qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
It is used when the patient is ‘ Philadelphia chromosome positive’ (Ph+), which means that some of the patient ’ s genes have re-arranged themselves to form a special chromosome called the Philadelphia chromosome.
To lieto tad, ja pacientiem ir pozitīvs Filadelfijas hromosomas tests (Ph+), kas nozīmē to, ka daži no pacienta gēniem ir pārkārtojušies, izveidojot īpašu hromosomu, ko sauc par Filadelfijas hromosomu.
This chromosome produces an enzyme that leads to the development of leukaemia.
Šī hromosoma producē fermentu, kas izraisa leikēmijas attīstību.
Tasigna is used in the ‘ chronic’ and ‘ accelerated ’ phases of CML.
Tasigna izmanto HML hroniskajā un paātrinātajā fāzē.
There is no information available on its effectiveness in patients whose disease is in ‘ blast crisis’ (another phase of CML).
Dati par lietošanas efektivitāti pacientiem ar slimības „ blastu krīzi ” (vēl viena HML fāze) nav pieejami.
Tasigna is used when patients cannot tolerate other treatments including imatinib (another anticancer medicine), or when their disease is not responding to them.
Tasigna lieto pacientiem ar rezistenci pret citām zālēm, ieskaitot imatinibu (citas pretvēža zāles), vai to nepanesību.
Because the number of patients with CML is low, the disease is considered ‘ rare’, and Tasigna was designated an ‘ orphan medicine ’ (a medicine used in rare diseases) on 26 May 2006.
Sakarā ar to, ka HML pacientu skaits ir mazs, slimību uzskata par retu, un 2006. gada 26. maijā Tasigna tika atļautas kā zāles retu slimību ārstēšanai.
How is Tasigna used?
Kā lieto Tasigna?
Treatment with Tasigna should be initiated by a doctor who has experience in the diagnosis and treatment of CML.
Ārstēšana ar Tasigna ir jāuzsāk ārstam ar pieredzi HML diagnostikā un ārstēšanā.
The recommended dose is two capsules twice a day, for as long as the patient continues to benefit.
Ieteicamā deva ir divas kapsulas divas reizes dienā tik ilgi, kamēr pacientam turpina novērot uzlabošanos.
The dose should be reduced or treatment interrupted if the patient has certain side effects affecting the blood.
Deva ir jāsamazina vai ārstēšana jāpārtrauc, ja pacientam novēro blakusparādības, kas ietekmē asins sastāvu.
The two doses should be taken around 12 hours apart.
Abas devas ir jāieņem ar apmēram 12 stundu starplaiku.
The capsules are swallowed whole with a glass of water, without eating anything for two hours before and one hour after each dose.
Kapsulas jānorij nesasmalcinātā veidā, uzdzerot glāzi ūdens; divas stundas pirms katras devas lietošanas, kā arī vismaz vienu stundu pēc devas lietošanas nedrīkst neko ēst.
Tasigna can be given with certain other medicines if appropriate.
Vajadzības gadījumā Tasigna var lietot kopā ar noteiktām citām zālēm.
It should be used with caution in patients who have severe problems with their liver or certain heart problems.
Tās jālieto piesardzīgi, ja pacientam ir kāda smaga aknu slimība vai sirdsdarbības traucējumi.
See the Summary of Product Characteristics (also part of the EPAR) for more information.
Vairāk informācijas var atrast zāļu aprakstā, kas arī ir šī EPAR daļa.
How does Tasigna work?
Kā Tasigna darbojas?
The active substance in Tasigna, nilotinib, belongs to a group of medicines called protein kinase inhibitors.
Tasigna aktīvā viela nilotinibs pieder pie zāļu grupas, kas pazīstamas kā proteīnkināzes inhibitori.
These compounds act by blocking types of enzymes known as protein kinases.
Šie savienojumi darbojas, bloķējot fermentu tipu, kas pazīstams kā proteīnkināzes.
Nilotinib acts by blocking the protein kinase called ‘ Bcr-Abl’ kinase.
Šo fermentu producē
(44-20) 74 18 84 00 Fax (44-20) 74 18 84 16 E-mail: mail@emea. europa. eu http: / /www. emea. europa. eu ©EMEA 2007 Reproduction and/ or distribution of this document is authorised for non commercial purposes only provided the EMEA is acknowledged cells, and causes them to multiply uncontrollably.
(44- 20) 74 18 84 00 Fax (44- 20) 74 18 84 16 E- mail: mail@ emea. europa. eu http: // www. emea. europa. eu ©EMEA 2007 Reproduction and/ or distribution of this document is authorised for non commercial purposes only provided the EMEA is acknowledged leikēmijas šūnas, un tas liek tām nekontrolējami vairoties.
By blocking Bcr-Abl kinase, Tasigna helps to control the spread of leukaemia cells.
Bloķējot Bcr- Abl kināzi, Tasigna palīdz kontrolēt leikēmijas šūnu izplatību.
How has Tasigna been studied?
Kā noritēja Tasigna izpēte?
The effects of Tasigna were first tested in experimental models before being studied in humans.
Pirms pētījumiem ar cilvēkiem Tasigna iedarbību vispirms pētīja eksperimentālos modeļos.
The effectiveness of Tasigna was studied in two main studies involving a total of 439 patients with CML, who could not tolerate imatinib or whose disease had stopped responding to it.
Tasigna iedarbīgumu pētīja divos galvenajos pētījumos, kuros pavisam bija iesaistīti 439 HML pacienti, kuriem bija imatiniba nepanesība vai izveidojusies rezistence pret to.
Tasigna was not compared to any other treatment.
Tasigna nesalīdzināja ar citu ārstēšanas veidu.
The first study included a total of 320 patients whose disease was in the ‘ chronic phase’, three quarters of whom had stopped responding to imatinib.
Pirmais pētījums aptvēra pavisam 320 pacientu, kuru slimība bija „ hroniskajā fāzē ” un no kuriem trim ceturtdaļām bija izveidojusies rezistence pret imatinibu.
Its main measure of effectiveness was the proportion of patients who had had a ‘ major cytogenetic response’ (the proportion of the patient’ s white blood cells that contained the Philadelphia chromosome had fallen to below 35%).
Galvenais efektivitātes rādītājs bija pacientu īpatsvars ar „ būtisku citoģenētisku atbildes reakciju ” (to pacienta balto asinsķermenīšu īpatsvars, kas satur Filadelfijas hromosomu, bija krities zem 35%).
The second study included a total of 119 patients whose disease was in the ‘ accelerated phase’, four fifths of whom had stopped responding to imatinib.
Otrais pētījums aptvēra pavisam 119 pacientu, kuru slimība bija „ paātrinātajā fāzē ” un no kuriem četrām piektdaļām bija izveidojusies rezistence pret imatinibu.
Its main measure of effectiveness was the proportion of patients who had had a ‘ haematological response’ (a return to normal of the number of white cells in the blood).
Tā galvenais efektivitātes rādītājs bija pacientu īpatsvars ar „ hematoloģisku atbildes reakciju ” (balto asinsķermenīšu skaita asinīs atgriešanās normālā līmenī).
What benefit has Tasigna shown during the studies?
Kāds ir Tasigna iedarbīgums šajos pētījumos?
In the study of chronic phase CML, 156 (49%) of the 320 patients had a major cytogenetic response, after having received Tasigna for an average of 341 days (around eleven months).
HML hroniskās fāzes pētījumā 156 (49%) no 320 pacientiem novēroja būtisku citoģenētisku atbildes reakciju pēc tam, kad viņi bija lietojuši Tasigna vidēji 341 dienu (apmēram vienpadsmit mēnešus).
In the study of accelerated phase CML, 50 (42%) of the 119 patients had a haematological response, after having received Tasigna for an average of 202 days (around seven months).
HML paātrinātās fāzes pētījumā 50 (42%) no 119 pacientiem novēroja hematoloģisku atbildes reakciju pēc tam, kad viņi bija lietojuši Tasigna vidēji 202 dienas (apmēram septiņus mēnešus).
In both studies, Tasigna had a similar effect in patients who could not tolerate imatinib and those whose disease had stopped responding to it.
Abos pētījumos Tasigna iedarbība bija līdzīga gan pacientiem ar imatiniba nepanesību, gan pacientiem ar rezistenci pret to.
What is the risk associated with Tasigna?
Kāds pastāv risks, lietojot Tasigna?
The most common side effects with Tasigna (seen in more than 1 patient in 10) are thrombocytopenia (low blood platelet counts), neutropenia (low white blood cell counts), anaemia (low red blood cell counts), headache, nausea (feeling sick), constipation, diarrhoea, rash, pruritus (itching), fatigue (tiredness) and increased blood levels of lipase (an enzyme produced by the pancreas).
Visbiežākās Tasigna blakusparādības (ko novēro vairāk nekā 1 pacientam no 10) ir trombocitopēnija (zems asins plātnīšu skaits), neitropēnija (zems balto asinsķermenīšu skaits), anēmija (zems sarkano asinsķermenīšu skaits), galvassāpes, nelabums (slikta dūša), aizcietējumi, caureja, izsitumi, nieze, nogurums (piekusums) un augsts lipāzes (ferments, ko ražo aizkuņģa dziedzeris) līmenis asinīs.
For the full list of all side effects reported with Tasigna, see the Package Leaflet.
Pilns visu Tasigna izraisīto blakusparādību apraksts ir atrodams zāļu lietošanas pamācībā.
Tasigna should not be used in people who may be hypersensitive (allergic) to nilotinib or any of the other ingredients.
Tasigna nedrīkst lietot cilvēki, kam var būt paaugstināta jutība (alerģija) pret nilotinibu vai kādu citu šo zāļu sastāvdaļu.
Why has Tasigna been approved?
Kāpēc apstiprināja Tasigna?
The Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) concluded that, even though it was not directly compared to any other treatment, the effectiveness of Tasigna had been demonstrated sufficiently and was the same as that of another medicine in the same class.
Cilvēkiem paredzēto zāļu komiteja (CHMP) secināja, ka, lai gan Tasigna netika tieši salīdzinātas ar citu ārstēšanas veidu, to iedarbīgums ir pietiekami parādīts un ir tāds pats kā citu tās pašas klases zāļu iedarbīgums.
The Committee decided that Tasigna’ s benefits are greater than its risks for the treatment of adults with chronic phase and accelerated phase Philadelphia chromosome positive CML with resistance or intolerance to prior therapy including imatinib.
Komiteja nolēma, ka ieguvumi no Tasigna pārsniedz to risku, ārstējot pieaugušos ar Filadelfijas hromosomas pozitīvas HML hronisko fāzi un paātrināto fāzi, kuriem ir rezistence pret iepriekšēju ārstēšanu, tostarp imatinibu, vai tās nepanesība.
The Committee recommended that Tasigna be given marketing authorisation.
Komiteja ieteica izsniegt Tasigna reģistrācijas apliecību.
Which measures are being taken to ensure the safe use of Tasigna?
Kas tiek darīts, lai nodrošinātu nekaitīgu Tasigna lietošanu?
The company that makes Tasigna will provide an information pack in each Member State for doctors and pharmacists who will prescribe or dispense the medicine.
Uzņēmums, kas ražo Tasigna, visās dalībvalstīs nodrošinās informācijas paketi ārstiem un farmaceitiem, kas izrakstīt vai izsniegs šīs zāles.
The pack will remind them of how Tasigna should be used safely in patients.
Šajā paketē būs atgādinājums par Tasigna nekaitīgu lietošanu pacientiem.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Tasigna to Novartis Europharm Limited on 19 November 2007.
Cita informācija par Tasigna Eiropas Komisija 2007. gada 19. novembrī piešķīra Tasigna reģistrācijas apliecību, kas ir derīga visā Eiropas Savienībā, uzņēmumam Novartis Europharm Limited.
The summary of opinion of the Committee for Orphan Medicinal Products for Tasigna is available here.
Retu slimību ārstēšanai paredzēto zāļu komitejas atzinuma kopsavilkums saistībā ar Tasigna ir atrodams šeit.
The full EPAR for Tasigna can be found here.
Pilns Tasigna EPAR teksts ir atrodams šeit.
Route of administration
Izgudrotais nosaukums
EU/ 1/ 07/ 422/ 001
Ievadīšanas veids
Capsule, hard
Iepakojums
Blister (PVC/ PVDC/ Al)
Saturs (koncentrācija)
EU/ 1/ 07/ 422/ 002
Iepakojuma lielumi
Blister (PVC/ PVDC/ Al)
Cietās kapsulas Cietās kapsulas Cietās kapsulas Cietās kapsulas
112 capsules
Iekšķīgai lietošanai Iekšķīgai lietošanai Iekšķīgai lietošanai Iekšķīgai lietošanai
Blister (PA/ Al/ PVC/ Al)
Blisters (PVH/ PVDH/ Al) Blisters (PA/ Al/ PVH/ Al) Blisters (PVH/ PVDH/ Al) Blisters (PA/ Al/ PVH/ Al)
112 capsules
28 kapsulas 28 kapsulas 112 kapsulas 112 kapsulas
Tasigna 200 mg hard capsules
Tasigna 200 mg cietās kapsulas
One hard capsule contains 200 mg nilotinib (as hydrochloride monohydrate).
Viena cietā kapsula satur 200 mg nilotiniba (nilotinib) (hidrohlorīda monohidrāta veidā).
Lactose monohydrate:
Laktozes monohidrāts:
156.11 mg per capsule.
156, 11 mg katrā kapsulā.
White to slightly yellowish powder in light yellow opaque hard gelatin capsules, size 0 with red axial imprint “ NVR/ TKI”.
Balts vai viegli iedzeltens pulveris gaiši dzeltenās necaurspīdīgās cietās 0 izmēra želatīna kapsulās ar sarkanu uzrakstu „ NVR/ TKI ” aksiālā virzienā.
Tasigna is indicated for the treatment of adults with chronic phase and accelerated phase Philadelphia chromosome positive chronic myelogenous leukaemia (CML) with resistance or intolerance to prior therapy including imatinib.
Tasigna indicēts Filadelfijas hromosomas pozitīvas hroniskas mieloīdās leikēmijas (HML) hroniskās fāzes un paātrinātās fāzes ārstēšanai pieaugušiem, kuriem ir rezistence pret iepriekšēju terapiju, to vidū ar imatinibu, vai šīs terapijas nepanesība.
Efficacy data in patients with CML in blast crisis are not available.
Dati par lietošanas efektivitāti pacientiem ar HML blastu krīzi nav pieejami.
Therapy should be initiated by a physician experienced in the diagnosis and the treatment of patients with CML.
Terapija jāsāk ārstam, kuram ir pieredze HML pacientu diagnostikā un ārstēšanā.
The recommended dose of Tasigna is 400 mg twice daily.
Ieteicamā Tasigna deva ir 400 mg divas reizes dienā.
Treatment should be continued as long as the patient continues to benefit.
Ārstēšana jāturpina tik ilgi, kamēr pacientam novēro uzlabošanos.
Tasigna should be taken twice daily approximately 12 hours apart and must not be taken with food.
Tasigna jālieto divreiz dienā ar aptuveni 12 stundu starplaiku un to nedrīkst lietot kopā ar uzturu.
The capsules should be swallowed whole with water.
Kapsulas jānorij nesasmalcinātā veidā, uzdzerot ūdeni.
No food should be consumed for 2 hours before the dose is taken and no food should be consumed for at least one hour after the dose is taken.
2 stundas pirms devas lietošanas, kā arī vismaz vienu stundu pēc devas lietošanas nedrīkst neko ēst.
Tasigna may be given in combination with haematopoietic growth factors such as erythropoietin or granulocyte colony-stimulating factor (G-CSF) if clinically indicated.
Tasigna var lietot kombinācijā ar asinsrades augšanas faktoriem, piemēram, eritropoetīnu vai granulocītu koloniju stimulējošo faktoru (G- CSF), ja tas ir klīniski indicēts.
Tasigna may be given with hydroxyurea or anagrelide if clinically indicated.
Tasigna var lietot kopā ar hidroksikarbamīdu vai anagrelīdu, ja tas ir klīniski indicēts.
Dose adjustments or modifications Tasigna may need to be temporarily withheld and/ or dose reduced for haematological toxicities (neutropenia, thrombocytopenia) that are not related to underlying leukaemia (see Table 1).
Devas pielāgošana vai korekcija Hematoloģiskas toksicitātes (neitropēnijas, trombocitopēnijas) gadījumā, kas nav saistīta ar esošo leikēmiju, Tasigna lietošana iespējams uz laiku jāpārtrauc un/ vai jāsamazina deva (skatīt 1. tabulu).
2 Table 1
2 1. tabula.
Dose adjustments for neutropenia and thrombocytopenia
Devas pielāgošana neitropēnijas un trombocitopēnijas gadījumā
Chronic phase CML at 400 mg twice daily
ANC * < 1, 0 x 109/ l un/ vai
ANC* < 1.0 x 109/ l and/ or platelet counts < 50 x 109/ l
HML hroniskā
1.
fāze 1.
If blood counts remain low, a dose reduction to 400 mg once daily may be required.
Ja asins šūnu skaits vēl arvien ir mazs, var būt nepieciešama devas samazināšana līdz 400 mg reizi dienā.
Accelerated phase CML at 400 mg twice daily
HML paātrinātā fāze
ANC* < 0.5 x 109/ l and/ or platelet counts < 10 x 109/ l
trombocītu skaits < 10 x 109/ l
*ANC = absolute neutrophil count
* ANC = absolūtais neitrofīlu skaits
If clinically significant moderate or severe non-haematological toxicity develops, dosing should be interrupted, and may be resumed at 400 mg once daily once the toxicity has resolved.
Ja attīstās klīniski nozīmīga vidēji smaga vai smaga nehematoloģiska toksicitāte, zāļu lietošana ir jāpārtrauc un to var atsākt ar 400 mg devu reizi dienā, kad toksicitāte ir izzudusi.
If clinically appropriate, re-escalation of the dose to 400 mg twice daily should be considered.
Ja tas ir klīniski pieņemams, jāapsver atkārtota devas palielināšana līdz 400 mg divas reizes dienā.
Elevated serum lipase:
Paaugstināts lipāzes līmenis serumā:
For Grade 3-4 serum lipase elevations, doses should be reduced to 400 mg once daily or interrupted.
3. / 4. pakāpes lipāzes līmeņa paaugstināšanās gadījumā devas jāsamazina līdz 400 mg reizi dienā vai ārstēšana jāpārtrauc.
Serum lipase levels should be tested monthly or as clinically indicated.
Lipāzes līmenis serumā jāpārbauda katru mēnesi vai pēc klīniskām indikācijām.
Elevated bilirubin and hepatic transaminases:
Paaugstināts bilirubīna un aknu transamināžu līmenis asinīs:
For Grade 3-4 bilirubin elevations, doses should be reduced to 400 mg once daily or interrupted.
3. / 4. pakāpes bilirubīna līmeņa paaugstināšanās gadījumā devas jāsamazina līdz 400 mg reizi dienā vai ārstēšana jāpārtrauc.
Bilirubin and hepatic transaminases levels should be tested monthly or as clinically indicated.
Bilirubīna un aknu transamināžu līmenis asinīs jāpārbauda katru mēnesi vai pēc klīniskām indikācijām.
If a dose is missed the patient should not take an additional dose, but take the usual prescribed next dose.
Ja pacients ir aizmirsis iedzert devu, papildu devu nedrīkst lietot – jālieto parastā parakstītā nākamā deva.
Children and adolescents Tasigna is not recommended for use in children and adolescents below 18 years of age due to a lack of data on safety and efficacy (see section 5.1).
Bērni un pusaudži Tasigna nav ieteicams lietošanai bērniem un pusaudžiem līdz 18 gadu vecumam, jo nav informācijas par drošību un efektivitāti (skatīt apakšpunktu 5. 1).
Elderly patients Approximately 30% of subjects in clinical studies were 65 years of age or over.
Gados vecāki pacienti Aptuveni 30% dalībnieku klīniskajos pētījumos bija 65 gadus veci vai vecāki.
No major differences were observed for safety and efficacy in patients ≥ 65 years of age as compared to adults aged 18 to 65 years.
Salīdzinājumā ar 18- 65 gadus veciem pieaugušajiem, pacientiem vecumā ≥65 gadu netika novērotas nozīmīgas drošības un efektivitātes atšķirības.
Patients with renal impairment Clinical studies have not been performed in patients with impaired renal function.
Pacienti ar nieru darbības traucējumiem Klīniskie pētījumi pacientiem ar nieru darbības traucējumiem nav veikti.
Since nilotinib and its metabolites are not renally excreted, a decrease in total body clearance is not anticipated in patients with renal impairment.
Nilotinibs un tā metabolīti netiek izvadīti caur nierēm, tāpēc nav paredzams, ka pacientiem ar nieru darbības traucējumiem samazināsies kopējais organisma klīrenss.
Patients with hepatic impairment Tasigna has not been investigated in patients with hepatic impairment.
Pacienti ar aknu darbības traucējumiem Tasigna nav pētīts pacientiem ar aknu darbības traucējumiem.
Patients with hepatic impairment should be treated with caution (see section 4.4).
Ārstējot pacientus ar aknu darbības traucējumiem jāievēro piesardzība (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Cardiac disorders In clinical studies, patients with uncontrolled or significant cardiac disease (e. g. recent myocardial infarction, congestive heart failure, unstable angina or clinically significant bradycardia) were excluded.
3 Sirdsdarbības traucējumi Klīniskajos pētījumos netika iekļauti pacienti ar nekontrolētiem vai klīniski nozīmīgiem sirdsdarbības traucējumiem (piemēram, nesen pārciestu miokarda infarktu, sastrēguma sirds mazspēju, nestabilu stenokardiju vai klīniski nozīmīgu bradikardiju).
Caution should be exercised in patients with relevant cardiac disorders (see section 4.4).
Pacientiem ar nozīmīgiem sirdsdarbības traucējumiem jāievēro piesardzība (skatīt apakšpunktu 4. 4).
3 4.4 Special warnings and precautions for use
Kaulu smadzeņu nomākums Ārstēšana ar Tasigna izraisa (3. - 4. pakāpes pēc Nacionālā vēža institūta Vispārpieņemtajiem toksicitātes kritērijiem) trombocitopēniju, neitropēniju un anēmiju.
Occurrence is more frequent in patients with accelerated-phase CML.
Biežāk tas rodas pacientiem ar paātrinātās fāzes HML.
Complete blood counts should be performed every two weeks for the first 2 months and then monthly thereafter, or as clinically indicated.
Pirmo 2 mēnešu laikā ik pa divām nedēļām un pēc tam reizi mēnesī vai atbilstoši klīniskajām indikācijām jāpārbauda pilna asinsaina.
Myelosuppression was generally reversible and usually managed by withholding Tasigna temporarily or dose reduction (see section 4.2).
Kaulu smadzeņu nomākums parasti bija atgriezeniska un ārstējama bez Tasigna lietošanas pārtraukšanas vai devas samazināšanas (skatīt apakšpunktu 4. 2).
QT prolongation Tasigna has been shown to prolong cardiac ventricular repolarisation as measured by the QT interval on the surface ECG in a concentration-dependent manner.
QT intervāla pagarināšanās Nosakot virsmas EKG QT intervālu atkarībā no koncentrācijas konstatēts, ka Tasigna var paildzināt sirds kambaru repolarizāciju.
QTcF of > 500 msec was observed in < 1% of these patients.
II fāzes pētījumā imatiniba rezistentiem un to nepanesošiem HML pacientiem hroniskajā un paātrinātajā fāzē vidējā pēc laika izlīdzinātā QTcF intervāla pārmaiņa līdzsvara stāvoklī salīdzinājumā ar sākotnējo stāvokli līdzsvara stāvoklī bija attiecīgi 6 un 8 ms. < 1% šo pacientu QTcF bija > 500 ms.
No episodes of torsade de pointes were observed in clinical studies.
Klīniskajos pētījumos netika novērota neviena torsade de pointes epizode.
In a healthy volunteer study with exposures that were comparable to the exposures observed in patients, the time-averaged mean placebo-subtracted QTcF change from baseline was 7 msec (CI ± 4 msec).
Pētījumā ar veseliem brīvprātīgajiem, kurā kopējā iedarbība bija līdzīga kopējai iedarbībai, kas novērota pacientiem, pēc laika izlīdzinātā vidējā, no placebo atskaitītā QTcF intervāla pārmaiņa salīdzinājumā ar sākumstāvokli bija 7 ms (TI ± 4 ms).
No subject had a QTcF > 450 msec.
Nevienam dalībniekam nebija QTcF > 450 ms.
Additionally, no clinically relevant arrhythmias were observed during the conduct of the trial.
Turklāt šī pētījuma laikā klīniski nozīmīgas aritmijas netika novērotas.
In particular, no episodes of torsade de pointes (transient or sustained) were observed.
Konkrēti, netika novērota neviena torsade de pointes epizode (ne pārejoša, ne ilgstoša).
Significant prolongation of the QT interval may occur when nilotinib is inappropriately taken with strong CYP3A4 inhibitors and/ or medicinal products with a known potential to prolong QT, and/ or food (see section 4.5).
Nozīmīga QT intervāla pagarināšanās var rasties, ja nilotinibs tiek neatbilstoši lietots kopā ar spēcīgiem CYP3A4 inhibitoriem un/ vai zālēm ar zināmu QT intervāla pagarinājuma potenciālu un/ vai pārtiku (skatīt apakšpunktu 4. 5).
The presence of hypokalaemia and hypomagnesaemia may further enhance this effect.
Hipokāliēmija un hipomagniēmija var pastiprināt šo efektu.
Prolongation of the QT interval may expose patients to the risk of fatal outcome.
QT intervāla pagarināšanās var pakļaut pacientu letāla iznākuma riskam.
Tasigna should be used with caution in patients who have or who are at significant risk of developing prolongation of QTc, such as those:
Tasigna ir jālieto piesardzīgi pacientiem, kuriem ir pagarināts QT intervāls vai kuriem ir QTc intervāla pagarināšanās risks, piemēram:
- with congenital long QT prolongation
- ar iedzimtu QT intervāla pagarināšanos;
- with uncontrolled or significant cardiac disease including recent myocardial infarction,
- ar nekontrolētiem vai klīniski nozīmīgiem sirdsdarbības traucējumiem, tai skaitā nesen pārciestu
congestive heart failure, unstable angina or clinically significant bradycardia.
miokarda infarktu, sastrēguma sirds mazspēju, nestabilu stenokardiju vai klīniski nozīmīgu bradikardiju;
- taking anti-arrhythmic medicinal products or other substances that lead to QT prolongation.
- kuri lieto antiaritmiskas zāles vai citas zāles, kas izraisa QT intervāla pagarināšanos.
Close monitoring for an effect on the QTc interval is advisable and a baseline ECG is recommended prior to initiating therapy with Tasigna and as clinically indicated.
Pirms ārstēšanas uzsākšanas ar Tasigna un, ja klīniski indicēts, ieteicams rūpīgi izvērtēt ietekmi uz QT intervālu un veikt sākotnēju EKG.
Hypokalaemia or hypomagnesaemia must be corrected prior to Tasigna administration and should be monitored periodically during therapy.
Hipokaliēmiju vai hipomagniēmiju jākoriģē pirms Tasigna lietošanas un ārstēšanas laikā jāveic periodiska pārbaude.
Interactions with other medicinal products The administration of Tasigna with agents that are strong CYP3A4 inhibitors (including, but not limited to, ketoconazole, itraconazole, voriconazole, moxifloxacin, clarithromycin, telithromycin, ritonavir) should be avoided.
4 Mijiedarbība ar citām zālēm Jāizvairās no Tasigna lietošanas kopā ar līdzekļiem, kas ir spēcīgi CYP3A4 inhibitori (pie tiem pieder, bet ne tikai, ketokonazols, itrakonazols, vorikonazols, moksifloksacīns, klaritromicīns, telitromicīns, ritonavirs).
Should treatment with any of these agents be required, it is recommended that therapy with Tasigna be interrupted if possible (see section 4.5).
Ja nepieciešama ārstēšana ar kādu no šiem līdzekļiem, ieteicams pārtraukt terapiju ar Tasigna, ja tas ir iespējams (skatīt apakšpunktu 4. 5).
If transient interruption of treatment with Tasigna is not possible, close monitoring of the individual for prolongation of the QT interval is indicated (see sections 4.2, 4.5 and 5.2).
Ja īslaicīga ārstēšanas pārtraukšana ar Tasigna nav iespējama, nepieciešama rūpīga pacienta novērošana, vai nepagarinās QT intervāls (skatīt apakšpunktus 4. 2, 4. 5 un 5. 2).
John’ s Wort) is likely to reduce exposure to nilotinib to a clinically relevant extent.
Tasigna lietošana vienlaikus ar zālēm, kas ir spēcīgi CYP3A4 induktori (piemēram, fenitoīnu, rifampicīnu, karbamazepīnu, fenobarbitālu un asinszāles preparātiem), var klīniski nozīmīgā apjomā samazināt nilotiniba kopējo iedarbību.
Therefore, in patients receiving Tasigna, coadministration of alternative therapeutic agents with less potential for CYP3A4 induction should be selected (see section 4.5).
Tāpēc pacientiem, kuri saņem Tasigna, jāizvēlas lietot citu alternatīvu ārstēšanas līdzekli, kam ir mazāka spēja inducēt CYP3A4 (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Suppression of gastric acid secretion might result in lower exposure to nilotinib.
Samazināta skābes sekrēcija kuņģī var izraisīt nilotiniba iedarbības pavājināšanos.
Therefore, concomitant use of antacids, H2 blockers, or proton pump inhibitors with Tasigna is not recommended
Tādēļ Tasigna nav ieteicams lietot kopā ar antacīdiem, H2 blokatoriem vai protonu sūkņu inhibitoriem (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Food effect The bioavailability of nilotinib is increased by food.
Uztura ietekme Uzturs palielina nilotiniba bioloģisko pieejamību.
Tasigna should not be taken in conjunction with food (see sections 4.2 and 4.5) and should be taken 2 hours after a meal.
Tasigna nedrīkst lietot kopā ar uzturu (skatīt apakšpunktus 4. 2 un 4. 5), un tas jālieto 2 stundas pēc ēšanas.
No food should be consumed for at least one hour after the dose is taken.
Vismaz vienu stundu pēc devas lietošanas nedrīkst neko ēst.
Grapefruit juice and other foods that are known to inhibit CYP3A4 should be avoided.
Jāizvairās no greipfrūtu sulas un citiem pārtikas produktiem, kuri, kā zināms, inhibē CYP3A4.
Hepatic impairment Tasigna has not been investigated in patients with hepatic impairment.
Aknu darbības traucējumi Tasigna lietošana nav pētīta pacientiem ar aknu darbības traucējumiem.
Clinical studies have excluded patients with alanine transaminase (ALT) and/ or aspartate transaminase (AST) > 2.5 (or > 5, if related to disease) times the upper limit of the normal range and/ or total bilirubin > 1.5 times the upper limit of the normal range.
Klīniskajos pētījumos netika iekļauti pacienti, kuriem alanīna aminotransamināze (ALAT) un/ vai aspartāta aminotransamināze (ASAT) > 2, 5 (vai > 5, ja saistīta ar slimību) reizes pārsniedza normas augšējo robežu un/ vai kopējais bilirubīns > 1, 5 reizes pārsniedza normas augšējo robežu.
Metabolism of nilotinib is mainly hepatic.
Nilotiniba metabolisms pārsvarā notiek aknās.
Patients with hepatic impairment might therefore have increased exposure to nilotinib and should be treated with caution (see section 4.2).
Ārstējot pacientus ar aknu darbības traucējumiem jāievēro piesardzība, jo viņiem iespējama pastiprināta nilotiniba iedarbība (skatīt apakšpunktu 4. 2).
Serum lipase Elevation in serum lipase has been observed.
Seruma lipāze Novērota lipāzes līmeņa paaugstināšanās serumā.
Caution is recommended in patients with previous history of pancreatitis.
Pacientiem ar pankreatītu anamnēzē jāievēro piesardzība.
Lactose Tasigna capsules contain lactose.
Laktoze Tasigna kapsulas satur laktozi.
Substances that may increase nilotinib serum concentrations Nilotinib is mainly metabolised in the liver and is also a substrate for the multi-drug efflux pump, P- glycoprotein (Pgp).
Vielas, kas var palielināt nilotiniba koncentrāciju serumā Nilotinibs tiek metabolizēts galvenokārt aknās, un tas ir arī daudzu zāļu izvades sūkņa, P- glikoproteīna (Pgp) substrāts.
Therefore, absorption and subsequent elimination of systemically absorbed nilotinib may be influenced by substances that affect CYP3A4 and/ or Pgp.
Tāpēc vielas, kas ietekmē CYP3A4 un/ vai Pgp, var iespaidot sistēmiski absorbētā nilotiniba uzsūkšanos un turpmāko elimināciju.
The exposure to nilotinib in healthy subjects was increased 3-fold when co-administered with the strong CYP3A4 inhibitor ketoconazole.
Nilotiniba iedarbība veseliem indivīdiem palielinājās 3 reizes, kad tas tika lietots vienlaikus ar spēcīgo CYP3A4 inhibitoru ketokonazolu.
Concomitant treatment with strong CYP3A4 inhibitors, including ketoconazole, itraconazole, voriconazole, ritonavir, moxifloxacin, clarithromycin, and telithromycin, should therefore be avoided (see sections 4.2 and 4.4).
Tāpēc jāizvairās no vienlaicīgas ārstēšanas ar spēcīgiem CYP3A4 inhibitoriem, to vidū ketokonazolu, itrakonazolu, vorikonazolu, ritonaviru, moksifloksacīnu, klaritromicīnu un telitromicīnu (skatīt apakšpunktus 4. 2 un 4. 4).
Increased exposure to nilotinib might also be expected with moderate CYP3A4 inhibitors.
Nilotiniba iedarbības pastiprināšanās iespējama arī lietojot to kopā ar vidēji spēcīgiem CYP3A4 inhibitoriem.
Alternative concomitant medications with no or minimal CYP3A4 inhibition should be considered.
Jāapsver alternatīvu vienlaikus lietojamu zāļu izvēle, kuras neinhibētu CYP3A4 vai arī inhibīcija būtu minimāla.
Substances that may decrease nilotinib serum concentrations Rifampicin, a potent CYP3A4 inducer, decreases nilotinib Cmax by 64% and reduces nilotinib AUC by 80%.
5 Vielas, kas var samazināt nilotiniba koncentrāciju serumā Rifampicīns, kas ir spēcīgs CYP3A4 induktors, samazina nilotiniba Cmax par 64% un AUC par 80%.
Rifampicin and nilotinib should not be used concomitantly.
Nilotinibu nedrīkst lietot kopā ar rifampicīnu.
John’ s Wort) is likewise likely to reduce exposure to nilotinib to a clinically relevant extent.
Vienlaicīga citu zāļu, kas inducē CYP3A4 (piemēram, fenitoīna, karbamazepīna, fenobarbitāla un asinszāles preparātu) lietošana var klīniski nozīmīgā apjomā samazināt nilotiniba kopējo iedarbību.
In patients for whom CYP3A4 inducers are indicated, alternative agents with less enzyme induction potential should be selected.
Pacientiem, kuriem ir indicēti CYP3A4 induktori, jāapsver iespēja ordinēt alternatīvus līdzekļus ar mazāku spēju inducēt enzīmus.
Nilotinib has pH dependent solubility, therefore, absorption of nilotinib might be reduced by substances that suppress gastric acid secretion.
Nilotiniba šķīdību ietekmē pH līmenis, tādēļ nilotiniba absorbciju var samazināt zāles, kas nomāc skābes sekrēciju kuņģī.
The concomitant use of antacids, H2 blockers, or proton pump inhibitors with Tasigna is not recommended.
Tasigna nav ieteicams lietot kopā ar antacīdiem, H2 blokatoriem vai protonu sūkņu inhibitoriem.
Substances that may have their systemic concentration altered by nilotinib Nilotinib is a relatively strong inhibitor of CYP3A4, CYP2C8, CYP2C9, CYP2D6 and UGT1A1 in vitro, potentially increasing the concentrations of substances eliminated by these enzymes.
Vielas, kuru sistēmisko koncentrāciju var mainīt nilotinibs In vitro nilotinibs ir relatīvi spēcīgs, konkurējošs CYP3A4, CYP2C8, CYP2C9, CYP2D6 un UGT1A1 inhibitors, kas var palielināt šo enzīmu eliminēto vielu koncentrāciju.
The clinical relevance of these potential interactions has not been studied but caution is advised especially with concomitant use of nilotinib and medicinal products with a narrow therapeutic index.
Šīs iespējamās mijiedarbības klīniskā saistība nav pētīta, tādēļ, ordinējot nilotinibu kopā ar zālēm, kurām ir šaurs terapeitiskās darbības indekss, ieteicams ievērot piesardzību.
In addition, single-dose administration of Tasigna with orally administered midazolam to healthy subjects increased midazolam exposure by 30%.
Vienas Tasigna devas lietošana kopā ar midazolāmu veseliem indivīdiem palielināja iekšķīgi lietota midazolāma kopējo iedarbību par 30%.
It cannot be excluded that the effect of nilotinib is greater at steady state.
Iespējams, ka nilotiniba iedarbība ir vēl lielāka līdzsvara stāvoklī.
Caution should be exercised when co-administering Tasigna with substrates of these enzymes that have a narrow therapeutic index [e. g. astemizole, terfenadine, cisapride, pimozide,
Piesardzība jāievēro, lietojot Tasigna vienlaikus ar šo enzīmu substrātiem, kuriem ir šaurs terapeitiskais indekss [piemēram, ar astemizolu, terfenadīnu, cisaprīdu, pimozīdu, hinidīnu, bepridilu vai melnā rudzu grauda alkaloīdiem (ergotamīnu, dihidroergotamīnu)].
Since warfarin is metabolised by CYP2C9 and CYP3A4 it should be given with caution.
Varfarīnu metabolizē CYP2C9 un CYP3A4, tāpēc tas lietojams piesardzīgi.
Other medicinal products for anticoagulation should be considered.
Antikoagulācijas nodrošināšanai jāapsver iespēja lietot citas zāles.
Anti-arrhythmic medicinal products and other substances that may prolong QT Nilotinib should be used with caution in patients who have or may develop prolongation of QT, including those patients taking anti-arrhythmic medicinal products such as amiodarone, disopyramide, procainamide, quinidine and sotalol or other medicinal products that may lead to QT prolongation such as chloroquine, halofantrine, clarithromycin, haloperidol and methadone (see section 4.4).
Antiaritmiskie līdzekļi un citas vielas, kas var pagarināt QT intervālu Nilotinibs jālieto piesardzīgi pacientiem, kuriem ir vai var attīstīties QT intervāla pagarināšanās, to skaitā tiem pacientiem, kuri lieto antiaritmiskos līdzekļus, piemēram, amiodaronu, dizopiramīdu, prokainamīdu, hinidīnu un sotalolu, vai citas zāles, kas izraisa QT intervāla pagarināšanos, piemēram, hlorokvīnu, halofantrīnu, klaritromicīnu, haloperidolu un metadonu (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Other interactions that may affect serum concentrations The absorption of Tasigna is increased if it is taken with food, resulting in higher serum concentration (see sections 4.2, 4.4 and 5.2).
Cita veida mijiedarbība, kas var ietekmēt koncentrāciju serumā Tasigna uzsūkšanās palielinās, ja to lieto kopā ar uzturu, kas izraisa koncentrācijas palielināšanos serumā (skatīt apakšpunktus 4. 2, 4. 4 un 5. 2).
Pregnancy There are no data on the use of Tasigna in pregnant women.
Grūtniecība Nav datu par Tasigna lietošanu grūtniecēm.
Tasigna should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Tasigna grūtniecības laikā nevajadzētu lietot, ja vien nav absolūta nepieciešamība.
If it is used during pregnancy, the patient must be informed of the potential risk to the foetus.
Ja šīs zāles lieto grūtniecības laikā, paciente jāinformē par iespējamo risku auglim.
Women of childbearing potential must be advised to use effective contraception during treatment with Tasigna.
Ārstēšanas laikā ar Tasigna, sievietēm reproduktīvajā vecumā jāiesaka lietot efektīvus kontracepcijas līdzekļus.
Lactation It is not known whether nilotinib is excreted in human milk.
Zīdīšana Nav zināms, vai nilotinibs izdalās mātes pienā cilvēkam.
Studies in animals demonstrate that it is excreted into milk.
Pētījumi ar dzīvniekiem parāda, ka tas izdalās mātītes pienā.
Women should not breast-feed during treatment with Tasigna, as a risk to the infant cannot be excluded.
Tasigna lietošanas laikā sievietes nedrīkst barot bērnu ar krūti, jo iespējams risks jaundzimušā veselībai.
No studies on the effects of nilotinib on the ability to drive and use machines have been performed.
Nav veikti pētījumi, lai novērtētu nilotiniba ietekmi uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus.
Patients experiencing dizziness, fatigue, visual impairment or other undesirable effects with a potential impact on the ability to drive or use machines safely should refrain from these activities as long as the undesirable effects persist (see section 4.8).
Pacientiem, kuri izjūt reiboni, nogurumu, redzes traucējumus vai citas nevēlamas blakusparādības ar iespējamu ietekmi uz spēju vadīt transportlīdzekli vai droši apkalpot mehānismus, jāatturas no šīm darbībām tik ilgi, kamēr saglabājas šīs blakusparādības (skatīt apakšpunktu 4. 8).
The data described below reflect exposure to Tasigna in 438 patients in an open-label multicentre study.
Tālāk aprakstītie dati raksturo Tasigna iedarbību 438 pacientiem atklātā daudzcentru pētījumā.
At cut-off, 46% of patients in chronic-phase CML (CML-CP) had a duration of exposure of 6 to 12 months and 18% of patients had a duration of exposure of more than 12 months.
Analīzes brīdī 46% pacientu hroniskajā HML fāzē (CML- CP) zāles bija lietojuši 6- 12 mēnešus un 18% pacientu zāles bija lietojuši vairāk nekā 12 mēnešus.
62% of patients in accelerated-phase CML (CML-AP) had a duration of exposure of 3 to 12 months and 10% of patients had a duration of exposure of more than 12 months.
62% pacientu paātrinātajā HML fāzē (CML - AP) zāles bija lietojuši 3- 12 mēnešus un 10% pacientu zāles bija lietojuši vairāk nekā 12 mēnešus.
The dose was 400 mg twice daily.
Deva bija 400 mg divas reizes dienā.
The median duration of exposure in days was 245 (1-502) for the CML-CP patients and 138 (2-503) for the CML- AP patients.
Vidējais iedarbības ilgums dienās bija 245 (1- 502) CML- CP pacientiem un 138 (2- 503) CML- AP pacientiem.
The most frequent non-haematological drug-related adverse events were rash, pruritus, nausea, fatigue and headache.
Biežāk novērotās nehematoloģiskās ar zāļu lietošanu saistītās blakusparādības bija izsitumi, nieze, slikta dūša, nogurums un galvassāpes.
Most of these adverse events were mild to moderate in severity.
Vairums šo blakusparādību bija viegli vai vidēji smagi izteiktas.
Constipation, diarrhoea, bone pain, arthralgia, muscle spasms and peripheral oedema were observed less commonly and have been of mild to moderate severity.
Aizcietējumu, caureju, kaulu sāpes, artralģiju, muskuļu spazmas un perifēru tūsku novēroja retāk, šīs blakusparādības bija viegli vai vidēji smagi izteiktas.
Discontinuation for adverse events regardless of causality was observed in 16% of CP and 14% of AP patients.
Blakusparādību dēļ (neatkarīgi no cēloņa) zāļu lietošanu pārtrauca 16% CP un 14% AP pacientu.
Treatment emergent haematological toxicities included thrombocytopenia (27%), neutropenia (15%) and anaemia (13%).
Neatliekami ārstējamas hematoloģiskas toksicitātes bija trombocitopēnija (27%), neitropēnija (15%) un anēmija (13%).
Pleural and pericardial effusions as well as complications of fluid retention occurred in < 1% of patients receiving Tasigna.
Pleiras un perikarda izsvīdumi, kā arī ar šķidruma aizturi saistīti sarežģījumi attīstījās < 1% pacientu, kuri saņēma Tasigna.
Congestive heart failure was observed in 1% of
Sastrēguma sirds mazspēju novēroja 1% pacientu.
Gastrointestinal and CNS haemorrhage were reported in 3% and 1% of patients, respectively.
Par gastrointestinālu un CNS asiņošanu ziņoja attiecīgi 3% un 1% pacientu.
QTcF exceeding 500 msec was observed in < 1% of patients.
QTcF, lielāku par 500 ms, novēroja < 1% pacientu.
No episodes of torsade de pointes (transient or sustained) were observed.
Netika novērota neviena torsade de pointes (pārejoša vai ilgstoša) epizode.
Non-haematological adverse reactions (excluding laboratory abnormalities) that are reported in at least 5% of the patients in Tasigna clinical studies are shown in Table 2.
Nehematoloģiskas blakusparādības (izņemot laboratorisko analīžu novirzes), par kurām ziņots vismaz 5% pacientu Tasigna klīniskajos pētījumos, parādītas 2. tabulā.
These are ranked under heading of frequency using the following convention: very common (≥ 1/ 10) or common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10).
Tās ir sakārtotas pēc sastopamības biežuma, izmantojot šādu iedalījumu: ļoti bieži (≥1/ 10) vai bieži (≥1/ 100 līdz < 1/ 10).
Table 2
7 2. tabula.
Adverse reactions (≥ 5% of all patients, n=438)
Blakusparādības (≥5% visu pacientu, n=438)
System organ class
Sistēmas
Frequency Adverse All reaction
Sastopamība Blakusparādība
grades
Visas
Grade 3-4
3. - 4.
Chronic phase Grade 3-4
fāze
Accelerated phase Grade 3-4
fāze
Gastrointestinal disorders
Kuņģa- zarnu
Nausea Constipation Diarrhoea Vomiting Abdominal pain
Aizcietējums
subcutaneous tissue disorders
zemādas
Pruritus Alopecia
Nieze
Musculoskeletal and connective tissue disorders
muskuļu un
Common Common Common Common
Muskuļu spazmas
Myalgia Arthralgia Muscle spasms Bone pain
sistēmas bojājumi
Metabolism and Common nutrition disorders
Metabolisma un barošanās traucējumi
0 0
Vispārēji
Very common Common Common
Ļoti bieži
Fatigue Asthenia Oedema peripheral
Nogurums
Additional data from clinical trials The following adverse reactions were reported in patients in the Tasigna clinical studies at a frequency of less than 5% (common is ≥ 1/ 100 to< 1/10; uncommon is > 1/1,000 to< 1/100; single events are captured as frequency not known [cannot be estimated from the available data]).
Papildu dati no klīniskajiem pētījumiem Tālāk minētās blakusparādības tika novērotas pacientiem Tasigna klīniskajos pētījumos, un to sastopamība bija mazāka nekā 5% (bieži ir ≥1/ 100 – < 1/ 10; retāk ir > 1/ 1 000 – < 1/ 100; atsevišķi gadījumi norādīti kā nezināms sastopamības biežums [nevar noteikt pēc pieejamiem datiem]).
For laboratory abnormalities, very common events (≥ 1/ 10) not included in Table 2 are also reported.
Ziņots arī par laboratorisko analīžu novirzēm, ļoti biežiem gadījumiem (≥1/ 10), kas nav norādīti 2. tabulā.
These adverse reactions are included based on clinical relevance and ranked in order of decreasing seriousness within each category.
Šīs blakusparādības ir ietvertas, pamatojoties uz to klīnisko nozīmi un sakārtotas katrā grupā to smaguma pakāpes samazināšanās secībā.
7 Investigations:
Izmeklējumi:
Very common: lipase increased.
Ļoti bieži: paaugstināts lipāzes līmenis.
Common: blood amylase increased, alanine aminotransferase increased, aspartate aminotransferase increased, blood bilirubin increased, blood alkaline phosphatase increased, gamma- glutamyltransferase increased, blood creatinine phosphokinase increased, blood glucose increased, weight decreased, weight increased.
Bieži: paaugstināts amilāzes līmenis asinīs, paaugstināts alanīna aminotransferāzes līmenis, paaugstināts aspartāta aminotransferāzes līmenis, paaugstināts bilirubīna līmenis asinīs, paaugstināts sārmainās fosfatāzes līmenis asinīs, paaugstināts gamma glutamiltransferāzes līmenis, paaugstināts kreatinīna fosfokināzes līmenis asinīs, paaugstināts glikozes līmenis asinīs, samazināta ķermeņa masa, palielināta ķermeņa masa.
Uncommon: blood lactate dehydrogenase increased, blood glucose decreased, blood creatinine increased, blood urea increased.
Retāk: paaugstināts laktāta dehidrogenāzes līmenis asinīs, pazemināts glikozes līmenis asinīs, paaugstināts kreatinīna līmenis asinīs, paaugstināts urīnvielas līmenis asinīs.
Not known: troponin increased, blood potassium decreased, blood bilirubin unconjugated increased.
8 Nezināms sastopamības biežums: paaugstināts troponīna līmenis, pazemināts kālija līmenis asinīs, paaugstināts nekonjugētā bilirubīna līmenis asinīs.
Common: palpitations, electrocardiogram QT prolonged.
Bieži: sirdsklauves, pagarināts QT intervāls elektrokardiogrammā.
Uncommon: cardiac failure, angina pectoris, atrial fibrillation, pericardial effusion, coronary artery disease, cardiomegaly, cardiac murmur, bradycardia.
Retāk: sirds mazspēja, stenokardija, priekškambaru mirdzēšana, perikarda izsvīdums, koronāro artēriju slimība, kardiomegālija, trokšņi sirdī, bradikardija.
Not known: myocardial infarction, ventricular dysfunction, pericarditis, cardiac flutter, extrasystoles.
Nezināms sastopamības biežums: miokarda infarkts, kambaru disfunkcija, perikardīts, sirds plandīšanās, ekstrasistoles.
Common: febrile neutropenia, pancytopenia.
Bieži: febrila neitropēnija, pancitopēnija.
Uncommon: thrombocythaemia, leukocytosis.
Retāk: trombocitēmija, leikocitoze.
Common: dizziness, paraesthesia.
Bieži: reibonis, parestēzija.
Uncommon: intracranial haemorrhage, migraine, tremor, hypoaesthesia, hyperaesthesia.
Retāk: intrakraniāla asiņošana, migrēna, trīce, hipoestēzija, hiperestēzija.
Not known: brain oedema, loss of consciousness, optic neuritis, peripheral neuropathy.
Nezināms sastopamības biežums: smadzeņu tūska, apziņas zudums, redzes nerva iekaisums, perifēra neiropātija.
Uncommon: eye haemorrhage, visual acuity reduced, periorbital oedema, conjunctivitis, eye irritation, dry eye.
Retāk: acs asiņošana, samazināts redzes asums, periorbitāla tūska, konjunktivīts, acs kairinājums, sausa acs.
Not known: papilloedema, diplopia, vision blurred, photophobia, eye swelling, blepharitis, eye pain.
Nezināms sastopamības biežums: radzenes optiskā diska tūska, diplopija, redzes miglošanās, fotofobija, acu pietūkums, blefarīts, sāpes acī.
Common: vertigo.
Bieži: vertigo.
Not known: hearing impaired, ear pain.
Nezināms sastopamības biežums: dzirdes traucējumi, sāpes ausī.
Common: dyspnoea, dyspnoea exertional, cough, dysphonia.
Bieži: aizdusa, aizdusa slodzes laikā, klepus, disfonija.
Uncommon: pulmonary oedema, pleural effusion, interstitial lung disease, pleuric pain, pleurisy, epistaxis, pharyngolaryngeal pain, throat irritation.
Retāk: plaušu tūska, pleiras izsvīdums, intersticiāla plaušu slimība, sāpes pleirā, pleirīts, deguna asiņošana, faringolaringeālas sāpes, rīkles kairinājums.
Not known: pulmonary hypertension.
Nezināms sastopamības biežums: pulmonāla hipertensija.
Common: abdominal discomfort, dyspepsia, flatulence.
Bieži: diskomforta sajūta vēderā, dispepsija, meteorisms.
Uncommon: pancreatitis, gastrointestinal haemorrhage, melaena, abdominal distension, mouth ulceration, gastroesophageal reflux, stomatitis, dry mouth.
Retāk: pankreatīts, gastrointestināla asiņošana, melēna, vēdera uzpūšanās, čūlas mutē, gastroezofageāls atvilnis, stomatīts, sausuma sajūta mutē.
Not known: gastrointestinal ulcer perforation, retroperitoneal haemorrhage, haematemesis, gastric ulcer, oesophagitis ulcerative, subileus.
Nezināms sastopamības biežums: gastrointestinālas čūlas perforācija, retroperitoneāla asiņošana, hematemēze, kuņģa čūla, čūlains ezofagīts, subileuss.
Uncommon: dysuria, micturition urgency, nocturia, pollakiuria.
Retāk: dizūrija, neatliekama vajadzība urinēt, niktūrija, pollakiūrija.
Not known: renal failure, haematuria, urinary incontinence.
Nezināms sastopamības biežums: nieru mazspēja, hematūrija, urīna nesaturēšana.
Common: night sweats, eczema, urticaria, erythema, hyperhidrosis, dry skin.
Bieži: svīšana naktī, ekzēma, nātrene, eritēma, pastiprināta svīšana, sausa āda.
Uncommon: exfoliative rash, ecchymosis, swelling face.
Retāk: eksfoliatīvi izsitumi, ekhimoze, sejas pietūkums.
Not known: erythema nodosum, skin ulcer, petechiae, photosensitivity.
Nezināms sastopamības biežums: erythema nodosum, ādas čūlas, petehijas, fotosensibilizācija.
8 Musculoskeletal and connective tissue disorders:
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi:
Common: musculoskeletal chest pain, musculoskeletal pain.
Bieži: krūšu skeleta muskuļu sāpes, sāpes skeleta muskuļos.
Uncommon: muscular weakness.
Retāk: muskuļu vājums.
Not known: arthritis, joint swelling.
Nezināms sastopamības biežums: artrīts, locītavu pietūkums.
Endocrine disorders:
9 Endokrīnās sistēmas traucējumi:
Uncommon: hyperthyroidism.
Retāk: hipertireoze.
Not known: hypothyroidism, thyroiditis.
Nezināms sastopamības biežums: hipotireoze, tireoidīts.
Metabolism and nutrition disorders:
Metabolisms un barošanās traucējumi:
Common: hypomagnesaemia, hyperkalaemia, hyperglycaemia.
Bieži: hipomagniēmija, hiperkaliēmija, hiperglikēmija.