qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
In more severe or persistent cases of diarrhoea, or cases leading to dehydration, particularly in groups of patients with aggravating risk factors (concomitant medications, symptoms or diseases or other predisposing conditions including advanced age), Tarceva therapy should be interrupted and appropriate measures should be taken to intensively rehydrate the patients intravenously.
Smagākas vai ilgstošākas caurejas gadījumā vai gadījumos, kad rodas dehidratācija, īpaši pacientu grupās ar pastiprinošiem riska faktoriem (vienlaikus zāļu lietošana, simptomi vai slimības vai citi predisponējoši stāvokļi, tostarp liels vecums), Tarceva terapija jāpārtrauc un jāveic atbilstoši pasākumi, lai intensīvi nodrošinātu pacienta intravenozu rehidratāciju.
In addition, renal function and serum electrolytes including potassium should be monitored in patients at risk of dehydration.
Pacientiem, kuriem pastāv dehidratācijas risks, jākontrolē arī nieru funkcija un elektrolītu, tostarp kālija līmenis serumā.
Rare cases of hepatic failure (including fatalities) have been reported during use of Tarceva.
Tarceva lietošanas laikā ziņots par retiem aknu mazspējas gadījumiem (tostarp letāliem).
Confounding factors have included pre-existing liver disease or concomitant hepatotoxic medications.
Veicinošie faktori bija jau pastāvoša aknu slimība vai vienlaicīga hepatotoksisku zāļu lietošana.
Therefore, in such patients, periodic liver function testing should be considered.
Tāpēc šādiem pacientiem jāapsver periodisku aknu darbības pārbaužu nepieciešamība.
Tarceva dosing should be interrupted if changes in liver function are severe (see section 4.8).
Ja aknu darbības pārmaiņas ir smagas, Tarceva lietošana ir jāpārtrauc (skatīt apakšpunktu 4. 8).
The tablets contain lactose and should not be administered to patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption.
Tabletes satur laktozi, tāpēc tās nevajadzētu lietot pacientiem ar retu iedzimtu galaktozes nepanesību, Lapp laktāzes deficītu vai glikozes- galaktozes malabsorbciju.
Erlotinib is characterised by a decrease in solubility at pH above 5.
Erlotinibam raksturīga samazināta šķīdība, ja pH ir augstāks par 5.
Drugs that alter the pH of the upper GI tract, like proton pump inhibitors, H2 antagonists and antacids, may alter the solubility of erlotinib and hence its bioavailability.
Zāles, kas ietekmē kuņģa- zarnu trakta augšējās daļas pH, piemēram, protonu sūkņa inhibitori, H2 antagonisti un antacīdi līdzekļi, var ietekmēt erlotiniba šķīdību un tādējādi tā biopieejamību.
Increasing the dose of Tarceva when coadministered with such agents is not likely to compensate for the loss of exposure.
Tarceva devas palielināšana, lietojot to vienlaikus ar šiem līdzekļiem, nekompensēs iedarbības vājināšanos.
Combination of erlotinib with proton pump inhibitors should be avoided.
Nav vēlams nozīmēt vienlaikus erlotinibu un protonu sūkņa inhibitorus.
The effects of concomitant administration of erlotinib with H2 antagonists and antacids are unknown; however, reduced bioavailability is likely.
Vienlaicīgas Erlotiniba un H2 antagonistu vai antacīdu līdzekļu lietošanas ietekme nav zināma, tomēr ir iespējams, ka biopieejamība ir samazināta.
Therefore, concomitant administration of these combinations should be avoided (see section 4.5).
Tādēļ šo līdzekļu vienlaicīga lietošana nav vēlama (skatīt apakšpunktu 4. 5).
If the use of antacids is considered necessary during treatment with Tarceva, they should be taken at least 4 hours before or 2 hours after the daily dose of Tarceva.
Ja Tarceva lietošanas laikā ir nepieciešama antacīdu līdzekļu lietošana, tie jālieto vismaz 4 stundas pirms vai 2 stundas pēc Tarceva dienas devas lietošanas.
Erlotinib is a potent inhibitor of CYP1A1, and a moderate inhibitor of CYP3A4 and CYP2C8, as well as a strong inhibitor of glucuronidation by UGT1A1 in vitro.
Erlotinibs ir spēcīgs CYP1A1 inhibitors un vidēji spēcīgs CYP3A4 un CYP2C8 inhibitors, kā arī spēcīgs UGT1A1 pastarpinātās glikuronizācijas inhibitors in vitro.
The physiological relevance of the strong inhibition of CYP1A1 is unknown due to the very limited expression of CYP1A1 in human tissues.
Spēcīgas CYP1A1 inhibīcijas fizioloģiskā nozīme nav zināma, jo cilvēka audos ir ļoti ierobežota CYP1A1 ekspresija.
When erlotinib was co-administered with ciprofloxacin, a moderate CYP1A2 inhibitor, the erlotinib exposure [AUC] increased significantly by 39%, while no statistically significant change in Cmax was found.
Lietojot erlotinibu vienlaicīgi ar ciprofloksacīnu, vidēji izteiktu CYP1A2 inhibitoru, erlotiniba iedarbība [AUC] būtiski palielinājās par 39%, bet statistiski nozīmīgas Cmax pārmaiņas netika novērotas.
Similarly, the exposure to the active metabolite increased by about 60% and 48% for AUC and Cmax, respectively.
Līdzīgi attiecīgi par 60% un 48% palielinājās aktīvā metabolīta iedarbība attiecībā uz AUC un Cmax.
The clinical relevance of this increase has not been established.
Šā pieauguma klīniskā nozīme nav noteikta.
Caution should be exercised when ciprofloxacin or potent CYP1A2 inhibitors (e. g. fluvoxamine) are combined with erlotinib.
Kombinējot erlotinibu ar ciprofloksacīnu vai spēcīgiem CYP1A2 inhibitoriem (piemēram, fluvoksamīnu), jāievēro piesardzība.
If adverse events related to erlotinib are observed, the dose of erlotinib may be reduced.
Ja novēro ar erlotiniba lietošanu saistītas nevēlamās blakusparādības, erlotiniba devu var samazināt.
Pretreatment or coadministration of Tarceva did not alter the clearance of the prototypical CYP3A4 substrates, midazolam and erythromycin, but did appear to decrease the oral bioavailability of midazolam by up to 24%.
Iepriekšēja vai vienlaicīga ārstēšana ar Tarceva nemainīja prototipisku CYP3A4 substrātu, midazolāma un eritromicīna klīrensu, bet samazināja midazolāma perorālo bioloģisko pieejamību līdz 24%.
In another clinical study, erlotinib was shown not to affect pharmacokinetics
Citā klīniskā pētījumā novērots, ka erlotinibs neietekmē vienlaikus lietota CYP3A4/ 2C8
4 of the concomitantly administered CYP3A4/ 2C8 substrate paclitaxel.
4 substrāta paklitaksela farmakokinētiku.
Significant interactions with the clearance of other CYP3A4 substrates are therefore unlikely.
Tāpēc maza ir nozīmīgas mijiedarbības iespējamība ar citu CYP3A4 substrātu metabolismu.
The inhibition of glucuronidation may cause interactions with medicinal products which are substrates of UGT1A1 and exclusively cleared by this pathway.
Glikuronizācijas nomākums var izraisīt mijiedarbību ar zālēm, kas ir UGT1A1 substrāti un tiek izvadīti tikai šajā ceļā.
Gilbert’ s disease) may exhibit increased serum concentrations of bilirubin and must be treated with caution.
Pacientiem, kuriem ir zems UGT1A1 ekspresijas līmenis vai ģenētiski glikuronizācijas traucējumi (piemēram, Žilbēra slimība), serumā var paaugstināties bilirubīna koncentrācija, tāpēc viņi ir jāārstē piesardzīgi.
Erlotinib is metabolised in the liver by the hepatic cytochromes in humans, primarily CYP3A4 and to a lesser extent by CYP1A2.
Erlotinibu cilvēka organismā aknās metabolizē aknu citohromi, galvenokārt CYP3A4, mazākā apjomā CYP1A2.
Extrahepatic metabolism by CYP3A4 in intestine, CYP1A1 in lung, and CYP1B1 in tumour tissue also potentially contribute to the metabolic clearance of erlotinib.
Erlotiniba metabolisko klīrensu, iespējams, papildina arī ārpusaknu CYP3A4 pastarpinātais metabolisms zarnās, CYP1A1 pastarpinātais metabolisms plaušās un CYP1B1 pastarpinātais metabolisms audzēja audos.
Potential interactions may occur with active substances which are metabolised by, or are inhibitors or inducers of, these enzymes.
Iespējama mijiedarbība ar aktīvām vielām, ko metabolizē šie enzīmi vai kuras ir šo enzīmu inhibitori vai induktori.
Potent inhibitors of CYP3A4 activity decrease erlotinib metabolism and increase erlotinib plasma concentrations.
Spēcīgi CYP3A4 aktivitātes inhibitori samazina erlotiniba metabolismu un paaugstina erlotiniba koncentrāciju plazmā.
In a clinical study, the concomitant use of erlotinib with ketoconazole (200 mg orally twice daily for 5 days), a potent CYP3A4 inhibitor, resulted in an increase of erlotinib exposure (86% of AUC and 69% of Cmax).
Klīniskā pētījumā vienlaicīga erlotiniba un ketokonazola lietošana (pa 200 mg perorāli divreiz dienā 5 dienas), kas ir spēcīgs CYP3A4 inhibitors, izraisīja erlotiniba kopējās iedarbības palielināšanos (par 86% AUC un par 69% Cmax).
Therefore, caution should be used when erlotinib is combined with a potent CYP3A4 inhibitor, e. g. azole antifungals (i. e. ketoconazole, itraconazole, voriconazole), protease inhibitors, erythromycin or clarithromycin.
Tāpēc, kombinējot erlotinibu ar spēcīgu CYP3A4 inhibitoru, piemēram, azolu pretsēnīšu līdzekļiem (t. i., ketokonazolu, itrakonazolu, vorikonazolu), proteāzes inhibitoriem, eritromicīnu vai klaritromicīnu, jāievēro piesardzība.
If necessary the dose of erlotinib should be reduced, particularly if toxicity is observed.
Ja nepieciešams, erlotiniba deva ir jāsamazina, īpaši ja vērojama toksiska ietekme.
Potent inducers of CYP3A4 activity increase erlotinib metabolism and significantly decrease erlotinib plasma concentrations.
Spēcīgi CYP3A4 aktivitātes induktori pastiprina erlotiniba metabolismu un nozīmīgi samazina erlotiniba koncentrāciju plazmā.
In a clinical study, the concomitant use of erlotinib and rifampicin (600 mg orally once daily for 7 days), a potent CYP3A4 inducer, resulted in a 69% decrease in the median erlotinib AUC.
Klīniskā pētījumā vienlaicīga erlotiniba un rifampicīna lietošana (pa 600 mg perorāli reizi dienā 7 dienas), kas ir spēcīgs CYP3A4 induktors, izraisīja erlotiniba AUC samazināšanos vidēji par 69%.
Co-administration of rifampicin with a single 450 mg dose of Tarceva resulted in a mean erlotinib exposure (AUC) of 57.5% of that after a single 150 mg Tarceva dose in the absence of rifampicin treatment.
Vienlaicīga rifampicīna lietošana kopā ar vienreizēju 450 mg Tarceva devu izraisīja vidējo kopējo erlotiniba iedarbību (AUC), kas bija 57, 7% no tās, ko novēroja pēc vienreizējas 150 mg Tarceva devas lietošanas, ja netika veikta ārstēšana ar rifampicīnu.
Co-administration of Tarceva with CYP3A4 inducers should therefore be avoided.
Tāpēc jāizvairās no Tarceva lietošanas vienlaikus ar CYP3A4 induktoriem.
For patients who require concomitant treatment with Tarceva and a potent CYP3A4 inducer such as rifampicin an increase in dose to 300 mg should be considered while their safety (including renal and liver functions and serum electrolytes) is closely monitored, and if well tolerated for more than 2 weeks, further increase to 450 mg could be considered with close safety monitoring.
Pacientiem, kuriem nepieciešama vienlaicīga ārstēšana ar Tarceva un spēcīgu CYP3A4 induktoru, piemēram, rifampicīnu, jāapsver devas palielināšana līdz 300 mg, stingri kontrolējot drošību (tostarp nieru un aknu darbību un seruma elektrolītu līmeni) un, ja panesamība ir laba ilgāk nekā 2 nedēļas, var apsvērt devas palielināšanu līdz 450 mg, stingri kontrolējot drošību.
Johns Wort (hypericum perforatum).
Kopējās iedarbības samazināšanās iespējama arī tad, ja vienlaikus lieto citus induktorus, piemēram, fenitoīnu, karbamazepīnu, barbiturātus vai asinszāli (Hypericum perforatum).
Caution should be observed when these active substances are combined with erlotinib.
Jāievēro piesardzība, lietojot šīs aktīvās vielas apvienojumā ar erlotinibu.
Alternate treatments lacking potent CYP3A4 inducing activity should be considered when possible.
Kad vien iespējams, jāapsver alternatīvas ārstēšanas iespējas ar zālēm, kurām nepiemīt spēcīga CYP3A4 induktora darbība.
International Normalized Ratio (INR) elevations, and bleeding events including gastrointestinal bleeding have been reported in clinical studies, some associated with concomitant warfarin administration (see section 4.8) and some with concomitant NSAID administration.
Reizēm tā bijusi saistīta ar vienlaicīgu varfarīna lietošanu (skatīt apakšpunktu 4. 8) un reizēm ar vienlaicīgu NPL lietošanu.
Patients taking warfarin or other coumarin-derivative anticoagulants should be monitored regularly for changes in prothrombin time or INR.
Pacientiem, kuri lieto varfarīnu vai citus kumarīna atvasinājumu antikoagulantus, regulāri jāpārbauda, vai nemainās protrombīna laiks vai INR.
Results of a pharmacokinetic interaction study indicated a significant 2.8-, 1.5- and 9-fold reduced AUCinf, Cmax and plasma concentration at 24 hours, respectively, after administration of Tarceva in smokers as compared to non-smokers (see section 5.2).
Farmakokinētiskās mijiedarbības pētījuma rezultāti liecina par nozīmīgu AUCinf, Cmax un koncentrācijas plazmā samazināšanos pēc 24 stundām attiecīgi 2, 8, 1, 5 un 9 reizes pēc Tarceva lietošanas smēķētājiem, salīdzinot ar nesmēķētājiem (skatīt apakšpunktu 5. 2).
Therefore, patients who are still smoking should be encouraged to stop smoking as early as possible before initiation of treatment with Tarceva, as plasma erlotinib concentrations are reduced otherwise.
Tāpēc pacienti, kuri vēl arvien smēķē, jāmudina pārtraukt smēķēšanu pēc iespējas ātrāk pirms Tarceva lietošanas sākšanas, jo citādi var pazemināties erlotiniba koncentrācija plazmā.
The clinical effect of the decreased exposure has not been formally assessed but it is likely to be clinically significant.
Samazinātas iedarbības klīniskais efekts nav formāli novērtēts, bet tas varētu būt klīniski nozīmīgs.
Erlotinib is a substrate for the P-glycoprotein active substance transporter.
Erlotinibs ir P- glikoproteīna aktīvās vielas transportvielas substrāts.
Concomitant administration of inhibitors of Pgp, e. g. cyclosporine and verapamil, may lead to altered distribution and/ or altered elimination of erlotinib.
Lietojot kombinācijā ar P - glikoproteīna inhibitoriem, piemēram, ciklosporīnu un verapamilu, var mainīties erlotiniba sadalījums un/ vai eliminācija.
CNS toxicity has not been established.
Šīs mijiedarbības sekas, piemēram, attiecībā uz CNS toksicitāti, nav noteiktas.
Caution should be exercised in such situations.
Šādās situācijās jāievēro piesardzība.
Erlotinib is characterised by a decrease in solubility at pH above 5.
5 Erlotinibam raksturīga samazināta šķīdība, ja pH ir augstāks par 5.
Co-administration of
Zāles, kas ietekmē kuņģa un zarnu trakta augšdaļas pH, var ietekmēt erlotiniba šķīdību un, tādējādi, tā biopieejamību.
5 erlotinib with omeprazole, a proton pump inhibitor (PPI), decreased the erlotinib exposure [AUC] and maximum concentration [Cmax] by 46% and 61%, respectively.
Erlotiniba vienlaicīga lietošana ar omeprazolu, protonu sūkņa inhibitoru (PSI), samazināja erlotiniba iedarbību [AUC] un maksimālo koncentrāciju [Cmax] attiecīgi par 46% un 61%.
There was no change to Tmax or half-life.
Tmax vai pusperiods nemainījās.
Concomitant administration of Tarceva with 300 mg ranitidine, an H2-receptor antagonist, decreased erlotinib exposure [AUC] and maximum concentrations [Cmax] by 33% and 54%, respectively.
Vienlaicīga Tarceva lietošana ar 300 mg H2 receptoru antagonista ranitidīna samazināja erlotiniba iedarbību [AUC] un maksimālo koncentrāciju [Cmax] attiecīgi par 33% un 54%.
Increasing the dose of Tarceva when co-administered with such agents is not likely to compensate for this loss of exposure.
Tarceva devas palielināšana, lietojot to vienlaikus ar šiem līdzekļiem, nekompensēs iedarbības vājināšanos.
However, when Tarceva was dosed in a staggered manner 2 hours before or 10 hours after ranitidine 150 mg b. i. d., erlotinib exposure [AUC] and maximum concentrations [Cmax] decreased only by 15% and 17%, respectively.
Tomēr, lietojot Tarceva pārmaiņus 2 stundas pirms vai 10 stundas pēc ranitidīna pa 150 mg divas reizes dienā, erlotiniba iedarbība [AUC] un maksimālā koncentrācija [Cmax] samazinājās tikai par attiecīgi 15% un 17%.
The effect of antacids on the absorption of erlotinib have not been investigated but absorption may be impaired, leading to lower plasma levels.
Antacīdu ietekme uz erlotiniba uzsūkšanos nav pētīta, taču iespējama samazināta uzsūkšanās, radot zemāku koncentrāciju plazmā.
In summary, the combination of erlotinib with proton pump inhibitors should be avoided.
Kopumā nav vēlama erlotiniba un protonu sūkņa inhibitoru kombinācijas lietošana.
If the use of antacids is considered necessary during treatment with Tarceva, they should be taken at least 4 hours before or 2 hours after the daily dose of Tarceva.
Ja Tarceva lietošanas laikā antacīdu līdzekļu lietošana ir nepieciešama, tie jālieto vismaz 4 stundas pirms vai 2 stundas pēc Tarceva dienas devas lietošanas.
Tarceva must be taken at least 2 hours before or 10 hours after ranitidine dosing.
Ja apsver ranitidīna lietošanas nepieciešamību, to jālieto pārmaiņus, proti, Tarceva jālieto vismaz 2 stundas pirms vai 10 stundas pēc ranitidīna lietošanas.
In a Phase Ib study, there were no significant effects of gemcitabine on the pharmacokinetics of erlotinib nor were there significant effects of erlotinib on the pharmacokinetics of gemcitabine.
Ib fāzes pētījumā nekonstatēja nozīmīgu gemcitabīna ietekmi uz erlotiniba farmakokinētiku, nebija arī nozīmīgas erlotiniba ietekmes uz gemcitabīna farmakokinētiku.
Erlotinib increases platinum concentrations.
Erlotinibs palielina platīna koncentrāciju.
In a clinical study, the concomitant use of erlotinib with carboplatin and paclitaxel led to an increase of total platinum AUC0-48 of 10.6%.
Klīniskā pētījumā erlotiniba lietošana vienlaikus ar karboplatīnu un paklitakselu izraisīja kopējā platīna AUC0- 48 palielināšanos pa 10, 6%.
Although statistically significant, the magnitude of this difference is not considered to be clinically relevant.
Lai gan statistiski nozīmīgs, šīs atšķirības apmērs netiek uzskatīts par klīniski nozīmīgu.
In clinical practice, there may be other co-factors leading to an increased exposure to carboplatin like renal impairment.
Klīniskajā praksē var būt citi blakusfaktori, kas izraisa palielinātu karboplatīna kopējo iedarbību, piemēram, nieru darbības traucējumi.
There were no significant effects of carboplatin or paclitaxel on the pharmacokinetics of erlotinib.
Nozīmīgu karboplatīna vai paklitaksela ietekmi uz erlotiniba farmakokinētiku nekonstatēja.
Capecitabine may increase erlotinib concentrations.
Kapecitabīns var palielināt erlotiniba koncentrāciju.
When erlotinib was given in combination with capecitabine, there was a statistically significant increase in erlotinib AUC and a borderline increase in Cmax when compared with values observed in another study in which erlotinib was given as single agent.
Kad erlotinibs tika lietots kombinācijā ar kapecitabīnu, konstatēja statistiski nozīmīgu erlotiniba AUC palielināšanos un Cmax palielināšanos, kas tuvs normas augšējai robežai, salīdzinot ar raksturlielumiem, kas novēroti citā pētījumā, kurā erlotinibs tika lietots kā vienīgais līdzeklis.
There were no significant effects of erlotinib on the pharmacokinetics of capecitabine.
Erlotinibs nozīmīgi neietekmēja kapecitabīna farmakokinētiku.
There are no studies in pregnant women using erlotinib.
Ar erlotinibu nav veikti pētījumi grūtniecēm.
Studies in animals have shown some reproductive toxicity (see section 5.3).
Pētījumi dzīvniekiem liecina par zināmu toksisku ietekmi uz vairošanos (skatīt apakšpunktu 5. 3).
Women of childbearing potential must be advised to avoid pregnancy while on Tarceva.
Reproduktīvā vecuma sievietēm Tarceva terapijas laikā jāizsargājas no grūtniecības.
Adequate contraceptive methods should be used during therapy, and for at least 2 weeks after completing therapy.
Ārstēšanas laikā, kā arī vismaz 2 nedēļas pēc ārstēšanas pabeigšanas jāizmanto piemēroti pretapaugļošanās līdzekļi.
Treatment should only be continued in pregnant women if the potential benefit to the mother outweighs the risk to the foetus.
Grūtniecei ārstēšanu drīkst turpināt tikai tad, ja iespējamais ieguvums mātei ir lielāks nekā risks auglim.
It is not known whether erlotinib is excreted in human milk.
Nav zināms, vai erlotinibs izdalās mātes pienā.
Because of the potential harm to the infant, mothers should be advised against breastfeeding while receiving Tarceva.
Iespējamā kaitējuma dēļ zīdainim Tarceva lietošanas laikā mātei jāiesaka nezīdīt bērnu.
No studies on the effects on the ability to drive and use machines have been performed; however erlotinib is not associated with impairment of mental ability.
Nav veikti pētījumi, lai novērtētu ietekmi uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus, tomēr erlotiniba lietošanas laikā nav novēroti garīgo spēju traucējumi.
Non-small cell lung cancer (Tarceva administered as single agent in study BR.21):
Nesīkšūnu plaušu vēzis (BR. 21 pētījumā Tarceva lietots kā vienīgais līdzeklis):
Rash (75%) and diarrhoea (54%) were the most commonly reported adverse drug reactions (ADRs).
Izsitumi (75%) un caureja (54%) bija visbiežāk novērotās blakusparādības (BP).
Most were Grade 1/ 2 in severity and manageable without intervention.
Vairums bija 1. / 2. smaguma pakāpes un izzuda bez ārstēšanas.
Grade 3/ 4 rash and diarrhoea occurred in 9% and 6%, respectively in Tarceva-treated patients and each resulted in study discontinuation in 1% of patients.
3. / 4. pakāpes izsitumi un caureja radās attiecīgi 9% un 6% ar Tarceva ārstēto pacientu, 1% pacientu to dēļ pārtrauca pētījumu.
Dose reduction for rash and diarrhoea was needed in 6% and 1% of patients, respectively.
Devas samazināšana izsitumu un caurejas dēļ bija nepieciešama attiecīgi 6% un 1% pacientu.
In study BR.21, the median time to onset of rash was 8 days, and the median time to onset of diarrhoea was 12 days.
BR. 21 pētījumā vidējais laiks līdz izsitumu parādīšanās brīdim bija 8 dienas, vidējais laiks līdz caurejas rašanās brīdim bija 12 dienas.
6 Adverse events occurring more frequently (≥ 3%) in Tarceva-treated patients than in the placebo group in the pivotal study BR.21, and in at least 10% of patients in the Tarceva group, are summarised by National Cancer Institute-Common Toxicity Criteria (NCI-CTC) Grade in Table 1.
6 Blakusparādības, kas biežāk (≥3%) nekā placebo grupās radās ar Tarceva ārstētajiem pacientiem pivotālajā BR. 21 pētījumā un vismaz 10% pacientu Tarceva grupā, pēc Nacionālā vēža institūta vispārējo toksicitātes kritēriju (NCI- CTC) pakāpes apkopotas 1. tabulā.
Very common ADRs in study BR.21
BR. 21 pētījumā ļoti bieži novērotās BP
Any
Jebkuras
Erlotinib N = 485
Erlotinibs N = 485
NCI-CTC
NCI- CTC pakāpe
Grade Grade
pakāpes
3 4 Grade 3
4. pakāpes 3.
MedDRA Preferred Term Total patients with any AE Infections and infestations
MedDRA ieteicamais termins Kopējais pacientu skaits ar BP Infekcijas un parazitozes
Infection* Metabolism and nutrition disorders
Infekcija * Metabolisma un barošanās traucējumi
Anorexia Eye disorders
Anoreksija Acu slimības
Conjunctivitis Keratoconjunctivitis sicca Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Konjunktivīts Keratoconjunctivitis sicca Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības
Dyspnoea Cough Gastrointestinal disorders
Aizdusa Klepus Kuņģa- zarnu trakta traucējumi
Diarrhoea** Nausea Vomiting Stomatitis Abdominal pain Skin and subcutaneous tissue disorders
Caureja ** Slikta dūša Vemšana Stomatīts Vēdera sāpes Ādas un zemādas audu bojājumi
Rash*** Pruritus Dry skin General disorders and administration site conditions
Izsitumi *** Nieze Sausa āda Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā
* Severe infections, with or without neutropenia, have included pneumonia, sepsis, and cellulitis. ** Can lead to dehydration, hypokalemia and renal failure. *** Rash included dermatitis acneiform.
* Smagas infekcijas ar neitropēniju vai bez tās: pneimonija, sepse un cellulīts. ** Var izraisīt dehidratāciju, hipokaliēmiju un nieru mazspēju. *** Izsitumi bija aknes veida dermatīts.
Pancreatic cancer (Tarceva administered concurrently with gemcitabine in study PA.3):
Aizkuņģa dziedzera vēzis (pētījumā PA. 3 Tarceva lietots vienlaikus ar gemcitabīnu):
The most common adverse reactions in pivotal study PA.3 in pancreatic cancer patients receiving Tarceva 100 mg plus gemcitabine were fatigue, rash and diarrhoea.
Biežāk novērotās blakusparādības pivotālā pētījumā PA. 3 pacientiem ar aizkuņģa dziedzera vēzi, kas saņēma Tarceva 100 mg un gemcitabīnu, bija nogurums, izsitumi un caureja.
In the Tarceva plus gemcitabine arm, Grade 3/ 4 rash and diarrhoea were each reported in 5% of patients.
Tarceva un gemcitabīna grupā par 3. / 4. pakāpes izsitumiem un caureju ziņoja 5% pacientu (par katru blakusparādību).
The median time to onset of rash and diarrhoea was 10 days and 15 days, respectively.
Vidējais laiks līdz izsitumu un caurejas parādīšanās brīdim bija attiecīgi 10 dienas un 15 dienas.
Rash and diarrhoea each resulted in dose reductions in 2% of patients, and resulted in study discontinuation in up to 1% of patients receiving Tarceva plus gemcitabine.
Izsitumu un caurejas dēļ (atsevišķi) 2% pacientu bija jāsamazina deva un līdz 1% pacientu, kas saņēma Tarceva un gemcitabīnu, bija jāpārtrauc pētījums.
7 Adverse events occurring more frequently (≥ 3%) in Tarceva 100 mg plus gemcitabine-treated patients than in the placebo plus gemcitabine group in the pivotal study PA.3, and in at least 10% of patients in the Tarceva 100 mg plus gemcitabine group, are summarised by National Cancer Institute-Common Toxicity Criteria (NCI-CTC) Grade in Table 2.
7 Blakusparādības, kas biežāk (≥3%) radās ar Tarceva 100 mg un gemcitabīnu ārstētajiem pacientiem, salīdzinot ar placebo un gemcitabīna grupu, pivotālajā pētījumā PA. 3, un vismaz 10% pacientu Tarceva 100 mg un gemcitabīna grupā, 2. tabulā apkopotas atbilstoši Nacionālā Vēža institūta vispārējo toksicitātes kritēriju (National Cancer Institute- Common Toxicity Criteria; NCI- CTC) pakāpei.
Very common ADRs in study PA.3 (100 mg cohort)
Ļoti bieži sastopamas BP pētījumā PA. 3 (100 mg grupa)
Erlotinib N = 259 Any
Erlotinibs N = 259 Jebkuras pakāpes
Any
Jebkuras pakāpes
Grade Grade
NCI- CTC pakāpe
Grade Grade
4.
3 4 Grade 3
3.
MedDRA Preferred Term Total patients with any AE Infections and infestations
MedDRA ieteiktais termins Kopējais pacientu skaits ar jebkuru BP Infekcijas un parazitozes
Weight decreased Psychiatric disorders
Ķermeņa masas samazināšanās Psihiskie traucējumi
Depression Nervous system disorders
Depresija Nervu sistēmas traucējumi
Headache Neuropathy Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Galvassāpes Neiropātija
0 < 1
0 0
0 0
Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības
Cough Gastrointestinal disorders
Klepus
11
11 0
Diarrhoea** Stomatitis Dyspepsia Flatulence Skin and subcutaneous tissue disorders
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi
Rash*** Alopecia General disorders and administration site conditions
Ādas un zemādas audu bojājumi
Pyrexia Fatigue Rigors
Pireksija Nogurums Drebuļi
* Severe infections, with or without neutropenia, have included pneumonia, sepsis, and cellulitis. ** Can lead to dehydration, hypokalemia and renal failure. *** Rash included dermatitis acneiform.
* Smagas infekcijas ar neitropēniju vai bez bija pneimonija, sepse un cellulīts. ** Var izraisīt dehidratāciju, hipokaliēmiju un nieru mazspēju. *** Izsitumi bija aknes veida dermatīts.
Other Observations:
Citi novērojumi:
Safety evaluation of Tarceva is based on the data from 759 patients treated with at least one 150 mg dose of Tarceva monotherapy during Phase III NSCLC study BR.21, Phase II NSCLC study A248-1007, and three Phase II studies in populations other than NSCLC:
Tarceva lietošanas drošības novērtējums pamatojas uz 759 pacientu datiem, kas tika ārstēti vismaz ar vienu 150 mg Tarceva devu monoterapijas veidā 3. fāzes NSŠPV pētījumā BR. 21, 2. fāzes NSŠPV pētījumā A248- 1007 un trijos 2. fāzes pētījumos pacientiem ar citām slimībām, nevis NSŠPV:
248-101 (ovarian cancer), A248-1003 (head and neck cancer), and OSI2288g (metastatic breast cancer) and the 285 patients who received Tarceva 100 or 150 mg plus gemcitabine in the phase III pancreatic cancer study PA.3.
248- 101 (olnīcu vēzis), A248- 1003 (galvas un kakla vēzis) un OSI2288g (metastātisks krūts vēzis), kā arī 285 pacienti, kuri saņēma Tarceva 100 vai 150 mg plus gemcitabīnu 3. fāzes aizkuņģa dziedzera vēža pētījumā PA. 3.
8 The following terms are used to rank the undesirable effects by frequency: very common (> 1/ 10); common (> 1/ 100 ,< 1/10); uncommon (> 1/1 ,000, < 1/100); rare (> 1/10,000, < 1/1000); very rare (< 1/10,000) including isolated reports.
8 Blakusparādību sastopamības iedalījumam izmantoti šādi termini: ļoti bieži (> 1/ 10); bieži (> 1/ 100, < 1/ 10); retāk (> 1/ 1000, < 1/ 100); reti (> 1/ 10000, < 1/ 1000); ļoti reti (< 1/ 10000), ieskaitot atsevišķus gadījumus.
The following adverse reactions have been observed in patients who received Tarceva administered as single agent and patients who received Tarceva concurrently with chemotherapy.
Pacientiem, kuri saņēma Tarceva monoterapiju, kā arī pacientiem, kuri saņēma Tarceva vienlaikus ar ķīmijterapiju, novērotas tālāk minētās blakusparādības.
Very common ADR’ s are presented in Tables 1 and 2, ADR ’ s in other frequency categories are summarized below.
Ļoti bieži vērojamās BP norādītas 1. un 2. tabulā, bet citu sastopamības kategoriju BP apkopotas tālāk tekstā.
Gastrointestinal bleeding.
Gastrointestināla asiņošana.
In clinical studies, some cases have been associated with concomitant warfarin administration (see section 4.5) and some with concomitant NSAID administration.
Klīniskajos pētījumos daži gadījumi konstatēti saistībā ar vienlaicīgu varfarīna lietošanu (skatīt apakšpunktu 4. 5), daži ziņojumi arī saistībā ar vienlaicīgu NPL lietošanu.
Common (in PA.3):
3 pētījumā):
Uncommon
Retāk:
Alopecia.
Alopēcija.
Dry skin.
Sausa āda.
Paronychia.
Paronihija.
Hirsutism, eyelash/ eyebrow changes and brittle and loose nails.
Hirsutisms, skropstu/ uzacu pārmaiņas un trausli un irdeni nagi.
Hepato-biliary disorders:
Aknu un/ vai žultsceļu traucējumi:
Very common (in PA.3) Common (in BR.21):
3 pētījumā) Bieži (BR21 pētījumā):
Liver function test abnormalities (including increased alanine aminotransferase [ALT], aspartate aminotransferase [AST], bilirubin).
Aknu funkcionālo testu novirzes (tostarp paaugstināts alanīna aminotransferāzes [ALAT], aspartāta aminotransferāzes [ASAT], bilirubīna līmenis.
These were mainly mild or moderate in severity, transient in nature or associated with liver metastases.
Pārsvarā tās bija vieglas vai vidēji smagas pakāpes, pārejošas vai saistītas ar aknu metastāzēm.
Rare cases of hepatic failure (including fatalities) have been reported during use of Tarceva.
Tarceva lietošanas gadījumā ziņots par retiem aknu mazspējas gadījumiem (tostarp letāliem).
Confounding factors have included pre-existing liver disease or concomitant hepatotoxic medications (see section 4.4).
Blakusfaktori bija jau pastāvoša aknu slimība vai vienlaicīga hepatotoksisku zāļu lietošana (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Keratitis.
Keratīts.
Conjunctivitis in study PA.3.
3 pētījumā.
Corneal ulcerations have been reported very rarely in patients receiving Tarceva as a complication of mucocutaneous inflammation.
Par radzenes čūlu kā mukokutāna iekaisuma komplikācijas rašanos Tarceva lietojušiem pacientiem ziņots ļoti retos gadījumos.
Epistaxis.
Asiņošana no deguna.
Serious interstitial lung disease (ILD), including fatalities, in patients receiving Tarceva for treatment of NSCLC or other advanced solid tumours (see section 4.4).
Nopietna intersticiāla plaušu slimība (IPL), tostarp ar letālu iznākumu pacientiem, kas saņēmuši Tarceva NSŠPV vai citu progresējušu norobežotu audzēju ārstēšanai (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Single oral doses of Tarceva up to 1000 mg erlotinib in healthy subjects, and up to 1600 mg in cancer patients have been tolerated.
Bez sekām lietotas atsevišķas Tarceva devas līdz 1000 mg erlotiniba veseliem cilvēkiem un līdz 1600 mg vēža slimniekiem.
Repeated twice daily doses of 200 mg in healthy subjects were poorly tolerated after only a few days of dosing.
Atkārtotām 200 mg devām divreiz dienā veseliem cilvēkiem bija slikta panesamība jau tikai pēc dažu dienu lietošanas.
Based on the data from these studies, severe adverse events such as diarrhoea, rash and possibly increased activity of liver aminotransferases may occur above the recommended dose.
Ņemot vērā šo pētījumu datus, lietojot par ieteikto lielāku devu, iespējama caureja, izsitumi un varbūt arī aknu aminotransferāžu aktivitātes paaugstināšanās.
In case of suspected overdose, Tarceva should be withheld and symptomatic treatment initiated.
Ja ir aizdomas par pārdozēšanu, Tarceva lietošana uz brīdi jāpārtrauc un jāsāk simptomātiska ārstēšana.
Pharmacotherapeutic group: antineoplastic agent, ATC code:
Farmakoterapeitiskā grupa: pretaudzēju līdzekļi, ATĶ kods:
9 Erlotinib is an epidermal growth factor receptor/ human epidermal growth factor receptor type 1 (EGFR also known as HER1) tyrosine kinase inhibitor.
9 Erlotinibs ir epidermas augšanas faktora receptoru/ cilvēka epidermas augšanas faktora 1. tipa receptoru (EGFR, pazīstams arī kā HER1) tirozīnkināzes inhibitors.
Erlotinib potently inhibits the intracellular phosphorylation of EGFR.
Erlotinibs spēcīgi kavē intracellulāro EGFR fosforilēšanos.
EGFR is expressed on the cell surface of normal cells and cancer cells.
EGFR ir ekspresēts uz veselu šūnu un vēža šūnu virsmas.
In non-clinical models, inhibition of EGFR phosphotyrosine results in cell stasis and/ or death.
Neklīniskajos modeļos EGFR fosfotirozīna inhibīcija izraisa šūnu stāzi un/ vai bojāeju.
Non-small cell lung cancer (Tarceva administered as single agent in study BR.21):
Nesīkšūnu plaušu vēzis (Tarceva lietots kā vienīgais līdzeklis BR. 21 pētījumā):
The efficacy and safety of Tarceva was demonstrated in a randomised, double-blind, placebo-controlled trial (BR.21), in 731 patients with locally advanced or metastatic NSCLC after failure of at least one chemotherapy regimen.
Tarceva efektivitāte un drošība tika pierādīta randomizētā, dubultmaskētā, placebo kontrolētā pētījumā (BR. 21) 731 pacientiem ar lokāli progresējušu vai metastazējošu NSŠPV pēc vismaz viena neveiksmīga ķīmijterapijas kursa.
Patients were randomised 2:1 to receive Tarceva 150 mg or placebo orally once daily.
Pacienti tika nejaušināti iedalīti 2: 1, lai saņemtu 150 mg Tarceva vai placebo iekšķīgi reizi dienā.
Study endpoints included overall survival, progression-free survival (PFS), response rate, duration of response, time to deterioration of lung cancer-related symptoms (cough, dyspnoea and pain), and safety.
Pētījumā vērtētie raksturlielumi bija vispārējā dzīvildze, dzīvildze līdz vēža progresijai (PFS), reakcijas pakāpe, reakcijas ilgums, laiks līdz simptomu, kas saistīti ar plaušu vēzi (klepus, aizdusa un sāpes), pastiprināšanās brīdim un drošība.
The primary endpoint was survival.
Primārais vērtētais raksturlielums bija dzīvildze.
Demographic characteristics were well balanced between the two treatment groups.
Demogrāfiskais raksturojums abās terapijas grupās bija labi līdzsvarots.
About two-thirds of the patients were male and approximately one-third had a baseline ECOG performance status (PS) of 2, and 9% had a baseline ECOG PS of 3.
Aptuveni divas trešdaļas pacientu bija vīrieši un aptuveni vienai trešdaļai sākotnējais ECOG raksturojums (PS) bija 2 un 9% sākotnējais ECOG PS bija 3.
Ninety-three percent and 92% of all patients in the Tarceva and placebo groups, respectively, had received a prior platinum-containing regimen and 36% and 37% of all patients, respectively, had received a prior taxane therapy.
Attiecīgi 93 un 92% visu pacientu Tarceva un placebo grupā bija iepriekš saņēmuši platīnu saturošu ārstēšanas shēmu un attiecīgi 36% un 37% visu pacientu bija iepriekš saņēmuši ārstēšanu ar taksānu.
The adjusted hazard ratio (HR) for death in the Tarceva group relative to the placebo group was 0.73 (95% CI, 0.60 to 0.87) (p = 0.001).
Koriģētais nāves bīstamības koeficients (Hazard ratio - HR) Tarceva grupā, salīdzinot ar placebo grupu, bija 0, 73 (95% TI, 0, 60 pret 0, 87), (p=0, 001).
The percent of patients alive at 12 months was 31.2% and 21.5%, for the Tarceva and placebo groups, respectively.
Izdzīvojušo pacientu procentuālā daļa pēc 12 mēnešiem bija 31, 2% un 21, 5% attiecīgi Tarceva un placebo grupās.
The median overall survival was 6.7 months in the Tarceva group (95% CI, 5.5 to 7.8 months) compared with 4.7 months in the placebo group (95% CI, 4.1 to 6.3 months).
Tarceva grupā vidējā kopējā dzīvildze bija 6, 7 mēneši (95% TI, 5, 5- 7, 8 mēneši) salīdzinājumā ar 4, 7 mēnešiem placebo grupā (95% TI, 4, 1- 6, 3 mēneši).
The effect on overall survival was explored across different patient subsets.
Ietekmi uz kopējo dzīvildzi novēroja atšķirīgās pacientu apakšgrupās.
The effect of Tarceva on overall survival was similar in patients with a baseline performance status (ECOG) of 2-3 (HR = 0.77, CI 0.6-1.0) or 0-1 (HR = 0.73, 0.6-0.9), male (HR = 0.76, CI 0.6-0.9) or female patients (HR = 0.80, CI 0.6-1.1), patients < 65 years of age (HR = 0.75, CI 0.6-0.9) or older patients (HR = 0.79, CI 0.6-1.0), patients with one prior regimen (HR = 0.76, CI 0.6-1.0) or more than one prior regimen (HR = 0.75, CI 0.6-1.0), Caucasian (HR = 0.79, CI 0.6-1.0) or Asian patients (HR = 0.61, 0.4-1.0), patients with adenocarcinoma (HR = 0.71, CI 0.6-0.9) or squamous cell carcinoma (HR = 0.67, CI 0.5-0.9), but not in patients with other histologies (HR 1.04, CI 0.7-1.5), patients with stage IV disease at diagnosis (HR = 0.92, CI 0.7-1.2) or < stage IV disease at diagnosis (HR = 0.65, 0.5-0.8).
Tarceva ietekme uz kopējo dzīvildzi bija līdzīga pacientiem ar sākotnējo PS (ECOG) 2- 3 (HR = 0, 77, TI 0, 6- 1, 0) un 0- 1 (HR = 0, 73, 0, 6- 0, 9), vīriešu (HR = 0, 76, TI 0, 6- 0, 9) un sieviešu dzimuma pacientiem (HR = 0, 80, TI 0, 6- 1, 1), pacientiem vecumā līdz 65 gadiem (HR = 0, 75, TI 0, 6- 0, 9) un vecākiem pacientiem (HR = 0, 79, TI 0, 6- 1, 0), pacientiem ar vienu iepriekšēju shēmu (HR = 0, 76, TI 0, 6- 1, 0) vai vairāk kā vienu iepriekšēju shēmu (HR = 0, 75, TI 0, 6- 1, 0), baltās rases pacientiem (HR = 0, 79, TI 0, 6- 1, 0) vai aziātu rases pacientiem (HR = 0, 61, 0, 4- 1, 0), pacientiem ar adenokarcinomu (HR = 0, 71, TI 0, 6- 0, 9) vai skvamozo šūnu karcinomu HR = 0, 67, TI 0, 5- 0, 9), bet ne pacientiem ar citām histoloģiskām atradēm (HR 1, 04, TI 0, 7- 1, 5), pacientiem ar slimības IV stadiju diagnosticēšanas brīdī (HR = 0, 92, TI 0, 7- 1, 2) un ar slimības agrīnāku stadiju par IV diagnosticēšanas brīdī (HR = 0, 65, 0, 5- 0, 8).
Patients who never smoked had a much greater benefit from erlotinib (survival HR = 0.42, CI 0.28-0.64) compared with current or ex-smokers (HR = 0.87, CI 0.71-1.05).
Daudz lielāks ieguvums no erlotiniba terapijas bija pacientiem, kas nekad nav smēķējuši (dzīvildzes HR = 0, 42, TI 0, 28- 0, 64), salīdzinot ar smēķētājiem vai cilvēkiem, kas smēķēšanu atmetuši (HR = 0, 87, TI 0, 71- 1, 05).
In the 45% of patients with known EGFR-expression status, the hazard ratio was 0.68 (CI 0.49-0.94) for patients with EGFR-positive tumours and 0.93 (CI 0.63-1.36) for patients with EGFR-negative tumours (defined by IHC using EGFR pharmDx kit and defining EGFR-negative as less than 10% tumour cells staining).
45% pacientu ar zināmu EGFR ekspresijas stāvokli bīstamības koeficients bija 0, 68 (TI 0, 49- 0, 94) pacientiem ar EGFR pozitīviem audzējiem un 0, 93 (TI 0, 63- 1, 36) pacientiem ar EGFR negatīviem audzējiem (definēti kā IHC, izmantojot EGFR pharmDx testu, EGFR- negativitāte ir mazāk kā 10% iekrāsotu audzēja šūnu).
In the remaining 55% of patients with unknown EGFR-expression status, the hazard ratio was 0.77 (CI 0.61-0.98).
Atlikušajiem 55% pacientu ar nezināmu EGFR ekspresijas stāvokli bīstamības koeficients bija 0, 77 (TI 0, 61- 0, 98).
The median PFS was 9.7 weeks in the Tarceva group (95% CI, 8.4 to 12.4 weeks) compared with 8.0 weeks in the placebo group (95% CI, 7.9 to 8.1 weeks).
Tarceva grupā vidējais PFS bija 9, 7 nedēļas (95% TI, 8, 4 līdz 12, 4 nedēļas), salīdzinot ar 8, 0 nedēļām placebo grupā (95% TI, 7, 9 līdz 8, 1 nedēļas).
The objective response rate by RECIST in the Tarceva group was 8.9% (95% CI, 6.4 to 12.0).
Objektīvā reakcijas pakāpe pēc RECIST Tarceva grupā bija 8, 9% (95% TI, 6, 4 līdz 12, 0).
The first 330 patients were centrally assessed (response rate 6.2%); 401 patients were investigator- assessed (response rate 11.2%).
Pirmos 330 pacientus vērtēja centralizēti (reakcijas pakāpe – 6, 2%); 401 pacientu vērtēja pētnieki (reakcijas pakāpe – 11, 2%).
The median duration of response was 34.3 weeks, ranging from 9.7 to 57.6+ weeks.
Vidējais reakcijas ilgums bija 34, 3 nedēļas, robežās no 9, 7 līdz 57, 6 un vairāk nedēļām.
The proportion of patients who experienced complete response, partial response or stable disease was 44.0% and 27.5%, respectively, for the Tarceva and placebo groups (p = 0.004).
Pacientu proporcija, kuriem novēroja pilnīgu reakciju, daļēju reakciju vai slimības stabilizāciju Tarceva un placebo grupās bija attiecīgi 44, 0% un 27, 5% (p=0, 004).
10 A survival benefit of Tarceva was also observed in patients who did not achieve an objective tumour response (by RECIST).
10 Tarceva sniegtā pozitīvā ietekme uz dzīvildzi bija vērojama arī pacientiem, kuri nesasniedza objektīvu audzēja atbildes reakciju (pēc RECIST).
This was evidenced by a hazard ratio for death of 0.82 (95% CI, 0.68 to 0.99) among patients whose best response was stable disease or progressive disease.
Par to liecināja bīstamības koeficients nāvei 0, 82 (95% TI, 0, 68 līdz 0, 99) pacientiem, kuru labākā atbildes reakcija bija stabila slimība vai progresējoša slimība.
Tarceva resulted in symptom benefits by significantly prolonging time to deterioration in cough, dyspnoea and pain, versus placebo.
Tarceva lietošana mazināja simptomus, nozīmīgi palielinot laiku līdz klepus, aizdusas un sāpju pastiprināšanās brīdim salīdzinājumā ar placebo.
Pancreatic cancer (Tarceva administered concurrently with gemcitabine in study PA.3):
Aizkuņģa dziedzera vēzis (Tarceva lietots vienlaikus ar gemcitabīnu PA. 3 pētījumā):
The efficacy and safety of Tarceva in combination with gemcitabine as a first-line treatment was assessed in a randomised, double-blind, placebo-controlled trial in patients with locally advanced, unresectable or metastatic pancreatic cancer.
Tarceva lietošanas efektivitāte un drošība kombinācijā ar gemcitabīnu kā sākotnējā ārstēšana tika vērtēta randomizētā, dubultmaskētā, placebo kontrolētā pētījumā pacientiem ar lokāli progresējušu, nerezecējamu vai metastātisku aizkuņģa dziedzera vēzi.
Patients were randomised to receive Tarceva or placebo once daily on a continuous schedule plus gemcitabine IV (1000 mg/ m2, Cycle 1 - Days 1, 8, 15, 22, 29, 36 and 43 of an 8 week cycle; Cycle 2 and subsequent cycles - Days 1, 8 and 15 of a 4 week cycle [approved dose and schedule for pancreatic cancer, see the gemcitabine SPC]).
Pacienti tika iedalīti, lai saņemtu Tarceva vai placebo reizi dienā nepārtrauktā shēmā un gemcitabīnu i/ v (1000 mg/ m2, 1. cikls – 1., 8., 15., 22., 29., 36. un 43. dienā 8 nedēļu cikla laikā; 2. un turpmākie cikli – 1., 8. un 15. dienā 4 nedēļu cikla laikā [apstiprināto devu un lietošanas shēmu aizkuņģa dziedzera vēža ārstēšanai skatīt gemcitabīna zāļu aprakstā]).
Tarceva or placebo was taken orally once daily until disease progression or unacceptable toxicity.
Tarceva vai placebo tika lietots iekšķīgi reizi dienā līdz slimības progresēšanai vai nepieņemamas toksicitātes attīstībai.
The primary endpoint was overall survival.
Primārais kritērijs bija kopējā dzīvildze.
Baseline demographic and disease characteristics of the patients were similar between the 2 treatment groups, 100 mg Tarceva plus gemcitabine or placebo plus gemcitabine, except for a slightly larger proportion of females in the erlotinib/ gemcitabine arm compared with the placebo/ gemcitabine arm:
Pacientu sākotnējais demogrāfiskais un slimības raksturojums abās ārstēšanas grupās – 100 mg Tarceva un gemcitabīns un placebo un gemcitabīns – bija vienāds, izņemot nedaudz lielāku sieviešu daļu erlotiniba/ gemcitabīna grupā salīdzinājumā ar placebo/ gemcitabīna grupu:
Baseline Females Baseline ECOG performance status (PS) = 0 Baseline ECOG performance status (PS) = 1 Baseline ECOG performance status (PS) = 2 Metastatic disease at baseline
Sākumstāvoklis Sievietes Sākotnējais ECOG rīcības spēju stāvoklis (PS) = 0 Sākotnējais ECOG rīcības spēju stāvoklis (PS) = 1 Sākotnējais ECOG rīcības spēju stāvoklis (PS) = 2 Metastazējoša slimība sākumstāvoklī
Survival was evaluated in the intent-to-treat population based on follow-up survival data.
Dzīvildze tika vērtēta ārstēšanai paredzētā populācijā, pamatojoties uz dzīvildzes novērošanas datiem.
Results are shown in the table below (results for the group of metastatic and locally advanced patients are derived from exploratory subgroup analysis).
Rezultāti redzami turpmāk sniegtā tabulā (rezultāti no grupas ar metastazējošu un lokāli progresējošu audzēju iegūti no pētījuma apakšgrupas analīzes).
Δ
Δ TI
CI of
attiecība
Outcome
(mēneši) (mēneši)
(months)
(RA)
(months) (months) Overall Population
Iznākums Mediānā kopējā
CI of Δ
(mēneši)
HR HR
RA TI
value
vērtība
Median overall survival
dzīvildze
Mean overall survival
Vidējā kopējā dzīvildze
Metastatic Population Median overall survival
Populācija ar metastāzēm Mediānā kopējā dzīvildze
Mean overall survival
Populācija ar vietēju progresēšanu Mediānā kopējā dzīvildze
11 Overall Survival – All Patients 1.0
11 Kopējā dzīvildze – visi pacienti 1. 0
0.8
0. 9
Survival Probability
0. 8 Dzīvildzes iespējamība
HR = 0.82 (95% CI:
Riska attiecība (RA) = 0. 82 0. 7 (95% CI:
0.6 9, 0.98), p = 0.028
0. 69, 0. 98), p = 0. 028 0. 6
Tarceva + gemcitabine (n = 261)
Tarceva + gemcitabine (n = 261) Mediānā kopējā dzīvildze
Median OS = 6.4 months
Mediānā kopējā dzīvildze (MKD) = 6, 0 mēneši
Overall Survival – Patients with Distant Metastases 1.0
Kopējā dzīvildze – pacienti ar distālām metastāzēm 1. 0
HR = 0.80 (95% CI:
Riska attiecība (RA) = 0. 80 0. 7 (95% CI:
Tarceva + gemcitabine (n = 200)
Tarceva + gemcitabine (n = 200) Mediānā kopējā dzīvildze
0.3 0.2
0. 3 0. 2 0. 1 0. 0
Placebo +
Placebo + gemcitabine (n = 197) Mediānā kopējā dzīvildze (MKD) = 5. 06 mēneši
Median OS = 5.93 months
(MKD) = 5. 93 mēneši
12
0 6 12
18
18 24 30
In a post-hoc analysis, patients with favourable clinical status at baseline (low pain intensity, good QoL and good PS) may derive more benefit from Tarceva.
Post- hoc analīzēs noteikts, ka pacientiem ar labvēlīgu klīnisko stāvokli sākotnējā līmenī (zema sāpju intensitāte, laba dzīves kvalitāte un labs PS) var rasties lielāks ieguvums no Tarceva.
The benefit is mostly driven by the presence of a low pain intensity score.
Ieguvums pārsvarā rodas zema sāpju intensitātes līmeņa gadījumā.
In a post-hoc analysis, patients on Tarceva who developed a rash had a longer overall survival compared to patients who did not develop rash (median OS 7.2 months vs 5 months, HR:0.61).
Post- hoc analīzēs pacientiem, kas lietoja Tarceva, un kam radās izsitumi, bija lielāka kopējā dzīvildze, salīdzinot ar pacientiem, kam neradās izsitumi (mediānā KD 7, 2 pret 5 mēnešiem, RA: 0, 61).
90% of patients on Tarceva developed rash within the first 44 days.
90% pacientu Tarceva terapijas grupā pirmo 44 dienu laikā radās izsitumi.
The median time to onset of rash was 10 days.
Vidējais laiks līdz izsitumu sākumam bija 10 dienas.
12 5.2 Pharmacokinetic properties
12 5. 2 Farmakokinētiskās īpašības
A fter oral administration, erlotinib peak plasma levels are obtained in approximately 4 hours after oral dosing.
Uzsūkšanās: pēc iekšķīgas lietošanas maksimālā erlotiniba koncentrācija plazmā tiek sasniegta pēc aptuveni 4 stundām.
A study in normal healthy volunteers provided an estimate of the absolute bioavailability of 59%.
Pētījumā veseliem brīvprātīgajiem tika noskaidrots, ka absolūtā bioloģiskā pieejamība ir 59%.
The exposure after an oral dose may be increased by food.
Kopējo iedarbību pēc iekšķīgas lietošanas var palielināt uzturs.
Erlotinib has a mean apparent volume of distribution of 232 l and distributes into tumour tissue of humans.
Izkliede: erlotiniba vidējais šķietamais izkliedes tilpums ir 232 l, un cilvēka organismā tas izplatās audzēja audos.
In a study of 4 patients (3 with non-small cell lung cancer [NSCLC], and 1 with laryngeal cancer) receiving 150 mg daily oral doses of Tarceva, tumour samples from surgical excisions on Day 9 of treatment revealed tumour concentrations of erlotinib that averaged 1,185 ng/g of tissue.
Pētījumā ar 4 pacientiem (3 ar nesīkšūnu plaušu vēzi [NSŠPV] un 1 ar balsenes vēzi), kuri iekšķīgi saņēma 150 mg Tarceva dienas devas, 9. dienā ķirurģiski izgrieztajos audzēja paraugos atklāja, ka erlotiniba koncentrācija vidēji ir 1185 ng/ g audu.