tojošus materi lus ar visu nepieciešamo inform ciju, lai nodrošin tu šo z u pareizu lietošanu, un r p gi uzraudz s visus pacientus.
2/ 3 Other information about Tysabri:
2/ 3 Cita inform cija par Tysabri.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Tysabri to Elan Pharma International Ltd on 27 June 2006.
Eiropas Komisija 2006. gada 27. j nij izsniedza Tysabri re istr cijas apliec bu, kas der ga vis Eiropas Savien b, uz mumam Elan Pharma International Ltd.
The full EPAR for Tysabri can be found here.
Pilns Tysabri EPAR teksts ir atrodams šeit.
This summary was last updated in 11-2008.
Šo kopsavilkumu p d jo reizi atjaunin ja 11- 2008.
EMEA Procedure number
Izgudrotais EMEA Procedūras numurs
Vial (glass)
intravenozai Flakons (stikla) lietošanai
TYSABRI 300 mg concentrate for solution for infusion.
TYSABRI 300 mg koncentrāts infūziju šķīduma pagatavošanai.
Each ml of concentrate contains 20 mg of natalizumab.
Koncentrāts: viens ml koncentrāta satur 20 mg natalizumaba (natalizumab).
Natalizumab is a recombinant humanised anti-α 4-integrin antibody produced in a murine cell line by recombinant DNA technology.
Natalizumabs kas ir humanizētas anti- α4- integrīna antivielas rekombinants, iegūts no peļu šūnu līnijas, izmantojot DNS rekombinanto tehnoloģiju.
When diluted (see section 6.6), the solution for infusion contains approximately 2.6 mg/ ml of natalizumab.
Atšķaidot (skatīt apakšpunktu 6. 6), infūziju šķīdums satur apmēram 2, 6 mg/ ml natalizumaba.
Colourless, clear to slightly opalescent solution.
Bezkrāsains, dzidrs līdz viegli opalescējošs šķīdums.
TYSABRI is indicated as single disease modifying therapy in highly active relapsing remitting multiple sclerosis for the following patient groups:
TYSABRI ir indicēts lietošanai kā atsevišķs, slimību modificējošs ārstēšanas līdzeklis ļoti aktīvas recidivējošas- remitējošas multiplās sklerozes gadījumos, šādām pacientu grupām:
• Patients with high disease activity despite treatment with a beta-interferon (see section 5.1);
• Pacientiem ar augstu slimības aktivitāti, neskatoties uz veikto ārstēšanu ar beta- interferonu (skatīt apakšpunktu 5. 1);
• Patients with rapidly evolving severe relapsing remitting multiple sclerosis (see section 5.1).
• Pacientiem, kuriem strauji attīstās smaga, recidivējoši- remitējoša multiplā skleroze (skatīt apakšpunktu 5. 1).
TYSABRI therapy is to be initiated and supervised by specialised physicians experienced in the diagnosis and treatment of neurological conditions, in centres with timely access to MRI.
Ārstēšanu ar TYSABRI jāuzsāk un jāveic ārsta uzraudzībā, kuram ir pieredze neiroloģisku stāvokļu diagnosticēšanā un ārstēšanā, centros, kur ir regulāri pieejama magnētiskās rezonanses izmeklēšana (MRI).
Patients treated with TYSABRI must be given the patient alert card.
Pacientiem, kuri tiek ārstēti ar TYSABRI, jāsaņem pacienta brīdinājuma kartīte.
Resources for the management of hypersensitivity reactions and access to MRI should be available.
Nepieciešams nodrošināt paaugstinātās jutības reakciju kontroles, kā arī magnētiskās rezonanses izmeklēšanas iespējas.
After dilution (see section 6.6), the infusion is to be administered over approximately 1 hour and patients are to be observed during the infusion and for 1 hour after the completion of the infusion for signs and symptoms of hypersensitivity reactions.
Pēc atšķaidīšanas (skatīt apakšpunktu 6. 6), infūziju nepieciešams ievadīt aptuveni 1 stundas laikā, un infūzijas laikā un 1 stundu pēc tās pabeigšanas jānovēro pacientu paaugstinātas jutības reakcijas simptomu un pazīmju konstatēšanai.
TYSABRI must not be administered as a bolus injection.
Neievadiet TYSABRI trieciendevu injekciju veidā.
If there are signs of
2 Pacientiem var tieši nomainīt terapiju no beta interferona vai glatiramera acetāta uz natalizumaba terapiju, nodrošinot, ka nepastāv ar ārstēšanu saistītas blakusparādības, piemēram, neitropēnija.
2 treatment-related abnormalities these must return to normal before treatment with natalizumab is started.
Ja ir novērojamas ar ārstēšanu saistītas blakusparādības, nepieciešama to normalizēšana pirms ārstēšanas uzsākšanas ar natalizumabu.
Some patients may have been exposed to immunosuppressive medications (e. g. mitoxantrone, cyclophosphamide, azathioprine).
Daži pacienti var būt ārstēti ar imunosupresīvas iedarbības medikamentiem (piemēram, mitoksantronu, ciklofosfamīdu, azatioprīnu).
These drugs have the potential to cause prolonged immunosuppression, even after dosing is discontinued.
Šīs zāles pat pēc to lietošanas pārtraukšanas var izraisīt ilgstošu imūnsistēmas darbības nomākumu.
Therefore the physician must confirm that such patients are not immunocompromised before starting treatment with TYSABRI.
Līdz ar to pirms ārstēšanas uzsākšanas ar TYSABRI ārstam nepieciešams pārliecināties, vai šiem pacientiem nav imūnsistēmas darbības traucējumi.
Continued therapy must be carefully reconsidered in patients who show no evidence of therapeutic benefit beyond 6 months.
Nepieciešams rūpīgi no jauna apsvērt terapijas turpināšanas iespējas pacientiem, kuriem, veicot ārstēšanu, 6 mēnešu laikā nav novērots uzlabojums.
Data on the safety and efficacy of natalizumab beyond 2 years are not available.
Nav pieejami dati par natalizumaba drošību un efektivitāti pēc 2 gadu perioda.
Continued therapy beyond this time should be considered only following a reassessment of the potential for benefit and risk.
Lēmumu par ārstēšanas turpināšanu pēc šī laika perioda nepieciešams pieņemt, atkārtoti novērtējot iespējamos ārstēšanas ieguvumus un ar to saistīto risku.
TYSABRI 300 mg is administered by intravenous infusion once every 4 weeks.
TYSABRI 300 mg ievadāms intravenozu infūziju veidā reizi četrās nedēļās.
Elderly
Gados veciem cilvēkiem
TYSABRI is not recommended for use in patients aged over 65 due to a lack of data in this population.
TYSABRI nav ieteicams lietot pacientiem, vecākiem par 65 gadiem, sakarā ar datu trūkumu par šo pacientu grupu.
TYSABRI is contraindicated in children and adolescents (see section 4.3).
TYSABRI ir kontrindicēts bērniem un pusaudžiem (skatīt apakšpunktu 4. 3).
Renal and hepatic impairment
Nieru un aknu darbības traucējumi
Studies have not been conducted to examine the effects of renal or hepatic impairment.
Nav veikti pētījumi ietekmes konstatēšanai aknu un nieru darbības traucējumu gadījumos.
The mechanism for elimination and results from population pharmacokinetics suggest that dose adjustment would not be necessary in patients with renal or hepatic impairment.
Eliminācijas mehānisms un populācijas farmakokinētikas rezultāti liecina, ka nav nepieciešama devu koriģēšana pacientiem ar nieru un aknu darbības traucējumiem.
The efficacy of re-administration has not been established, for safety see section 4.4.
Atkārtotas ievadīšanas efektivitāte nav noskaidrota, par drošību skatīt apakšpunktu 4. 4.
Hypersensitivity to natalizumab or to any of the excipients.
Paaugstināta jutība pret natalizumabu vai jebkuru no palīgvielām.
Progressive multifocal leukoencephalopathy (PML).
Progresējoša multifokālā leikoencefalopātija (PML).
Patients with increased risk for opportunistic infections, including immunocompromised patients (including those currently receiving immunosuppressive therapies or those immunocompromised by prior therapies, e. g. mitoxantrone or cyclophosphamide, see also sections 4.4 and 4.8).
Kontrindicēts pacientiem, kuriem ir paaugstināts nosacīti patogēno mikroorganismu izraisīto infekciju risks, to skaitā pacientiem ar imūnsistēmas darbības traucējumiem (ieskaitot pacientus, kuri pašlaik saņem imūnsistēmas darbību nomācošus medikamentus, vai arī, kuriem ir pavājināta imūnsistēmas darbība iepriekšējo ārstēšanu laikā, piem., izmantojot mitoksantronu vai ciklofosfamīdu, skatīt arī apakšpunktus 4. 4 un 4. 8).
Combination with beta-interferons or glatiramer acetate.
Kombinācija ar beta- interferonu vai glatimera acetātu.
Known active malignancies, except for patients with cutaneous basal cell carcinoma.
Diagnosticēti aktīvi ļaundabīgie audzēji, izņemot pacientus ar ādas bazālo šūnu karcinomu.
3 4.4 Special warnings and precautions for use
3 Bērni un pusaudži.
Progressive Multifocal Leukoencephalopathy (PML)
Progresējoša multifokālā leikoencefalopātija (PML)
Use of TYSABRI has been associated with an increased risk of PML.
TYSABRI lietošana ir saistīta ar pastiprinātu PML risku.
Before initiation of treatment with TYSABRI, a recent (usually within 3 months) Magnetic Resonance Image should be available.
Pirms ārstēšanas uzsākšanas ar TYSABRI, jābūt pieejamam nesen (parasti 3 mēnešu laikā) uzņemtam magnētiskās rezonanses attēlam.
Patients must be monitored at regular intervals for any new or worsening neurological symptoms or signs that may be suggestive of PML.
Nepieciešams veikt pacientu regulāru novērošanu jebkādu jaunu neiroloģiska rakstura simptomu vai pazīmju konstatēšanai, kas var norādīt uz PML.
If PML is suspected, further dosing must be suspended until PML has been excluded.
Ja ir aizdomas uz PML, nepieciešama turpmākas medikamenta lietošanas atlikšana, līdz tiek izslēgta PML.
The clinician should evaluate the patient to determine if the symptoms are indicative of neurological dysfunction, and if so, whether these symptoms are typical of MS or possibly suggestive of PML.
Speciālistam nepieciešams novērtēt pacientu, lai noteiktu vai simptomi nenorāda uz neiroloģisko disfunkciju, un ja tā, tad vai šie simptomi ir tipiski MS simptomi, vai arī iespējamie PML simptomi.
If any doubt exists, further evaluation, including MRI scan preferably with contrast (compared with pre- treatment MRI), CSF testing for JC Viral DNA and repeat neurological assessments, should be considered as described in the Physician Information and Management Guidelines (see educational guidance).
Ja ir kādas šaubas, nepieciešams veikt turpmāku izmeklēšanu, t. sk. magnētiskās rezonanses skenēšanu, ieteicamāk, izmantojot kontrastvielu (salīdzinot ar pirms ārstēšanas magnētiskās rezonanses izmeklēšanas datiem), cerebrospinālā šķīduma izmeklēšanu, lai konstatētu JC vīrusa (pazīstama arī kā cilvēka poliomas vīrusa (polyoma virus hominis)) DNS un veiktu atkārtotu neiroloģisku novērtējumu, atbilstoši aprakstītajam Ārstam paredzētajā informācijā un lietošanas norādījumos (skatīt Izglītojošos norādījumus).
Once the clinician has excluded PML (if necessary, by repeating clinical, imaging and/ or laboratory investigations if clinical suspicion remains), dosing of natalizumab may resume.
Tiklīdz speciālists ir izslēdzis PML (nepieciešamības gadījumā, ja pastāv klīniskas aizdomas veicot atkārtotus klīniskus, attēlveidošanas un/ vai laboratoriskus izmeklējumus), var atsākt natalizumaba lietošanu.
The physician should be particularly alert to symptoms suggestive of PML that the patient may not notice (e. g. cognitive or psychiatric symptoms).
Ārstam nepieciešams pievērst īpašu uzmanību uz PML norādošiem simptomiem, kurus pacients var neievērot (piemēram, kognitīvie vai psihiatriska rakstura simptomi).
Patients should also be advised to inform their partner or caregivers about their treatment, since they may notice symptoms that the patient is not aware of.
Nepieciešams arī pacientiem ieteikt informēt savu partneri vai aprūpētāju par savu ārstēšanu, jo viņi var novērot simptomus, par kuriem pacients var nenojaust.
If a patient develops PML the dosing of TYSABRI must be permanently discontinued.
Ja pacientam attīstās PML, nepieciešams ilgstoši pārtraukt TYSABRI lietošanu.
Following reconstitution of the immune system in immunocompromised patients with PML, stabilisation or improved outcome has been seen (see section 5.2).
PML pacientiem ar imūnsistēmas darbības traucējumiem pēc imūnsistēmas darbības atjaunošanās novērojama stabilizācija vai uzlaboti rezultāti (skatīt apakšpunktu 5. 2).
It remains unknown if early detection of PML and suspension of TYSABRI therapy may lead to similar stabilisation or improved outcome.
Paliek nezināms, vai agrīna PML diagnostika un TYSABRI lietošanas pārtraukšana var izraisīt līdzīgu stabilizāciju vai uzlabotus rezultātus.
Other Opportunistic Infections
Citas nosacīti patogēno mikroorganismu izraisītas infekcijas
Other opportunistic infections have been reported with use of TYSABRI, primarily in patients with Crohn’ s disease who were immunocompromised or where significant co-morbidity existed, however increased risk of other opportunistic infections with use of TYSABRI in patients without these co- morbidities cannot currently be excluded.
Ziņots par citām nosacīti patogēno mikroorganismu ierosinātām infekcijām saistībā ar TYSABRI lietošanu, primāri novērotas pacientiem ar Krona slimību, kuriem ir imūnsistēmas darbības traucējumi, vai arī pastāv nozīmīga blakus saslimšana, tomēr, palielinātais citu nosacīti patogēno mikroorganismu izraisīto infekciju risks, saistīts ar TYSABRI lietošanu, pacientiem bez šīm blakus saslimšanām pašlaik nevar tikt izslēgts.
Opportunistic infections were also detected in MS patients treated with TYSABRI as a monotherapy (see section 4.8).
Nosacīti patogēno mikroorganismu izraisītas infekcijas tika arī novērotas MS pacientiem, ārstētiem ar TYSABRI kā monoterapiju (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Prescribers should be aware of the possibility that other opportunistic infections may occur during TYSABRI therapy and should include them in the differential diagnosis of infections that occur in TYSABRI-treated patients.
Šīs zāles nozīmējošam speciālistam jāzina, ka ārstēšanas laikā ar TYSABRI iespējamas citas nosacīti patogēno mikroorganismu izraisītas infekcijas, un nepieciešams to ņemt vērā, veicot diferenciāldiagnostiku ar TYSABRI ārstēto pacientu infekciju gadījumos.
If an opportunistic infection is suspected, dosing with TYSABRI is to be suspended until such infections can be excluded through further evaluations.
Ja ir aizdomas uz nosacīti patogēno mikroorganismu izraisītu infekciju, TYSABRI izmantošanu nepieciešams pārtraukt, līdz šādas infekcijas var izslēgt, veicot turpmākos izmeklējumus.
If a patient receiving TYSABRI develops an opportunistic infection, dosing of TYSABRI must be permanently discontinued.
Ja pacientam, ārstētam ar TYSABRI, attīstās nosacīti patogēno mikroorganismu izraisīta infekcija, TYSABRI izmantošanu nepieciešams ilgstoši pārtraukt.
Educational guidance
Izglītojoši norādījumi
All physicians who intend to prescribe TYSABRI must ensure they are familiar with the Physician Information and Management Guidelines.
4 Visiem ārstiem, ordinējot TYSABRI, jāiepazīstas ar ārstiem paredzēto informāciju un lietošanas norādījumiem.
Physicians must discuss the benefits and risks of TYSABRI therapy with the patient and provide them with a Patient Alert Card.
Ārstam nepieciešams apspriest ar pacientu ārstēšanas ar TYSABRI ieguvumus un riskus, kā arī izsniegt pacientam Pacienta brīdinājuma kartīti.
Patients should be instructed that if they develop any infection then they should inform their physician that they are being treated with TYSABRI.
Pacientus nepieciešams instruēt, ka, attīstoties jebkādai infekcijai, jāinformē ārstējošais ārsts par ārstēšanu ar TYSABRI.
4 Physicians should counsel patients on the importance of uninterrupted dosing, particularly in the early months of treatment (see hypersensitivity).
Ārstam ir jākonsultē pacients par nepārtrauktas devas lietošanas svarīgumu, it īpaši ārstēšanas pirmajos mēnešos (skatīt apakšpunktu par paaugstinātu jutību).
Hypersensitivity reactions have been associated with TYSABRI, including serious systemic reactions (see section 4.8).
Ar TYSABRI lietošanu ir saistītas paaugstinātas jutības reakcijas, t. sk. nopietnas sistēmiska rakstura reakcijas (skatīt apakšpunktu 4. 8).
These reactions usually occurred during the infusion or up to 1 hour after completion of the infusion.
Šīs reakcijas parasti novērojamas infūzijas laikā vai 1 stundas laikā pēc infūzijas pabeigšanas.
The risk for hypersensitivity was greatest with early infusions and in patients re-exposed to TYSABRI following an initial short exposure (one or two infusions) and extended period (three months or more) without treatment.
Paaugstinātās jutības risks ir ievērojamāks agrīnajās infūzijās un pacientiem, kas atkārtoti pakļauti TYSABRI pēc sākotnējās īslaicīgas iedarbības (viena vai divas infūzijas) un ilgstoša perioda (trīs vai vairāk mēnešu) bez terapijas.
However, the risk of hypersensitivity reactions should be considered for every infusion administered.
Tomēr nepieciešams ņemt vērā paaugstinātās jutības risku katrai ievadāmajai infūzijai.
Patients are to be observed during the infusion and for 1 hour after the completion of the infusion (see section 4.8).
Nepieciešama pacientu novērošana infūzijas laikā un 1 stundu pēc infūzijas pabeigšanas (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Resources for the management of hypersensitivity reactions should be available.
Nepieciešams nodrošināt paaugstinātās jutības reakciju kontroles iespējas.
Discontinue administration of TYSABRI and initiate appropriate therapy at the first symptoms or signs of hypersensitivity.
Pārtrauciet TYSABRI ievadīšanu un uzsāciet atbilstošu terapiju, parādoties pirmajiem hipersensitivitātes simptomiem vai pazīmēm.
Patients who have experienced a hypersensitivity reaction must be permanently discontinued from treatment with TYSABRI.
Pacientiem, kuriem novērota paaugstinātās jutības reakcija, nepieciešams ilgstoši pārtraukt ārstēšanu ar TYSABRI.
Concurrent or prior treatment with immunosuppressants
Iepriekšēja vai vienlaicīga ārstēšana ar imūnsistēmas darbību nomācošajiem līdzekļiem
The safety and efficacy of TYSABRI in combination with other immunosuppressive and antineoplastic therapies have not been fully established.
TYSABRI drošība un efektivitāte, kombinējot ar citu imūnsistēmas darbību nomācošu līdzekļu un pretaudzēju terapiju, nav pilnībā noteikta.
Concurrent use of these agents with TYSABRI may increase the risk of infections, including opportunistic infections, and is contraindicated (see section 4.3).
Šādu vielu vienlaicīga lietošana kopā ar TYSABRI var palielināt infekciju t. sk. nosacīti patogēnu mikroorganismu izraisītu infekciju risku (skatīt apakšpunktu 4. 3).
Patients with a treatment history of immunosuppressant medications, including cyclophosphamide and mitoxantrone, may experience prolonged immunosuppression and therefore may be at increased risk for PML.
Pacientiem, ārstētiem ar imūnsistēmas darbību nomācošiem medikamentiem, t. sk. ciklofosfamīdu un mitoksantronu, var būt ilgstošs imūnsistēmas darbības nomākums, un līdz ar to palielināts PML risks.
Care should be taken with patients who have previously received immunosuppressants to allow sufficient time for immune function recovery to occur.
Jāpievērš uzmanība pacientiem, kuri iepriekš saņēmuši ārstēšanu ar imūnsistēmas darbību nomācošiem medikamentiem, lai nodrošinātu pietiekoši ilgstošu laika periodu imūnsistēmas funkciju atjaunošanai.
Physicians must evaluate each individual case to determine whether there is evidence of an immunocompromised state prior to commencing treatment with TYSABRI (see section 4.3).
Pirms ārstēšanas uzsākšanas ar TYSABRI (skatīt apakšpunktu 4. 3) ārstiem nepieciešams novērtēt katru atsevišķu gadījumu, lai konstatētu pazīmes, kas liecina par imūnsistēmas nomākumu.
In Phase 3 MS clinical trials, concomitant treatment of relapses with a short course of corticosteroids was not associated with an increased rate of infection.
3. fāzes MS klīniskajos pētījumos, recidīvu līdztekus ārstēšana, izmantojot īsu kortikosteroīdu kursu, netika saistīta ar palielinātu infekciju biežumu.
Short courses of corticosteroids can be used in combination with TYSABRI.
Ārstēšanā, kombinējot ar TYSABRI, var tikt izmantoti īsi kortikosteroīdu lietošanas kursi.
Disease exacerbations or infusion related events may indicate the development of antibodies against natalizumab.
Slimības saasināšanās vai ar infūzijām saistītās reakcijas var norādīt uz antivielu veidošanos pret natalizumabu.
In these cases the presence of antibodies should be evaluated and if these remain positive in a confirmatory test after 6 weeks, treatment should be discontinued, as persistent antibodies are associated with a substantial decrease in efficacy of TYSABRI and an increased incidence of hypersensitivity reactions (see section 4.8).
Šādos gadījumos nepieciešams noteikt antivielu klātbūtni, un ja to apstiprināšanas tests pēc 6 nedēļām ir pozitīvs, ārstēšanas jāpārtrauc, jo pastāvīga antivielu klātbūtne var radīt būtisku TYSABRI efektivitātes samazināšanos un palielināt paaugstinātas jutības reakciju rašanās biežumu (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Since patients who have received an initial short exposure to TYSABRI and then had an extended period without treatment are more at risk for hypersensitivity upon redosing, the presence of antibodies should be evaluated and if these remain positive in a confirmatory test after 6 weeks treatment should not be resumed.
5 Tā kā pacienti, kas saņēmuši sākotnēju īslaicīgu TYSABRI terapiju ar sekojošu ilgstošu periodu bez terapijas, devas atjaunošanas gadījumā ir pakļauti lielākam paaugstinātas jutības riskam, ir nepieciešams noteikt antivielu klātbūtni, un, ja to apstiprināšanas tests pēc 6 nedēļām ir pozitīvs, ārstēšanu nedrīkst atsākt.
Hepatic Events
Aknu darbības traucējumi
Spontaneous serious adverse reactions of liver injury have been reported during the post marketing phase.
Pēcreģistrācijas periodā ziņots par spontānām, smagi izteiktām blakusparādībām, kas saistītas ar aknu bojājumiem.
These liver injuries may occur at any time during treatment, even after the first dose.
Šie aknu bojājumi var rasties terapijas laikā jebkurā brīdī, pat pēc pirmās zāļu devas.
Some patients with a past
Dažos gadījumos pēc TYSABRI lietošanas atsākšanas šīs blakusparādības atkārtojās.
5 medical history of an abnormal liver test have experienced an exacerbation of abnormal liver test while on TYSABRI.
Atsevišķiem pacientiem, ar novirzēm aknu funkciju testos anamnēzē, TYSABRI lietošanas laikā novēroja patoloģisku testu rezultātu pasliktināšanos.
Patients should be monitored as appropriate for impaired liver function, and be instructed to contact their physician in case signs and symptoms suggestive of liver injury occur, such as jaundice and vomiting.
Pacientus ir uzmanīgi jānovēro, vai tiem neattīstās aknu darbības traucējumi, un tos ir jāinformē, ka ir jāsazinās ar ārstu gadījumā, ja tiek novēroti simptomi un pazīmes, kas liecina par aknu bojājumiem, piemēram, dzelte un vemšana.
In cases of significant liver injury TYSABRI should be discontinued.
Nopietna aknu bojājuma gadījumā TYSABRI lietošana ir jāpārtrauc.
Stopping TYSABRI therapy
TYSABRI ārstēšanas pārtraukšana
If a decision is made to stop treatment with natalizumab, the physician needs to be aware that natalizumab remains in the blood, and has pharmacodynamic effects (e. g increased lymphocyte counts) for approximately 12 weeks following the last dose.
Ja ticis pieņemts lēmums par ārstēšanas ar natalizumabu pārtraukšanu, ārstam jābūt informētam, ka natalizumabs saglabājas asinīs, un tam ir farmakodinamiska iedarbība (piem., palielināts limfocītu skaits) apmēram 12 nedēļas pēc pēdējās devas ievadīšanas.
Starting other therapies during this interval will result in a concomitant exposure to natalizumab.
Ārstēšanas uzsākšana ar citiem medikamentiem šajā intervālā var izraisīt mijiedarbību ar natalizumabu.
For drugs such as interferon and glatiramer acetate, concomitant exposure of this duration was not associated with safety risks in clinical trials.
Klīnisko pētījumu gaitā tādiem medikamentiem kā interferons un glatiramera acetāts, vienlaicīga lietošana šajā periodā netika saistīta ar risku pacientu drošībai.
No data are available in MS patients regarding concomitant exposure with immunosuppressant medication.
Nav datu par MS pacientiem saistībā ar imūnsistēmu nomācošu medikamentu vienlaicīgu lietošanu.
Use of these medicines soon after the discontinuation of natalizumab may lead to an additive immunosuppressive effect.
Šo medikamentu lietošana drīz pēc ārstēšanas ar natalizumabu pārtraukšanas var izraisīt papildus imūnsistēmas darbību nomācošu efektu.
This should be carefully considered on a case-by-case basis, and a wash-out period of natalizumab might be appropriate.
Nepieciešama rūpīga šī procesa izvērtēšana, pamatojoties uz individuāliem gadījumiem, ņemot vērā natalizumaba izdalīšanās ilgumu.
Short courses of steroids used to treat relapses were not associated with increased infections in clinical trials.
Īsie ārstēšanas kursi ar kortikosteroīdiem recidīvu ārstēšanā nebija saistīti ar palielinātu infekciju biežumu klīnisko pētījumu laikā.
See section 4.3.
Skatīt apakšpunktu 4. 3.
There are no adequate data from the use of natalizumab in pregnant women.
Nav pietiekamu datu par natalizumaba lietošanu grūtniecēm.
Natalizumab should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Natalizumabu grūtniecības laikā nevajadzētu lietot, ja vien nav absolūta nepieciešamība.
If a woman becomes pregnant while taking TYSABRI, discontinuation of TYSABRI should be considered.
Ja ārstēšanas laikā ar TYSABRI iestājas grūtniecība, nepieciešams apsvērt jautājumu par TYSABRI lietošanas pārtraukšanu.
It is not known whether TYSABRI is excreted in human milk, but it has been observed in animal studies (see section 5.3).
Nav zināms, vai TYSABRI izdalās mātes pienā, bet tas ir ticis konstatēts dzīvniekiem veiktajos pētījumos (skatīt apakšpunktu 5. 3).
Patients receiving TYSABRI should not breastfeed their infants.
Pacientēm, kas saņem TYSABRI ārstēšanu, nevajadzētu barot ar krūti.
Based on the pharmacological mechanism of action of natalizumab, the use of TYSABRI is not expected to affect patient's ability to drive and use machines.
Pamatojoties uz natalizumaba farmakoloģiskās iedarbības mehānismu, TYSABRI lietošanai nav paredzama ietekme uz pacienta spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus.
In placebo-controlled trials in 1,617 MS patients treated with natalizumab for up to 2 years (placebo:
Placebo kontrolētajos pētījumos 1, 617 MS pacientiem, ārstētiem ar natalizumabu 2 gadu garumā, (placebo:
1,135), adverse events leading to discontinuation of therapy occurred in 5.8% of patients treated with natalizumab (placebo:
1, 135), blakusparādības, kuru rezultātā ārstēšana tika pārtraukta, bija novērojamas 5, 8%
Over the 2-year duration of the studies, 43.5% of patients treated with natalizumab reported adverse drug reactions (placebo:
Vairāk kā 2 gadus ilgušajos pētījumos, par 43, 5% pacientiem, ārstētiem ar natalizumabu, tika ziņots par nevēlamajām zāļu blakusparādībām (placebo:
Adverse drug reactions reported with natalizumab with an incidence of 0.5% greater than reported with placebo are shown below.
Par natalizumaba lietošanu ziņotās blakusparādības, kuru sastopamība bija par 0, 5% lielāka nekā par placebo ziņotā, apkopotas zemāk.
The reactions are reported as MedDRA preferred terms under the MedDRA primary system organ class.
Reakcijas aprakstītas, izmantojot MedDRA ieteiktos terminus atbilstoši MedDRA primārajai orgānu sistēmu klasifikācijai.
Frequencies were defined as follows:
Biežums tika noteikts šādi:
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100).
Bieži (≥ 1/ 100 līdz < 1/ 10), retāk (≥ 1/ 1, 000 līdz < 1/ 100).
1 An adverse event judged related to therapy by the investigating physician.
Nervu sistēmas traucējumi Bieži Galvassāpes Reiboņi
6 Nervous system disorders Common
Kuņģa - zarnu trakta traucējumi Bieži Vemšana Slikta dūša
Gastrointestinal disorders Common
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi Bieži Locītavu sāpes
Musculoskeletal and connective tissue disorders Common
Infekcijas un infestācijas Bieži Urīnceļu infekcijas Nazofaringīts
Infections and infestations Common
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā Bieži Drebuļi Drudzis Nogurums
Immune system disorders Common Uncommon
Imūnās sistēmas traucējumi Bieži Nātrene Retāk Paaugstināta jutība
Urticaria Hypersensitivity
Infūzijas reakcijas
In 2-year controlled clinical trials in MS patients, an infusion-related event was defined as an adverse event occurring during the infusion or within 1 hour of the completion of the infusion.
2 gadu kontrolētajos klīniskajos pētījumos MS pacientiem ar infūzijām saistītās parādības tika noteiktas kā infūzijas laikā vai 1 stundu pēc infūzijas pabeigšanas novērojamas blakusparādības.
These occurred in 23.1% of MS patients treated with natalizumab (placebo:
Tās novērojamas 23, 1% MS no pacientiem, ārstētiem ar natalizumabu (placebo:
Events reported more commonly with natalizumab than with placebo included dizziness, nausea, urticaria and rigors.
18, 7%). Biežāk novērotās ar natalizumabu saistītās parādības, salīdzinot ar placebo, bija reiboņi, nelabums, nātrene un drebuļi.
Hypersensitivity reactions
Paaugstinātās jutības reakcijas
In 2-year controlled clinical trials in MS patients, hypersensitivity reactions occurred in up to 4% of patients.
2 gadu kontrolētajos klīniskajos pētījumos MS pacientiem, paaugstinātās jutības reakcijas tika novērotas 4% pacientu.
Anaphylactic/ anaphylactoid reactions occurred in less than 1% of patients receiving TYSABRI.
Mazāk kā 1% ar TYSABRI ārstētiem pacientiem tika novērotas anafilaktiskas vai anafilaktoīdas reakcijas.
Hypersensitivity reactions usually occurred during the infusion or within the 1-hour period after the completion of the infusion (See section 4.4).
Paaugstinātās jutības reakcijas parasti tika konstatētas infūzijas laikā vai 1 stundas laikā pēc infūzijas pabeigšanas (Skatīt apakšpunktu 4. 4).
In post-marketing experience, there have been reports of hypersensitivity reactions which have occurred with one or more of the following associated symptoms: hypotension, hypertension, chest pain, chest discomfort, dyspnoea, angioedema, in addition to more usual symptoms such as rash and urticaria.
Pēcreģistrācijas pieredzē tika ziņots par hipersensitivitātes reakcijām, kam raksturīgi viens vai vairāki no turpmāk minētiem, saistītiem simptomiem: hipotensija, hipertensija, sāpes krūtīs, diskomforta sajūta krūtīs, aizdusa, asinsvadu tūska, papildus tādiem pierastākiem simptomiem kā izsitumi un nātrene.
Immunogenicity
7 Imunogenitāte
In 10% of patients antibodies against natalizumab were detected in 2-year controlled clinical trials in MS patients.
2 gadu kontrolētajos klīniskajos pētījumos, 10% MS pacientu tika konstatētas antivielas pret natalizumabu.
Persistent anti-natalizumab antibodies (one positive test reproducible on retesting at least 6 weeks later) developed in approximately 6% of patients.
Kontrolētajos klīniskajos pētījumos MS pacientiem, persistējošas antivielas pret natalizumabu (viens pozitīvs analīžu rezultāts, kas atkārtojās vismaz pēc sešām nedēļām) veidojās apmēram 6% pacientu (2 gadu laikā).
Antibodies were detected on only one occasion in an additional 4% of patients.
Papildus 4% pacientu antivielas tika konstatētas tikai vienā analīzē.
Persistent antibodies were associated with a substantial decrease in the effectiveness of TYSABRI and an increased incidence of hypersensitivity reactions.
Persistējošās antivielas tika saistītas ar būtisku TYSABRI efektivitātes samazināšanos un pastiprinātās jutības reakciju biežuma palielināšanos.
Additional infusion-related reactions associated with persistent antibodies included rigors, nausea, vomiting and flushing (see section 4.4).
Citas ar infūzijām saistītās reakcijas persistējošu antivielu iedarbības rezultātā bija drebuļi, nelabums, vemšana un hiperēmija (skatīt apakšpunktu 4. 4).
If, after approximately 6 months of therapy, persistent antibodies are suspected, either due to reduced efficacy or due to occurrence of infusion-related events, they may be detected and confirmed with a subsequent test 6 weeks after the first positive test.
Ja apmēram pēc 6 mēnešus ilgas ārstēšanas, ir aizdomas uz persistējošo antivielu klātbūtni, vai nu samazinoties medikamenta darbības efektivitātei, vai arī, konstatējot ar infūziju saistītās blakusparādības, tās var tikt noteiktas un apstiprinātas, veicot sekojošas analīzes pēc 6 nedēļām pēc pirmās pozitīvās analīzes.
Given that efficacy may be reduced or the incidence of hypersensitivity or infusion-related reactions may be increased in a patient with persistent antibodies, treatment should be discontinued in patients who develop persistent antibodies.
Ņemot vērā, ka medikamenta efektivitāte pacientiem ar persistējošām antivielām var samazināties vai pastiprinātās jutības vai ar infūziju saistītās reakcijas var pastiprināties, pacientiem, kuru organismā veidojas persistējošas antivielas, nepieciešama ārstēšanas pārtraukšana.
7 Infections, including PML and opportunistic infections
PML un nosacīti patogēno mikroorganismu izraisītās infekcijas
In 2-year controlled clinical trials in MS patients, the rate of infection was approximately 1.5 per patient-year in both natalizumab- and placebo-treated patients.
2 gadus ilgušajos, kontrolētajos klīniskajos pētījumos MS pacientiem, infekciju biežums bija aptuveni 1, 5 / pacientu - gadā, gan ar natalizumabu, gan arī placebo ārstētiem pacientiem.
The nature of the infections was generally similar in natalizumab- and placebo-treated patients.
Infekciju raksturs vispārīgos vilcienos bija līdzīgs gan ar natalizumabu, gan arī placebo ārstētiem pacientiem.
A case of cryptosporidium diarrhoea was reported in MS clinical trials.
MS klīniskajos pētījumos tika ziņots par kriptosporīdiju izraisītu caureju.
In other clinical trials, cases of additional opportunistic infections have been reported, some of which were fatal.
Citos klīniskajos pētījumos tika ziņots par papildus nosacīti patogēno mikroorganismu izraisītajām infekcijām, no kurām dažas bija letālas.
In clinical trials, herpes infections (Varicella-Zoster virus, Herpes-simplex virus) occurred slightly more frequently in natalizumab-treated patients than in placebo-treated patients.
Klīniskos pētījumos herpesa infekcijas (Varicella- Zoster vīruss, Herpes- simplex vīruss) gadījumi bija biežāki ar natalizumabu ārstētiem pacientiem nekā pacientiem, kas saņēma placebo.
In post marketing experience, there have been reports of serious cases, including one fatal case of herpes encephalitis.
Pēcreģistrācijas pieredzē ir ziņots par smagiem gadījumiem, ieskaitot vienu letālu herpesvīrusa izraisīta encefalīta gadījumu.
The majority of patients did not interrupt natalizumab therapy during infections and recovery occurred with appropriate treatment.
Lielākajai daļai pacientu netika pārtraukta natalizumaba terapija infekciju laikā un notika izveseļošanās pēc atbilstošas ārstēšanas.
In clinical trials, cases of PML have been reported.
Klīniskajos pētījumos tika ziņots par PML gadījumiem.
PML usually leads to severe disability or death (see section 4.4).
PML parasti izraisa smagu invaliditāti vai nāvi (skatīt apakšpunktu 4. 4).
In pivotal clinical trials, two cases, including one fatality, occurred in MS patients who were being treated with concomitant interferon beta-1a therapy for more than 2 years.
Pamata klīniskajos pētījumos tika novēroti 2 gadījumi MS pacientiem, kuri līdztekus tika ārstēti ar interferonu beta- 1a ilgāk kā 2 gadus.
In another trial, one patient with Crohn’ s disease, who had a long history of treatment with immunosuppressants and associated lymphopenia also developed PML and died.
Citā pētījumā vienam Krona slimības pacientam, kurš tika ilgstoši ārstēts ar imūnsistēmu nomācošajiem līdzekļiem, un kuram tika novērota ar to saistīta limfopēnija, arī attīstījās PML un pacients nomira.
PML has been reported in post-marketing experience in patients treated with TYSABRI monotherapy.
Pēcreģistrācijas pieredzē ziņots par PML pacientiem, kuri tika ārstēti ar TYSABRI monoterapiju.
Spontaneous cases of serious liver injuries, increased liver enzymes, hyperbilirubinaemia have been reported during the post marketing phase (see section 4.4).
Pēcreģistrācijas periodā ziņots par spontāniem gadījumiem saistībā ar aknu bojājumiem, aknu enzīmu līmeņa paaugstināšanos un hiperbilirubinēmiju (skatīt apakšpunktu 4. 4).
No differences in incidence rates or the nature of malignancies between natalizumab- and placebo-treated patients were observed over 2 years of treatment.
Atšķirības starp ļaundabīgo audzēju izveidošanās biežumu un to veidu, salīdzinot natalizumabu un placebo saņēmušos pacientus, netika novērotas 2 gadus ilgušās ārstēšanas laikā.
However, observation over longer treatment periods is required before any effect of natalizumab on malignancies can be excluded.
Tomēr nepieciešama novērošana ilgstošākos ārstēšanas periodos, lai varētu izslēgt jebkādu natalizumaba ietekmi uz ļaundabīgo audzēju veidošanos.
Effects on laboratory tests
Ietekme uz laboratorisko analīžu rezultātiem
TYSABRI treatment was associated with increases in circulating lymphocytes, monocytes, eosinophils, basophils and nucleated red blood cells.
TYSABRI palielina cirkulējošo limfocītu, monocītu, eozinofīlo, bazofīlo un kodolu saturošo eritrocītu daudzumu.
Elevations in neutrophils were not seen.
Neitrofīlo leikocītu skaita pieaugums netika novērots.
Increases from baseline for lymphocytes, monocytes, eosinophils and basophils ranged from 35% to 140% for individual cell types but mean cell counts remained within normal ranges.
Limfocītu, monocītu, eozinofīlo un bazofīlo leikocītu skaita palielināšanās bija robežās no 35% līdz 140% attiecībā uz atsevišķajiem šūnu
During treatment with TYSABRI, small reductions in haemoglobin (mean decrease 0.6 g/ dl), haematocrit (mean decrease 2%) and red blood cell counts (mean decrease 0.1 x 106/ l) were seen.
Ārstēšanas laikā ar TYSABRI tika novērota neliela hemoglobīna daudzuma samazināšanās (vidējā samazināšanās 0, 6 g/ dl), hematokrīta rādītāja samazināšanās (vidējā samazināšanās 2%) un eritrocītu skaita samazināšanās (vidējā samazināšanās 0, 1 x 106/ l).
All changes in haematological variables returned to pre-treatment values, usually within 16 weeks of last dose of TYSABRI and the changes were not associated with clinical symptoms.
Visas hematoloģisko rādītāju izmaiņas atgriezās pirms ārstēšanas robežās, parasti 16 nedēļu laikā pēc pēdējās TYSABRI devas ievadīšanas, un izmaiņas netika saistītas ar klīniskajiem simptomiem.
Selective Immunosuppressive Agent, ATC code:
Selektīvas iedarbības imūnsupresīvas zāles, ATĶ kods:
8 Natalizumab is a selective adhesion-molecule inhibitor and binds to the α 4-subunit of human integrins, which is highly expressed on the surface of all leukocytes, with the exception of neutrophils.
Natalizumabs ir selektīvas molekulārās adhēzijas inhibitors, un tas piesaista cilvēka integrīna α4 - subvienību, kura ievērojamos daudzumos ir sastopama uz visu leikocītu, izņemot neitrofīlo virsmas.
Specifically, natalizumab binds to the α 4β 1 integrin, blocking the interaction with its cognate receptor, vascular cell adhesion molecule-1 (VCAM-1), and ligands osteopontin, and an alternatively spliced domain of fibronectin, connecting segment-1 (CS-1).
Natalizumabs specifiski piesaistās α4β1 integrīnam, bloķējot mijiedarbību ar tam radniecisko receptoru, asinsvadu šūnu piesaistīšanas molekulu- 1 (VCAM- 1), ligandu osteopontīnu un alternatīvi savīto domēnu fibronektīnu, tā savienošanās segmentu- 1( CS- 1).
Natalizumab blocks the interaction of α 4β 7 integrin with the mucosal addressin cell adhesion molecule-1 (MadCAM-1).
Natalizumabs bloķē α4β7 integrīna mijiedarbību ar tā gļotādu šūnau adhēzijas molekulu- 1 (MadCAM- 1).
Disruption of these molecular interactions prevents transmigration of mononuclear leukocytes across the endothelium into inflamed parenchymal tissue.
Šīs molekulārās mijiedarbības pārraušana novērš vienkodola leikocītu pārvietošanos cauri endotēlijam iekaisušajos parenhīmas audos.
A further mechanism of action of natalizumab may be to suppress ongoing inflammatory reactions in diseased tissues by inhibiting the interaction of α 4-expressing leukocytes with their ligands in the extracellular matrix and on parenchymal cells.
Turpmākais natalizumaba darbības mehānisms varētu būt esošo iekaisuma reakciju nomākšana slimajos audos, kavējot α4 leikocītu mijiedarbību ar to ligandiem parenhīmas šūnu ārpusšūnu matricē un parenhīmas šūnās.
As such, natalizumab may act to suppress inflammatory activity present at the disease site, and inhibit further recruitment of immune cells into inflamed tissues.
Šādā veidā natalizumabs var darboties nomācoši uz iekaisuma reakcijām slimajā vietā un kavēt turpmāku imūnsistēmas šūnu nonākšanu iekaisušajos audos.
In MS, lesions are believed to occur when activated T-lymphocytes cross the blood-brain barrier (BBB).
MS gadījumos tiek uzskatīts, ka bojājumi rodas, aktivizētajiem T- limfocītiem šķērsojot hemato - encefālo barjeru (HEB).
Leukocyte migration across the BBB involves interaction between adhesion molecules on inflammatory cells and endothelial cells of the vessel wall.
Leikocītu migrācija caur HEB ietver mijiedarbību starp iekaisuma šūnu adhezīvajām molekulām un asinsvadu sieniņu endotēlija šūnām.
The interaction between α 4β 1 and its targets is an important component of pathological inflammation in the brain and disruption of these interactions leads to reduced inflammation.
Mijiedarbība starp α4β1 un tā mērķšūnām ir nozīmīgs smadzeņu iekaisuma patoloģijas komponents un, šo reakciju izjaukšana savukārt izraisa iekaisuma samazināšanos.
Under normal conditions, VCAM-1 is not expressed in the brain parenchyma.
Normālos apstākļos VCAM- 1 smadzeņu parenhīmā neatrodas.
However, in the presence of pro-inflammatory cytokines, VCAM-1 is upregulated on endothelial cells and possibly on glial cells near the sites of inflammation.
Tomēr, iekaisumu izraisošo citokīnu klātbūtnē endotēlija šūnās, un, iespējams, arī glijas šūnās iekaisušo vietu tuvumā, VCAM- 1 tiek aktivizēts.
Blockade of the molecular interactions of α 4β 1 with its targets reduces inflammatory activity present in the brain in MS and inhibits further recruitment of immune cells into inflamed tissue, thus reducing the formation or enlargement of MS lesions.
Veidojoties centrālās nervu sistēmas (CNS) iekaisumam MS gadījumā, mijiedarbojas α4β1 ar VCAM- 1, CS- 1 un osteopontīnu, kurš aktivizē leikocītu noturīgu piesaisti un nonākšanu smadzeņu parenhīmā un tas var izraisīt nepārtrauktu iekaisuma kaskādi CNS audos. α4β1 un tā mērķobjektu molekulāro mijiedarbības reakciju bloķēšana samazina smadzenēs esošo MS iekaisuma aktivitāti un kavē turpmāku imūnsistēmas šūnu nonākšanu iekaisušajos audos, tādējādi samazinot MS bojājumu veidošanos un paplašināšanos.
TYSABRI is indicated as a single disease modifying therapy in relapsing remitting multiple sclerosis to prevent relapses and delay progression of disability.
TYSABRI ir indicēts pielietošanai slimību modificējošās monoterapijas veidā, recidivējošas - remitējošas multiplās sklerozes gadījumā, recidīvu novēršanai un invaliditātes progresēšanas mazināšanai.
Due to safety concerns (see sections 4.4 and 4.8) treatment is restricted to the following patient groups:
Vadoties pēc drošības apsvērumiem (skatīt apakšpunktu 4. 4 un 4. 8), ārstēšana ir veicama šādām pacientu grupām:
• Patients who have failed to respond to a full and adequate course of a beta-interferon.
• Pacientiem, kuriem nav efektīvs pilnīgs un adekvāts ārstēšanas kurss ar beta- interferonu.
Patients should have had at least 1 relapse in the previous year while on therapy, and have at least 9 T2-hyperintense lesions in cranial MRI or at least 1 Gadolinium-enhancing lesion.
Pacientiem iepriekšējā gada ārstēšanas laikā jābūt vismaz vienam recidīvam, kā arī vismaz 9 T2 - hiperintensitātes bojājumiem, konstatētiem galvaskausa magnētiskās rezonanses izmeklēšanas rezultātā, vai vismaz vienam gadolīniju pastiprinošajam bojājumam.
or
9 vai
• Patients with rapidly evolving severe relapsing remitting multiple sclerosis, defined by 2 or more disabling relapses in one year, and with 1 or more Gadolinium enhancing lesions on brain MRI or a significant increase in T2 lesion load as compared to a previous recent MRI.
• Pacientiem, kuriem ātri attīstās smaga recidivējoši- remitējoša multiplā skleroze, kas definēta kā 2 vai vairāki invaliditāti izraisoši uzliesmojumi viena gada laikā, un kuriem ir 1 vai vairāki gadolīnija pastiprinošie bojājumi smadzeņu magnētiskās rezonanses izmeklējumā, vai arī būtiska T2 bojājumu palielināšanās salīdzinājumā ar iepriekšējās magnētiskās rezonanses izmeklējuma rezultātu.
Efficacy as monotherapy has been evaluated in one randomised, double-blind, placebo-controlled study lasting 2 years (AFFIRM study) in relapsing-remitting MS patients who had experienced at least 1 clinical relapse during the year prior to entry and had a Kurtzke Expanded Disability Status Scale (EDSS) score between 0 and 5.
Monoterapijas efektivitāte tika novērtēta vienā randomizētā, dubultmaskētā, placebo kontrolētā 2 gadus ilgā pētījumā (AFFIRM – arteriālās fibrilācijas, sirdsdarbības ritma kontroles pētījumā) recidivējošas- remitējošas MS pacientiem, kuriem iepriekšējā gada laikā bija vismaz viens klīniskais recidīvs un Kurcke Paplašinātās Invaliditātes Statusa Skalas (EDSS) novērtējums starp 0 un 5.
Median age was 37 years, with a median disease duration of 5 years.
Vidējais vecums bija 37 gadi un vidējais slimības ilgums – 5 gadi.
The patients were randomised with a 2:1 ratio to receive TYSABRI 300 mg (n = 627) or placebo (n = 315) every 4 weeks for up to 30 infusions.
Pacienti tika randomizēti attiecībā 2: 1, TYSABRI 300 mg (n = 627) vai placebo (n = 315) saņemšanai katras 4 nedēļas līdz 30 infūzijām.
Neurological evaluations were performed every 12 weeks and at times of suspected relapse.
Tika veikts neiroloģiskais novērtējums katras 12 nedēļas un paredzamo recidīvu laikā.
MRI evaluations for T1-weighted gadolinium (Gd)-enhancing lesions and T2-hyperintense lesions were performed annually.
Katru gadu tika veikts novērtējums ar magnētiskās rezonanses izmeklējumu (MRI) palīdzību, lai noteiktu T1 - atkarīgos Gadolīnija (Gd) - pastiprinošos bojājumus un T2- hiperintensitātes bojājumus.
Study features and results are presented in the table below.
Turpmākajā tabulā apkopoti pētījuma rezultāti un parametri.
Main features and results Monotherapy; randomised double-blind placebo-controlled Design parallel-group trial for 120 weeks Subjects
10 AFFIRM pētījums: galvenie rezultāti un parametri Monoterapija, randomizēts, dubultmaskēts, placebo Nolūks kontrolēts paralēlo grupu pētījums 120 nedēļu garumā Pacienti
RRMS (McDonald criteria)
Recidivējoši- remitējoša saslimšana (RRMS) (Makdonalda kritēriji)
Relapse rate derived variables / MRI-derived variables Placebo Natalizumab 315 627
Ārstēšana 1 gada galauzstādījums 2 gadu galauzstādījumi Sekundārie galauzstādījumi Pacienti Randomizēti Pēc 1 gada ārstēšanas pabeigšanas Pēc 2 gadu ārstēšanas pabeigšanas
296 285
Placebo/ Natalizumabs 300 mg i. v. reizi 4 nedēļās Recidīvu rādītājs EDSS progresēšana Recidīvu rādītāju mainīgie / MRI mainīgie Placebo Natalizumabs 315 627 296 609 285 589
Age yrs, median (range) MS-history yrs, median (range) Time since diagnosis, yrs median
Vecums, mediānas rādītājs, gados (robežas) MS vēsture gados, mediānas rādītājs (robežas)
36 (18-50) 5.0 (0-34)
37 (19- 50) 36 (18- 50) 6, 0 (0- 33) 5, 0 (0- 34)
(range) Relapses in previous 12 months,
Laiks kopš diagnozes uzstādīšanas gados: mediānas rādītājs (robežas) Recidīvi iepriekšējos 12 mēnešos
2.0 (0-23)
2, 0 (0- 23) 2, 0 (0- 24)
2.0 (0-24)
(sastopamība) mediānas rādītājs (robežas)
median (range) EDSS-baseline, median (range)
1, 0 (0- 5) 1, 0 (0- 12)
1.0 (0-5) 2 (0-6.0)
EDSS sākotnējais rādītājs pamatlīnija, mediānas rādītājs (robežas)
1.0 (0-12) 2 (0-6.0)
2 (0- 6, 0) 2 (0- 6, 0)
RESULTS Annual relapse rate
REZULTĀTI Ikgadējais recidīvu rādītājs