qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
3 Baseline neutrophil count < 1,500 cells/ mm3 (< 1,000 cells/ mm3 for AIDS-KS).
Sākotnējais neitrofilo leikocītu skaits < 1500 šūnu / mm3 (< 1000 šūnu / mm3 AIDS- KS gadījumā).
Concurrent, serious, uncontrolled infections.
Vienlaicīgas, smagas un nekontrolējamas infekcijas.
Pregnancy and lactation.
Grūtniecība un zīdīšana.
Paxene contains polyethoxylated castor oil, which can cause an allergic reaction.
Paxene satur polietoksilētu rīcineļļu, kas var izraisīt alerģisku reakciju.
Patients must be routinely premedicated with a corticosteroid, an antihistamine, and an H2-receptor antagonist prior to Paxene to prevent severe hypersensitivity reactions (see 4.2).
Lai novērstu smagas paaugstinātas jutības reakcijas, pacientiem pirms Paxene ievadīšanas nepieciešams veikt premedikāciju ar kortikosteroīdu, antihistamīna līdzekli un H2- receptoru antagonistu (sk. apakšpunktu 4. 2.).
Paxene should be given before cisplatin when used in combination (see 4.5).
Lietojot kombinācijā, Paxene jāievada pirms cisplatīna (sk. apakšpunktu 4. 5.).
Minor symptoms such as flushing or skin reactions do not require interruption of therapy.
Viegli izteiktu simptomu, tādu kā pietvīkums vai ādas reakcijas, gadījumā terapiju pārtraukt nav nepieciešams.
However, severe reactions, such as hypotension requiring treatment, dyspnoea requiring bronchodilators, angio- oedema or generalised urticaria require immediate discontinuation of paclitaxel and aggressive symptomatic therapy.
Taču smagu paaugstinātas jutības reakciju gadījumā, tādu kā hipotensija, kad nepieciešama ārstēšana, aizdusa, kad jālieto bronhus paplašinošus līdzekļus, angioneirotiska tūska vai ģeneralizēta nātrene, paklitaksela lietošana nekavējoties jāpārtrauc un jāuzsāk intensīva simptomātiska terapija.
Patients experiencing severe reactions should not be rechallenged with the product.
Pacientiem, kuri ir pārcietuši smagas paaugstinātas jutības reakcijas, šīs zāles atkārtoti nedrīkst ievadīt.
Patients should be observed closely during the initial cycles of treatment.
Pirmo ārstēšanas ciklu laikā pacienti rūpīgi jānovēro.
Appropriate supportive therapies should be readily available in case of a severe hypersensitivity reaction.
Smagas paaugstinātas jutības reakcijas gadījumā ir jābūt viegli pieejamai atbilstošai uzturošajai terapijai.
Paclitaxel causes bone marrow suppression (particularly neutropenia).
Paklitaksels izraisa kaulu smadzeņu funkcijas nomākumu, galvenokārt neitropēniju.
Therefore, frequent complete blood counts should be performed on all patients during treatment.
Tāpēc visiem pacientiem ārstēšanas laikā jāveic pilna asinsainas analīze.
Patients with baseline neutrophil counts < 1,500 cells/ mm3 (< 1,000 cells/ mm3 for AIDS-KS) should not receive paclitaxel.
Pacienti ar sākotnējo neitrofilo leikocītu skaitu < 1500 šūnu/ mm3 (< 1000 šūnu/ mm3 AIDS- KS gadījumā) nedrīkst saņemt paklitakselu.
Patients should not be re-treated with subsequent cycles of paclitaxel until neutrophil counts recover to ≥ 1,500 cells/ mm3 (≥ 1,000 cells/ mm3 for AIDS-KS patients) and platelets recover to a level of ≥ 100,000 cells/ mm3 (≥ 75,000 cells/ mm3 for AIDS-KS patients).
Pacientiem nedrīkst atkārtot ārstēšanas ciklus ar paklitakselu, pirms neitrofilo leikocītu skaits nav sasniedzis ≥ 1500 šūnu / mm3 (≥ 1000 šūnu / mm3 AIDS- KS pacientiem) un trombocītu skaits ≥ 100 000 šūnu/ mm3( ≥ 75 000 šūnu/ mm3 AIDS- KS pacientiem).
Patients with severe neutropenia (< 500 cells/ mm3 for 7 days or more) during a course of paclitaxel or neutropenic sepsis should have their dose of paclitaxel reduced for subsequent courses of Paxene therapy (see 4.2).
Pacientiem ar smagu neitropēniju (< 500 šūnu/ mm3 7 dienas vai ilgāk) vai neitropēnijas izraisītu sepsi, kas radusies paklitaksela terapijas kursa laikā, jāsamazina savas paklitaksela devas turpmākajos Paxene terapijas kursos (sk. apakšpunktu 4. 2.).
Mucositis
Mukozīts
Moderate to severe mucositis is uncommon with the recommended dose and schedule of Paxene.
Lietojot Paxene rekomendējamā devā un atbilstoši rekomendētajai shēmai, vidēji smagas vai smagas formas mukozītu novēro reti.
However, if treatment is to be continued in the event of moderate or severe reactions, the dose of paclitaxel should be reduced for subsequent courses of Paxene (see 4.2).
Tomēr, ja ārstēšanu turpina vidēji smagu vai smagu reakciju gadījumā, paklitaksela deva turpmākos Paxene terapija kursos jāsamazina (sk. apakšpunktu 4. 2.).
Neuropathy
Neiropātija
Neuropathy, primarily peripheral sensory neuropathy, occurs very commonly and is usually of mild to moderate intensity.
Neiropātija, galvenokārt perifēriskā sensoriskā neiropātija, rodas ļoti bieži un tā parasti ir viegla vai mēreni smaga.
Severe peripheral neuropathy occurred in 3% of patients treated with the recommended dose and schedule of Paxene.
Smaga perifēriskā neiropātija novērota 3% ar Paxene atbilstoši rekomendētai devai un
In the treatment of NSCLC and the first-line treatment of ovarian cancer, the administration of paclitaxel as a 3 hour infusion in combination with cisplatin resulted in a greater incidence of severe neurotoxicity than both single-agent paclitaxel and cyclophosphamide followed by cisplatin.
Paklitaksela lietošana 3 stundu ilgas infūzijas veidā kombinācijā ar cisplatīnu NSŠPK ārstēšanai un pirmās līnijas olnīcu vēža terapijā izraisa vairāk smagu neirotoksicitātes gadījumu, ja cisplatīna ievadīšana seko gan pēc paklitaksela, gan ciklofosfamīda ievadīšanas.
If severe peripheral neuropathy occurs the benefit of continued treatment should be weighed against the risks.
Ja rodas smaga perifēriskā neiropātija, turpmākās terapijas lietderīgumu jāizvērtē saistībā ar risku.
However, if treatment is to be continued, the dose of paclitaxel should be reduced for all subsequent courses of Paxene (see 4.2).
Tomēr, ja ārstēšanu turpina, paklitaksela deva turpmākos Paxene terapijas kursos jāsamazina (sk. apakšpunktu 4. 2.).
4 Cardiac conduction abnormalities and arrhythmias
Sirds vadīšanas traucējumi un aritmijas
In patients treated with paclitaxel severe conduction abnormalities are rare.
Pacientiem, kurus ārstē ar paklitakselu, smagi sirds vadīšanas traucējumi ir reti.
Mild electrocardiogram changes have been observed during administration of paclitaxel.
Paklitaksela lietošanas laikā novērotas nelielas izmaiņas elektrokardiogrammā.
Cardiac monitoring is not recommended except in patients with serious conduction abnormalities or arrhythmias.
Sirds funkciju kontrole nav nepieciešama, izņemot pacientiem ar izteiktiem sirds vadīšanas traucējumiem vai aritmijām.
In the rare event of serious conduction abnormalities or arrhythmias, appropriate therapy and continuous cardiac monitoring is recommended during subsequent cycles of therapy.
Retos izteiktu sirds vadīšanas traucējumu vai aritmiju gadījumos turpmāko terapijas ciklu laikā ir ieteicama atbilstoša terapija un pastāvīga sirdsdarbības kontrole.
Hypotension, hypertension and bradycardia have been observed during administration of paclitaxel but patients are usually asymptomatic and do not require therapy.
Paklitaksela lietošanas laikā novērota hipotensija, hipertensija un bradikardija, bet parasti pacienti ir asimptomātiski un terapija nav nepieciešama.
Additionally, in Paxene MBC and MOC studies tachycardia, palpitation and syncopes were observed.
Paxene MKK un MOK pētījumos papildus novērota tahikardija, paātrināta sirdsdarbība un ģībonis.
Therefore, frequent monitoring of vital signs during the first hours of Paxene infusion is recommended.
Tādēļ Paxene infūzijas pirmo stundu laikā ir ieteicama bieža dzīvībai svarīgo funkciju kontrole.
In the MBC and MOC studies a total of two patients experienced Grade 4 congestive heart failure.
MKK un MOK pētījumos pavisam diviem pacientiem bija 4. pakāpes sastrēguma sirds mazspēja.
A single case of heart failure related to Paxene was seen in the AIDS-KS clinical study.
AIDS- KS klīniskajā pētījumā novērots viens sirds mazspējas gadījums saistībā ar Plaxene lietošanu.
Severe cardiovascular events were observed more frequently in patients with NSCLC than breast or ovarian carcinoma.
Smagi kardiovaskulāri gadījumi biežāk novēroti pacientiem ar NSŠPK, nekā ar krūšu vai olnīcu karcinomu.
Patients with hepatic impairment may be at increased risk of toxicity, particularly Grade 3-4 myelosuppression.
Pacientiem ar aknu darbības traucējumiem ir paaugstinātas toksiskas iedarbības risks, it īpaši 3. - 4. pakāpes mielosupresijas risks.
There is no evidence that the toxicity of paclitaxel is increased when given as a 3 hour infusion to patients with mildly abnormal liver function.
Nav pierādījumu, ka paklitaksela toksiskā darbība paaugstinājās ievadot 3 stundu ilgas infūzijas pacientiem ar viegli aknu darbības traucējumiem.
When given as a longer infusion, increased myelosuppression may be seen in patients with moderate to severe hepatic impairment.
Veicot ilgākas infūzijas, pacietiem ar vidēji smagiem vai smagiem aknu darbības traucējumiem iespējama paaugstināta mielosupresija.
Patients should be closely monitored for the development of profound myelosuppression (see 4.2).
Pacientiem ir rūpīgi jānovēro, smagākas mielosupresijas veidošanās (sk. apakšpunktu 4. 2.).
Adequate data are not available to recommend dosage alterations in patients with mild to moderate hepatic impairments (see 5.2).
Lai ieteiktu devu izmaiņas pacientiem ar viegliem vai mēreniem aknu darbības traucējumiem, nav pieejami adekvāti dati (sk. apakšpunktu 5. 2.).
No data are available for patients with severe baseline cholestasis.
Nav pieejami dati par pacientiem ar smagu iedzimtu holestāzi.
Patients with severe hepatic impairment should not be treated with paclitaxel.
Pacienti ar smagu aknu mazspēju nedrīkst lietot paklitakselu.
Gastrointestinal
Kuņģa- zarnu trakts
Pseudomembranous colitis has been rarely reported including cases in patients who have not been concomitantly treated with antibiotics.
Dažkārt tiek ziņots par pseidomembranozo kolītu, tajā skaitā pacientiem, kuri līdztekus nav ārstēti ar antibiotikām.
This reaction should be considered in the differential diagnosis of cases of severe or persistent diarrhoea occurring during or shortly after treatment with paclitaxel.
Šo reakciju jāņem vērā diferenciāli diagnosticējot smagu vai pastāvīgu caureju, kas rodas ārstēšanas ar paklitakselu laikā vai tūlīt pēc tās.
Others
Citi
As Paxene contains ethanol (392 mg/ ml), possible effects on the CNS and other effects should be considered (see 4.7).
Tā kā Paxene satur etanolu (392 mg/ ml), jāapsver iespējamie CNS un citi efekti (sk. apakšpunktu 4. 7.).
Paclitaxel, particularly in combination with radiation of the lung and/ or gemcitabine, irrespective of their chronological order, may contribute to the development of interstitial pneumonitis.
Paklitaksels, galvenokārt kombinējot ar plaušu staru terapiju un/ vai gemcitabīnu, neatkarīgi no to lietošanas secības var veicināt intersticiālās pneimonijas veidošanos.
Like other genotoxic cytostatics, paclitaxel can have genotoxic effects.
Tāpat kā citi genotoksiskie citostatiskie līdzekļi, paklitaksels var izraisīt genotoksiskus efektus.
Male patients treated with Paxene are advised not to father a child during and up to six months after treatment.
Pacientiem vīriešiem, ko ārstē ar Paxene, tiek ieteikts neradīt bērnu ārstēšanās laikā un sešus mēnešus pēc tās.
Formal clinical drug interaction studies have not been performed with Paxene.
Zāļu mijiedarbības formāli klīniskie pētījumi ar Paxene nav veikti.
When administered as part of a combination regimen with cisplatin, it is recommended that Paxene is given before cisplatin.
Lietojot Paxene kombinētas terapijas satāvā kopā ar cisplatīnu, to iesaka ievadīt pirms cisplatīna.
When paclitaxel is given before cisplatin, the safety profile of paclitaxel is consistent with that reported for single-agent use.
Ja paklitakselu ievada pirms cisplatīna, paklitaksela lietošanas drošība saskan ar ziņoto monoterapijas drošību.
When paclitaxel was given after cisplatin, patients showed a more profound myelosuppression and an approximately 20% decrease in paclitaxel clearance.
Ja paklitakselu ievada pēc cisplatīna, pacientiem novērota smagāka mielosupresija un paklitaksela klīrensa samazināšanās par apmēram 20%.
5 Since elimination of doxorubicin and its active metabolites may be reduced when paclitaxel and doxorubicin are used in combination, paclitaxel should be administered 24 hours after doxorubicin.
Tā kā, lietojot paklitakselu vienlaicīgi ar doksorubicīnu, var būt samazināta doksorubicīna un tā aktīvo metabolītu eliminācija, paklitaksels jālieto 24 stundas pēc doksorubicīna lietošanas.
Since paclitaxel is metabolised by cytochrome P450 isoenzymes CYP 3A4 and 2C8, caution should be exercised with other drugs known to inhibit (e. g. erythromycin, fluoxetine, gemfibrozil, imidazole antifungals) or induce (e. g. rifampicin, carbamazepine, phenytoin, phenobarbital, efavirenz, nevirapine) these enzymes as they may affect the pharmacokinetics of paclitaxel.
Tā kā paklitakselu metabolizē citohroma P450 izoenzīms CYP 3A4 un 2C8, jāievēro piesardzība, lietojot paklitakselu kopā ar citām zālēm, kas inhibē (piemēram, eritromicīns, fluoksetīns, gemfibrozīls, imidazola pretsēņu līdzekļi) vai inducē (piemēram, rifampicīns, karbamazepīns, fenitoīns, fenobarbitāls, efavirenzs, nevirapīns) šos enzīmus, jo tie var ietekmēt paklitaksela farmakokinētiku.
Concurrent administration of ketoconazole, a known potent inhibitor of CYP3A4, does not inhibit the elimination of paclitaxel in patients; thus, both medicinal products may be administered together without dosage adjustment.
Vienlaicīga ketokonazola, zināma iespējamā CYP3A4 inhibitora, ievadīšana neinhibē paklitaksela elimināciju pacientiem, tātad abi zāļu līdzekļi var tikt ievadīti vienlaicīgi bez devu pielāgošanas.
Further data on the potential of drug interactions between paclitaxel and other CYP3A4 substrates/ inhibitors are limited.
Sīkāki dati par iespējamo mijiedarbību starp paklitakselu un citiem CYP3A4 substrātiem/ inhibitoriem ir ierobežoti.
Studies conducted in AIDS-KS patients who were taking Paxene and multiple concomitant medications suggest that the systemic clearance of paclitaxel was significantly lower (p < 0.05) in the presence of nelfinavir and ritonavir, but not with indinavir.
Veiktie pētījumi ar AIDS- KS pacientiem, kuri lietoja Paxene un vienlaikus vairākus citus medikamentus, liecina, ka sistēmiskais paklitaksela klīrenss bija ievērojami zemāks (p < 0, 05) nelfinavīra un ritonavīra, bet ne indinavīra klātbūtnē.
Insufficient information is available on interactions with other protease inhibitors.
Nav pieejama pietiekama informācija par mijiedarbību ar citiem proteāzes inhibitoriem.
Consequently, Paxene should be administered with caution in patients receiving protease inhibitors as concomitant therapy.
Tādēļ pacientiem, kas vienlaikus saņem proteāzes inhibitorus, Paxene jālieto, ievērojot piesardzību.
Paclitaxel at an intravenous dose of 0.6 mg/ kg/ day produced reproductive and foetal developmental toxicity in rats.
Ievadot žurkām paklitakselu intravenozi devā 0, 6 mg/ kg/ dienā, tas uzrādīja toksisku iedarbību uz reproduktīvo funkciju un augļa attīstību.
Paxene is contraindicated for use in pregnancy.
Paxene lietošana grūtniecības laikā ir kontrindicēta.
Women should be advised to use effective means of contraception to avoid becoming pregnant during therapy with Paxene and to inform the treating physician immediately should this occur.
Sievietēm jāiesaka efektīva kontracepcijas metode, lai ārstēšanās ar Paxene laikā neiestātos grūtniecība, un nekavējoši jāinformē ārstējošais ārsts, ja grūtniecība iestājas.
Paxene is contraindicated during lactation.
Paxene ir kontrindicēts zīdīšanas laikā.
It is unknown whether paclitaxel is excreted in human milk.
Nav zināms, vai paklitaksels pāriet mātes pienā.
Therefore, breast-feeding should be discontinued for the duration of Paxene therapy.
Tāpēc Paxene terapijas laikā zīdīšana ir jāpārtrauc.
Following an infusion of Paxene, the patients’ performance at skilled tasks (driving, operating machinery, etc.) may be impaired due to the alcohol content of Paxene (see 4.4 and 6.1).
Pēc Paxene infūzijas saņemšanas pacienta spēja izpildīt kvalificētus uzdevumus (transportlīdzekļa vadīšana, mehānismu apkalpošana u. c.) var būt pazemināta, jo Paxene satur etilspirtu (sk. apakšpunktu 4. 4. un 6. 1.).
The following adverse reactions relate to 166 MBC and 120 MOC patients treated with 175 mg/ m2 Paxene administered as a 3 hour infusion as second-line chemotherapy in two clinical studies and were considered possibly or probably related to Paxene.
Šādas blakusparādības, kas divos klīniskajos pētījumos novērotas 166 MKK un 120 MOK pacientiem, saņemot 175 mg/ m² Paxene 3 stundu ilgas intravenozas infūzijas veidā kā otrās līnijas terapiju, tika uzskatītas par iespējamām vai varbūtējām saistībā ar Paxene lietošanu.
As the AIDS-KS population is very specific, safety data from a clinical study of 107 AIDS-KS patients are presented separately at the end of Section 4.8.
Tā kā AIDS- KS populācija ir ļoti atšķirīga, dati par lietošanas drošību 107 klīniskā pētījumā iekļautajiem AIDS- KS pacientiem norādīti atsevišķi sadaļas 4. 8. beigās.
Bone marrow suppression was the major dose-limiting toxicity of Paxene.
Kaulu smadzeņu nomākums bija galvenā no devas atkarīgā Paxene toksiskā iedarbība.
Severe neutropenia (< 500 cells/ mm3) occurred in 26% of patients treated with Paxene during the entire treatment period.
Smaga neitropēnija (< 500 šūnu/ mm3) parādījās 26% pacientu, kas tika ārstēti ar Paxene visā ārstēšanas
19% of patients had severe neutropenia for > 7 days.
19% pacientu novērota smaga neitropēnija > 7 dienas.
Thrombocytopenia was observed in 6% of patients.
Trombocitopēnija tika novērota 6% pacientu.
Two percent of patients had a platelet count nadir < 50,000 cells/ mm3.
2% pacientu bija zemākais trombocītu skaits < 50´000 šūnu / mm3.
Anaemia (Hb < 11 g/ dl) was observed in approximately 9% of treated patients but was severe in less than 1% (Hb < 8 g/ dl).
Anēmija (Hb < 11 g/ dl) tika novērota aptuveni 9% ārstēto pacientu, bet tā bija smaga mazāk nekā 1% gadījumu (Hb < 8 g/ dl).
Neuropathy occurred in 18% of patients treated with Paxene.
Neiropātija radās 18% ar Paxene ārstētu pacientu.
Paraesthesia was observed in 48% of patients.
48% pacientu tika novērota parestēzija.
Severe neuropathy and severe paraesthesia occurred in 3% and 5% of patients, respectively.
Smaga neiropātija un smaga parestēzija radās atbilstoši 3% un 5% pacientu.
Peripheral neuropathy can occur following the first course and can worsen with increasing exposure to paclitaxel.
Perifēriskā neiropātija var rasties pēc pirmā ārstniecības kursa un var pastiprināties, palielinot paklitaksela lietošanas ilgumu.
Peripheral neuropathy was the cause of paclitaxel discontinuation in a few cases.
Dažos gadījumos perifēriskā neiropātija kļuva par cēloni terapijas pārtraukšanai.
Sensory symptoms have usually improved or resolved within months of paclitaxel discontinuation.
Sensoriskie simptomi parasti samazinājās vai izzuda mēneša laikā pēc paklitaksela lietošanas pārtraukšanas.
Pre-existing neuropathies resulting from prior therapies are not a contraindication for paclitaxel therapy.
Iepriekš esošas neiropātijas, kuras radušās iepriekšējas terapijas laikā, nav kontrindikācija paklitaksela terapijai.
6 The other most commonly reported nervous system disorder is somnolence, which affected 14% of patients.
Cits visbiežāk ziņotais nervu sistēmas traucējums ir miegainība, kas ietekmēja 14% pacientu.
Arthralgia was reported in 32% of all patients (5% severe) and myalgia in 47% (6% severe).
Par artralģiju tika ziņots 32% gadījumu no visiem pacientiem (5% smaga) un par mialģiju – 47% gadījumu (6% smaga).
Injection site reactions including reactions secondary to extravasation were usually mild and consisted of erythema, tenderness, skin discoloration, or swelling at the injection site but can result in cellulitis.
Reakcijas injekcijas vietās, ieskaitot sekundārās reakcijas ekstravazālas ievadīšanas gadījumā, parasti bija vieglas un izpaudās kā eritēma, sāpīgums, ādas krāsas pārmaiņas vai pietūkums injekcijas vietā, taču tās var izraisīt celulītu.
Recurrence of skin reactions at a site of previous extravasation following administration of paclitaxel at a different site i. e. “ recall” has been reported rarely.
Reti ziņots par injekcijas vietas reakcijas atkārtošanos iepriekšējās ekstravazālās ievadīšanas vietā pēc paklitaksela ievadīšanas citā vietā, t. i., “ atmiņu ”.
There is no known specific treatment for extravasation reactions.
Reakciju pēc ekstravazālas ievadīšanas specifiska ārstēšana nav zināma.
The table below lists undesirable effects associated with the administration of single agent paclitaxel as a 3 hour infusion in the metastatic setting (286 patients treated in Paxene clinical studies and 812 patients treated in other paclitaxel clinical studies), and those reported in the postmarketing surveillance of paclitaxel*.
Zemāk norādītajā tabulā uzskaitītas blakusparādības saistībā ar viena paša paklitaksela lietošanu 3 stundu ilgas infūzijas veidā metastātisko audzēju gadījumā (286 pacienti, kas ārstēti Paxene klīnisko pētījumu ietvaros, un 812 pacienti no citiem paklitaksela klīniskajiem pētījumiem), kā arī tās blakusparādības, par kurām ziņots paklitaksela pēcreģistrācijas uzraudzības laikā *.
Where event incidence differed between Paxene and other paclitaxel clinical studies, the most frequent incidence is presented.
Ja gadījuma biežums, kas novērots Paxene un citos paklitaksela klīniskajos pētījumos, ir atšķirīgs, norādīti visbiežāk sastopamie gadījumi.
The frequency of undesirable effects listed below is defined using the following convention:
Nevēlamo blakusparādību biežums, kas norādīts zemāk, ir definēts, lietojot šādus nosacījumus:
Very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000), including isolated reports.
Ļoti bieži (≥ 1/ 10); bieži (≥ 1/ 100, < 1/ 10); retāk (≥ 1/ 1000, < 1/ 100); reti (≥ 1/ 10. 000, < 1/ 1. 000); ļoti reti (< 1/ 10. 000), ieskaitot atsevišķus gadījumus.
Infections and infestations:
Infekcijas un invāzijas:
Very common: infection (including herpes simplex, oral candidiasis, pharyngitis, rhinitis)
Ļoti bieži: infekcijas (tai skaitā herpes simplex, mutes kandidozefaringīts, rinīts)
Common: flu syndrome
Bieži: gripas sindroms
Uncommon: severe infections, septic shock
Retāk: smagas infekcijas, septiskais šoks
Rare*: pneumonia Blood and lymphatic system disorders:
Asins un limfātiskās sistēmas traucējumi:
Very common: severe neutropenia, severe leucopenia, thrombocytopenia, anaemia, myelosuppression
Ļoti bieži: smaga neitropēnija, smaga leikopēnija, trombocitopēnija, anēmija, mielosupresija
Common: neutropenic fever
Bieži: neitropēniskais drudzis
Uncommon: severe anaemia
Retāk: smaga anēmija
Very rare*: acute myeloid leukaemia, myelodysplastic syndrome Immune system disorders:
Ļoti reti *: akūta mieloīda leikēmija, mielodisplastiskais sindroms
Very common: minor hypersensitivity reactions (mainly flushing and rash)
Ļoti bieži: mazāksvarīgas hipersensivitātes reakcijas (galvenokārt pietvīkuma uzplūdi un izsitumi)
(delayed) hypersensitivity, significant hypersensitivity reactions requiring therapy (e. g., hypotension, angioneurotic oedema, respiratory distress, generalised urticaria)
(aizkavētas) hipersensivitāte, būtiskas hipersensivitātes reakcijas, kam nepieciešama ārstēšana (piem., hipotensija, angioneirotiskā tūska, elpošanas traucējumi, ģeneralizēta nātrene)
Rare*: anaphylactic reactions
Reti *: anafilaktiskas reakcijas
Very rare*: anaphylactic shock (including fatal hypersensitivity) Metabolism and nutrition disorders:
Ļoti reti *: anafilaktiskais šoks (tai skaitā, letāla hipersensivitāte)
Very common: anorexia Uncommon: dehydration, weight loss and gain
Ļoti bieži: anoreksija Retāk: dehidratācija, svara zudums vai pieaugums
Psychiatric disorders:
Psihiski traucējumi:
Very rare*: confusional state
Ļoti reti: apjukuma stāvoklis
7 Nervous system disorders:
Nervu sistēmas traucējumi:
Very common: neuropathy (mainly peripheral), paraesthesia, somnolence
Ļoti bieži: neiropātija (galvenokārt perifēriskā), parestēzija, miegainība
Common: severe neuropathy (mainly peripheral), dizziness, nervousness, insomnia, depression, abnormal thinking, hypokinesia, abnormal gait, hypaesthesia, taste perversion, headache
Bieži: smaga neiropātija (galvenokārt perifēriskā), reibonis, nervozitāte, bezmiegs, depresija, domāšanas traucējumi, hipokinēzija, gaitas traucējumi, hipestēzija, garšas izmaiņas, galvassāpes
Rare*: motor neuropathy (with resultant minor distal weakness)
Reti *: motorā neiropātija (izraisa nelielu nespēku ekstremitātēs)
Very rare*: acute encephalopathy, autonomic neuropathy (resulting in paralytic ileus and orthostatic hypotension), seizures
Ļoti reti *: akūta encefalopātija, autonomā neiropātija (izraisa paralītisko ileusu un ortostātisko hipotensiju), krampji
Uncommon: dry eyes, amblyopia, visual field defect
Retāk: sausas acis, ambliopija, redzes lauka defekti
Very rare*: optic nerve and/ or visual disturbances (scintillating scotoma), particularly in patients who have received higher doses than recommended
Ļoti reti: optiskā nerva un/ vai redzes traucējumi (ņirbošā skotoma), galvenokārt pacientiem, kas saņēmuši lielākas devas kā ieteikts
Common: tinnitus
Bieži: zvanīšana ausīs (tinnitus)
Very rare*: sensorineural hearing loss, vertigo
Ļoti reti *: sensori- neirāls dzirdes zudums, reibonis
Cardiac disorders:
Sirds funkciju traucējumi:
Common: tachycardia, palpitation, bradycardia, syncope
Bieži: tahikardija, sirdsklauves, bradikardija, sinkope
Uncommon: congestive heart failure, cardiomyopathy, asymptomatic ventricular tachycardia, tachycardia with bigeminy, AV block and syncope, myocardial infarction
Retāk: sirds sastrēguma mazspēja, kardiomiopātija, asimptomātiska ventrikulārā tahikardija, tahikardija ar bigēmīniju, AV blokāde un sinkope, miokarda infarkts
Very rare*: atrial fibrillation Vascular disorders:
Ļoti reti: ātriju fibrilācija
Very common: hypotension
Ļoti bieži: hipotensija
Common: vasodilatation (flushing)
Bieži: vazodilatācija (pietvīkums)
Uncommon: thrombophlebitis, hypertension, thrombosis
Italian (Italy)
Very rare*: shock Respiratory, thoracic and mediastinal disorders:
8 Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības:
Common: dyspnoea, epistaxis Rare: pleural effusion, lung fibrosis
Bieži: aizdusa, epistaxis Reti: pleirāla efūzija, plaušu fibroze
Very rare*: cough, pulmonary hypertension
Ļoti reti *: klepus, plaušu hipertensija
Gastrointestinal disorders:
Kuņģa- trakta traucējumi:
Very common: nausea, vomiting, diarrhoea, mucosal inflammation, constipation, stomatitis, abdominal pain
Ļoti bieži: nelabums, vemšana, caureja, gļotādas iekaisums, aizcietējums, stomatīts, sāpes vēderā
Common: dry mouth, mouth ulceration, melaena, dyspepsia
Bieži: sausums mutē, mutes čūlas, melēna, dispepsija
Very rare*: bowel obstruction, bowel perforation, pseudomembranous colitis, ischemic colitis, mesenteric thrombosis, necrotising enterocolitis, oesophagitis, ascites, acute pancreatitis
Ļoti reti *: zarnu obstrukcija, zarnu perforācija, pseidomembranozais kolīts, išēmiskais kolīts, mezentēriskā tromboze, nekrotiskais enterokolīts, ezofagīts, ascīts, akūts pankreatīts
Very rare*: hepatic necrosis, hepatic encephalopathy
Ļoti reti *: aknu nekroze, aknu encefalopātija
8
Ādas un zemādas audu bojājumi:
Skin and subcutaneous tissue disorders:
Ļoti bieži: alopēcija
Very common: alopecia Common: transient skin change, dry skin, exfoliative dermatitis, pruritis, rash, acne, transient and mild nail changes
Bieži: īslaicīgas ādas izmaiņas, ādas sausums, eksfolatīvais dermatīts, pruritus, izsitumi, akne, pārejošas un vieglas nagu pārmaiņas
Uncommon: changes in nail pigmentation or discoloration of nail bed
Retāk: nagu pigmentācijas izmaiņas vai nagu pamatnes krāsas izmaiņas
Rare*: erythema
Reti *: eritēma
Very rare*:
Ļoti reti *:
Stevens-Johnson syndrome, epidermal necrolysis, erythema multiforme, urticaria, onycholysis (patients on therapy should wear sun protection on hands and feet)
Stīvensa- Džonsona sindroms, epidermālā nekrolīze, erythema multiforme, nātrene, oniholīze (pacientiem, kas pakļauti terapijai, jālieto aizsarglīdzekļi, kas pasargā rokas un kāju pēdas no saules staru iedarbības)
Very common: arthralgia, myalgia Common: bone pain, leg cramps, myasthenia, back pain
Ļoti bieži: artraļģija, mialģija Bieži: sāpes kaulos, krampji kājās, miastēnija, sāpes mugurā
Common: dysuria
Bieži: disūrija
General disorders and administration site conditions:
Vispārēji traucējumi un reakcija injekcijas vietā:
Common: mild injection site reactions (erythema, tenderness, skin discoloration or swelling, pain, extravasation, can result in cellulitis and skin ulceration), malaise, chest pain, chills, pyrexia
Ļoti bieži: astēnija, sāpes, tūska, arī perifēriskā un sejas tūska Bieži: vieglas reakcijas injekcijas vietā (eritēma, sāpīgums, ādas krāsas pārmaiņas vai pietūkums, sāpes, asiņošana, var rasties celulīts un čūlas ādā), savārgums, sāpes krūtīs, drebuļi, pireksija
Common: severe elevation in transaminases, severe elevation in alkaline phosphatase
Bieži: izteikta transamināžu līmeņa palielināšanās, izteikta sārmainās fosfatāzes līmeņa palielināšanās
Uncommon: severe elevation in bilirubin
Retāk: izteikta bilirubīna līmeņa palielināšanās
Combination therapy
9 Kombinēta terapija.
The following discussion refers to two major trials for the first-line chemotherapy of ovarian cancer (paclitaxel + cisplatin: over 1050 patients) and two Phase III trials for the treatment of advanced NSCLC (paclitaxel + cisplatin: over 360 patients) (see section 5.1).
Šāds iztirzājums saistīts ar diviem lielākiem olnīcu vēža pirmās līnijas ķīmijterapijas pētījumiem (paklitaksels + cisplatīns: vairāk kā 1050 pacientu) un diviem III fāzes pētījumiem, saistītiem ar progresējošas NSŠPK ārstēšanu (paklitaksels + cisplatīns: vairāk kā 360 pacientu) (sk. apakšpunktu 5. 1.).
When administered as a 3 hour infusion for the first-line chemotherapy of ovarian cancer, neurotoxicity, arthralgia/ mayalgia, and hypersensitivity were reported as more frequent and severe by patients treated with paclitaxel followed by cisplatin than patients treated with cyclophosphamide followed by cisplatin.
Lietojot paklitakselu 3 stundu ilgas infūzijas veidā olnīcu vēža pirmās līnijas ķīmijterapijai, ziņots, ka neirotoksicitāte, artalģija/ mialģija un hipersensivitāte rodas biežāk un norit smagāk pacientiem, ārstētiem ar paklitakselu un tad ar cisplatīnu, nekā pacientiem, kas ārstēti vispirms ar ciklofosfamīdu un tad ar cisplatīnu.
Myelosuppression appeared to be less frequent and severe with paclitaxel as a 3 hour infusion followed by cisplatin compared with cyclophosphamide followed by cisplatin.
Mielosupresija radās ne tik bieži, un ne tik smaga, lietojot paklitakselu 3 stundu ilgas infūzijas veidā un pēc tam cisplatīnu, salīdzinot ar ciklofosfamīda lietošanu, kam sekoja cisplatīna ievadīšana.
Neurotoxicity, mainly peripheral neuropathy, appeared to be more frequent and severe with a 175 mg/ m2 3 hour infusion (85% neurotoxicity, 15% severe) than with a 135 mg/ m2 24 hour infusion (25% peripheral neuropathy, 3% severe) when paclitaxel was combined with cisplatin.
Neirotoksicitāte, galvenokārt perifēriskā neiropātija, radās biežāk un bija smagāka, ievadot paklitakselu devā 175 mg/ m² 3 stundu ilgas infūzijas veidā (85% neirotoksicitāte, 15% gadījumu smaga), nekā ievadot devā 135 mg/ m² 24 stundu ilgas infūzijas veidā (25% perifēriskās neiropātijas gadījumu, 3% smagu gadījumu), kombinējot paklitakselu ar cisplatīnu.
In NSCLC and ovarian cancer patients treated with paclitaxel over 3 hours followed by cisplatin, there is an apparent increase in the incidence of severe neurotoxicity.
Pacientiem ar NSŠPK un olnīcu audzēju, ievadot tiem paklitakselu 3 stundas un tad cisplatīnu, acīm redzami palielinās smagu neirotoksicitātes gadījumu skaits.
Peripheral neuropathy can occur following the first course and can worsen with increasing exposure to paclitaxel.
Perifēriskā neiropātija var rasties pēc pirmā terapijas kursa un var pastiprināties, palielinot paklitaksela lietošanas ilgumu.
Pre-existing neuropathies resulting from prior therapies are not a contraindication for paclitaxel therapy.
Iepriekš esošas neiropātijas, kas radušās iepriekšējas terapijas laikā, nav kontrindikācija paklitaksela terapijai.
9 In eight published clinical trials (8 Phase III trials) including 4735 patients with advanced ovarian cancer and in twelve published clinical trials (one large Phase II and eleven Phase III trials) including 4315 NSCLC patients treated with paclitaxel and platinum-containing regimens, similar undesirable effects were observed compared to single-agent paclitaxel treatment.
Astoņos klīniskos pētījumos (8 III fāzes pētījumi), kas tika publicēti un ietvēra 4735 pacientus ar progresējošu olnīcu audzēju, kā arī divpadsmit publicētos klīniskos pētījumos (viens plašs II fāzes un vienpadsmit III fāzes pētījumi), kas savukārt aptvēra 4315 NSŠPK pacientus, izmantojot ārstēšanai paklitaksela un platīna preparātu shēmas, tika novērotas līdzīgas blakusparādības salīdzinājumā ar viena paša paklitaksela terapiju.
Additionally ileus, effects on creatinine clearance, abnormal electrolytes (e. g. hyponatremia, hypomagnesemia), hyperglycaemia, cough and pneumonia occurred very rarely.
Papildus tam ļoti reti radās ileuss, izmainījās kreatinīna klīrensa ātrums, elektrolītu sastāvs (piem., radās hiponatriēmija, hipomagniēmija), radās hiperglikēmija, klepus un pneimonija.
Pneumonitis in patients receiving concomitant radiotherapy and/ or gemcitabine has been reported very rarely.
Ļoti reti ziņots par pneimoniju pacientiem, kas saņēmuši staru terapiju un/ vai gemcitabīnu.
AIDS related Kaposi’ s sarcoma
AIDS- atkarīga Kapoši sarkoma
The following undesirable effects relate to 107 AIDS-KS patients treated with 100 mg/ m2 Paxene administered as a 3 hour infusion as second-line chemotherapy in a clinical study, and were considered possibly or probably related to Paxene.
Šādas nevēlamas blakusparādības, kas novērotas klīniskajā pētījumā 107 AIDS- KS pacientiem, ārstējot ar 100 mg/ m² Paxene 3 stundu ilgas intravenozas infūzijas veidā kā ar otrās līnijas ķīmijterapiju, tika uzskatītas par iespējamām vai varbūtējām saistībā ar Paxene lietošanu.
Except for haematological and hepatic events (see below), generally the frequency and severity of undesirable effects in AIDS-KS patients were similar to those noted in patients with other solid tumours treated with paclitaxel monotherapy.
Izslēdzot hematoloģiskus un aknu bojājumus (sk. zemāk), vispār nevēlamo blakusparādību biežums un smagums pacientiem ar AIDS- KS bija tuvs tādām, kas novērotas pacientiem ar citiem lieliem audzējiem, saņemot paklitaksela monoterapiju.
Severe neutropenia (< 500 cells/ mm3) occurred in 20% and 39% of patients during the first course of treatment and the entire treatment period respectively.
Smaga neitropēnija (< 500 šūnu/ mm3) parādījās 20% un 39% pacientu pirmā ārstēšanas kursa laikā un atbilstoši visā ārstēšanas periodā.
Neutropenia was present for > 7 days in 41% and for 30-35 days in 8% of patients.
Neitropēnija > 7 dienām atzīmēta 41% un 30 – 35 dienas ilga 8% pacientu.
Neutropenia resolved in 35 days in all patients who were followed.
Neitropēnija izzuda 35 dienu laikā visiem apsekotiem pacientiem.
The incidence of Grade 4 neutropenia lasting 7 days or more was 22%.
4. pakāpes neitropēnijas gadījumu, kas ilga 7 dienas vai pat vairāk, bija 22%.
Neutropenic fever related to Paxene was reported in 14% of patients.
Neitropēniskais drudzis saistībā ar Paxene tika atzīmēts 14% pacientu.
There were three septic episodes (2.8%) during Paxene administration related to the medicinal product that proved fatal.
Paxene lietošanas laikā zināmi trīs sepses gadījumi (2, 8%) saistībā ar šo zāļu lietošanu, kas izrādījās fatāli.
Thrombocytopenia was observed in 50% of patients, and was severe (< 50,000 cells/ mm3) in 9%.
Trombocitopēnija tika novērota 50% pacientu un bija smaga (< 50 000 šūnu/ mm²) 9% gadījumu.
Bleeding episodes related to Paxene were reported in < 3% of patients and bleeding was localised.
Ziņots par lokālas asiņošanas gadījumiem saistībā ar Paxene lietošanu < 3% pacientu.
Anaemia (Hb < 11 g/ dL) was observed in 61% of patients and was severe (Hb < 8 g/ dL) in 10%.
Anēmija (Hb < 11 g/ dl) tika novērota 61% pacientu un tā bija smaga (Hb < 8 g/ dl) 10% gadījumu.
Red cell transfusions were required in 21% of patients.
Sarkano asinsķermenīšu transfūzija bija nepieciešama 21% pacientu.
Among patients (> 50% on protease inhibitors) with normal baseline liver function, 28%, 43% and 44% had elevations in bilirubin, alkaline phosphatase and AST (SGOT), respectively.
Starp pacientiem (> 50% lietoja proteāzes inhibitorus) ar normālu aknu pamatfunkciju 28%, 43% un 44% atbilstoši palielinājās bilirubīna, sārmainās fosfatāzes un AsAT (SGOT) līmenis.
For each of these parameters, the increases were severe in 1% of cases.
Katram no šiem rādītājiem 1% gadījumā līmeņa palielināšanās bija izteikta.
4.9 Overdose
10 4. 9 Pārdozēšana
No known antidote exists for Paxene overdose.
Nav zināmi antidoti Paxene pārdozēšanas gadījumā.
In the event of an overdose, the patient should be closely monitored.
Pārdozēšanas gadījumā rūpīgi jākontrolē pacienta organisma funkcijas.
Treatment should be directed at the major anticipated toxicities, which are bone marrow suppression, mucositis and peripheral neuropathy.
Ārstēšanai jābūt virzītai uz galveno sagaidāmo toksisko reakciju (kaulu smadzeņu funkcijas nomākums, mukozīts vai perifēriska neiropātija) novēršanu.
Antineoplastic agents (taxanes), ATC code:
Farmakoterapeitiskā grupa: pretaudzēju līdzeklis (taksāni), ATĶ kods:
The active substance of Paxene is paclitaxel.
Paxene aktīvā viela ir paklitaksels.
The exact mechanism of the antitumour activity of paclitaxel is not known.
Precīzs paklitaksela pretaudzēju darbības mehānisms nav zināms.
It is generally believed that paclitaxel promotes the assembly of microtubules from tubulin dimer and prevents depolymerisation.
Tiek uzskatīts, ka paklitaksels veicina mikrotubulu veidošanos no tubulīna dimēra un aizkavē depolimerizāciju.
Stabilisation results in the inhibition of the normal dynamic reorganisation of the microtubular network that is essential for vital interphase and mitotic cellular functions.
Stabilizācijas rezultātā notiek mikrotubulu vijuma normālās dinamiskās reorganizācijas kavēšana, kas ir nepieciešama vitālajā interfāzē un šūnu mitotiskajās funkcijās.
In addition, paclitaxel induces bundles of microtubules throughout the cell cycle and multiple asters of microtubules during mitosis.
Turklāt paklitaksels inducē mikrotubulu kūlīšus visā šūnas cikla laikā un daudzējādus mikrotubulu kompleksus mitozes laikā.
Metastatic breast cancer:
Metastātisks krūts audzējs:
10 The efficacy and safety of Paxene (175 mg/ m² over 3 hours at 3-week intervals) in refractory metastatic breast cancer were investigated in 172 women in a multicentre, open-label Phase III trial.
Paxene efektivitāte un drošība (175 mg/ m² ilgāk nekā 3 stundas ar 3- nedēļu intervāliem) tika noteikta 172 sievietēm (ar grūti ārstējamu, metastātisku krūts audzēju) multicentru, atklātā III fāzes pētījumā.
The clinical response rate was 18.5%, median time to progression was 2.8 months (CI:
Klīniskās atbildes pakāpe bija 18, 5%, vidējais laiks līdz progresijai bija 2, 8 mēneši (TR:
2.1 - 3.3 months) and the median survival time was 9.9 months (CI:
2, 1 - 3, 3 mēneši) un vidējais dzīvildzes laiks bija 9, 9 mēneši (TR:
7.8 - 13.1 months).
7, 8 - 13, 1 mēnesis).
The results obtained with Paxene are closely similar to those of published paclitaxel Phase III trials.
Rezultāti, kas iegūti ar Paxene, ir ļoti tuvi tiem, kas publicēti paklitaksela III fāzes pētījumos.
Advanced ovarian cancer (first-line treatment):
Progresējošs metastātisks olnīcu audzējs (pirmās līnijas ārstēšana):
The efficacy and safety of paclitaxel were evaluated in two major, randomised, controlled trials (vs. cyclophosphamide 750 mg/ m2/ cisplatin 75 mg/ m2).
Paklitaksela efektivitāte un drošība novērtēta divos plašos, randomizētos, kontrolētos pētījumos (salīdzinājumā ar ciklofosfamīdu 750 mg/ m²/ cisplatīns 75 mg/ m²).
In the first trial, over 650 patients with stage IIb-c, III or IV primary ovarian cancer received a maximum of 9 treatment courses of paclitaxel (175 mg/ m2 over 3 hours) followed by cisplatin (75 mg/ m2) or control.
Pirmajā pētījumā vairāk par 650 pacientu ar IIb- c, III vai IV pakāpes primāro olnīcu audzēju maksimāli saņēma 9 paklitaksela ārstniecības kursus (175 mg/ m² 3 stundas), pēc tam cisplatīnu (75 mg/ m²) vai kontroli.
The second major trial evaluated a maximum of 6 courses of either paclitaxel (135 mg/ m² over 24 hours) followed by cisplatin (75 mg/ m²) or control in over 400 patients with stage III/ IV primary ovarian cancer, with a > 1 cm residual disease after staging laparotomy, or with distant metastases.
Otrajā lielākajā pētījumā novērtēti maksimāli 6 paklitaksela kursi (135 mg/ m² 24 stundās), ārstējot pēc tam ar cisplatīnu (75 mg/ m²) vai dodot kontroli vairāk par 400 pacientiem ar III/ IV pakāpes primāro olnīcu audzēju, ar > 1 cm palieku audzēju pēc laparotomijas vai ar attālām metastāzēm.
Although the two different paclitaxel posologies were not compared with each other directly, in both trials patients treated with paclitaxel in combination with cisplatin had a significantly longer time to progression (Study 1: median 15.3 months vs 11.5 months, p < 0.001; Study 2: median 17 months vs 13 months, p < 0.001), and longer survival time (Study 1: median 36 months vs 26 months, p= 0.0016; Study 2: median 36 months vs 24 months, p < 0.001), and in Study 1 a significantly higher response rate (Study 1:
Kaut arī divas atšķirīgas paklitaksela dozēšanas shēmas nevar salīdzināt vienu ar otru tieši, abos pētījumos pacientiem, kas saņēma paklitakselu kombinācijā ar cisplatīnu, novēroja ievērojami ilgāku progresijas laiku (1 pētījums: vidēji 15, 3 mēneši pret 11, 5 mēnešiem, p < 0, 001; 2 pētījums: vidēji 17 mēnešu pret 13 mēnešiem, p < 0, 001) un lielāku dzīvildzi (1. pētījums: vidēji 36 mēneši pret 26 mēnešiem, p < 0, 0016; 2. pētījums: vidēji 36 mēneši pret 24 mēnešiem, p < 0, 001), kā arī 1. pētījumā klīniskās atbildes pakāpe bija ievērojami augstāka (1. pētījums:
59% vs 45%, p= 0.014; Study 2:
59% pret 45%, p= 0, 014; 2. pētījums:
60% vs 50%, NS), when compared with standard therapy.
60% pret 50%, NT), salīdzinot ar standartterapiju.
Increased neurotoxicity, arthralgia/ myalgia but reduced myelosuppression were observed in advanced ovarian cancer patients administered 3 hour infusion paclitaxel/ cisplatin as compared to patients who received cyclophosphamide/ cisplatin.
Novērota neirotoksicitātes, artralģijas/ mialģijas pastiprināšanās, bet samazināta mielosupresija pacientiem ar progresējošu olnīcu audzēju, kas saņēma 3 stundu ilgu paklitaksela infūziju/ cisplatīnu, salīdzinot ar pacientiem, kas saņēma ciklofosfamīdu/ cisplatīnu.
Metastatic ovarian cancer (second-line treatment):
Metastātisks olnīcu audzējs (otrās līnijas ārstēšana):
The clinical response rate was 21.7% (CI:
Paxene efektivitāte un drošība (175 mg/ m² ilgāk nekā 3 stundas ar 3- nedēļu intervāliem) tika noteikta 120 sievietēm (ar progresējošu, metastātisku olnīcu audzēju) multicentru, atklātā, paplašinātā II fāzes pētījumā.
14.7 - 31.1%), median time to progression was 4.1 months (CI:
Klīniskās atbildes pakāpe bija 21, 7% (TR:
3.3 - 4.9 months) and the median survival time was 13.4 months (CI:
14, 7 - 31, 1%), vidējais laiks progresijai bija 4, 1 mēnesis (TR:
11.5 - 15.0 months).
3, 3 - 4, 9 mēneši) un vidējais dzīvildzes laiks bija 13, 4 mēneši (TR:
Efficacy of paclitaxel/ cisplatin combination has been demonstrated in two randomised, controlled trials in patients with locally advanced or metastatic NSCLC.
Paklitaksela/ cisplatīna kombinācijas efektivitāte parādīta divos, randomizētos, kontrolētos pētījumos pacientiem ar lokālu progresējošu vai metastātisku NSŠPK.
9.9 months) or progression free survival (5.1 vs.
11 Pirmajā pētījumā 332 pacienti ar lokālu progresējošu vai metastātisku NSŠPK tika randomizēti, lai saņemtu cisplatīnu (80 mg/ m²) kombinācijā ar tenipozīdu (100 mg/ m²; n= 166) vai cisplatīnu (80 mg/ m²) un paklitakselu (175 mg/ m²; n= 166).
26%), lesser overall side effects and improved short term QoL with cisplatin/ paclitaxel vs cisplatin/ tenoposide were considered important results in a palliative population.
Salīdzinot paklitaksela/ cisplatīna un cisplatīna / tenipozīda terapiju, netika konstatēta labvēlīga ietekme uz dzīvildzi (9, 5 mēneši pret 9, 9) vai bezrecidīva intervālu (5, 1 mēnesis pret 5, 0). Tomēr augstāka klīniskās atbildes pakāpe (37% pret 26%), kopumā mazāks blakusparādību skaits un īslaicīgi uzlabota dzīves kvalitāte tika uzskatīta par nozīmīgu rezultātu paliatīvajā populācijā.
6%).
2. vai 3. pakāpes perifērisko neirotoksicitāti biežāk novēroja cisplatīna/ paklitaksela gadījumā (29% pret 6%).
In the second study, 599 patients with stage IIIB or IV disease were randomised to receive cisplatin (75 mg/ m2) and etoposide (100 mg/ m2; n= 200), or cisplatin (75 mg/ m2) and low-dose paclitaxel (135 mg/ m2; n= 198), or cisplatin (75 mg/ m2) and high-dose paclitaxel (250 mg/ m2) with G-CSF (n= 201).
Otrajā pētījumā 599 pacienti ar IIIB vai IV slimības pakāpi tika randomizēti, lai saņemtu cisplatīnu (75 mg/ m²) un etopozīdu (100 mg/ m²; n= 200) vai cisplatīnu (75 mg/ m²) un mazu paklitaksela devu (135 mg/ m²; n= 198), vai cisplatīnu (75 mg/ m²) un lielu paklitaksela devu (250 mg/ m²) ar G- KSF (n= 201).
Median survival for each paclitaxel-containing arm was not significantly different compared to etoposide/ cisplatin (p= 0.097 and 0.090 for high-dose paclitaxel and low-dose paclitaxel, respectively).
Vidējā dzīvildze abu paklitakselu saturošo režīmu gadījumā ievērojami neatšķīrās no etopozīda/ cisplatīna režīma (p= 0, 097 un 0, 090 atbilstoši lielas devas un mazas devas paklitaksela režīmam).
With respect to progression free survival, highly statistically significant results were noted for the high-dose paclitaxel arm compared to etoposide/ cisplatin (p= 0.007).
Neatkarīgi no bezrecidīva intervāla atzīmēti statistiski ticami nozīmīgi rezultāti paklitaksela lielu devu režīma gadījumā salīdzinājumā ar etopozīdu / cisplatīnu (p= 0, 007).
Response rates strongly favoured the paclitaxel-containing arms [13%, 30% and 26% for the etoposide/ cisplatin, high-dose paclitaxel (p < 0.001 vs etoposide/ cisplatin) and low-dose paclitaxel regimens (p= 0.003 vs
Klīniskās atbildes pakāpe bija ievērojami labvēlīgāka paklitakselu saturošo režīmu gadījumā {atbilstoši 13%, 30% un 26% etopozīda/ cisplatīna shēma un lielas devas paklitaksela režīms (p= < 0, 001 pret etopozīdu/ cisplatīnu) un mazas devas paklitaksela režīms (p= 0, 003 pret topozīdu/ cisplatīnu)}.
However, Grade 3 neurotoxicity was significantly more common in the high-dose paclitaxel arm vs. etoposide/ cisplatin (40% vs.
Lielāka ar paklitakselu ārstētu pacientu proporcija uzrādīja īslaicīgu dzīves kvalitātes uzlabojumu.
21%).
Tomēr 3. pakāpes neirotoksicitāti novēroja ievērojami biežāk lielas devas paklitaksela režīma gadījumā salīdzinājumā ar etopozīdua/ cisplatīnu (40% pret 21%).
AIDS-related Kaposi’ s sarcoma:
AIDS- atkarīga Kapoši sarkoma:
The efficacy and safety of Paxene were investigated in a single, non-comparative study in 107 patients with advanced KS, previously treated with systemic chemotherapy.
Paxene efektivitāte un drošība tika pētīta vienreizējā nesalīdzinošā pētījumā ar 107 pacientiem ar progresējošu KS, kas iepriekš bija ārstēti ar sistēmisku ķīmijterapiju.
In the study, the majority of patients were administered granulocyte colony stimulating factor (G-CSF).
Pētījumā vairums pacientu saņēma granulocītu veidošanos veicinātājfaktoru (G- KST).
The primary endpoint was best tumour response.
Primārais mērķa parametrs bija labākā audzēja atbildes reakcija.
Patients were given a 3 hour infusion of Paxene 100 mg/ m² administered every 14 days.
Pacientiem tika ievadīta 3- stundu Paxene infūzija 100 mg/ m² ik pēc 14 dienām.
Of the 107 patients, 63 patients were considered resistant to liposomal anthracyclines.
63 no 107 pacientiem tika uzskatīti par rezistentiem pret liposomāliem antraciklīniem.
This subgroup of patients is considered to constitute the core efficacy population.
Uzskatīja, ka šī pacientu apakšgrupa viedo populācijas efektivitātes kodolu.
The overall success rate (complete or partial response) after 15 cycles of treatment was 57% (CI 44 – 70%) in liposomal anthracycline-resistant patients.
44- 70%) pacientiem, kuri ir rezistenti pret liposomāliem antraciklīniem.