qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
As safety information regarding co-administration of raloxifene with systemic oestrogens is limited, such use is not recommended.
EVISTA nemazina asinsvadu paplašināšanos (karstuma viļņus) un citus menopauzes simptomus, kas saistīti ar estrogēnu deficītu.
3 EVISTA is not effective in reducing vasodilatation (hot flushes), or other symptoms of the menopause associated with oestrogen deficiency.
3 EVISTA sastāvā ir laktoze.
Concurrent administration of either calcium carbonate or aluminium and magnesium-hydroxide containing antacids do not affect the systemic exposure of raloxifene.
Ne kalcija karbonāta, ne alumīnija un magnija hidroksīdu saturošu antacīdu līdzekļu vienlaicīga lietošana neietekmē raloksifēna sistēmisko iedarbību.
Co-administration of raloxifene and warfarin does not alter the pharmacokinetics of either compound.
Raloksifēna un varfarīna vienlaicīga lietošana nemaina farmakokinētiku nevienam no šiem savienojumiem.
However, modest decreases in the prothrombin time have been observed, and if raloxifene is given concurrently with warfarin or other coumarin derivatives, the prothrombin time should be monitored.
Tomēr novērota neliela protrombīna laika samazināšanās, tāpēc, lietojot raloksifēnu kopā ar varfarīnu vai citiem kumarīna atvasinājumiem, jākontrolē protrombīna laiks.
Effects on prothrombin time may develop over several weeks if EVISTA treatment is started in patients who are already on coumarin anticoagulant therapy.
Ja EVISTA sāk lietot pacientēm, kuras jau saņem kumarīnu antikoagulantu terapiju, ietekme uz protrombīna laiku var attīstīties vairāku nedēļu laikā.
Raloxifene has no effect on the pharmacokinetics of methylprednisolone given as a single dose.
Raloksifēns neietekmē vienreizējā devā lietota metilprednizolona farmakokinētiku.
Raloxifene does not affect the steady-state AUC of digoxin.
Raloksifēns neietekmē digoksīna AUC līdzsvara stāvoklī.
The Cmax of digoxin increased by less than 5%.
Digoksīna Cmax palielinās mazāk par 5%.
The influence of concomitant medication on raloxifene plasma concentrations was evaluated in the prevention and treatment trials.
Profilakses un terapijas pētījumos novērtēja citu vienlaicīgi lietotu zāļu ietekmi uz raloksifēna koncentrāciju plazmā.
Frequently co-administered medicinal products included: paracetamol, non-steroidal anti-inflammatory drugs (such as acetylsalicylic acid, ibuprofen, and naproxen), oral antibiotics, H1 antagonists, H2 antagonists, and benzodiazepines.
Biežāk vienlaikus lietotie medikamenti: paracetamols, nesteroīdie pretiekaisuma līdzekļi (piemēram, acetilsalicilskābe, ibuprofēns un naproksēns), perorālās antibiotikas, H1 antagonisti, H2 antagonisti un benzodiazepīni.
No clinically relevant effects of the co-administration of the agents on raloxifene plasma concentrations were identified.
Nekonstatēja vienlaikus lietotu medikamentu klīniski nozīmīgu ietekmi uz raloksifēna koncentrāciju plazmā.
Concomitant use of vaginal oestrogen preparations was allowed in the clinical trial programme, if necessary to treat atrophic vaginal symptoms.
Klīnisko pētījumu programmā bija atļauta vienlaicīga vaginālo estrogēnpreparātu lietošana, ja bija nepieciešama atrofisku vaginālu simptomu ārstēšana.
Compared to placebo there was no increased use in EVISTA treated patients.
Salīdzinot ar placebo, ar EVISTA ārstētām pacientēm šos preparātus nelietoja biežāk.
In vitro, raloxifene did not interact with the binding of warfarin, phenytoin, or tamoxifen.
In vitro netika novērota raloksifēna mijiedarbība ar varfarīnu, fenitoīnu vai tamoksifēnu.
Raloxifene should not be co-administered with cholestyramine (or other anion exchange resins), which significantly reduces the absorption and enterohepatic cycling of raloxifene.
Raloksifēnu nedrīkst lietot vienlaikus ar holestiramīnu (vai citiem anjonu apmaiņas sveķiem), kas stipri mazina raloksifēna uzsūkšanos un enterohepatisko cirkulāciju.
Peak concentrations of raloxifene are reduced with co-administration with ampicillin.
Lietojot kopā ar ampicilīnu, pazeminās raloksifēna maksimālā koncentrācija.
However, since the overall extent of absorption and the elimination rate of raloxifene are not affected, raloxifene can be concurrently administered with ampicillin.
Tā kā nemainās raloksifēna kopējais uzsūkšanās apjoms un eliminācijas ātrums, to var lietot vienlaikus ar ampicilīnu.
Raloxifene modestly increases hormone-binding globulin concentrations, including sex steroid binding globulins (SHBG), thyroxine binding globulin (TBG), and corticosteroid binding globulin (CBG), with corresponding increases in total hormone concentrations.
Raloksifēns mēreni paaugstina hormonus saistošo globulīnu, tostarp dzimumhormonus saistošos globulīnus (SHBG), tiroksīnu saistošo globulīnu (TBG) un kortikosteroīdus saistošo globulīnu (CBG) koncentrāciju, attiecīgi paaugstinoties kopējai hormonu koncentrācijai.
These changes do not affect concentrations of free hormones.
Šīs pārmaiņas neietekmē brīvo hormonu koncentrāciju.
EVISTA is only for use in postmenopausal women.
EVISTA paredzēta lietošanai tikai sievietēm pēcmenopauzes periodā.
EVISTA must not be taken by women of child bearing potential.
EVISTA nedrīkst lietot sievietes reproduktīvā vecumā.
Raloxifene may cause foetal harm when administered to a pregnant woman.
Raloksifēns var izraisīt augļa bojājumu, ja to lieto grūtniece.
If this medicinal product is used mistakenly during pregnancy or the patient becomes pregnant while taking it, the patient should be informed of the potential hazard to the foetus (see section 5.3).
Ja šo medikamentu kļūdas dēļ lieto grūtniecības laikā vai ja pacientei iestājas grūtniecība šo zāļu lietošanas laikā, paciente jāinformē par iespējamām briesmām auglim (skatīt apakšpunktu 5. 3).
It is not known whether raloxifene is excreted in human milk.
Nav zināms, vai raloksifēns izdalās mātes pienā.
Its clinical use, therefore, cannot be recommended in breast-feeding women.
Tāpēc sievietēm bērna zīdīšanas periodā tā klīniska lietošana nav ieteicama.
EVISTA may affect the development of the baby.
EVISTA var ietekmēt zīdaiņa attīstību.
4 4.7 Effects on ability to drive and use machines
4. 7 Ietekme uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus
Raloxifene has no known influence on the ability to drive and use machines.
Nav zināms, ka raloksifēns ietekmētu spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus.
4.8 Undesirable effects
4 4. 8 Nevēlamās blakusparādības
In osteoporosis treatment and prevention studies involving over 13,000 postmenopausal women all adverse reactions were recorded.
Visas nevēlamās blakusparādības tika fiksētas osteoporozes ārstēšanas un profilakses pētījumos ar vairāk nekā 13 000 sievietēm pēcmenopauzes periodā.
The duration of treatment in these studies ranged from 6 to 60 months.
Ārstēšanas ilgums šajos pētījumos bija no 6 līdz 60 mēnešiem.
The majority of adverse reactions have not usually required cessation of therapy.
Vairumā gadījumu blakusparādību dēļ ārstēšana nebija jāpārtrauc.
In the prevention population discontinuations of therapy due to any adverse reaction occurred in 10.7% of 581 EVISTA treated patients and 11.1% of 584 placebo-treated patients.
Profilaktiskas lietošanas gadījumā terapija blakusparādību dēļ bija jāpārtrauc 10, 7% no 581 ar EVISTA ārstētām pacientēm un 11, 1% no 584 ar placebo ārstētām pacientēm.
In the treatment population discontinuations of therapy due to any clinical adverse event occurred in 12.8% of 2,557 EVISTA treated patients and 11.1% of 2,576 placebo treated patients.
Terapeitiskas lietošanas grupā terapija jebkuras klīniskas blakusparādības dēļ bija jāpārtrauc 12, 8% no 2557 ar EVISTA ārstētām pacientēm un 11, 1% no 2576 ar placebo ārstētām pacientēm.
The adverse reactions associated with the use of raloxifene in osteoporosis clinical trials are summarised in the table below.
Tabulā apkopotas ar raloksifēna lietošanu saistītas blakusparādības osteoporozes klīniskos pētījumos.
The following convention has been used for the classification of the adverse reactions: very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000) very rare (< 1/ 10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Blakusparādību klasificēšanai ir izmantoti šādi apzīmējumi: ļoti bieži (≥1/ 10), bieži (no ≥1/ 100 līdz < 1/ 10), retāk (no ≥1/ 1000 līdz < 1/ 100), reti (no ≥1/ 10000 līdz < 1/ 1000) ļoti reti (< 1/ 10000), nav zināms (nav iespējams noteikt, balstoties uz pieejamajiem datiem).
Vasodilation (hot flushes) Uncommon:
Asinsvadu sistēmas traucējumi Vazodilatācija (karstuma viļņi) Ļoti bieži:
Venous thromboembolic events, including deep vein thrombosis, pulmonary embolism, retinal vein thrombosis Superficial vein thrombophlebitis Musculoskeletal and connective tissue disorders Common:
Venozi tromboemboliski notikumi, tostarp dziļo vēnu tromboze, plaušu Retāk: embolija, tīklenes vēnu tromboze, virspusējo vēnu tromboflebīts Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi Krampji kājās Bieži:
Leg cramps General disorders and administration site conditions Very common:
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā Gripai līdzīgs sindroms Ļoti bieži:
Peripheral oedema
Perifērā tūska Bieži:
Compared with placebo-treated patients the occurrence of vasodilatation (hot flushes) was modestly increased in EVISTA patients (clinical trials for the prevention of osteoporosis, 2 to 8 years postmenopausal, 24.3% EVISTA and 18.2% placebo; clinical trials for the treatment of osteoporosis, mean age 66, 10.6% for EVISTA and 7.1% placebo).
Salīdzinot ar pacientēm, kuras saņēma placebo, EVISTA lietotāju grupā nedaudz biežāk novēroja vazodilatāciju (karstuma viļņus) (klīniskie pētījumi par osteoporozes profilaksi, 2 – 8 gadi pēc menopauzes, 24, 3% EVISTA un 18, 2% placebo lietotājām; klīniskie pētījumi par osteoporozes ārstēšanu, vidējais vecums 66 gadi, 10, 6% EVISTA un 7, 1% placebo lietotājām).
This adverse reaction was most common in the first 6 months of treatment, and seldom occurred de novo after that time.
Biežāk šo nevēlamo reakciju novēroja ārstēšanas pirmajos 6 mēnešos, reti tā pirmo reizi parādījās pēc šā perioda.
In a study of 10,101 postmenopausal women with documented coronary heart disease or at increased risk for coronary events (RUTH), the occurrence of vasodilatation (hot flushes) was 7.8% in the raloxifene-treated patients and 4.7% in the placebo-treated patients.
Pētījumā, kurā piedalījās 10101 sieviete pēcmenopauzes periodā ar dokumentētu koronāro sirds slimību vai palielinātu koronāro notikumu risku (RUTH), vazodilatācijas (karstuma viļņu) biežums bija 7, 8% pacientēm, kuras saņēma raloksifēnu, un 4, 7% pacientēm, kuras saņēma placebo.
Across all placebo-controlled clinical trials of raloxifene in osteoporosis, venous thromboembolic events, including deep vein thrombosis, pulmonary embolism, and retinal vein thrombosis occurred at a frequency of approximately 0.8% or 3.22 cases per 1,000 patient years.
Visos ar placebo kontrolētos klīniskos pētījumos par raloksifēna lietošanu osteoporozes ārstēšanai venoza trombembolija, tostarp dziļo vēnu tromboze, plaušu embolija un tīklenes vēnu tromboze radās aptuveni 0, 8% jeb 3, 22 gadījumos uz 1000 pacientu gadiem.
A relative risk of 1.60 (CI 0.95, 2.71) was observed in EVISTA treated patients compared to placebo.
Ar EVISTA ārstētām pacientēm, salīdzinot ar placebo, relatīvais risks bija 1, 60 (TI 0, 95, 2, 71).
The risk of a thromboembolic event was greatest in the first four months of therapy.
Trombemboliju risks lielāks bija pirmos četros terapijas mēnešos.
Superficial vein thrombophlebitis occurred in a frequency of less than 1%.
Virspusējo vēnu tromboflebīts radās mazāk nekā 1%.
In the RUTH study, venous thromboembolic events occurred at a frequency of approximately 2.0% or 3.88 cases per 1000 patient-years in the raloxifene group and 1.4% or 2.70 cases per 1000 patient-years in the placebo group.
Pētījumā RUTH vēnu trombemboliskus notikumus (VTN) novēroja aptuveni 2, 0% vai 3, 88 gadījumos uz 1000 pacientgadiem raloksifēna grupā un 1, 4% vai 2, 70 gadījumos uz 1000 pacientgadiem placebo grupā.
The hazard ratio for all VTE events in the RUTH study was HR = 1.44 (1.06 – 1.95).
Riska koeficients (HR) visiem VTN pētījumā RUTH bija HR = 1, 44, (1, 06 – 1, 95).
Superficial vein thrombophlebitis occurred in a frequency of 1% in the raloxifene group and 0.6% in the placebo group.
Virspusējo vēnu tromboflebītu novēroja 1% raloksifēna grupā un 0, 6% placebo grupā.
5 Another adverse reaction observed was leg cramps (5.5% for EVISTA, 1.9% for placebo in the prevention population and 9.2% for EVISTA, 6.0% for placebo in the treatment population).
Cita novērotā nevēlamā reakcija bija krampji kājās (5, 5% EVISTA un 1, 9% placebo grupā profilaktiskas lietošanas gadījumā un 9, 2% EVISTA un 6, 0% placebo grupā terapeitiskas lietošanas gadījumā).
In the RUTH study, leg cramps were observed in 12.1% of raloxifene-treated patients and 8.3% of placebo-treated patients.
Pētījumā RUTH krampjus kājās novēroja 12, 1% pacienšu raloksifēna grupā un 8, 3% pacienšu placebo grupā.
Flu syndrome was reported by 16.2% of EVISTA treated patients and 14.0% of placebo treated patients.
Par gripas sindromu ziņoja 16, 2% ar EVISTA ārstētu pacienšu un 14, 0% ar placebo ārstētu pacienšu.
One further change was seen which was not statistically significant (p > 0.05), but which did show a significant dose trend.
Novēroja vēl vienu pārmaiņu, kas nebija statistiski nozīmīga (p < 0, 05), bet kura uzrādīja būtisku atkarību no devas.
This was peripheral oedema, which occurred in the prevention population at an incidence of 3.1% for EVISTA and 1.9% for placebo; and in the treatment population occurred at an incidence of 7.1% for EVISTA and 6.1% for placebo.
5 pacientēm radās 3, 1% un ar placebo ārstētām sievietēm 1, 9% gadījumu; terapeitiskas lietošanas gadījumā – 7, 1% ar EVISTA ārstētām pacientēm un 6, 1% ar placebo ārstētām pacientēm.
In the RUTH study, peripheral oedema occurred in 14.1% of the raloxifene-treated patients and 11.7% of the placebo-treated patients, which was statistically significant.
Pētījumā RUTH perifēru tūsku novēroja 14, 1% pacientēm raloksifēna grupā un 11, 7% placebo grupā, un tas bija statistiski nozīmīgi.
Slightly decreased (6-10%) platelet counts have been reported during raloxifene treatment in placebo- controlled clinical trials of raloxifene in osteoporosis.
Ar placebo kontrolētos pētījumos par raloksifēna lietošanu osteoprozes ārstēšanai raloksifēna terapijas laikā novēroja nelielu (6 – 10%) trombocītu skaita samazināšanos.
Rare cases of moderate increases in AST and/ or ALT have been reported where a causal relationship to raloxifene can not be excluded.
Ziņots par retiem AsAT un/ vai AlAT mērenas paaugstināšanās gadījumiem, kad nevar izslēgt cēloņsakarību ar raloksifēna lietošanu.
A similar frequency of increases was noted among placebo patients.
Pacientēm, kuras saņēma placebo, tikpat bieži novēroja šo raksturlielumu paaugstināšanos.
In a study (RUTH) of postmenopausal women with documented coronary heart disease or at increased risk for coronary events, an additional adverse reaction of cholelithiasis occurred in 3.3% of patients treated with raloxifene and 2.6% of patients treated with placebo.
Pētījumā (RUTH), kurā piedalījās sievietes pēcmenopauzes periodā ar dokumentētu koronāro sirds slimību vai palielinātu koronāro notikumu risku, 3, 3% pacienšu raloksifēna grupā un 2, 6% pacienšu placebo grupā novēroja arī holelitiāzi.
Cholecystectomy rates for raloxifene (2.3%) were not statistically significantly different from placebo (2.0%).
Nebija statistiski nozīmīgas atšķirības holecistektomijas biežumā raloksifēna grupā (2, 3%) un placebo grupā (2, 0%).
EVISTA (n = 317) was compared with continuous combined (n = 110) hormone replacement therapy (HRT) or cyclic (n = 205) HRT patients in some clinical trials.
EVISTA (n=317) dažos klīniskos pētījumos salīdzināja ar pastāvīgu kombinētu (n=110) hormonu aizstājterapiju (HAT) vai ciklisku (n=205) HAT.
The incidence of breast symptoms and uterine bleeding in raloxifene treated women was significantly lower than in women treated with either form of HRT.
Ar krūts dziedzeriem saistīto simptomu un dzemdes asiņošanas biežums ar raloksifēnu ārstētām sievietēm novērots daudz retāk nekā sievietēm, kuras ārstētas ar kādu no HAT metodēm.
The adverse reactions reported in post-marketing experience and are presented in the table below.
Par blakusparādībām ir ziņots pēcreģistrācijas periodā, un tās ir uzrādītas sekojošajā tabulā.
Blood and lymphatic system disorders Very rare: thrombocytopenia Gastrointestinal disorders Very rare:
Asins un limfātiskās sistēmas traucējumi trombocitopēnija Ļoti reti:
Gastrointestinal symptoms such as nausea, vomiting, abdominal pain, dyspepsia General disorders and administration site conditions Rare: peripheral oedema Investigations Very rare:
Kuņģa- zarnu trakta darbības traucējumi gastrointestināli simptomi, piemēram, slikta dūša, vemšana, sāpes vēderā, Ļoti reti: dispepsija Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā perifēra tūska Reti:
Increased blood pressure Nervous system disorders Very rare:
Izmeklējumi paaugstināts asinsspiediens Ļoti reti:
Headache, including migraine Skin and subcutaneous tissue disorders Very rare:
Nervu sistēmas darbības traucējumi galvassāpes, tostarp migrēna Ļoti reti:
Rash Reproductive system and breast disorders Very rare:
Ādas un zemādas audu bojājumi izsitumi Ļoti reti:
Mild breast symptoms such as pain, enlargement and tenderness Vascular disorders Rare: venous thromboembolic reaction Very rare: arterial thromboembolic reaction
Asinsvadu sistēmas traucējumi Reti: venoza trombemboliska reakcija arteriāla trombemboliska reakcija Ļoti reti:
6 4.9 Overdose
4. 9 Pārdozēšana
In some clinical trials, daily doses were given up to 600 mg for 8 weeks and 120 mg, for 3 years.
Dažos klīniskajos pētījumos tika lietotas līdz 600 mg lielas dienas devas 8 nedēļas un 120 mg dienas devas 3 gadus.
No cases of raloxifene overdose were reported during clinical trials.
Klīniskajos pētījumos raloksifēna pārdozēšana netika konstatēta.
In adults, symptoms of leg cramps and dizziness have been reported in patients who took more than 120 mg as a single ingestion.
Pieaugušiem pacientiem, kuri ieņēmuši vairāk nekā 120 mg vienā devā, radās tādi simptomi kā kāju krampji un reibonis.
In accidental overdose in children younger than 2 years of age, the maximum reported dose has been 180 mg.
Nejauša pārdozēšana bērniem līdz 2 gadu vecumam notikusi, ieņemot maksimāli 180 mg.
In children, symptoms of accidental overdose included ataxia, dizziness, vomiting, rash, diarrhea, tremor, and flushing, and elevation in alkaline phosphatase.
Bērniem novērotie nejaušas pārdozēšanas simptomi bija ataksija, reibonis, vemšana, izsitumi, caureja, trīce un pietvīkums un sārmainās fosfatāzes līmeņa palielināšanās.
The highest overdose has been approximately 1.5 grams.
6 Lielākā pārdozēšana ir bijusi apmēram 1, 5 grami.
No fatalities associated with overdose have been reported.
Nāves gadījumi saistībā ar pārdozēšanu nav konstatēti.
There is no specific antidote for raloxifene hydrochloride.
Raloksifēna hidrohlorīdam nav specifiska antidota.
Pharmaco-therapeutic group:
Farmakoterapeitiskā grupa: selektīvs estrogēnu receptoru modulators.
Selective Oestrogen Receptor Modulator, ATC code:
ATĶ kods:
As a selective oestrogen receptor modulator (SERM), raloxifene has selective agonist or antagonist activities on tissues responsive to oestrogen.
Kā selektīvam estrogēnu receptoru modulatoram (SERM) raloksifēnam piemīt selektīva agonista vai antagonista iedarbība uz audiem, kas reaģē pret estrogēniem.
It acts as an agonist on bone and partially on cholesterol metabolism (decrease in total and LDL-cholesterol), but not in the hypothalamus or in the uterine or breast tissues.
Tas darbojas kā agonists uz kaulu un daļēji uz holesterīna metabolismu (samazinās kopējais un ZBL holesterīns), bet ne uz hipotalāmu vai dzemdes un krūts dziedzera audiem.
Raloxifene's biological actions, like those of oestrogen, are mediated through high affinity binding to oestrogen receptors and regulation of gene expression.
Raloksifēna bioloģiskā darbība, līdzīgi estrogēniem, realizējas caur augstas afinitātes saistību ar estrogēnu receptoriem un gēnu ekspresijas regulēšanu.
This binding results in differential expression of multiple oestrogen-regulated genes in different tissues.
Šīs saistīšanās rezultātā multiplie estrogēnu regulētie gēni dažādos audos izpaužas dažādi.
Recent data suggests that the oestrogen receptor can regulate gene expression by at least two distinct pathways which are ligand-, tissue-, and/ or gene-specific.
Jaunākie dati liecina, ka estrogēnu receptori var regulēt gēnu ekspresiju vismaz divos atšķirīgos veidos, kas ir ligandu, audu un/ vai gēnu specifiska.
a) Skeletal Effects
a) Ietekme uz kaulaudiem
The decrease in oestrogen availability which occurs at menopause, leads to marked increases in bone resorption, bone loss and risk of fracture.
Estrogēnu pieejamības samazināšanās menopauzes laikā stipri palielina kaulu rezorbciju, kaulaudu zudumu un lūzumu rašanās risku.
Bone loss is particularly rapid for the first 10 years after menopause when the compensatory increase in bone formation is inadequate to keep up with resorptive losses.
Kaulaudu zudums īpaši strauji notiek pirmajos 10 gados pēc menopauzes, kad kaulaudu veidošanās kompensatorā palielināšanās nav pietiekama, lai atsvērtu rezorbtīvos zudumus.
Other risk factors which may lead to the development of osteoporosis include early menopause; osteopenia (at least 1 SD below peak bone mass); thin body build; Caucasian or Asian ethnic origin; and a family history of osteoporosis.
Citi riska faktori, kas var izraisīt osteoporozes attīstību, ir agrīna menopauze, osteopēnija (vismaz 1 SD zem maksimālās kaulu masas), trausla ķermeņa uzbūve, baltās rases vai aziātu etniskā piederība, osteoporoze ģimenes anamnēzē.
Replacement therapies generally reverse the excessive resorption of bone.
Aizstājterapijas visumā novērš pārmērīgu kaulu rezorbciju.
In postmenopausal women with osteoporosis, EVISTA reduces the incidence of vertebral fractures, preserves bone mass and increases bone mineral density (BMD).
Sievietēm pēcmenopauzē ar osteoporozi EVISTA mazina skriemeļu lūzumu rašanās biežumu, saglabā kaulu masu un palielina kaulaudu minerālvielu blīvumu (KMB).
Based on these risk factors, prevention of osteoporosis with EVISTA is indicated for women within ten years of menopause, with BMD of the spine between 1.0 and 2.5 SD below the mean value of a normal young population, taking into account their high lifetime risk for osteoporotic fractures.
Pamatojoties uz šiem riska faktoriem, osteoporozes profilakse ar EVISTA indicēta sievietēm desmit gadu periodā pēc menopauzes, kurām mugurkaula KMB ir starp 1, 0 un 2, 5 SD zem vidējā raksturlieluma veseliem jauniem indivīdiem, ņemot vērā lielo kopējo osteoporotisku lūzumu risku dzīves laikā šīm sievietēm.
Likewise, EVISTA is indicated for the treatment of osteoporosis or established osteoporosis in women with BMD of the spine 2.5 SD below the mean value of a normal young population and/ or with vertebral fractures, irrespective of BMD.
EVISTA indicēts arī osteoporozes ārstēšanai sievietēm, kurām mugurkaula KMB ir 2, 5 SD zem vidējā raksturlieluma veseliem jauniem indivīdiem, un/ vai ar skriemeļu lūzumiem neatkarīgi no KMB.
i) Incidence of fractures.
i) Lūzumu biežums.
Forty five women with osteoporosis or 15 women with
Pētījumā, kurš aptvēra 7705 sievietes pēcmenopauzē, vidēji 66 g. v., ar osteoporozi vai osteoporozi un lūzumu, konstatēts, ka 3 gadu EVISTA terapija samazina skriemeļu lūzumu biežumu attiecīgi par 47% (RR 0, 53, TI 0, 35, 0, 79; p < 0, 001) un 31% (RR 0, 69, TI 0, 56, 0, 86; p < 0, 001).
7 osteoporosis with an existing fracture would need to be treated with EVISTA for 3 years to prevent one or more vertebral fractures.
Četrdesmit piecas sievietes ar osteoporozi vai 15 sievietes ar osteoporozi un lūzumu bija jāārstē ar EVISTA 3 gadus, lai novērstu vienu vai vairākus skriemeļu lūzumus.
EVISTA treatment for 4 years reduced the incidence of vertebral fractures by 46% (RR 0.54, CI 0.38, 0.75) and 32% (RR 0.68, CI 0.56, 0.83) in patients with osteoporosis or osteoporosis with an existing fracture respectively.
Ārstēšana ar EVISTA 4 gadus pacientēm ar osteoporozi un pacientēm ar osteoporozi un lūzumu mazināja mugurkaula skriemeļu lūzumu biežumu attiecīgi par 46% (RR 0, 54, TI 0, 38, 0, 75) un par 32% (RR 0, 68, TI 0, 56, 0, 83).
In the 4th year alone, EVISTA reduced the new vertebral fracture risk by 39% (RR 0.61, CI 0.43, 0.88).
4. gadā vienā pašā EVISTA samazināja jaunu vertebrālo lūzumu risku par 39% (RR 0. 61, TI 0, 43, 0, 88).
An effect on non-vertebral fractures has not been demonstrated.
Ietekme uz nevertebrāliem lūzumiem nav pierādīta.
From the 4th to the 8th year, patients were permitted the concomitant use of bisphosphonates, calcitonin and fluorides and all patients in this study received calcium and vitamin D supplementation.
No 4. līdz 8. gadam pacientēm atļāva vienlaikus lietot bifosfonātus, kalcitonīnu un fluorīdus, un visas pacientes šai pētījumā saņēma papildus kalciju un D vitamīnu.
In the RUTH study overall clinical fractures were collected as a secondary endpoint.
Pētījuma RUTH sekundārais mērķa parametrs bija vispārīgās informācijas par klīniskiem lūzumiem vākšana.
EVISTA reduced the incidence of clinical vertebral fractures by 35% compared with placebo (HR 0.65, CI 0.47 0.89).
Salīdzinot ar placebo (HR 0, 65, TI 0, 47 0, 89), Evista samazināja klīnisku vertebrālu lūzumu skaitu par 35%.
These results may have been confounded by baseline differences in BMD and vertebral fractures.
Šos rezultātus var ietekmēt sākotnējās atšķirības starp BMD un vertebrāliem lūzumiem.
There was no difference between treatment groups in the incidence of new nonvertebral fractures.
Pētījuma grupās nebija atšķirību nevertebrālo lūzumu ziņā.
During the whole length of the study concomitant use of other bone-active medications was permitted.
Visā pētījuma laikā vienlaicīgi bija atļauts lietot citus ārstniecības līdzekļus ar aktīvu iedabību uz kauliem.
ii) Bone Mineral Density (BMD):
7 ii) Kaulaudu minerālvielu blīvums (KMB).
The efficacy of EVISTA once daily in postmenopausal women aged up to 60 years and with or without a uterus was established over a two-year treatment period.
EVISTA efektivitāti līdz 60 gadus vecām sievietēm pēcmenopauzē ar vai bez dzemdes, lietojot vienreiz dienā, noskaidroja divus gadus ilgā ārstēšanas periodā.
The women were 2 to 8 years postmenopausal.
Sievietēm menopauze bija pirms 2 – 8 gadiem.
Three trials included 1,764 postmenopausal women who were treated with EVISTA and calcium or calcium supplemented placebo.
Trijos pētījumos piedalījās 1764 sievietes pēcmenopauzē, kuras tika ārstētas ar EVISTA, kalciju vai placebo, kas papildināts ar kalciju.
In one of these trials the women had previously undergone hysterectomy.
Vienā no šiem pētījumiem sievietēm iepriekš bija veikta histerektomija.
EVISTA produced significant increases in bone density of hip and spine as well as total body mineral mass compared to placebo.
EVISTA būtiski palielināja gūžas kaula un mugurkaula kaulaudu blīvumu, kā arī kopējo organisma minerālvielu masu, salīdzinot ar placebo.
This increase was generally a 2% increase in BMD compared to placebo.
Šo palielinājumu veidoja galvenokārt KMB palielināšanās par 2%, salīdzinot ar placebo.
A similar increase in BMD was seen in the treatment population who received EVISTA for up to 7 years.
Līdzīgu KMB palielināšanos novēroja ārstnieciskās lietošanas grupā, kas saņēma EVISTA līdz septiņiem gadiem ilgi.
In the prevention trials, the percentage of subjects experiencing an increase or decrease in BMD during raloxifene therapy was: for the spine 37% decreased and 63% increased; and for the total hip 29% decreased and 71% increased.
Profilaktiskas lietošanas pētījumā procentuālais pacientu skaits, kuriem raloksifēna terapijas laikā palielinājās vai samazinājās KMB: mugurkaulam samazinājās par 37% un palielinājās par 63%, gūžas kauliem – samazinājās par 29% un palielinājās par 71%.
iii) Calcium kinetics.
iii) Kalcija kinētika.
EVISTA and oestrogen affect bone remodelling and calcium metabolism similarly.
EVISTA un estrogēni ietekmē kaulu remodelēšanu un kalcija metabolismu vienādi.
EVISTA was associated with reduced bone resorption and a mean positive shift in calcium balance of 60 mg per day, due primarily to decreased urinary calcium losses.
EVISTA lietošana saistīta ar samazinātu kaulu rezorbciju un vidēji pozitīvu novirzi kalcija līdzsvarā par 60 mg dienā, ko izraisa galvenokārt samazināta kalcija izvadīšana ar urīnu.
iv) Histomorphometry (bone quality).
iv) Histomorfometrija (kaulu kvalitāte).
In a study comparing EVISTA with oestrogen, bone from patients treated with either medicinal product was histologically normal, with no evidence of mineralisation defects, woven bone or marrow fibrosis.
Pētījumā, kurā tika salīdzināti EVISTA un estrogēni, pacienšu, kuras tika ārstētas ar kādu no šiem medikamentiem, kauli bija histoloģiski normāli, bez mineralizācijas defektu pazīmēm, kaulu deformācijas vai kaulu smadzeņu fibrozes.
Raloxifene decreases resorption of bone; this effect on bone is manifested as reductions in the serum and urine levels of bone turnover markers, decreases in bone resorption based on radiocalcium kinetics studies, increases in BMD and decreases in the incidence of fractures.
Šī iedarbība uz kauliem izpaužas kā kaulu apmaiņas marķieru līmeņa samazināšanās serumā un urīnā, kaulu rezorbcijas samazināšanās, ko apliecina radioaktīvā kalcija kinētikas pētījumi, kā arī KMB palielināšanās un lūzumu biežuma samazināšanās.
b) Effects on lipid metabolism and cardiovascular risk
b) Ietekme uz lipīdu vielmaiņu un kardiovaskulāro risku
Clinical trials showed that a 60 mg daily dose of EVISTA significantly decreased total cholesterol (3 to 6%), and LDL cholesterol (4 to 10%).
Klīniskie pētījumi rāda, ka EVISTA 60 mg dienas devā būtiski pazemina kopējā holesterīna (3 – 6%) un ZBL holesterīna (4 – 10%) līmeni.
Women with the highest baseline cholesterol levels had the greatest decreases.
Sievietēm ar sākotnēji augstāku holesterīna līmeni pazemināšanās bija izteiktāka.
HDL cholesterol and triglyceride concentrations did not change significantly.
ABL holesterīna un triglicerīdu koncentrācijas būtiski nemainījās.
After 3 years therapy EVISTA decreased fibrinogen (6.71%).
Pēc 3 gadu terapijas EVISTA samazināja fibrinogēna līmeni (6, 71%).
In the osteoporosis treatment study, significantly fewer EVISTA-treated patients required initiation of hypolipidaemic therapy compared to placebo.
Osteoporozes ārstēšanas pētījumā daudz mazākam ar EVISTA ārstētu pacienšu skaitam bija jāsāk hipolipidemizējoša terapija nekā pacientēm placebo grupā.
EVISTA therapy for 8 years did not significantly affect the risk of cardiovascular events in patients enrolled in the osteoporosis treatment study.
8 gadu EVISTA terapija būtiski neietekmēja kardiovaskulāro traucējumu risku pacientēm, kuras piedalījās osteoporozes ārstēšanas pētījumā.
Similarly, in the RUTH study, raloxifene did not affect the incidence of myocardial infarction, hospitalized acute coronary syndrome, stroke or overall mortality, including overall cardiovascular mortality, compared to placebo (for the increase in risk of fatal stroke see section 4.4).
Līdzīgi pētījumā RUTH raloksifēns neietekmēja miokarda infarkta, akūta koronāra sindroma ar hospitalizāciju, insulta biežumu vai kopējo mirstību, ieskaitot kopējo kardiovaskulāru notikumu izraisītu mirstību, biežumu, salīdzinot ar placebo (informāciju par fatāla insulta riska palielināšanos skatīt apakšpunktā 4. 4).
The relative risk of venous thromboembolic events observed during raloxifene treatment was 1.60 (CI 0.95, 2.71) when compared to placebo, and was 1.0 (CI 0.3, 6.2) when compared to oestrogen or
Raloksifēna terapijas laikā novērotais venozās trombembolijas relatīvais risks bija 1, 60 (TI 0, 95, 2, 71), salīdzinot ar placebo, un 1, 0 (TI 0, 3, 6, 2), salīdzinot ar estrogēnu vai hormonu aizstājterapiju.
The risk of a thromboembolic event was greatest in the first four months of therapy.
Lielākais trombembolisku traucējumu rašanās risks bija terapijas pirmajos četros mēnešos.
c) Effects on the endometrium and on the pelvic floor
c) Ietekme uz endometriju un iegurņa pamatni
In clinical trials, EVISTA did not stimulate the postmenopausal uterine endometrium.
Klīniskos pētījumos EVISTA nestimulēja dzemdes endometriju pēcmenopauzē.
Compared to placebo, raloxifene was not associated with spotting or bleeding or endometrial hyperplasia.
Salīdzinot ar placebo, raloksifēna lietošana nebija saistīta ar asiņainu izdalījumu rašanos, asiņošanu vai endometrija hiperplāziju.
Nearly 3,000 transvaginal ultrasound (TVUs) examinations were evaluated from 831 women in all dose groups.
Veica gandrīz 3000 transvaginālu ultraskaņas (TVU) izmeklējumu 831 sievietei visās devu grupās.
Raloxifene treated women consistently had an endometrial thickness which was indistinguishable from placebo.
Ar raloksifēnu ārstētām sievietēm pastāvīgi bija tāds pats endometrija biezums kā placebo grupā.
After 3 years of treatment, at least a 5 mm increase in endometrial thickness, assessed with transvaginal ultrasound, was observed in 1.9% of the 211 women treated with raloxifene 60 mg/ day compared to 1.8% of the 219 women who received placebo.
Pēc 3 gadu ārstēšanas 1, 9% no 211 ar 60 mg raloksifēna dienā ārstētām sievietēm novēroja endometrija biezuma palielināšanos vismaz par 5 mm, salīdzinot ar 1, 8% no 219 sievietēm, kuras saņēma placebo.
There were no differences between the raloxifene and placebo groups with respect to the incidence of reported uterine bleeding.
Nebija atšķirību starp raloksifēna un placebo grupām attiecībā uz ziņoto dzemdes asiņošanu biežumu.
Endometrial biopsies taken after six months therapy with EVISTA 60 mg daily demonstrated non- proliferative endometrium in all patients.
Endometrija biopsijās, kas tika paņemtas sešus mēnešus pēc terapijas ar EVISTA 60 mg dienas devā, nevienai pacientei nekonstatēja endometrija proliferāciju.
In addition, in a study with 2.5 x the recommended daily dose of EVISTA there was no evidence of endometrial proliferation and no increase in uterine volume.
8 lielāku EVISTA dienas devu nekā ieteikts, nenovēroja endometrija proliferācijas pazīmes un dzemdes tilpuma palielināšanos.
In the osteoporosis treatment trial, endometrial thickness was evaluated annually in a subset of the study population (1,644 patients) for 4 years.
Osteoporozes ārstēšanas pētījumā iesaistīto sieviešu apakšgrupai (1644 pacientēm) 4 gadus katru gadu noteica endometrija biezumu.
Endometrial thickness measurements in EVISTA treated women were not different from baseline after 4 years of therapy.
Endometrija biezuma mērījumi ar EVISTA ārstētām sievietēm pēc 4 gadu terapijas neatšķīrās no sākotnējiem mērījumiem.
There was no difference between EVISTA and placebo treated women in the incidences of vaginal bleeding (spotting) or vaginal discharge.
Starp sievietēm, kuras tika ārstētas ar EVISTA un placebo, nebija atšķirību vaginālas asiņošanas (smērēšanās) un vaginālu izdalījumu ziņā.
Fewer EVISTA treated women than placebo treated women required surgical intervention for uterine prolapse.
Mazākam ar EVISTA ārstētu sieviešu skaitam nekā ar placebo ārstētām sievietēm bija nepieciešama dzemdes prolapsa ķirurģiska ārstēšana.
Safety information following 3 years of raloxifene treatment suggests that raloxifene treatment does not increase pelvic floor relaxation and pelvic floor surgery.
Informācija par lietošanas drošību pēc 3 gadu raloksifēna terapijas liecina, ka raloksifēna terapija nepastiprina iegurņa pamatnes atslābšanu un nepalielina ķirurģiskas iejaukšanās nepieciešamību iegurņa pamatnē.
After 4 years, raloxifene did not increase the risk of endometrial or ovarian cancer.
Pēc četriem gadiem raloksifēns nepalielināja endometrija un olnīcu vēža risku.
In postmenopausal women who received raloxifene treatment for 4 years, benign endometrial polyps were reported in 0.9% compared to 0.3% in women who received placebo treatment.
Sievietēm pēcmenopauzē, kuras saņēma raloksifēna terapiju 4 gadus, labdabīgi endometrija polipi novēroti 0, 9% gadījumu, salīdzinot ar 0, 3% gadījumu sievietēm, kuras saņēma placebo terapiju.
d) Effects on breast tissue
d) Ietekme uz krūts dziedzera audiem
EVISTA does not stimulate breast tissue.
EVISTA nestimulē krūts dziedzera audus.
Across all placebo-controlled trials, EVISTA was indistinguishable from placebo with regard to frequency and severity of breast symptoms (no swelling, tenderness and breast pain).
Visos ar placebo kontrolētos pētījumos EVISTA nevarēja atšķirt no placebo attiecībā uz krūšu dziedzeru simptomu rašanās biežumu un smagumu (nebija pietūkuma, jutīguma un sāpju krūšu dziedzeros).
Over the 4 years of the osteoporosis treatment trial (involving 7705 patients), EVISTA treatment compared to placebo reduced the risk of total breast cancer by 62% (RR 0.38; CI 0.21, 0.69), the risk of invasive breast cancer by 71% (RR 0.29, CI 0.13, 0.58) and the risk of invasive oestrogen receptor (ER) positive breast cancer by 79% (RR 0.21, CI 0.07, 0.50).
4 gadu osteoporozes ārstēšanas pētījumā (piedalījās 7705 pacientes) EVISTA terapija salīdzinājumā ar placebo mazināja kopējā krūts vēža risku par 62% (RR 0, 38, TI 0, 21, 0, 69), invazīva krūts vēža risku par 71% (RR 0, 29, TI 0, 13, 0, 58) un invazīva estrogēnreceptoru (ER) pozitīva krūts vēža risku par 79% (RR 0, 21, TI 0, 07, 0, 50).
EVISTA has no effect on the risk of ER negative breast cancers.
EVISTA neietekmēja ER negatīva krūts vēža risku.
These observations support the conclusion that raloxifene has no intrinsic oestrogen agonist activity in breast tissue.
Šie novērojumi apstiprina secinājumu, ka raloksifēnam nav iekšējas estrogēna agonista iedarbības krūts dziedzera audos.
e) Effects on cognitive function
e) Ietekme uz kognitīvo funkciju
No adverse effects on cognitive function have been seen.
Nav novērota negatīva ietekme uz kognitīvo funkciju.
Absorption
Uzsūkšanās
Raloxifene is absorbed rapidly after oral administration.
Pēc iekšķīgas lietošanas raloksifēns ātri uzsūcas.
Approximately 60% of an oral dose is absorbed.
Uzsūcas aptuveni 60% perorālās devas.
Presystemic glucuronidation is extensive.
Notiek plaša presistēmiska glikuronidācija.
Absolute bioavailability of raloxifene is 2%.
Raloksifēna absolūtā bioloģiskā pieejamība ir 2%.
The time to reach average maximum plasma concentration and bioavailability are functions of systemic interconversion and enterohepatic cycling of raloxifene and its glucuronide metabolites.
Laiks līdz vidējās maksimālās koncentrācijas saniegšanai plazmā un bioloģiskā pieejamība ir raloksifēna un tā glikuronīdu metabolītu sistēmiskās interkonversijas un enterohepatiskās cirkulācijas funkcijas.
Distribution
Izplatīšanās
Raloxifene is distributed extensively in the body.
Raloksifēns plaši izplatās organismā.
The volume of distribution is not dose dependent.
Izplatīšanās tilpums nav atkarīgs no devas.
Raloxifene is strongly bound to plasma proteins (98-99%).
Raloksifēns izteikti saistās ar plazmas olbaltumiem (98 – 99%).
Metabolism
Metabolisms
Raloxifene undergoes extensive first pass metabolism to the glucuronide conjugates: raloxifene-4'- glucuronide, raloxifene-6-glucuronide, and raloxifene-6, 4′ -diglucuronide.
Raloksifēns pakļauts ekstensīvam pirmā loka metabolismam līdz glikuronīdu savienojumiem raloksifēna- 4 ’ - glikuronīdam, raloksifēna- 6- glikuronīdam un raloksifēna- 6, 4 ’ - diglikuronīdam.
No other metabolites have been detected.
Citi metabolīti nav konstatēti.
Raloxifene comprises less than 1% of the combined concentrations of raloxifene and the glucuronide metabolites.
Raloksifēns sastāda mazāk nekā 1% no raloksifēna un glikuronīda metabolītu kombinētās koncentrācijas.
Raloxifene levels are maintained by enterohepatic recycling, giving a plasma half-life of 27.7 hours.
Raloksifēna līmeni uztur enterohepatiskā recirkulācija, nodrošinot 27, 7 stundu plazmas eliminācijas pusperiodu.
Results from single oral doses of raloxifene predict multiple dose pharmacokinetics.
9 Rezultāti, ko sniedz raloksifēna vienreizējas perorālas devas pārbaudes, ir tādi paši kā vairākkārtēju devu farmakokinētikai.
Increasing doses of raloxifene result in slightly less than proportional increase in the area under the plasma time concentration curve (AUC).
Arvien pieaugošas raloksifēna devas rada nedaudz mazāk par proporcionālu laukuma palielināšanos zem plazmas laika- koncentrācijas līknes (AUC).
Excretion
Izvadīšana
The majority of a dose of raloxifene and glucuronide metabolites are excreted within 5 days and are found primarily in the faeces, with less than 6% excreted in urine.
Lielākā raloksifēna devas daļa un glikuronīda metabolīti tiek izvadīti 5 dienu laikā un konstatējami galvenokārt izkārnījumos, urīnā tiek izvadīti mazāk nekā 6%.
Renal insufficiency - Less than 6% of the total dose is eliminated in urine.
Mazāk par 6% kopējās devas tiek izvadīti urīnā.
In a population pharmacokinetic study, a 47% decrease in lean body mass adjusted creatinine clearance resulted in a 17% decrease in raloxifene clearance and a 15% decrease in the clearance of raloxifene conjugates.
Farmakokinētikas pētījumā šai pacienšu grupā konstatēts, ka pēc ķermeņa masas bez liekā tauku slāņa koriģētā kreatinīna klīrensa samazinājums par 47% izraisīja raloksifēna klīrensa samazināšanos par 17% un raloksifēna konjugātu klīrensa samazināšanos par 15%.
Hepatic insufficiency - The pharmacokinetics of a single dose of raloxifene in patients with cirrhosis and mild hepatic impairment (Child-Pugh class A) have been compared to that in healthy individuals.
Raloksifēna vienreizējas devas farmakokinētika pacientiem ar cirozi un viegli izteiktu aknu bojājumu (A klase pēc Child- Pugh klasifikācijas) salīdzināta ar farmakokinētiku veseliem indivīdiem.
Plasma raloxifene concentrations were approximately 2.5-fold higher than in controls and correlated with bilirubin concentrations.
Raloksifēna koncentrācija plazmā bija aptuveni 2, 5 reizes augstāka nekā kontroles grupā un korelēja ar bilirubīna koncentrāciju.
In a 2-year carcinogenicity study in rats, an increase in ovarian tumors of granulosa/ theca cell origin was observed in high-dose females (279 mg/ kg/ day).
Divus gadus ilgā kancerogenitātes pētījumā žurkām novēroja graudainā slāņa vai teka šūnu cilmes olnīcu audzēju biežuma palielināšanos mātītēm, kas saņēma lielas devas (279 mg/ kg dienā).
Systemic exposure (AUC) of raloxifene in this group was approximately 400 times that in postmenopausal women administered a 60 mg dose.
Raloksifēna sistēmiskā iedarbība (AUC) šai grupā apmēram 400 reizes pārsniedza AUC sievietēm pēcmenopauzē, kuras saņēma 60 mg devu.
In a 21-month carcinogenicity study in mice, there was an increased incidence of testicular interstitial cell tumours and prostatic adenomas and adenocarcinomas in males given 41 or 210 mg/ kg, and prostatic leiomyoblastoma in males given 210 mg/ kg.
21 mēnesi ilgā kancerogenitātes pētījumā pelēm biežāk novēroja sēklinieku intersticiālo šūnu audzējus, priekšdziedzera adenomas un adenokarcinomas tēviņiem, kam ievadīja 41 – 210 mg/ kg, kā arī priekšdziedzera leiomioblastomu tēviņiem, kam ievadīja 210 mg/ kg.
In female mice, an increased incidence of ovarian tumours in animals given 9 to 242 mg/ kg (0.3 to 32 times the AUC in humans) included benign and malignant tumours of granulosa/ theca cell origin and benign tumours of epithelial cell origin.
Peļu mātītēm, kam ievadīja 9 – 242 mg/ kg (0, 3 – 32 reizes pārsniedz AUC cilvēkam), biežāk novērotie olnīcu audzēji bija graudainā slāņa vai teka šūnu cilmes labdabīgi un ļaundabīgi audzēji un epitēlija šūnu cilmes labdabīgi audzēji.
The female rodents in these studies were treated during their reproductive lives, when their ovaries were functional and highly responsive to hormonal stimulation.
Grauzēju mātītes šajos pētījumos tika ārstētas reproduktīvā periodā, kad to olnīcas funkcionēja un labi reaģēja pret stimulāciju ar hormoniem.
In contrast to the highly responsive ovaries in this rodent model, the human ovary after menopause is relatively unresponsive to reproductive hormonal stimulation.
Atšķirībā no ļoti jutīgajām olnīcām šim grauzēju modelim, cilvēka olnīcas pēc menopauzes ir salīdzinoši nejutīgas pret stimulāciju ar dzimumhormoniem.
Raloxifene was not genotoxic in any of the extensive battery of test systems applied.
Raloksifēns nebija genotoksisks nevienā no izmantotajām plašajām testu sistēmām.
10 The reproductive and developmental effects observed in animals are consistent with the known pharmacological profile of raloxifene.
Dzīvniekiem novērotā ietekme uz reprodukciju un attīstību atbilst raloksifēna zināmām farmakoloģiskām īpašībām.
At doses of 0.1 to 10 mg/ kg/ day in female rats, raloxifene disrupted estrous cycles of female rats during treatment, but did not delay fertile matings after treatment termination and only marginally reduced litter size, increased gestation length, and altered the timing of events in neonatal development.
Ievadīts 0, 1 – 10 mg/ kg dienas devā žurku mātītēm, terapijas laikā raloksifēns pārtrauca dzīvnieku meklēšanās ciklu, bet neaizkavēja auglīgu pārošanos pēc ārstēšanas pabeigšanas un tikai nedaudz samazināja metiena apmērus, palielināja grūsnības ilgumu un mainīja neonatālās attīstības rādītāju parādīšanās laiku.
When given during the preimplantation period, raloxifene delayed and disrupted embryo implantation resulting in prolonged gestation and reduced litter size but development of offspring to weaning was not affected.
Ievadot pirmsimplantācijas periodā, raloksifēns aizkavēja un pārtrauca embrija implantēšanos, kas izraisīja grūsnības laika pagarināšanos un metiena apmēru samazināšanos, taču neietekmēja mazuļa attīstību līdz patstāvīgam vecumam.
Teratology studies were conducted in rabbits and rats.
Teratoloģijas pētījumi tika veikti trušiem un žurkām.
In rabbits, abortion and a low rate of ventricular septal defects (≥ 0.1 mg/ kg) and hydrocephaly (≥ 10 mg/ kg) were seen.
Trušiem konstatēja abortus, zemu kambara starpsienas defektu līmeni (> 0, 1 mg/ kg) un hidrocefāliju (> 10 mg/ kg).
In rats retardation of foetal development, wavy ribs and kidney cavitation occurred (≥ 1 mg/ kg).
Žurkām radās augļa attīstības aizkavēšanās, viļņveidīgas ribas un kavitācija nierēs (> 1 mg/ kg).
Raloxifene is a potent antioestrogen in the rat uterus and prevented growth of oestrogen-dependent mammary tumours in rats and mice.
Raloksifēnam ir spēcīga antiestrogēna darbība žurkas dzemdē un tas aizkavē estrogēnatkarīgu krūts dziedzera audzēju augšanu žurkām un pelēm.
Povidone Polysorbate 80 Anhydrous lactose Lactose monohydrate Crospovidone Magnesium stearate
10 Polisorbāts 80 Bezūdens laktoze Laktozes monohidrāts Krospovidons Magnija stearāts
Tablet coating:
Tabletes apvalks:
Titanium dioxide (E 171) Polysorbate 80 Hypromellose Macrogol 400 Carnauba wax
Titāna dioksīds (E 171) Polisorbāts 80 Hipromeloze Makrogols 400 Karnaubas vasks
Ink:
Tinte:
Shellac Propylene glycol Indigo carmine (E 132)
Šelaks Propilēnglikols Indigokarmīns (E 132)
EVISTA tablets are packed either in PVC/ PE/ PCTFE blisters or in high density polyethylene bottles.
EVISTA tabletes iesaiņotas PVC/ PE/ PCTFE blisteros vai augsta blīvuma polietilēna pudelēs.
Blister boxes contain 14, 28, or 84 tablets.
Kastītē ir 14, 28 vai 84 tabletes.
Bottles contain 100 tablets.
Pudelē ir 100 tablešu.
11 6.6 Special precautions for disposal
6. 6 Īpaši norādījumi atkritumu likvidēšanai
Daiichi Sankyo Europe GmbH Zielstattstrasse 48 D-81379 Munich Germany
Daiichi Sankyo Europe GmbH Zielstattstrasse 48 D- 81379 Munich Vācija
5 August 1998 Date of last renewal:
1998. gada 5. augusts Pēdējās pārreģistrācijas datums:
8 August 2008
2008. gada 8. augusts
MANUFACTURING AUTHORISATION HOLDERS RESPONSIBLE FOR BATCH RELEASE
RAŽOŠANAS LICENČU ĪPAŠNIEKI, KURI ATBILD PAR SĒRIJAS IZLAIDI
Lilly SA Avda de la Industria 30 28108 Alcobendas Madrid Spain
Ražotāju, kas atbild par sērijas izlaidi, nosaukumi un adreses Lilly SA Avda de la Industria 30 28108 Alcobendas Madrid Spānija
• CONDITIONS OR RESTRICTIONS WITH REGARDS TO THE SAFE AND EFFECTIVE USE OF THE MEDICINAL PRODUCT
• NOSACĪJUMI VAI IEROBEŽOJUMI ATTIECĪBĀ UZ DROŠU UN EFEKTĪVU ŠO ZĀĻU LIETOŠANU
The Marketing Authorisation Holder will provide the PSUR at 3-yearly intervals.
Reģistrācijas apliecības īpašniekam ik pēc 3 gadiem ir jāiesniedz periodiski atjaunojamais drošības ziņojums (PSUR).
16 PARTICULARS TO APPEAR ON THE OUTER PACKAGING AND THE IMMEDIATE PACKAGING
16 INFORMĀCIJA, KAS JĀNORĀDA UZ ĀRĒJĀ IEPAKOJUMA UN UZ TIEŠĀ IEPAKOJUMA
BOTTLE LABEL, BOTTLE CARTON:
PUDELES ETIĶETE, PUDELES KARTONA KĀRBIŅA