qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
If you are receiving nucleoside reverse transcriptase inhibitor (NRTI) treatment, the addition of Rebetol and interferon alfa-2b may increase your risk of lactic acidosis and liver failure.
Ja jūs papildus Rebetola un alfa- 2b interferona terapijai saņemat arī nukleozīdo reversās transkriptāzes inhibitoru (NRTI) ārstēšanas shēmu, tad var palielināties pienskābās acidozes risks un aknu mazspēja.
Do not use Rebetol after the expiry date which is stated on the label.
Nelietot Rebetol pēc derīguma termiņa beigām, kas norādīts uz etiķetes.
Once the bottle has been opened, the oral solution can be used for 1 month.
Pēc pudeles pirmās atvēršanas šķīdumu iekšķīgai lietošanai var lietot 1 mēnesi.
67 Do not use Rebetol without advice of your doctor or pharmacist if you notice any change in the appearance of the solution.
Nelietot Rebetol bez ārsta vai farmaceita konsultācijas, ja pamanāt kādas pārmaiņas šķīduma izskatā.
- The active substance is ribavirin 40 mg/ml.
- Aktīvā viela ir ribavirīns 40 mg/ ml.
Sodium citrate, citric acid, anhydrous, sodium benzoate, glycerol,
- Citas sastāvdaļas ir: nātrija citrāts, bezūdens citronskābe, nātrija benzoāts, glicerīns, saharoze,
sucrose, sorbitol liquid (crystallising), propylene glycol, purified water, natural and artificial bubble gum flavouring
sorbīta šķīdums (kristalizēts), propilēnglikols, attīrīts ūdens, dabiskie un sintētiskie aromatizatori (košļājamās gumijas)
Rebetol 40 mg/ml oral solution is packaged in 118 ml size amber glass bottles containing 100 ml of oral solution.
Rebetol 40 mg/ ml šķīdums iekšķīgai lietošanai iepakots 118 ml dzintara krāsas stikla pudelēs, kas satur 100 ml iekšķīgi lietojama šķīduma.
A 10 ml oral dosing syringe is provided to measure the dose.
Iepakojumam pievienota šķīduma iekšķīgai lietošanai izmantojamā 10 ml dozēšanas šļirce, devu nomērīšanai.
SP Europe
SP Europe 73, rue de Stalle B- 1180 Bruxelles Beļģija
2, rue Louis Pasteur F-14200 Hérouville St Clair France
2, rue Louis Pasteur 14200 Hérouville St Clair Francija
Danmark Lautrupbjerg 2 DK-2750 Ballerup Tlf: + 45-44 39 50 00
72 Danmark Lautrupbjerg 2 DK- 2750 Ballerup Tlf: + 45- 44 39 50 00
Latvija Bauskas 58a -401 Rīga, LV-1004 Tel: + 371-7 21 38 25
73 Bauskas 58a - 401 Rīga, LV- 1004 Tel: + 371- 7 21 38 25
69 This leaflet was last approved on
Šī lietošanas instrukcija akceptēta
What is Rebif?
Kas ir Rebif?
Rebif is a solution for injection in pre-filled syringes and cartridges.
Rebif ir šķīdums injekcijām pilnšļircēs un kasetnēs.
The syringes contain 8.8, 22 or 44 micrograms of the active substance, interferon beta-1a.
Šļirces satur 8, 8 mikrogramus, 22 vai 44 mikrogramus aktīvās vielas interferona beta- 1a.
The cartridges contain a total of 66 or 132 micrograms of interferon beta-1a and are designed for multiple dosing using an electronic injection device that delivers 8.8, 22 or 44 micrograms per dose.
Kasetnes satur kopumā 66 vai 132 mikrogramus interferona beta- 1a, un tās paredzētas daudzējādai dozēšanai, izmantojot elektronisku injekcijas ierīci, kas vienā devā nodrošina 8, 8 mikrogramus, 22 vai 44 mikrogramus.
What is Rebif used for?
Kāpēc lieto Rebif?
Rebif is used to treat patients with relapsing multiple sclerosis (MS).
Rebif lieto recidivējošas multiplās sklerozes (MS) ārstēšanai.
This is the type of MS where the patient has attacks (relapses) within periods with no symptoms.
Tas ir MS paveids, kad pacientam ir periodiskas lēkmes (recidīvi) bez simptomiem.
Its effectiveness has not been shown in patients with secondary progressive MS (the type of MS that comes after relapsing MS), when the disease is not in a relapsing phase.
Rebif iedarbība nav pētīta pieaugušiem pacientiem ar sekundāru progresējošu MS (MS veids, kas seko pēc recidivējošās MS), kad slimība nav recidivējošā fāzē.
Rebif should not be used in children aged below 12 years because of a lack of information on the use of the medicine in this group.
Rebif nav paredzētas lietot bērniem līdz 12 gadu vecumam, jo trūkst informācijas par šo zāļu lietošanu šajā vecuma grupā.
How is Rebif used?
Kā lieto Rebif?
Rebif treatment should be started by a doctor who has experience in the management of MS.
Ārstēšana ar Rebif jāuzsāk ārstam, kam ir pieredze MS ārstēšanā.
The recommended dose of Rebif is 44 micrograms given three times a week by injection under the skin.
Ieteicamā Rebif deva ir 44 mikrogrami, ko ievada trīs reizes nedēļā zemādas injekcijas veidā.
The 22– microgram dose is recommended for patients who cannot tolerate the higher dose and for adolescents aged between 12 and 16 years.
Rebif 22 mikrogramu devu iesaka pacientiem, kuri nepanes lielāku devu, un pusaudžiem vecumā no 12 līdz 16 gadiem.
When first starting treatment with Rebif, the dose should be slowly increased to avoid side effects, starting with 8.8 micrograms three times a week for the first two weeks, followed by 22 micrograms three times a week for the next two weeks.
Pirmo reizi sākot ārstēšanu ar Rebif, deva lēnām jāpalielina, lai izvairītos no blakusparādībām, sākot ar 8, 8 mikrogramiem trīs reizes nedēļā pirmās divas nedēļas, pēc tam 22 mikrogrami trīs reizes nedēļā nākamās divas nedēļas.
Special packs with the correct quantities of syringes or cartridges are available when starting treatment.
Uzsākot ārstēšanu, ir pieejams speciāls abu koncentrāciju pareizā daudzuma šļirču vai kasetņu iepakojums.
The electronic injection device used with the cartridges is programmed to deliver the correct doses of Rebif at the start of treatment and during the standard-dose phase.
Ar kasetnēm izmantojamā elektroniskā injekcijas ierīce ir programmēta Rebif pareizu devu nodrošināšanai ārstēšanas sākumā un standarta devas posmā.
The patients can inject Rebif themselves if they have been trained appropriately.
Ja pacienti ir atbilstoši apmācīti, viņi var injicēt Rebif paši.
The doctor may advise the patient to take a fever-reducing painkiller before each injection and for 24 hours after injection to reduce the flu-like symptoms that may occur as a side effect of treatment.
Ārsts var ieteikt pacientam pirms katras injekcijas un 24 stundas pēc injekcijas ieņemt drudzi mazinošu pretsāpju līdzekli, lai mazinātu gripai līdzīgus simptomus, kas var rasties kā ārstēšanas blakusparādība.
All patients should be assessed at least once every two years.
Katra pacienta veselības stāvoklis jāizvērtē vismaz reizi divos gados.
How does Rebif work?
Kā Rebif darbojas?
MS is a disease of the nerves, in which inflammation destroys the protective sheath around the nerves.
MS ir nervu slimība, kad iekaisums noārda aizsargapvalku ap nerviem.
This is called ‘ demyelination’.
To dēvē par demienilizāciju.
The active substance in Rebif, interferon beta-1a, belongs to the group ‘ interferons’.
Rebif aktīvā viela interferons beta- 1a, pieder pie interferonu grupas.
Interferons are natural substances produced by the body to help it fight against attacks such as infections caused by viruses.
Interferoni ir dabīgas vielas, ko organisms ražo, lai cīnītos pret infekcijām, piemēram, vīrusu infekcijām.
The exact way that Rebif works in MS is not yet known but interferon beta seems to calm the immune system down and prevent relapses of MS.
Precīzs Rebif iedarbības veids uz MS vēl nav zināms, taču domājams, ka interferons beta nomierina imūnsistēmu un novērš MS recidīvus.
Interferon beta-1a is produced by a method known as ‘ recombinant DNA technology’: it is made by a cell that has received a gene (DNA), which makes it able to produce interferon beta-1a.
To ražo šūna, kurā ievadīts gēns (DNS), kas nodrošina interferona beta- 1a sintēzi.
The replacement interferon beta-1a acts in the same way as naturally produced interferon beta.
Aizstājējs interferons beta- 1a darbojas tādā pašā veidā kā dabīgais interferons beta.
How has Rebif been studied?
Kā noritēja Rebif izpēte?
Rebif has been studied in 560 patients with relapsing MS.
Rebif pētījumā piedalījās 560 pacientu ar recidivējošo/ remitējošo multiplo sklerozi.
The patients had experienced at least two relapses in the previous two years.
Pacientiem iepriekšējo divu gadu laikā bija vismaz divi slimības recidīvi.
Patients received either Rebif (22 or 44 micrograms) or placebo (a dummy treatment) for two years.
Pacienti divus gadus saņēma vai nu Rebif (22 vai 44 mikrogramus) vai placebo (ārstēšana ar zāļu imitāciju).
The study was then extended to four years.
Pēc tam pētījums tika pagarināts līdz četriem gadiem.
The main measure of effectiveness was the number of relapses that the patients had.
Galvenais efektivitātes rādītājs bija slimības recidīvu skaits.
Rebif has also been studied in patients with secondary progressive MS.
Rebif tika pētīts arī pacientiem ar sekundāru progresējošu MS.
The study looked at the effectiveness of the medicine in preventing the progression of disability over three years.
Pētījumā noskaidroja zāļu iedarbīgumu, novēršot invaliditātes progresēšanu trīs gadu laikā.
The company has not carried out any formal studies of patients under 16 years of age.
Uzņēmums nav veicis nevienu oficiāli atzītu pētījumu ar pacientiem, kuri jaunāki par 16 gadiem.
However, it presented information from published studies on the use of Rebif in children aged between 12 and 18 years.
Taču tas ir sniedzis informāciju no publicētiem pētījumiem par Rebif lietošanu bērniem vecumā no 12 līdz 18 gadiem.
What benefit has Rebif shown during the studies?
Kāds ir Rebif iedarbīgums šajos pētījumos?
Rebif was more effective than placebo in reducing the number of relapses in relapsing-remitting MS.
Rebif bija iedarbīgākas par placebo, samazinot recidīvu skaitu recidivējošas MS pacientiem.
Relapses were reduced by about 30% over two years for both Rebif 22 and 44 micrograms compared with placebo, and by 22% (Rebif 22 micrograms) and 29% (Rebif 44 micrograms) over four years.
Recidīvu skaits, salīdzinot ar placebo, divu gadu laikā tika samazināts par aptuveni 30% lietojot Rebif gan 22 mikrogramu devā, gan 44 mikrogramu devā, un par 22% (Rebif 22 mikrogramu deva) un 29% (Rebif 44 mikrogramu deva) - četru gadu laikā.
In the study of patients with progressive MS, Rebif had no significant effect on the progression of disability, but the relapse rate was reduced by about 30%.
Pētījumā ar pacientiem ar progresējošo MS, Rebif nebija nozīmīgas iedarbības uz invaliditātes attīstību, taču recidīvu skaits bija samazinājies par aptuveni 30%.
Some effect on progression of disability could be seen only in the patients who had relapses in the two years before the start of the study.
Nelielu iedarbību uz invaliditātes attīstību varēja novērot tikai tiem pacientiem, kuri piedzīvoja slimības recidīvus divus gadus pirms pētījuma uzsākšanas.
In patients aged between 12 and 18, the published studies showed that the patients had a decrease in the rate of relapse.
Publicētie pētījumi rāda, ka pacientiem vecumā no 12 līdz 18 gadiem recidīvu skaits samazinājās.
This may be due to Rebif treatment.
Tas, iespējams, skaidrojams ar Rebif lietošanu.
What is the risk associated with Rebif?
Kāds pastāv risks, lietojot Rebif?
The most common side effects with Rebif (seen in more than 1 patient in 10) are flu-like symptoms, neutropenia, lymphopenia and leucopenia (low white blood cell counts), thrombocytopenia (low blood platelet counts), anaemia (low red blood cell counts), headache, inflammation and other reactions at the injection site, and increases in transaminases (liver enzymes).
Visbiežāk novērotās Rebif nevēlamās blakusparādības (vairāk nekā vienam pacientam no desmit) ir gripai līdzīgi simptomi, neitropēnija, limfopēnija, leikopēnija (zems balto asinsķermenīšu skaits), trombocitopēnija (zems asins plātnīšu skaits), anēmija (zems sarkano asinsķermenīšu skaits), galvassāpes, iekaisums un cita veida reakcijas injekcijas vietā, kā arī transamināžu (aknu fermentu) pieaugums.
The side effects are similar in children.
Bērniem novērotās blakusparādības ir līdzīgas.
For the full list of all side effects reported with Rebif, see the Package Leaflet.
Pilns visu Rebif izraisīto blakusparādību apraksts ir atrodams zāļu lietošanas pamācībā.
Rebif should not be used in people who have a history of hypersensitivity (allergy) to natural or recombinant interferon beta, or any of the other ingredients.
Rebif nedrīkst lietot cilvēki ar paaugstinātu jutību (alerģiju) pret dabīgo vai rekombinanto interferonu beta vai kādu citu šo zāļu sastāvdaļu.
Rebif treatment must not be started during pregnancy.
Ārstēšanu ar Rebif nedrīkst sākt grūtniecības laikā.
Rebif must also not be used in patients who are suffering from severe depression or having thoughts about suicide.
Rebif nedrīkst lietot arī pacienti, kas slimo ar smagu depresiju vai kuriem ir domas par pašnāvību.
Why has Rebif been approved?
Kāpēc Rebif tika apstiprinātas?
The Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) decided that Rebif’ s benefits are greater than its risks for the treatment of relapsing MS.
Cilvēkiem paredzēto zāļu komiteja (CHMP) secināja, ka pacienta ieguvums, lietojot Rebif recidivējošas MS ārstēšanā ir lielāks, nekā šo zāļu radītais risks.
The Committee recommended that Rebif be given marketing authorisation.
Komiteja ieteica izsniegt Rebif reģistrācijas apliecību.
Other information about Rebif:
2/ 3 Cita informācija par Rebif.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Rebif to Serono Europe Limited on 4 May 1998.
Eiropas Komisija 1998. gada 4. maijā izsniedza Rebif reģistrācijas apliecību, kas derīga visā Eiropas Savienībā, uzņēmumam Serono Europe Limited.
The marketing authorisation was renewed on 4 May 2003 and on 4 May 2008.
Reģistrācijas apliecību atjaunoja 2003. gada 4. maijā un 2008. gada 4. maijā.
The full EPAR for Rebif is available here.
Pilns Rebif EPAR teksts ir atrodams šeit.
Route of Administratio n
Ievadīšanas veids
22 µg (6 million IU)
22 mikrogrami (6 miljoni SV)
0.5 ml (12 million IU/ ml)
0, 5 ml (12 miljoni SV/ ml)
12 pre-filled syringes
12 pilnšļirces
44 µg (12 million IU)
44 mikrogrami (12 miljoni SV)
0.5 ml (24 million IU/ ml)
0, 5 ml (24 miljoni SV/ ml)
8.8 µg (2.4 m IU) + 22 µg (6 m IU)
22 mikrogrami (6 miljoni SV)
0.2 ml (12 m IU/ ml) + 0.5 ml (12 m IU/ ml)
0, 5 ml (12 miljoni SV/ ml)
6 pre-filled syringes of 8.8 µg + 6 pre- filled syringes of 22 µg
6 pilnšļirces ar 8. 8 mikrogramiem un 6 pilnšļirces ar 22 mikrogramiem
1.5 ml (12million IU/ ml)
1, 5 ml (12 miljoni SV/ ml)
1.5 ml (24million IU/ ml)
1, 5 ml (24 miljoni SV/ ml)
8.8 µg/ 0.1 ml Solution for 22 µg/ 0.25 ml injection
Šķīdums injekcijām
1.5 ml (24 million IU/ ml)
1, 5 ml (24 miljoni SV/ ml)
Initiation pack:
Iepakojums ārstēšanas uzsākšana:
Rebif 22 micrograms solution for injection in pre-filled syringe
Rebif 22 mikrogrami šķīdums injekcijām pilnšļircē
Each pre-filled syringe (0.5 ml) contains 22 micrograms (6 MIU*) of interferon beta-1a**.
Katra pilnšļirce (0, 5 ml) satur 22 mikrogramus (6 MSV *) interferona beta- 1a **
* Million International Units, measured by cytopathic effect (CPE) bioassay against the in-house IFN beta-1a standard which is calibrated against the current international NIH standard (GB-23-902-531). ** produced in Chinese hamster ovary Cells (CHO-K1) by recombinant DNA technology.
* Miljons starptautisko vienību, noteiktas pēc citopātiskā efekta (CPE) pārbaudes pret vietējo IFN beta- 1a standartu, kas kalibrēts pret pastāvošo starptautisko NIH standartu (GB- 23- 902- 531). ** Iegūts no Ķīnas kāmju olnīcu šūnām (ĶKO- K1), izmantojot rekombinanto DNS tehnoloģiju.
2.5 mg benzyl alcohol For a full list of excipients, see section 6.1.
2, 5 mg benzilspirts Pilnu palīgvielu sarakstu skatīt apakšpunktā 6. 1.
Clear to opalescent solution, with pH 3.5 to 4.5 and osmolarity 250 to 450 mOsm/ l.
Šķīdums injekcijām pilnšļircē Dzidrs vai viegli opalescējošs šķidrums ar pH 3, 5 līdz 4, 5 un osmolaritāti 250 līdz 450 mOsm/ l.
Rebif is indicated for the treatment of relapsing multiple sclerosis.
Rebif indicēts recidivējošas multiplās sklerozes (MS) ārstēšanai.
In clinical trials, this was characterised by two or more acute exacerbations in the previous two years (see section 5.1).
Klīniskos pētījumos to raksturoja divi vai vairāki akūti paasinājumi pēdējo divu gadu laikā (skatīt apakšpunktu 5. 1).
Efficacy has not been demonstrated in patients with secondary progressive multiple sclerosis without ongoing relapse activity (see section 5.1).
Rebif iedarbība vēl nav pētīta pacientiem ar sekundāru progresējošu multiplo sklerozi bez recidivējošas aktivitātes (skatīt apakšpunktu 5. 1).
Treatment should be initiated under supervision of a physician experienced in the treatment of the disease.
Terapija jāuzsāk šīs slimības ārstēšanā pieredzējuša ārsta uzraudzībā.
Rebif is available in three strengths:
Rebif ir pieejams trīs stiprumos:
8.8 micrograms, 22 micrograms and 44 micrograms.
8, 8 mikrogrami, 22 mikrogrami un 44 mikrogrami.
For patients initiating treatment with Rebif, Rebif 8.8 micrograms and Rebif 22 micrograms are available in a package that corresponds to the patient needs for the first month of therapy.
Pacientiem, kuriem tiek sākta ārstēšana ar Rebif, ir pieejami Rebif 8, 8 mikrogrami un Rebif 22 mikrogrami iepakojumi, kas atbilst pacientam nepieciešamajam daudzumam pirmajā ārstēšanas mēnesī.
The recommended posology of Rebif is 44 micrograms given three times per week by subcutaneous injection.
Ieteicamā Rebif lietošanas shēma ir 44 mikrogrami trīs reizes nedēļā subkutānas injekcijas veidā.
A lower dose of 22 micrograms, also given three times per week by subcutaneous injection, is recommended for patients who cannot tolerate the higher dose in view of the treating specialist.
Mazāka deva, 22 mikrogrami, ko arī lieto trīs reizes nedēļā subkutānas injekcijas veidā, ieteicama pacientiem, kuriem, pēc ārstējošā speciālista domām, ir lielākās devas nepanesamība.
When first starting treatment with Rebif, dose should be gradually escalated in order to allow tachyphylaxis to develop thus reducing adverse reactions.
Pirmo reizi sākot ārstēšanu ar Rebif, devu ir pakāpeniski jāpalielina, lai atļautu attīstīties tahifilaksei un tādējādi mazinātu blakusparādības.
The Rebif initiation package corresponds to the patient needs for the first month of treatment.
Rebif sākotnējās terapijas iepakojums ir paredzēts pacienta ārstēšanas kursam pirmajā mēnesī.
Method of administration Prior to injection and for an additional 24 hours after each injection, an antipyretic analgesic is advised to decrease flu-like symptoms associated with Rebif administration.
Lietošanas veids Lai samazinātu ar Rebif ievadīšanu saistītos gripai līdzīgos simptomus, pirms injekcijas un papildus vēl 24 stundas pēc katras injekcijas ieteicams lietot pretdrudža un pretsāpju līdzekli.
2 At the present time, it is not known for how long patients should be treated.
Pašlaik nav zināms, cik ilgi pacienti jāārstē.
Safety and efficacy with Rebif have not been demonstrated beyond 4 years of treatment.
Rebif lietošanas drošība un efektivitāte pierādīta tikai 4 gadu ārstēšanas periodā.
It is recommended that patients should be evaluated at least every second year in the 4-year period after initiation of treatment with Rebif and a decision for longer term treatment should then be made on an individual basis by the treating physician.
Lēmums par terapijas turpināšanu jāpieņem ārstējošam ārstam individuāli katrā gadījumā.
Paediatric use No formal clinical trials or pharmacokinetic studies have been conducted in children or adolescents.
Lietošana pediatrijā Nav veikti oficiāli klīniskie vai farmakokinētikas pētījumi bērniem un pusaudžiem.
However, limited published data suggest that the safety profile in adolescents from 12 to 16 years of age receiving Rebif 22 micrograms subcutaneously three times per week is similar to that seen in adults.
Tomēr ierobežots skaits publicēto datu liecina par to, ka pusaudžiem no 12 līdz 16 gadu vecumam, kuri saņem Rebif 22 mikrogrami subkutāni trīs reizes nedēļā, drošības profils ir līdzīgs pieaugušo drošības profilam.
There is very limited information on the use of Rebif in children under 12 years of age and therefore Rebif should not be used in this population.
Informācija par Rebif lietošanu bērniem jaunākiem par 12 gadiem ir ļoti ierobežota, un tāpēc Rebif šajā vecuma grupā lietot nedrīkst.
• Initiation of treatment in pregnancy (see section 4.6). • Hypersensitivity to natural or recombinant interferon-β, or to any excipients. • Current severe depression and/ or suicidal ideation (see sections 4.4 and 4.8).
• Terapijas uzsākšana grūtniecības laikā (skatīt apakšpunktu 4. 6). • Paaugstināta jutība pret dabisko vai rekombinanto interferonu beta vai kādu zāļu palīgvielu. • Smaga depresija un/ vai pašnāvības tieksmes (skatīt apakšpunktus 4. 4 un 4. 8).
Patients should be informed of the most frequent adverse reactions associated with interferon beta administration, including symptoms of the flu-like syndrome (see section 4.8).
Pacienti jāinformē par biežāk novērotajām ar interferona beta lietošanu saistītām blakusparādībām, to vidū par gripai līdzīgo sindromu (skatīt apakšpunktu 4. 8).
These symptoms tend to be most prominent at the initiation of therapy and decrease in frequency and severity with continued treatment.
Šie simptomi parasti izteiktāki ir ārstēšanas sākumā, ārstēšanas gaitā tie rodas retāk un ir vājāk izteikti.
Rebif should be administered with caution to patients with previous or current depressive disorders in particular to those with antecedents of suicidal ideation (see section 4.3).
Rebif uzmanīgi jānozīmē pacientiem ar jau esošu vai iepriekš bijušu depresiju, īpaši tiem, kuri ir domājuši par pašnāvību (skatīt apakšpunktu 4. 3).
Depression and suicidal ideation are known to occur in increased frequency in the multiple sclerosis population and in association with interferon use.
Zināms, ka depresija un pašnāvības tieksme pacientiem ar multiplo sklerozi, kuri vienlaicīgi lieto interferonu, novērojama biežāk.
Patients treated with Rebif should be advised to immediately report any symptoms of depression and/ or suicidal ideation to their prescribing physician.
Ar Rebif ārstētiem pacientiem jāiesaka nekavējoties ziņot ārstam par depresijas simptomiem un/ vai pašnāvības tieksmi.
Patients exhibiting depression should be monitored closely during therapy with Rebif and treated appropriately.
Pacienti, kam rodas depresija, terapijas laikā ar Rebif rūpīgi jānovēro un atbilstoši jāārstē.
Cessation of therapy with Rebif should be considered (see sections 4.3 and 4.8).
Jāapsver Rebif terapijas pārtraukšanas nepieciešamība (skatīt apakšpunktus 4. 3 un 4. 8).
Rebif should be administered with caution to patients with a history of seizures, to those receiving treatment with anti-epileptics, particularly if their epilepsy is not adequately controlled with anti-epileptics (see sections 4.5 and 4.8).
Rebif uzmanīgi jānozīmē pacientiem ar krampjiem anamnēzē, tiem, kuri saņem pretkrampju terapiju (pretepilepsijas līdzekļus), īpaši, ja epilepsija netiek pietiekami kontrolēta ar pretepilepsijas līdzekļiem (skatīt apakšpunktus 4. 5 un 4. 8).
Patients with cardiac disease, such as angina, congestive heart failure or arrhythmia, should be closely monitored for worsening of their clinical condition during initiation of therapy with interferon beta-1a.
Pacienti ar sirds slimību, piemēram, stenokardiju, sastrēguma sirds mazspēju vai aritmiju, rūpīgi jānovēro, vai interferona beta- 1a terapijas sākumā nepasliktinās klīniskais stāvoklis.
Symptoms of the flu-like syndrome associated with interferon beta-1a therapy may prove stressful to patients with cardiac conditions.
Ar interferona beta- 1a terapiju saistītā gripai līdzīgā sindroma simptomi pacientiem ar sirds slimību var pasliktināt stāvokli.
Injection site necrosis (ISN) has been reported in patients using Rebif (see section 4.8).
Pacientiem, kas saņem Rebif, novērota nekroze injekcijas vietā (IVN) (skatīt apakšpunktu 4. 8).
To minimise the risk of injection site necrosis patients should be advised to: • use an aseptic injection technique, • rotate the injection sites with each dose.
Lai mazinātu injekcijas vietas nekrozes risku, pacientam jāiesaka • ievērot aseptikas noteikumus injekcijas laikā, • mainīt injekcijas vietu pēc katras devas.
The procedure for the self-administration by the patient should be reviewed periodically especially if injection site reactions have occurred.
Periodiski jāpārbauda pacienta injicēšanas iemaņas, īpaši, ja rodas reakcijas injekcijas vietā.
If the patient experiences any break in the skin, which may be associated with swelling or drainage of fluid from the injection site, the patient should be advised to consult with their physician before continuing injections with Rebif.
Ja pacientam rodas ādas bojājums, kas varētu būt saistīts ar pietūkumu vai šķidruma noplūdi no injekcijas vietas, pacientam jāiesaka pirms Rebif injekciju turpināšanas konsultēties ar ārstu.
If the patient has multiple lesions, Rebif should be discontinued until healing has occurred.
Ja pacientam ir daudzi ādas bojājumi, Rebif lietošana jāpārtrauc, līdz brūces sadzijušas.
Patients with single lesions may continue provided that the necrosis is not too extensive.
Atsevišķa ādas bojājuma gadījumā terapiju var turpināt, ja vien nekroze nav pārāk plaša.
3 In clinical trials with Rebif, asymptomatic elevations of hepatic transaminases (particularly alanine aminotransferase (ALT)) were common and 1-3% of patients developed elevations of hepatic transaminases above 5 times the upper limit of normal (ULN).
Klīniskajos pētījumos ar Rebif bieži tika novērota asimptomātiska aknu transamināžu (īpaši ALAT) un 1 – 3% pacientu aknu transamināžu paaugstināšanās, 5 reizes pārsniedzot normas augšējo robežu (NAR).
In the absence of clinical symptoms, serum ALT levels should be monitored prior to the start of therapy, at months 1, 3 and 6 on therapy and periodically thereafter.
Ja nav klīnisko simptomu, seruma ALAT līmenis jānosaka pirms uzsākt terapiju, terapijas 1, 3 un 6 mēnesī un tāpat arī periodiski pēc tam.
Dose reduction of Rebif should be considered if ALT rises above 5 times the ULN, and gradually re-escalated when enzyme levels have normalized.
Rebif deva būtu jāsamazina, ja ALAT pieaug vairāk kā 5 reizes virs NAR un pakāpeniski atkal jāpalielina pēc tam, kad enzīmu līmenis ir normalizējies.
Rebif should be initiated with caution in patients with a history of significant liver disease, clinical evidence of active liver disease, alcohol abuse or increased serum ALT (> 2.5 times ULN).
Rebif uzmanīgi jānozīmē pacientiem, kuriem anamnēzē ir nopietnas aknu slimības, aktīvas aknu slimības klīniskas izpausmes, pārmērīga alkohola lietošana vai palielināts seruma ALAT (> 2, 5 reizes virs 3 NAR).
Treatment with Rebif should be stopped if icterus or other clinical symptoms of liver dysfunction appear (see section 4.8).
Ārstēšana ar Rebif jāpārtrauc, ja parādās dzelte vai arī kādi citi aknu darbības traucējumu simptomi (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Rebif, like other interferons beta, has a potential for causing severe liver injury (see section 4.8) including acute hepatic failure.
Rebif, līdzīgi citiem beta interferoniem, var izraisīt nopietnus aknu bojājumus (skatīt apakšpunktu 4. 8), ieskaitot akūtu aknu mazspēju.
The mechanism for the rare symptomatic hepatic dysfunction is not known.
Reti novērotās simptomātiskās aknu disfunkcijas attīstības mehānisms nav zināms.
No specific risk factors have been identified.
Specifiski riska faktori nav zināmi.
Laboratory abnormalities are associated with the use of interferons.
Interferonu lietošanas gadījumā novērotas laboratorisko raksturlielumu novirzes.
Therefore, in addition to those laboratory tests normally required for monitoring patients with multiple sclerosis, liver enzyme monitoring and complete and differential blood cell counts and platelet counts are recommended at regular intervals (1, 3 and 6 months) following introduction of Rebif therapy and then periodically thereafter in the absence of clinical symptoms.
Tāpēc papildus šīm laboratoriskajām pārbaudēm, kas parasti nepieciešamas pacientiem ar multiplo sklerozi, ieteicams regulāri terapijas 1, 3 un 6 mēnesī, atbilstoši instrukcijai, un ja nav klīnisko simptomu tāpat arī periodiski pēc tam veikt aknu enzīmu kontroli, kā arī pārbaudīt pilnu un diferencētu leikocītu formulu un trombocītu skaitu.
Patients being treated with Rebif may occasionally develop new or worsening thyroid abnormalities.
Pacientiem, kuri tiek ārstēti ar Rebif retos gadījumos var attīstīties jaunas vairogdziedzera pataloģijas, kā arī pasliktināties jau esošās.
Thyroid function testing is recommended at baseline and if abnormal, every 6-12 months following initiation of therapy.
Vēlams pārbaudīt vairogdziedzera funkcionālos rādītājus sākumā, kā arī noviržu gadījumā katrus 6 – 12 mēnešus pēc terapijas uzsākšanas.
If tests are normal at baseline, routine testing is not needed but should be performed if clinical findings of thyroid dysfunction appear (see section 4.8).
Ja testi sākumā ir normāli, tad atkārtota pārbaude nav nepieciešama, bet tos nepieciešams veikt, ja parādās kādas vairogdziedzera funkcionālo traucējumu klīniskas izpausmes (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Caution should be used, and close monitoring considered when administering interferon beta-1a to patients with severe renal and hepatic failure and to patients with severe myelosuppression.
Ārstējot ar interferonu beta- 1a pacientus ar smagu nieru un aknu mazspēju, kā arī pacientus ar smagu mielosupresiju, jāievēro piesardzība un pacienti rūpīgi jānovēro.
Serum neutralising antibodies against interferon beta-1a may develop.
Serumā var izveidoties neitralizējošas antivielas pret interferonu beta- 1a.
The precise incidence of antibodies is as yet uncertain.
Vēl nav noskaidrots precīzs antivielu rašanās biežums.
Clinical data suggest that after 24 to 48 months of treatment with Rebif 22 micrograms, approximately 24% of patients develop persistent serum antibodies to interferon beta-1a.
Klīniskie dati liecina, ka pēc 24 – 48 Rebif 22 mikrogrami terapijas mēnešiem aptuveni 24% pacientu rodas pastāvīgas seruma antivielas pret interferonu beta- 1a.
The presence of antibodies has been shown to attenuate the pharmacodynamic response to interferon beta-1a (Beta-2 microglobulin and neopterin).
Konstatēts, ka antivielu klātbūtnē pavājinās farmakodinamiskā atbildreakcija pret interferonu beta- 1a (beta- 2 mikroglobulīnu un neopterīnu).
Although the clinical significance of the induction of antibodies has not been fully elucidated, the development of neutralising antibodies is associated with reduced efficacy on clinical and MRI variables.
Lai gan antivielu indukcijas klīniskā nozīme vēl nav pilnībā noskaidrota, neitralizējošo antivielu veidošanās saistīta ar samazinātu ietekmi uz klīniskiem un MRI raksturlielumiem.
If a patient responds poorly to therapy with Rebif, and has neutralising antibodies, the treating physician should reassess the benefit/ risk ratio of continued Rebif therapy.
Ja pacientam ir vāja atbildreakcija pret Rebif terapiju un konstatētas neitralizējošas antivielas, ārstējošam ārstam jāizvērtē Rebif terapijas turpināšanas ieguvumu un riska attiecība.
The use of various assays to detect serum antibodies and differing definitions of antibody positivity limits the ability to compare antigenicity among different products.
Dažādu metožu izmantošana, lai noteiktu seruma antivielas, un atšķirīgas antivielu pozitivitātes definīcijas ierobežo iespēju salīdzināt dažādu preparātu antigenitāti.
Only sparse safety and efficacy data are available from non-ambulatory patients with multiple sclerosis.
Ir pieejami tikai reti ziņojumi par drošību un efektivitāti no ne- ambulatoriem pacientiem ar multiplo sklerozi.
Rebif has not yet been investigated in patients with primary progressive multiple sclerosis and should not be used in such patients.
Rebif vēl nav ticis pētīts pacientiem ar primāru progresējošu multiplo skrelozi un to nedrīkst lietot šiem pacientiem.
This medicinal product contains 2.5 mg benzyl alcohol per dose.
Šīs zāles satur 2, 5 mg benzilspirta katrā devā.
Must not be given to premature babies or neonates.
Kontrindicētas priekšlaicīgi dzimušajiem vai jaundzimušajiem bērniem.
May cause toxic reactions and anaphylactoid reactions in infants and children up to 3 years old.
Var izraisīt toksiskas un anafilaktoīdas reakcijas zīdaiņiem un bērniem līdz 3 gadu vecumam.
No interaction studies have been performed with interferonbeta-1a in humans.
Nav veikti mijiedarbības pētījumi cilvēkam ar interferonu beta- 1a.
Interferons have been reported to reduce the activity of hepatic cytochrome P450-dependent enzymes in humans and animals.
Ziņots, ka interferoni pavājina aknu citohroma P450 atkarīgo enzīmu aktivitāti cilvēkam un dzīvniekiem.
Caution should be exercised when administering Rebif in combination with medicinal products that have a narrow therapeutic index and are largely dependent on the hepatic cytochrome P450 system for clearance, e. g. antiepileptics and some classes of antidepressants.
Jāuzmanās, lietojot Rebif kombinācijā ar preparātiem, kuriem ir šaurs terapeitiskās darbības platums un kuru klīrenss lielā mērā atkarīgs no citohroma P450 sistēmas, piemēram, ar pretepilepsijas līdzekļiem un dažām antidepresantu grupām.
4 The interaction of Rebif with corticosteroids or adrenocorticotropic hormone (ACTH) has not been studied systematically.
Rebif mijiedarbība ar kortikosteroīdiem vai adrenokortikotropo hormonu (AKTH) nav sistemātiski pētīta.
Clinical studies indicate that multiple sclerosis patients can receive Rebif and corticosteroids or ACTH during relapses.
Klīniskie pētījumi liecina, ka pacienti ar multiplo sklerozi recidīva laikā var lietot Rebif un kortikosteroīdus vai AKTH.
There is limited information on the use of Rebif in pregnancy.
4 Dati par Rebif lietošanu grūtniecības laikā ir ierobežoti.
Available data indicates that there may be an increased risk of spontaneous abortion.
Pieejamie dati norāda, ka var būt paaugstināts spontāno abortu risks.
Therefore initiation of treatment is contraindicated during pregnancy (see section 4.3).
Tādēļ terapijas uzsākšana grūtniecības laikā ir kontrindicēta (skatīt apakšpunktu 4. 3).
Women of child-bearing potential should take appropriate contraceptive measures.
Sievietēm, kurām iespējama grūtniecības iestāšanās, saņemot Rebif, ārstēšanās laikā jālieto efektīvi pretapaugļošanās līdzekļi.
If the patient becomes pregnant or plans to become pregnant while taking Rebif she should be informed of the potential hazards and discontinuation of therapy should be considered (see section 5.3).
Pacientes, kas plāno grūtniecību un kurām Rebif lietošanas laikā iestājas grūtniecība, jāinformē par iespējamo kaitīgo ietekmi uz augli un jāapsver iespēja pārtraukt Rebif lietošanu (skatīt apakšpunktu 5. 3).
In patients with a high relapse rate before treatment has started, the risk of a severe relapse following discontinuation of Rebif in the event of pregnancy should be weighed against a possible increased risk of spontaneous abortion.
Pacientēm, kurām pirms terapijas uzsākšanas ir bijuši bieži recidīvi, jāapsver smagu recidīvu iespējamība pēc Rebif terapijas pārtraukšanas grūtniecības iestāšanās gadījumā, kā arī paaugstinātā spontānā aborta risks.
It is not known whether Rebif is excreted in human milk.
Nav zināms, vai Rebif izdalās mātes pienā.
Because of the potential for serious adverse reactions in breast-fed infants, a decision should be made whether to discontinue breast-feeding or Rebif therapy.
Zīdainim iespējamo nopietno blakusparādību dēļ, jālemj, vai pārtraukt zīdīšanu, vai Rebif terapiju.
Central nervous system-related adverse events associated with the use of interferon beta (e. g. dizziness) might influence the patient's ability to drive or use machines (see section 4.8).
Ar centrālās nervu sistēmas darbības traucējumiem saistītās nevēlamās blakusparādības (piemēram, reibonis) interferonu lietošanas gadījumā var ietekmēt pacienta spēju vadīt transportlīdzekļus vai apkalpot mehānismus (skatīt apakšpunktu 4. 8).
The highest incidence of adverse reactions associated with Rebif therapy is related to flu-like syndrome.
Visbiežāk sastopamās nevēlamās reakcijas Rebif ārstēšanās laikā ir saistītas ar gripai līdzīgo sindromu.
Flu-like symptoms tend to be most prominent at the initiation of therapy and decrease in frequency with continued treatment.
Gripai līdzīgiem simptomiem ir tendence būt vairāk izteiktiem terapijas sākumā, un terapiju turpinot to sastopamība samazinās.
Approximately 70% of patients treated with Rebif can expect to experience the typical interferon flu-like syndrome within the first six months after starting treatment.
Apmēram 70% pacientu, kuri ir ārstēti ar Rebif, pirmajos sešos ārstēšanas mēnešos var izpausties tipiskais ar interferonu lietošanu saistītais gripai līdzīgais sindroms.
Approximately 30% of patients will also experience reactions at the injection site, predominantly mild inflammation or erythema.
Apmēram 30% pacientu novēro reakcijas injekcijas vietā, kas parasti izpaužas kā viegls iekaisums vai eritēma.
Asymptomatic increases in laboratory parameters of hepatic function and decreases in white blood cells (WBC) are also common.
Bieži novērota asimptomātiska aknu funkciju laboratorisko rādītāju palielināšanās, kā arī balto asinsķermenīšu (WBC) samazināšanās.
The majority of adverse reactions observed with IFN beta-1a are usually mild and reversible, and respond well to dose reductions.
Lielākā daļa blakusparādību, kuras novērotas, lietojot IFN beta- 1a, pārsvarā ir viegli izteiktas un pārejošas, un izzūd līdz ar devas samazināšanu.
In case of severe or persistent undesirable effects, the dose of Rebif may be temporarily lowered or interrupted, at the discretion of the physician.
Gadījumā, ja blakusparādības ir smagas vai nepāriet, Rebif deva, pēc ārsta ieskatiem, uz laiku ir jāsamazina vai arī lietošana jāpārtrauc.
The adverse reactions reported below are classified according to frequency of occurrence as follows:
Nevēlamo blakusparādību rašanās biežuma izteikšanai izmantoti šādi apzīmējumi:
Very Common Common Uncommon Rare
Ļoti bieži Bieži Retāk Reti Ļoti reti Nav zināms
≥ 1/ 10 ≥ 1/ 100 to < 1/ 10 ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100 ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000
≥ 1/ 10 ≥1/ 100 līdz < 1/ 10 ≥1/ 1 000 līdz < 1/ 100 ≥1/ 10 000 līdz < 1 / 1 000 < 1/ 10 000 nevar noteikt pēc pieejamiem datiem
Very rare
Ļoti bieži
< 1/ 10,000
Retāk
Not known
Nav zināms *
Cannot be estimated from the available data
Infekcijas un infestācijas
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
Abscess injekcijas vietā
The data presented is obtained from pooled clinical studies in multiple sclerosis (placebo=824 patients; Rebif 22 micrograms three times per week (TIW)=398 patients; Rebif 44 micrograms TIW=727 patients) and shows the frequency of adverse reactions observed at six months (excess over
Infekcija injekcijas vietā, ieskaitot celulītu
System Organ Class Infections and infestations
Orgānu sistēmu funkcionālā klase
Uncommon Injection site abscess
Retāk
Not known* Injection site infections, including cellulitis
Nav zināms *
Neutropenia, lymphopenia, leucopenia, thrombocytopenia, anaemia
Neitropēnija, limfopēnija, leikopēnija, trombocitopēnija, anēmija
Endocrine Disorders
Endokrīnās sistēmas traucējumi
Thyroid dysfunction most often presenting as hypothyroidism or hyperthyroidism
Vairogdziedzera disfunkcija, kas visbiežāk izpaužas kā hipotireoze vai hipertireoze
Depression, insomnia
Depresija, bezmiegs
Suicide attempt
Pašnāvības mēģinājumi
Diarrhoea, vomiting, nausea
Caureja, vemšana, slikta dūša
Skin and subcutaneous tissue disorders
Angioneirotiskā
Pruritus, rash, erythematous rash, maculo-papular rash
Ādas un zemādas audu
Musculoskeletal and connective tissue disorders
Nieze,
Myalgia, arthralgia
tūska, nātrene,
General disorders and administration site conditions
bojājumi Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā
Injection site inflammation, injection site reaction, influenza-like symptoms
Iekaisums injekcijas vietā, reakcija injekcijas vietā, gripai līdzīgi simptomi
Injection site pain, fatigue, rigors, fever
izsitumi, eritematozi izsitumi, makulo - papulozi izsitumi Miaļģija, artraļģija Sāpes injekcijas vietā, nogurums, drebuļi, drudzis
Injection site necrosis, injection site mass
Injekcijas vietas nekroze, abscess injekcijas vietā, injekcijas vietas pietūkums
Investigations
erythema multiformis, erythema multiformis līdzīgas ādas reakcijas, Stīvensa−Džonso na sindroms, matu izkrišana
Asymptomatic transaminase increase
Izmeklējumi Elpošanas sistēmas traucējumi, krūšu kurvja un videnes slimības
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Asimptomātisks transamināžu pieaugums
Immune system disorders Vascular disorders
Imūnās sistēmas traucējumi Asinsvadu sistēmas traucējumi
Anaphylactic reactions Thromboembolic events
Anafilaktiska reakcija Trombembolijas
Hepatitis with or without icterus
Hepatīts ar vai bez dzeltes
6 *Adverse reactions identified during post marketing surveillance (frequency not known)
* Nevēlamās blakusparādības, kuras konstatētas pēc zāļu reģistrācijas (sastopamības biežums nav zināms).
Interferon beta has a potential for causing severe liver injury.
6 Beta interferoni var izraisīt nopietnus aknu bojājumus.
The mechanism for the rare symptomatic hepatic dysfunction is not known.
Reti novēroto simptomātisko aknu disfunkciju rašanās mehānisms nav zināms.
The majority of the cases of severe liver injury occurred within the first six months of treatment.
Lielākā daļa šo nopietno aknu bojājumu attīstās pirmajos sešos ārstēšanas mēnešos.
Treatment with Rebif should be stopped if icterus or other clinical symptoms of liver dysfunction appear (see section 4.4).
Ja parādās dzelte vai kādi citi klīniskie simptomi, kas liecina par aknu disfunkciju (skatīt apakšpunktu 4. 4), ārstēšana ar Rebif ir jāpārtrauc.
The administration of interferons has been associated with anorexia, dizziness, anxiety, arythmias, vasodilation and palpitation, menorrhagia and metrorrhagia.
Ar interferonu lietošanu tiek saistīta anoreksija, reibonis, trauksme, aritmijas, vazodilatācija un sirdsklauves, menorāģija, metrorāģija.
An increased formation of auto-antibodies may occur during treatment with interferon beta.
Ārstēšanas laikā ar beta interferonu var pastiprināties autoantivielu veidošanās.
In case of overdose, patients should be hospitalised for observation and appropriate supportive treatment should be given.
Pārdozēšanas gadījumā pacients jāhospitalizē novērošanai un jāveic nepieciešamā uzturošā terapija.
Immunostimulants, Interferons, ATC code:
Farmakoterapeitiskā grupa: imūnstimulatori, interferoni, ATĶ kods:
Interferons (IFNs) are a group of endogenous glycoproteins endowed with immunomodulatory, antiviral and antiproliferative properties.
Interferoni (IFN) ir endogēnu glikoproteīnu grupa, kam piemīt imūnmodulējošas, pretvīrusu un antiproliferatīvas īpašības.
Rebif (interferon beta-1a) shares the same amino acid sequence with endogenous human interferon beta.
Rebif (interferons beta- 1a) ir tāda pati aminoskābju secība kā endogēnā cilvēka interferonam beta.
It is produced in mammalian cells (Chinese hamster ovary) and is therefore glycosylated like the natural protein.
To producē zīdītāju šūnas (Ķīnas kāmju olnīcas), tādēļ tas ir glikolizēts tāpat kā dabiskais olbaltums.
The precise mechanism of action of Rebif in multiple sclerosis is still under investigation.
Precīzs Rebif darbības mehānisms multiplās sklerozes gadījumā vēl tiek pētīts.
The safety and efficacy of Rebif has been evaluated in patients with relapsing-remitting multiple sclerosis at doses ranging from 11 to 44 micrograms (3-12 million IU), administered subcutaneously three times per week.
Rebif lietošanas drošība un efektivitāte pētīta pacientiem ar recidivējoši- remitējošu multiplo sklerozi 11 – 44 mikrogramu (3 – 12 miljoni SV) devās, kas ievadītas subkutāni trīs reizes nedēļā.
At licensed posology, Rebif 22 micrograms has been demonstrated to decrease the incidence (approximately 30% over 2 years) and severity of clinical relapses in patients with at least 2 exacerbations in the previous 2 years and with an EDSS of 0-5.0 at entry.
Apstiprinātā lietošanas shēmā pierādīts, ka Rebif 22 mikrogrami mazina klīnisko recidīvu rašanās biežumu (aptuveni par 30% 2 gados) un smagumu pacientiem, kuriem divos iepriekšējos gados bijuši vismaz 2 paasinājumi un kuriem pēc EDSS sākumā bija 0- 0, 5 punkti.
The proportion of patients with disability progression, as defined by at least one point increase in EDSS confirmed three months later, was reduced from 39% (placebo) to 30% (Rebif 22 micrograms).
Pacientu daļa, kuriem progresēja invaliditāte, nosakot vismaz pēc viena punkta palielināšanās EDSS, kas apstiprināts pēc trim mēnešiem, samazinājās no 39% (placebo) līdz 30% (Rebif 22 mikrogrami).
Over 4 years, the reduction in the mean exacerbation rate was 22% in patients treated with Rebif 22 micrograms, and 29% in patients treated with Rebif 44 micrograms group compared with a group of patients treated with placebo for 2 years and then either Rebif 22 or Rebif 44 micrograms for 2 years.
Četru gadu laikā vidējais paasināšanās samazinājums bija 22% pacientiem, kas ārstēti ar Rebif 22 mikrogrami, un 29% pacientiem, kas ārstēti ar Rebif 44 mikrogrami, salīdzinot ar pacientu grupu, kas ārstēti ar placebo 2 gadus un tad vai nu ar Rebif 22, vai Rebif 44 mikrogrami 2 gadus.
In a 3-year study in patients with secondary progressive multiple sclerosis (EDSS 3-6.5) with evidence of clinical progression in the preceding two years and who had not experienced relapses in the preceding 8 weeks, Rebif had no significant effect on progression of disability, but relapse rate was reduced by approximately 30%.
Trīs gadu ilgā pētījumā pacientiem ar sekundāru progresējošu multiplo sklerozi (EDSS punktu skaits 3- 6, 5) ar liecībām par slimības progresēšanu pēdējo divu gadu laikā un kuriem nav bijuši paasinājumi pēdējās 8 nedēļās, Rebif nav uzrādījis vērā ņemamu invaliditātes progresēšanas samazināšanos, bet recidīvu rašanās biežums samazinājās apmēram par 30%.
If the patient population was divided into 2 subgroups (those with and those without relapses in the 2-year period prior to study entry), there was no effect on disability in patients without relapses, but in patients with relapses, the proportion with progression in disability at the end of the study was reduced from 70% (placebo) to 57% (Rebif 22 micrograms and 44 micrograms combined).
Pacienti tika sadalīti divās apakšgrupās (vieni, kuriem ir bijuši recidīvi pēdējo divu gadu laikā pirms pētījuma uzsākšanas un otri, kuriem recidīvu nav bijis) un pacientiem, kuriem nebija bijuši recidīvi, netika novērota ietekme uz invaliditāti, bet pacientiem ar recidīviem, attiecībā uz invaliditātes progresēšanu pētījuma beigās, tā samazinājās no 70% (placebo) līdz 57% (kombinējot Rebif 22 mikrogrami un 44 mikrogrami).
These results obtained in a subgroup of patients a posteriori should be interpreted cautiously.
Šie rezultāti ir iegūti pacientiem nezinot un retrospektīvi un tādēļ tie jāinterpretē uzmanīgi.
Rebif has not yet been investigated in patients with primary progressive multiple sclerosis, and should not be used in such patients.
Rebif vēl nav ticis pētīts pacientiem ar primāru progresējošu multiplo sklerozi, tādēļ šajos gadījumos tas netiek lietots.
7 5.2 Pharmacokinetic properties
7 ievērojamu starplaiku.
When administered by the subcutaneous or intramuscular routes, serum levels of interferon beta remain low, but are still measurable up to 12 to 24 hours post-dose.
Ievadot subkutāni vai intramuskulāri, interferona beta līmenis serumā saglabājas zems, taču ir nosakāms vēl 12 – 24 stundas pēc devas ievadīšanas.
Subcutaneous and intramuscular administrations of Rebif produce equivalent exposure to interferon beta.
Rebif subkutāna un intramuskulāra ievadīšana rada ekvivalentu interferona beta ekspozīciju.
Following a single 60 microgram dose, the maximum peak concentration, as measured by immunoassay, is around 6 to 10 IU/ ml, occurring on average around 3 hours after the dose.
Pēc vienreizējas 60 mikrogramu devas maksimālā koncentrācija, kas noteikta imunoloģiski, ir aptuveni 6 – 10 SV/ ml un rodas apmēram 3 stundas pēc devas ievadīšanas.
After subcutaneous administration at the same dose repeated every 48 hours for 4 doses, a moderate accumulation occurs (about 2.5 x for AUC).
Pēc subkutānas ievadīšanas tādā pašā devā, atkārtojot ik pēc 48 stundām 4 reizes, novērojama mēreni izteikta uzkrāšanās (aptuveni 2, 5 reizes lielāku AUC).
Regardless of the route of dosing, pronounced pharmacodynamic changes are associated with the administration of Rebif.
Neatkarīgi no ievadīšanas veida Rebif lietošana saistīta ar izteiktām farmakodinamiskām pārmaiņām.