qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
2% (2%) 0% (0%)
Betaferon 250 μg (Placebo)
31% (23%) 8% (2%)
n=317 (n=308)
Diarrhoea Constipation Nausea Vomiting Λ Abdominal pain ° Hepatobiliary disorders
(n=123) Sāpes vēderā °
Alanine aminotransferase increased (SGPT > 5 times baseline) × Λ * °
Aknu un/ vai žults izvades sistēmas traucējumi Paaugstināts alanīnaminotransferāzes līmenis (AlAT > 5 reizes salīdzinot ar sākuma rādītājiem) × Λ * °
Aspartate aminotransferase increased (SGOT > 5 times baseline) × Λ * °
Paaugstināts aspartātaminotransferāz es līmenis (AsAT > 5 reizes salīdzinot ar sākuma rādītājiem) × Λ * °
Skin and subcutaneous tissue disorders Skin disorder Λ
Ādas un zemādas audu bojājumi Ādas bojājumi
Rash °
Izsitumi Λ ° Skeleta- muskuļu un saistaudu bojājumi
11% (3%)
11% (3%) sistēmas
Musculoskeletal and connective tissue disorders Hypertonia° Myalgia * ° Myasthenia
Hipertonija° Mialģija * ° Miastēnija Sāpes mugurā Sāpes ekstremitātē
Back pain Pain in extremity Renal and urinary disorders
Nieru un urīnizvades sistēmas traucējumi Urīna retence
Urinary protein positive (> 1+)×
Olbaltums urīnā (> 1+) ×
Urinary frequency
Bieža urinācija
Urinary incontinence Urinary urgency
Urīna nesaturēšana Neatliekama vajadzība urinēt
Reproductive system and breast disorders Dysmenorrhea Menstrual disorder *
Reproduktīvās sistēmas traucējumi un krūts slimības Dismenoreja
Metrorrhagia Impotence
Metrorāģija Impotence
General disorders and administration site conditions Injection site reaction Λ § (various kinds) * °
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā Lokāla reakcija injekcijas vietā (dažāda veida) Λ * ° §
Injection site necrosis * ° & Λ
Nekroze injekcijas vietā * °
9 SystemOrganClass
9 Recidivējoši Sekundāri Orgānu sistēmu
Secondary Secondary Progressive Progressive
remitējoša
Relapsing Remitting
klasifikācija
Multiple Multiple Sclerosis Sclerosis (European (North Study) American Study)
multiplā
Betaferon Betaferon 250 250
Nevēlami notikumi
Betaferon 250 microgram
(Pētījums
Betaferon 250
(Pētījums
microgram microgram
novirzes laboratorijas
microgram
Eiropā)
(Placebo) (Placebo)
Ziemeļamerikā)
n=317 (n=308)
testu rezultātos
(Placebo)
Betaferon 250 μg (Placebo)
n=124 (n=123)
n=124
Pain Chest pain ° Peripheral edema Asthenia * Chills Λ * ° Sweating * Malaise * × Laboratory abnormality Λ
Drudzis Λ * ° Sāpes Sāpes krūtīs °
4% (4%) 1% (0%) 0% (0%) 22% (17%) 5% (1%) 2% (1%) 0% (1%)
13% (5%) 4% (4%) 1% (0%)
31% (25%) 5% (4%) 7% (7%) 63% (58%) 23% (7%) 6% (6%) 8% (5%)
40% (13%) 31% (25%) 5% (4%)
59% (59%) 15% (8%) 21% (18%) 64% (58%) 22% (12%) 10% (10%) 6% (2%)
29% (24%) 59% (59%) 15% (8%)
52% (48%) 15% (15%) 7% (8%) 49% (35%) 46% (19%) 23% (11%) 15% (3%)
59% (41%) 52% (48%) 15% (15%)
Significantly associated with Betaferon treatment for patients with first event suggestive of MS, p < 0.05 * Significantly associated with Betaferon treatment for RRMS, p < 0.05 ° Significantly associated with Betaferon treatment for SPMS, p < 0.05 § Injection site reaction (various kinds) comprises all adverse events occurring at the injection site, i. e. the following terms: injection site hemorrhage, injection site hypersensitivity, injection site inflammation, injection site mass, injection site necrosis, injection site pain, injection site reaction, injection site edema, and injection site atrophy & “ Flu-like symptom complex ” denotes flu syndrome and/ or a combination of at least two AEs from fever, chills, myalgia, malaise, sweating. # During the third year of the BENEFIT study, no change of the known risk profile of Betaferon was observed.
Perifēra tūska Astēnija *
The most appropriate MedDRA term is used to describe a certain reaction and its synonyms and related conditions.
0% (0%) 22% (17%)
10 Table 2 (reporting rates (very common ≥ 1/ 10, common ≥ 1/ 100 to < 1/ 10, uncommon ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100, rare ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000, very rare < 1/ 10,000) based on spontaneous adverse drug reaction reports).
7% (7%) 63% (58%)
System Organ Class
21% (18%) 64% (58%)
Very common ≥ 1/ 10
7% (8%) 49% (35%)
Common ≥ 1/ 100 to < 1/ 10
Drebuļi Λ * °
Uncommon ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100
(1%)
Rare ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000
23% (7%)
Blood and lymphatic system disorders
22% (12%)
Anemia, Thrombocyto- penia, Leukopenia
46% (19%)
Lymphadenopathy
Svīšana * Nespēks * ×
Immune system disorders Endocrine disorders
2% (1%) 0% (1%)
Anaphylactic reactions Hyperthyroidism, Hypothyroidism, Thyroid disorder
6% (6%) 8% (5%)
Metabolism and nutrition disorders
10% (10%) 6% (2%)
Blood triglycerides increased Anorexia
23% (11%) 15% (3%)
Psychiatric disorders
Novirze laboratorijas testu rezultātos Λ Izteikta saistība ar Betaferon terapiju pacientiem ar MS raksturīgu pirmo epizodi, p < 0, 05 * Izteikta saistība ar Betaferon terapiju pacientiem ar RRMS, p < 0, 05 ° Izteikta saistība ar Betaferon terapiju pacientiem ar SPMS, p < 0, 05 § Lokāla reakcija injekcijas vietā (dažāda veida) ietver visas blakusparādības, kas novērotas injekcijas vietā, t. i., asins izplūdumu injekcijas vietā, paaugstinātu jutību injekcijas vietā, iekaisumu injekcijas vietā, audu sabiezējumu injekcijas vietā, injekcijas vietas nekrozi, sāpes injekcijas vietā, reakciju injekcijas vietā, tūsku injekcijas vietā un atrofiju injekcijas vietā. & „ Gripai līdzīgu simptomu komplekss ” apzīmē gripas sindromu un/ vai vismaz divu šādu blakusparādību kombināciju: drudzis, drebuļi, mialģija, vājums, svīšana. # Trešajā BENEFIT pētījuma gadā netika novērotas izmaiņas Betaferon zināmajā riska profilā.
Depression (see also section 4.4)
Lai aprakstītu noteiktu reakciju, tās sinonīmus un līdzīgus stāvokļus, ir izmantots vispiemērotākais termins no MedDRA klasifikācijas.
Confusion, Anxiety, Emotional lability, Suicide attempt (see also section 4.4)
10 2. tabula (sastopamības biežums (ļoti bieži ≥1/ 10, bieži ≥1/ 100 līdz < 1/ 10, retāk ≥1/ 1 000 līdz < 1/ 100, reti ≥1/ 10 000 līdz < 1/ 1 000 un ļoti reti < 1/ 10 000) balstīts uz spontāniem ziņojumiem par blakusparādībām)))
Nervous system disorders
Reti Retāk Orgānu sistēmu
Convulsion
Ļoti bieži
Cardiac disorders
Bieži
Cardiomyopathy, Tachycardia, Palpitation
≥ 1/ 1 000 līdz
Vascular disorders
≥ 1/ 10 000 līdz <
Hypertension
klasifikācija
Bronchospasm, Dyspnea
≥ 1/ 10
Gastrointestinal disorders
≥ 1/ 100 līdz < 1/ 10
Vomiting, Nausea
< 1/ 100
Pancreatitis
1/ 1 000
Hepatobiliary disorders
Asins un limfātiskās sistēmas traucējumi Imūnās sistēmas traucējumi Endokrīnās sistēmas traucējumi Vielmaiņas un uztures traucējumi
Alanine amino- transferase increased, Aspartate amino- transferase increased
Anēmija, trombocitopēnija, leikopēnija
Blood bilirubin increased, Gamma-glutamyl- transferase increased, Hepatitis
Limfadenopātija Anafilaktiskas reakcijas Hipertireoidisms, hipotireoīdisms, vairogdziedzera funkcijas traucējumi Paaugstināts triglicerīdu līmenis asinīs, anoreksija
Skin and subcutaneous tissue disorders
Psihiskie
Urticaria, Rash, Pruritus, Alopecia
Depresija (skatīt
Skin discolouration
Apjukums,
Musculoskeletal, connective tissue and bone disorders
traucējumi Nervu sistēmas traucējumi Sirds funkcijas traucējumi Asinsvadu sistēmas traucējumi Elpošanas sistēmas traucējumi, krūšu kurvja un videnes slimības
Myalgia, Hypertonia
apakšpunktu 4. 4) Hipertensija
Reproductive system and breast disorders
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi Aknu un/ vai žults izvades sistēmas traucējumi Ādas un zemādas audu bojājumi
Menstrual disorder
Pankreatīts Paaugstināts bilirubīna līmenis asinīs, paaugstināts gamma glutamil - transferāzes līmenis, hepatīts Ādas krāsas pārmaiņas
11 System Organ Class
11 Reti Retāk Orgānu sistēmu
Very common ≥ 1/ 10
≥ 1/ 1 000 līdz
Common ≥ 1/ 100 to < 1/ 10
≥ 1/ 100 līdz < 1/ 10
Rare ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000
1/ 1 000
General disorders and administration site conditions
Menstruācijas traucējumi
Flu-like symptoms*, Chills*, Fever *, Injection site reaction*, Injection site inflammation*, Injection site pain
Gripai līdzīgi
Injection site necrosis*
Nekroze injekcijas
Chest pain, Malaise, Sweating
Sāpes krūtīs,
Investigations
vietā *
Weight decrease
vājums, svīšana Ķermeņa masas samazināšanās
* frequencies based on clinical trials
* biežums, kas novērots klīniskajos pētījumos
The most appropriate MedDRA term is used to describe a certain reaction and its synonyms and related conditions.
Lai aprakstītu noteiktu reakciju, tās sinonīmus un līdzīgus stāvokļus, ir izmantots vispiemērotākais termins no MedDRA klasifikācijas.
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
Katrā sastopamības biežuma grupā nevēlamās blakusparādības sakārtotas to nopietnības samazinājuma secībā.
4.9 Overdose
4. 9 Pārdozēšana
Interferon beta-1b has been given without serious adverse events compromising vital functions to adult cancer patients at individual doses as high as 5,500 microgram (176 million IU) intravenously three times a week.
Pieaugušajiem, kuriem diagnosticēts vēzis, lietojot β- 1b interferonu trīs reizes nedēļā intravenozi individuālās devās līdz 5500 μg (176 miljoni SV), nopietnus nevēlamus notikumus, kas ietekmētu dzīvībai svarīgas funkcijas, nekonstatēja.
PHARMACOLOGICAL PROPERTIES
FARMAKOLOĢISKĀS ĪPAŠĪBAS
5.1 Pharmacodynamic properties
5. 1 Farmakodinamiskās īpašības
Cytokines, Interferons, ATC Code:
Citokīni, interferoni, ATĶ kods:
Interferons belong to the family of cytokines, which are naturally occurring proteins.
Interferons pieder citokīniem, kas ir dabiskas izcelsmes proteīni.
Interferons have molecular weights ranging from 15,000 to 21,000 Daltons.
Interferona molekulmasa ir 15000 - 21000 daltonu.
Three major classes of interferons have been identified: alpha, beta, and gamma.
Ir zināmas 3 lielas interferonu klases: α, β un γ.
The activities of interferon beta-1b are species-restricted and therefore, the most pertinent pharmacological information on interferon beta-1b is derived from studies of human cells in culture or in human in vivo studies.
Tomēr noteiktas α- interferona, β- interferona un γ- interferona bioloģiskās aktivitātes pārklājas. β- 1b interferona aktivitāte sugu ietvaros ir ierobežota, tāpēc vispiemērotākā farmakoloģiskā informācija par β- 1b interferonu ir iegūta pētījumos ar cilvēka šūnu kultūrām vai pētījumos ar cilvēkiem in vivo.
Interferon beta-1b has been shown to possess both antiviral and immunoregulatory activities.
β- 1b interferonam piemīt pretvīrusu un imūnregulējoša aktivitāte. β- 1b interferona darbības mehānisms multiplās sklerozes gadījumā nav skaidrs.
However, it is known that the biologic response-modifying properties of interferon beta-1b are mediated through its interactions with specific cell receptors found on the surface of human cells.
Tomēr ir zināms, ka β- 1b interferona bioloģisko atbildes reakciju modificējošās īpašības tiek nodrošinātas, tam mijiedarbojoties ar specifiskiem šūnu receptoriem, kas atrodas uz cilvēka šūnu virsmas. β- 1b interferona pievienošanās šiem receptoriem ierosina virkni gēnu produktu, kuri, domājams, ir β- 1b interferona bioloģiskās darbības mediatori.
Interferon beta-1b also enhances the suppressor activity of peripheral blood mononuclear cells.
12 Daudzi šie produkti ir noteikti asins serumā un šūnu frakcijā pacientiem, kuri tika ārstēti ar β- 1b interferonu. β- 1b interferons gan samazina γ- interferona receptoru saistīšanās afinitāti, gan paaugstina to internalizāciju un degradāciju. β- 1b interferons arī paaugstināja perifēro asiņu mononukleāro šūnu supresīvo aktivitāti.
No separate investigations were performed regarding the influence of Betaferon on the cardiovascular system, respiratory system and the function of endocrine organs.
Netika veikti atsevišķi pētījumi par Betaferon ietekmi uz sirds un asinsvadu sistēmu, elpošanas sistēmu un endokrīno orgānu funkcijām.
12 Clinical trials:
Klīniskie pētījumi:
One controlled clinical trial with Betaferon in patients with relapsing remitting multiple sclerosis and able to walk unaided (baseline EDSS 0 to 5.5) was performed.
Tika veikts kontrolēts klīniskais pētījums ar Betaferon, kurā iekļāva pacientus ar recidivējoši remitējošu multiplo sklerozi, kuri spēja staigāt bez atbalsta (sākotnējais EDSS bija 0 – 5, 5).
Patients receiving Betaferon showed a reduction in frequency (30%) and severity of clinical relapses, as well as the number of hospitalisations due to disease.
Pacientiem, kuri saņēma Betaferon, konstatēja klīnisko recidīvu biežuma (30%) un smaguma samazināšanos, kā arī slimības izraisītas hospitalizācijas skaita samazināšanos.
Furthermore, there was a prolongation of the relapse-free interval.
Bezrecidīvu periods pagarinājās.
There is no evidence of an effect of Betaferon on the duration of relapses or on symptoms in between relapses, and no significant effect was seen on the progression of the disease in relapsing remitting multiple sclerosis.
Efektivitāte recidivējoši remitējošās multiplās sklerozes gadījumā tika novērota pirmajos divos gados.
Two controlled clinical trials with Betaferon involving a total of 1657 patients with secondary progressive multiple sclerosis (baseline EDSS 3 to 6.5, i. e. patients were able to walk) were performed.
Tika veikti divi kontrolēti klīniskie pētījumi ar Betaferon, kuros kopā tika iesaistīti 1657 pacienti ar sekundāri progresējošu multiplo sklerozi (sākotnējais novērtējums pēc izvērstās darba nespējas izvērtēšanas skalas (EDSS) bija 3 – 6, 5; tas nozīmē, ka pacienti spēj staigāt).
Patients with mild disease and those unable to walk were not studied.
Pacienti ar vieglu slimības gaitu un tādi, kas nespēja staigāt, netika pētīti.
The two studies showed inconsistent results for the primary endpoint time to confirmed progression, representing delay of disability progression:
Abos pētījumos konstatēja pretrunīgus primārā pētījuma mērķa (laiks līdz apstiprinātam slimības recidīvam) rezultātus, kas liecināja par invaliditātes progresijas aizkavēšanos:
One of the two studies demonstrated a statistically significant delay in the time to disability progression (Hazard Ratio = 0.69, 95% confidence interval (0.55, 0.86), p=0.0010, corresponding to a 31% risk reduction due to Betaferon) and in the time to becoming wheelchair bound (Hazard Ratio = 0.61, 95% confidence interval (0.44, 0.85), p=0.0036, corresponding to a 39% risk reduction due to Betaferon) in patients who received Betaferon.
Vienā no šiem pētījumiem konstatēja, ka pacientiem, kuri lietoja Betaferon, statistiski ticami pagarinājās laiks līdz darba nespējas progresēšanai (riska attiecība [Hazard Ratio - HR] = 0, 69; 95% ticamības intervāls [Confidence Interval - CI] (0, 55; 0, 86); p=0, 0010, atbilstoši 31% riska mazināšanai ar Betaferon) un laiks līdz slimnieka nonākšanai riteņkrēslā riska attiecība ([HR] = 0, 61; 95% ticamības intervāls [CI] (0, 44; 0, 85); p=0, 0036, atbilstoši 39% riska mazināšanai ar Betaferon).
This effect continued over the observation period of up to 33 months.
Iedarbība saglabājās visu novērošanas laiku līdz pat 33 mēnešiem.
The treatment effect occurred in patients at all levels of disability investigated and independent of relapse activity.
Terapijas efektu novēroja pētītajiem pacientiem visos darba nespējas līmeņos, neatkarīgi no recidīva aktivitātes.
In the second trial of Betaferon in secondary progressive multiple sclerosis, no delay in the time to disability progression was observed.
Otrajā pētījumā ar Betaferon sekundāri progresējošas multiplās sklerozes pacientiem laika pagarināšanos līdz darba nespējas progresēšanai nekonstatēja.
There is evidence that the patients included in this study had overall less active disease than in the other study in secondary progressive multiple sclerosis.
Pacientiem, kuri tika iesaistīti šajā pētījumā, bija mazāk aktīva sekundāri progresējošas multiplās sklerozes slimības gaita nekā pirmajā pētījumā iesaistītajiem pacientiem.
In retrospective meta-analyses including the data of both studies, an overall treatment effect was found which was statistically significant (p=0.0076; 8 million IU Betaferon versus all placebo patients).
Retrospektīvā metaanalīzē, kas ietvēra abu iepriekš minēto pētījumu rezultātus, konstatēja vispārēju statistiski ticamu terapijas efektu (p=0, 0076; 8 miljoni SV Betaferon pret placebo).
Retrospective analyses in subgroups showed that a treatment effect on disability progression is most likely in patients with active disease before treatment commences (Hazard Ratio 0.72, 95% confidence interval (0.59, 0.88), p=0.0011, corresponding to a 28% risk reduction due to Betaferon in patients with relapses or pronounced EDSS progression, 8 million IU Betaferon versus all placebo patients).
Retrospektīvā apakšgrupu analīzē konstatēja, ka terapijas ietekme uz laiku līdz darba nespējas progresēšanai ir vairāk iespējama pacientiem ar aktīvu slimības gaitu pirms terapijas uzsākšanas (riska attiecība [HR] = 0, 72; 95% ticamības intervāls [CI] (0, 59; 0, 88); p=0, 0011, atbilstoši 28% riska mazināšanai ar Betaferon pacientiem ar recidīvu vai darba nespējas progresēšanu (izteiktu ar novērtējuma skalu), 8 miljoni SV Betaferon pret visiem pacientiem, kas saņēma placebo).
From these retrospective subgroup analyses there was evidence to suggest that relapses as well as pronounced EDSS progression (EDSS > 1 point or > 0.5 point for EDSS > =6 in the previous two years) can help to identify patients with active disease.
Retrospektīvā apakšgrupu analīze pierāda, ka recidīvi, tāpat kā darba nespējas progresēšana, kas apstiprināta ar novērtējuma skalu (EDSS > 1 vai > 0, 5 līdz EDSS > =6 iepriekšējo divu gadu laikā) var palīdzēt identificēt pacientus ar augstu slimības aktivitāti.
In both trials secondary progressive multiple sclerosis patients receiving Betaferon showed a reduction in frequency (30%) of clinical relapses.
13 Abos pētījumos sekundāri progresējošas multiplās sklerozes pacientiem, kuri saņēma Betaferon, konstatēja klīnisko recidīvu biežuma (30%) samazināšanos.
There is no evidence of Betaferon having an effect on the duration of relapses.
Betaferon ietekme uz recidīvu ilgumu netika pierādīta.
One controlled clinical trial with Betaferon was performed in patients with a single clinical event and MRI features suggestive of multiple sclerosis (at least two clinically silent lesions on the T2-weighted MRI).
Viena demielinizējoša epizode, ko izraisījusi multiplā skleroze Pacientiem ar vienu klīnisku epizodi un multiplai sklerozei raksturīgām izmaiņām MRI (vismaz divi T2 uzsvērti perēkļi MRI, kas klīniski neizpaudās) tika veikts viens kontrolēts klīniskais pētījums ar Betaferon.
Patients with monofocal or multifocal onset of the disease were included (i. e. patients with clinical evidence for a single or at least two lesions, respectively, of the central nervous system).
Tika iekļauti pacienti ar monofokālu vai multifokālu slimības sākumu (t. i. pacienti ar attiecīgi viena vai vismaz divu centrālās nervu sistēmas bojājumu klīniskām izpausmēm).
Any disease other than multiple sclerosis that could better explain signs and symptoms of the patient had to be excluded.
Bija jāizslēdz jebkura cita slimība, kas labāk izskaidrotu pacienta simptomus kā multiplā skleroze.
This study consisted of two phases, a placebo-controlled phase followed by a pre-planned follow-up phase.
Šim pētījumam bija divas fāzes - placebo kontrolētā fāze un sekojoša iepriekš plānotas apsekošanas fāze.
The placebo-controlled phase lasted for 2 years or until the patient developed clinically definite multiple sclerosis (CDMS), whichever came first.
Placebo kontrolētā fāze ilga 2 gadus vai kamēr pacientam attīstījās klīniski noteikta multiplā skleroze (CDMS- clinically definite multiple sclerosis), ja tā izpaudās ātrāk.
After the placebo-controlled phase, patient entered a pre-planned follow-up phase with Betaferon to evaluate the effects of immediate versus delayed start of Betaferon-treatment, comparing patients initially randomized to Betaferon ("immediate treatment group") or to placebo ("delayed treatment group").
Pēc placebo kontrolētās fāzes pacienti sāka piedalīties iepriekš plānotā Betaferon apsekošanas fāzē, kurā tika novērtēti Betaferon tūlītējas terapijas efekti pretstatā vēlīnas terapijas efektiem, un kurā tika salīdzināti pacienti, kuri sākotnēji tika randomizēti vai nu Betaferon („ tūlītējas terapijas grupa ”) vai arī placebo („ vēlīnas terapijas grupa ”).
Patients and investigators remained blinded to the initial treatment allocation.
Ne pacienti, ne pētnieki netika informēti par sākotnējās terapijas nozīmējumu.
13 In the placebo-controlled phase, Betaferon delayed the progression from the first clinical event to clinically definite multiple sclerosis (CDMS) in a statistically significant and clinically meaningful manner, corresponding to a risk reduction of 47% (Hazard Ratio = 0.53, 95% confidence interval (0.39, 0.73), p < 0.0001).
Placebo kontrolētajā fāzē Betaferon aizkavēja slimības progresiju no pirmās klīniskās epizodes līdz klīniski noteiktai multiplās sklerozes diagnozei (CDMS), uzrādot statistisko ticamību un izteiktu klīnisko uzlabošanos, atbilstošais riska samazinājums bija 47% (riska attiecība = 0, 53, 95% ticamības intervāls (0, 39, 0, 73), p < 0. 0001).
Within the study period of two years, CDMS occurred in 45% of the placebo group compared to 28% of the Betaferon group (Kaplan-Meier estimates).
Divu gadu pētījuma perioda laikā CDMS attīstījās 45% placebo grupā salīdzinot ar 28% Betaferon grupā (Kaplan- Meier aprēķins).
Betaferon prolonged the time to CDMS by 363 days, from 255 days in the placebo group to 618 days in the Betaferon group (based on the 25th percentiles).
Betaferon pagarināja laiku līdz CDMS attīstībai par 363 dienām – placebo grupā šis laika periods bija 255 dienas un Betaferon grupā – 618 dienas (balstīts uz 25. procentīli).
This treatment effect was still evident after the additional year of follow-up at which stage the risk reduction was 41% (Hazard Ratio = 0.59, 95% confidence interval (0.42, 0.83), p = 0.0011). Within the study period of three years, CDMS occurred in 51% of the delayed treatment group compared to 37% of the immediate treatment group (Kaplan-Meier estimates).
Trīs gadus ilgā pētījuma periodā CDMS tika novērots 51% vēlīnas terapijas grupas pacientu, salīdzinot ar 37% tūlītējas ārstēšanas grupā (Kaplan- Meier aprēķins).
The persistence of the treatment effect was observed although the majority of patients from the placebo-group was treated with Betaferon in the third year of the study.
Tika novērota terapijas efekta saglabāšanās, lai gan lielākā daļa pacientu no placebo grupas tika ārstēti ar Betaferon pētījuma trešajā gadā.
The robustness of the treatment effect was also shown by the delay of progression to multiple sclerosis according to the McDonald criteria.
Ārstēšanas iedarbību pierādīja arī progresijas līdz multiplai sklerozei aizkavēšanās atbilstoši McDonald kritērijiem.
In two years, the risk in the placebo group was 85% and 69% in the Betaferon group (Hazard Ratio = 0.57, 95% confidence interval (0.46, 0.71), p < 0.00001).
Divu gadu laikā atbilstošais risks placebo grupā bija 85% un Betaferon grupā – 69% (riska attiecība = 0, 57, 95% ticamības intervāls (0, 46, 0, 71), p < 0. 00001).
After 3 years, a pre-planned interim analysis showed EDSS progression (confirmed increase in EDSS of greater than or equal 1.0 compared to baseline) occurred in 24% of the patients in the delayed treatment group compared to 16% in the immediate treatment group [Hazard ratio=0.6, 95% confidence interval (0.39, 0.92), p=0.022].
Pēc trīs gadiem iepriekš plānota starpposmu analīze parādīja EDSS attīstību (pierādīts EDSS pieaugumu par vairāk nekā 1, 0 vienību, salīdzinot ar sākumpunktu) 24% pacientu vēlīnās terapijas grupā, salīdzinot ar 16% pacientu tūlītējās terapijas grupā [riska attiecība = 0, 6, 95% ticamības intervāls (0, 39, 0, 92), p=0, 022].
There is no evidence for benefit in terms of confirmed disability progression in the majority of patients receiving'immediate 'treatment.
Nav pierādījumu ieguvumam apstiprinātas invaliditātes progresēšanas izteiksmē lielākajai daļai pacientu, kuri saņēma „ tūlītēju ” terapiju.
Follow-up of patients is continuing in order to provide additional data.
Lai iegūtu papildu informāciju, tālāka pacientu novērošana tiek turpināta.
Treatment Outcomes Index) was seen.
Nav novērots ieguvums attiecībā uz dzīves kvalitāti, kas būtu izskaidrojams ar Betaferon lietošanu (kā noteikts multiplās sklerozes funkcionālā novērtējumā (FAMS – Functional Assessment of MS: terapijas rezultāta rādītājs)).
Subgroup analyses according to baseline factors demonstrated evidence of efficacy in all subgroups evaluated.
Apakšgrupu analīze attiecībā pret sākuma faktoriem liecināja par izteiktu efektivitāti visās izvērtētajās apakšgrupās.
Significant effects were also obtained in patients with less disseminated and less active disease at the time of the first event, the risk in two years for progression to CDMS in patients with monofocal onset was 47% for placebo and 24% for Betaferon, without gadolinium (Gd-) enhancement 41% and 20%, with less than 9 T2 lesions 39% and 18%.
Īpaši labi rezultāti tika novēroti arī pacientiem, kuriem pirmās epizodes laikā slimībai novēroja mazāku disemināciju un zemāku aktivitāti, divu gadu laikā riska samazinājums progresijai līdz CDMS pacientiem ar monofokālu sākumu bija 47% placebo grupā un 24% Betaferon grupā, bez gadolīnija (Gd -) pastiprinājuma attiecīgi 41% un 20%, ar mazāk nekā 9 T2 perēkļiem – attiecīgi 39% un 18%.
Further subgroup analyses indicated a high risk for progression to CDMS within 2 years in monofocal patients with at least 9 T2- lesions (55% risk for placebo, 26% for Betaferon) or Gd-enhancement (63% versus 33%).
Sīkāka apakšgrupu analīze uzrādīja augstu risku progresijai līdz CDMS 2 gadu laikā monofokāliem pacientiem ar vismaz 9 T2 bojājumiem (placebo grupā - 55%, Betaferon grupā 26%) vai ar Gd - pastiprinājumu (attiecīgi 63% un 33%).
In multifocal patients, the risk for CDMS was independent from MRI findings at baseline, indicating a high risk for CDMS because of the dissemination of the disease based on clinical findings.
Tiek uzskatīts, ka šiem pacientiem ir augsts risks CDMS attīstībai, jo klīnikā novēroja slimības diseminācijas pazīmes.
However, the long-term impact of early treatment with Betaferon is unknown even in these high risk subgroups as this study was mainly designed to assess the time to CDMS rather than the long term evolution of the disease.
Tomēr agrīnas ilgstošas Betaferon terapijas nozīme nav skaidra pat šajās augsta riska apakšgrupās, jo pētījuma dizains vairāk tika izstrādāts, lai izvērtētu laiku līdz CDMS attīstībai, nevis ilgstošai slimības analīzei.
Furthermore, for the time being there is no well established definition of a high risk patient, although a more conservative approach is to accept at least nine T2 hyperintense lesions on the initial scan and at least one new T2 or one new Gd-enhancing lesion on a follow-up scan taken at least 1 month after the initial scan.
14 nostāja akceptē vismaz deviņus T2 pastiprinātas intensitātes bojājumus sākotnējā izmeklēšanā un vismaz vienu jaunu T2 vai vienu jaunu bojājumu ar Gd pastiprinājumu, ko iegūst tālākajā izmeklēšanā vismaz vienu mēnesi pēc sākotnējās izmeklēšanas.
In any case, treatment should only be considered for patients classified as high risk.
Jebkurā gadījumā, ārstēšana ir jāapsver tikai pacientiem, kas ir iekļauti augsta riska grupā.
Therapy with Betaferon was well accepted in the study of patients with a single clinical event as indicated by a high rate of trial completion (92.8% in the Betaferon group).
Pacienti ar vienu epizodi labi panesa ārstēšanu ar Betaferon pētījuma laikā, par to liecina lielais pētījumu pabeigušo pacientu skaits (92, 8% Betaferon grupā).
To increase tolerability of Betaferon in the study of patients with a first clinical event, a dose titration was applied and non- steroidal anti-inflammatory drugs were administered at start of therapy.
Lai uzlabotu Betaferon panesamību pētījumā, kurā piedalījās pacienti ar pirmo epizodi, ārstēšanas sākumā deva tika titrēta un lietoti nesteroīdie pretiekaisuma līdzekļi.
Moreover, an autoinjector was used by the majority of patients throughout the study.
Turklāt vairums pacientu visu pētījuma laiku lietoja automātisko injektoru..
RR-MS, SP-MS and single clinical event suggestive of MS:
RR- MS, SP- MS un atsevišķa klīniskā epizode, kas liecina par MS:
Betaferon was effective in all multiple sclerosis studies to reduce disease activity (acute inflammation in the central nervous system and permanent tissue alterations) as measured by magnetic resonance imaging (MRI).
Magnētiskās rezonanses izmeklējumos konstatēja, ka Betaferon ir efektīvs un samazina slimības aktivitāti (akūtu iekaisumu centrālā nervu sistēmā un pastāvīgu audu bojājumu) visos multiplās sklerozes pētījumos.
The relation of multiple sclerosis disease activity as measured by MRI and clinical outcome is currently not fully understood.
Šobrīd nav pilnīgas izpratnes par to, kāda ir attiecība starp multiplās sklerozes slimības aktivitāti, kas noteikta ar magnētiskās rezonanses izmeklēšanu, un klīnisko iznākumu.
14 5.2 Pharmacokinetic properties
5. 2 Farmakokinētiskās īpašības
Betaferon serum levels were followed in patients and volunteers by means of a not completely specific bioassay.
Betaferon seruma līmeni pacientiem un veseliem brīvprātīgiem noteica ar nepilnīgi specifisku bioloģisko pārbaudi.
Maximum serum levels of about 40 IU/ ml were found 1-8 hours after subcutaneous injection of 500 microgram (16.0 million IU) interferon beta-1b.
Maksimālā seruma koncentrācija, apmēram 40 SV/ ml, pēc subkutānas 500 μg (16 miljoni SV) β- 1b interferona injekcijas tika sasniegta 1 - 8 stundas pēc ievadīšanas.
From various studies mean clearance rates and half-lives of disposition phases from serum were estimated to be at most 30 ml·min-1·kg-1 and 5 hours, respectively.
Vairākos pētījumos noteica vidējo seruma klīrensu un pusizvades periodu, attiecīgi 30 ml/ min- 1/ kg- 1 un 5 stundas.
Betaferon injections given every other day do not lead to serum level increases, and the pharmacokinetics does not seem to change during therapy.
Betaferon, ja to injicē katru otro dienu, neizraisa seruma līmeņa celšanos, un farmakokinētika terapijas laikā, šķiet, nemainās.
The absolute bioavailability of subcutaneously administered interferon beta-1b was approximately 50%.
Subkutāni ievadīta β- 1b interferona absolūtā biopieejamība bija apmēram 50%.
5.3 Preclinical safety data
5. 3 Preklīniskie dati par drošību
No acute toxicity studies have been carried out.
Akūtās toksicitātes pētījumi nav veikti.
As rodents do not react to human interferon beta, repeated dose studies were carried out with rhesus monkeys.
Tā kā grauzēji uz cilvēka β- interferonu nereaģē, atkārtotu devu pētījumi tika veikti ar rēzus pērtiķiem.
Transitory hyperthermia was observed, as well as a significant rise in lymphocytes and a significant decrease in thrombocytes and segmented neutrophils.
Novēroja pārejošu hipertermiju, kā arī būtisku limfocītu skaita pieaugumu un būtisku trombocītu un segmentkodolaino leikocītu skaita samazināšanos.
No long-term studies have been conducted.
Ilgstoši pētījumi netika veikti.
Reproduction studies with rhesus monkeys revealed maternal toxicity and an increased rate of abortion, resulting in prenatal mortality.
Reprodukcijas pētījumos ar rēzus pērtiķiem konstatēja toksicitāti mātei un palielinātu abortu skaitu, rezultātā palielinājās prenatālā mirstība.
No malformations have been observed in the surviving animals.
Izdzīvojušiem dzīvniekiem malformāciju nenovēroja.
No investigations on fertility have been conducted.
Fertilitātes pētījumi nav veikti.
No influence on the monkey oestrous cycle has been observed.
Ietekme uz estrogēnu ciklu pērtiķiem netika novērota.
Experience with other interferons suggest a potential for impairment of male and female fertility.
Pieredze ar citiem interferoniem liecina par potenciālu ietekmi uz sieviešu un vīriešu fertilitāti.
In one single genotoxicity study (Ames test), no mutagenic effect has been observed.
Vienā atsevišķā genotoksicitātes pētījumā (Eimsa tests), mutagēna ietekme netika novērota.
Carcinogenicity studies have not been performed.
Kancerogenitātes pētījumi netika veikti.
An in vitro cell transformation test gave no indication of tumorigenic potential.
Šūnu transformācijas testā in vitro nebija norādījumu par kancerogēnu potenciālu.
6.1 List of excipients:
6. 1 Palīgvielu saraksts
Vial (with powder for solution and injection):
Flakons (ar pulveri injekciju šķīduma pagatavošanai):
Human albumin Mannitol
Cilvēka albumīns Mannīts
Sodium Chloride, Water for injections.
Šķīdinātājs (nātrija hlorīda 5, 4 mg/ ml (0, 54% (m/ tilp.) šķīdums):
6.2 Incompatibilities
15 Nātrija hlorīds, Ūdens injekcijām
This medicinal product must not be mixed with other medicinal products except for the supplied solvent mentioned in 6.6.
6. 2 Nesaderība
6.3 Shelf life
Zāles ar citiem preparātiem sajaukt (lietot maisījumā) nedrīkst, izņemot apakšpunktā 6. 6. minēto šķīdinātāju.
2 years.
6. 3 Uzglabāšanas laiks
After reconstitution an immediate use is recommended.
2 gadi.
However, the in-use stability has been demonstrated for 3 hours at 2-8 °C.
Tomēr Stabilitāte lietošanas laikā temperatūrā 2°C – 8°C saglabājas līdz 3 stundām.
15 6.4 Special precautions for storage
6. 4 Īpaši uzglabāšanas nosacījumi
For storage conditions of the reconstituted product see section 6.3.
Atšķaidīta medicīnas produkta uzglabāšanas nosacījumus skatīt apakšpunktā 6. 3.
6.5 Nature and contents of container
6. 5 Iepakojuma veids un saturs
3 ml clear vial (type I glass) with a butyl rubber stopper (type I) and aluminium overseal and
Flakons (ar pulveri injekciju šķīduma pagatavošanai): caurspīdīgs 3 ml flakons (I hidrolītiskās klases stikls) ar butilgumijas aizbāzni (I tips) un alumīnija vāciņu
Solvent (with sodium chloride solution 5.4 mg/ ml (0.54%):
Šķīdinātājs (ar nātrija hlorīda 5, 4 mg/ ml (0, 54%) šķīdumu):
1.2 ml pre-filled syringe (type I glass) with 1.2 ml solvent.
1, 2 ml pilnšļirce (I hidrolītiskās klases stikls) ar 1, 2 ml šķīdinātāja.
Pack sizes
Iepakojuma lielumi
- 5 vials with powder and 5 pre-filled syringes with solvent, or
- 5 flakoni ar pulveri un 5 pilnšļirces ar šķīdinātāju vai
- 15 vials with powder and 15 pre-filled syringes with solvent.
- 15 flakoni ar pulveri un 15 pilnšļirces ar šķīdinātāju.
Not all pack sizes may be marketed.
Visi iepakojuma lielumi tirgū var nebūt pieejami.
6.6 Special precautions for disposal and other handling
6. 6 Īpaši norādījumi atkritumu likvidēšanai
• Reconstitution:
• Izšķīdināšana:
To reconstitute lyophilised interferon beta-1b for injection, use the pre-filled syringe with solvent provided and a needle to inject the 1.2 ml of the solvent (sodium chloride solution, 5.4 mg/ ml (0.54% w/ v)) into the Betaferon vial.
Lai pagatavotu liofilizētā β- 1b interferona injekciju šķīdumu, izmantojot pievienoto pilnšļirci ar šķīdinātāju un adatu, ievadiet 1, 2 ml šķīdinātāja (nātrija hlorīda 5, 4 mg/ ml (0, 54% m/ tilp.) šķīdumu) Betaferon flakonā.
Dissolve the powder completely without shaking.
Pilnīgi izšķīdiniet pulveri bez kratīšanas.
After reconstitution, draw 1.0 ml from the vial into the syringe for the administration of 250 micrograms Betaferon.
Pēc izšķīdināšanas, lai ievadītu 250 µg Betaferon, ievelciet 1, 0 ml no flakona šļircē.
• Inspection prior to use
• Pārbaude pirms lietošanas
Inspect the reconstituted product visually before use.
Pirms lietošanas apskatiet pagatavoto šķīdumu.
The reconstituted product is colourless to light yellow and slightly opalescent to opalescent.
Lietošanai gatavs šķīdums ir bezkrāsains vai viegli dzeltenīgs un viegli opalescējošs vai opalescējošs.
Discard the product before use if it contains particulate matter or is discoloured.
Ja šķīdums satur sīkas daļiņas vai mainījis krāsu, nelietojiet to.
• Disposal
• Iznīcināšana
Any unused product or waste material should be disposed of in accordance with local requirements.
Neizlietotās zāles vai izlietotos materiālus jāiznīcina atbilstoši vietējām prasībām.
Bayer Schering Pharma AG D-13342 Berlin Germany
Bayer Schering Pharma AG D- 13342 Berlīne Vācija
MARKETING AUTHORISATION NUMBERS
REĢISTRĀCIJAS NUMURS( I)
Date of first authorisation:
Pirmās reģistrācijas datums:
30 November 1995 Date of last renewal:
1995. gada 30. novembris Pēdējās pārreģistrācijas datums:
31 January 2006
2006. gada 31. janvāris
DATE OF REVISION OF TEXT
TEKSTA PĒDĒJĀS PĀRSKATĪŠANAS DATUMS
Betaferon 250 microgram/ ml, powder and solvent for solution for injection.
Betaferon 250 mikrogrami/ ml, pulveris un šķīdinātājs injekciju šķīduma pagatavošanai.
Recombinant interferon beta-1b * 250 microgram (8.0 million IU) per ml when reconstituted.
1 ml lietošanai gatava šķīduma satur 250 μg (8, 0 miljoni SV) rekombinantā β- 1b interferona * (Interferon beta- 1b).
Betaferon contains 300 microgram (9.6 million IU) of recombinant interferon beta-1b per vial.
1 Betaferon flakons satur 300 μg (9, 6 miljoni SV) rekombinantā β- 1b interferona.
Powder and solvent for solution for injection.
Pulveris un šķīdinātājs injekciju šķīduma pagatavošanai.
Sterile white to off-white powder.
Sterils balts vai dzeltenbalts pulveris.
4.1 Therapeutic indications
4. 1 Terapeitiskās indikācijas
Betaferon is indicated for the treatment of • patients with a single demyelinating event with an active inflammatory process, if it is severe enough to warrant treatment with intravenous corticosteroids, if alternative diagnoses have been excluded, and if they are determined to be at high risk of developing clinically definite multiple sclerosis (see section 5.1). • patients with relapsing remitting multiple sclerosis and two or more relapses within the last two years, • patients with secondary progressive multiple sclerosis with active disease, evidenced by relapses.
Betaferon paredzēts, lai ārstētu • pacientus, kuriem ir bijusi viena demielinizācijas epizode ar aktīvu iekaisuma procesu, ja tas ir pietiekami smagas pakāpes, lai tiktu attaisnota intravenoza kortikosteroīdu terapija, ja ir izslēgta alternatīva diagnoze un, ja pacients ir iekļauts augsta riska grupā attiecībā uz klīniski noteiktas multiplās sklerozes attīstību (skatīt apakšpunktu 5. 1). • pacientus ar recidivējoši remitējošu multiplo sklerozi ar diviem vai vairāk recidīviem pēdējo divu gadu laikā • pacientus ar sekundāri progresējošu multiplo sklerozi aktīvā fāzē, recidīvā stadijā..
4.2 Posology and method of administration
4. 2 Devas un lietošanas veids
The treatment with Betaferon should be initiated under the supervision of a physician experienced in the treatment of the disease.
Terapiju ar Betaferon jāveic ārsta uzraudzībā, kuram ir pieredze slimības ārstēšanā.
Adults:
Pieaugušie:
The recommended dose of Betaferon is 250 microgram (8.0 million IU), contained in 1 ml of the reconstituted solution (see section 6.6), to be injected subcutaneously every other day.
Ieteicamā Betaferon deva pacientiem ir 250 μg (8, 0 miljoni SV), ko satur 1 ml lietošanai gatava injekciju šķīduma (skatīt apakšpunktu 6. 6), ko jāievada subkutāni katru otro dienu.
Children and adolescents:
Bērni un pusaudži:
No formal clinical trials or pharmacokinetic studies have been conducted in children or adolescents.
Oficiāli klīniskie vai farmakokinētiskie pētījumi bērniem vai pusaudžiem nav veikti.
18 Patients should be started at 62.5 microgram (0.25 ml) subcutaneously every other day, and increased slowly to a dose of 250 microgram (1.0 ml) every other day (see Table A).
18 Ārstēšana jāsāk ar devu 62, 5 μg (0, 25 ml), to ievada subkutāni katru otro dienu, deva pakāpeniski jāpalielina līdz 250 μg (1, 0 ml) katru otro dienu (skatīt A tabulu).
A titration pack composed of four triple packs is available for the titration period and the patient ’ s initial treatment with Betaferon.
Titrēšanas komplektu, kas sastāv no četriem trīsdaļīgiem iepakojumiem, lieto titrēšanas periodā un pacientam uzsākot ārstniecību ar Betaferon.
This package meets the patient ’ s needs for the first 12 injections.
Šis komplekts ir paredzēts pirmajām 12 injekcijām.
The triple packs are highlighted in different colours (see section 6.5).
Trīsdaļīgie iepakojumi ir dažādās krāsās (skatīt apakšpunktu 6. 5)
187.5 microgram
187, 5 μg
19, 21, 23 et seqq.
19, 21, 23 un sekojošās
250 microgram
250 μg
19 Gastrointestinal disorders
Kuņģa- zarnu trakta traucējumi
In rare cases, pancreatitis was observed with Betaferon use, often associated with hypertriglyceridaemia.
19 Retos gadījumos Betaferon lietošanas laikā novērots pankreatīts, kas bieži saistīts ar hipertrigliceridēmiju.
Nervous system disorders
Nervu sistēmas traucējumi
20 Renal and urinary disorders
20 Sirds funkcijas traucējumi
Caution should be used and close monitoring considered when administering Interferon beta to patients with severe renal failure.
Jāievēro piesardzība arī pacientiem, kuriem iepriekš diagnosticēta sirds slimība.
21 In the different controlled clinical trials, between 23% and 41% of the patients developed serum interferon beta-1b neutralising activity confirmed by at least two consecutive positive titres; of these patients, between 43% and 55% converted to a stable antibody negative status (based on two consecutive negative titres) during the subsequent observational period of the respective study.
Turpmākā attiecīgā pētījuma novērošanas periodā 43% līdz 55% šo pacientu izveidojās stabils stāvoklis bez antivielām (balstīts uz diviem sekojošiem negatīviem titriem).
The development of neutralising activity is associated with a reduction in clinical efficacy only with regard to relapse activity.
21 Neitralizējošās aktivitātes attīstība samazina klīnisko efektivitāti tikai recidīva gadījumā.
Within this period, the development of neutralising activity was not associated with a reduction in clinical efficacy (with regard to time to clinically definite multiple sclerosis (CDMS), and time to confirmed EDSS progression).
Šajā periodā neitralizējošās aktivitātes attīstība netika saistīta ar klīniskās efektivitātes samazināšanos (attiecībā uz laiku līdz klīniski noteiktai multiplai sklerozei (CDMS - clinically definite multiple sclerosis)) un laiku līdz apstiprinātai EDSS progresēšanai.
22 • Women of child-bearing potential
• Sievietes reproduktīvā vecumā
• Lactation
22 • Zīdīšanas periods
a) At the beginning of treatment adverse reactions are common but in general they subside with further treatment.
c) Terapijas sākumā blakusparādības novēro bieži, taču parasti, turpinot ārstēšanu, tās samazinās.
b) The following adverse event listing is based on reports from clinical trials (table 1, adverse events and laboratory abnormalities) and from the post marketing surveillance (table 2, reporting rates based on spontaneous adverse drug reaction reports classified as very common ≥ 1/ 10, common ≥ 1/ 100 to < 1/ 10, uncommon ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100, rare ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000, very rare < 1/ 10,000) of Betaferon use.
d) Uzskaitīto nevēlamo notikumu pamatā ir ziņojumi no klīniskiem pētījumiem (1. tabula, nevēlami notikumi un izmaiņas laboratorijas rādītājos) un Betaferon lietošanas pēcreģistrācijas uzraudzības (2. tabula, balstīta uz spontāniem ziņojumiem par nevēlamām zāļu izraisītām blakusparādībām, kas klasificēti kā ļoti bieži (≥1/ 10), bieži (≥1/ 100 līdz < 1/ 10), retāki (≥1/ 1000 līdz < 1/ 100), reti (≥1/ 10 000 līdz < 1/ 1000) un ļoti reti (< 1/ 10000)).
23 Table 1 (adverse events and laboratory abnormalities with incidence rates ≥ 10% and the respective percentages under placebo; significantly associated side effects < 10%).
1. tabula (blakusparādības un novirzes laboratorijas testu rezultātos ar incidenci ≥10% un attiecīgi procenti zem placebo; blakusparādības ar izteiktu saistību < 10%)
24
24 Recidivējoši Sekundāri Orgānu sistēmu
25 SystemOrganClass
25 Recidivējoši Sekundāri Orgānu sistēmu
26 Table 2 (reporting rates (very common ≥ 1/ 10, common ≥ 1/ 100 to < 1/ 10, uncommon ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100, rare ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000, very rare < 1/ 10,000) based on spontaneous adverse drug reaction reports).
7% (7%) 63% (58%)
Confusion, Anxiety, Emotional lability, Suicide attempt (see also section 4.4)
26 2. tabula (sastopamības biežums (ļoti bieži ≥1/ 10, bieži ≥1/ 100 līdz < 1/ 10, retāk ≥1/ 1 000 līdz < 1/ 100, reti ≥1/ 10 000 līdz < 1/ 1 000 un ļoti reti < 1/ 10 000) balstīts uz spontāniem ziņojumiem par blakusparādībām)))
27 System Organ Class
27 Reti Retāk Orgānu sistēmu
Interferon beta-1b also enhances the suppressor activity of peripheral blood mononuclear cells.
28 Daudzi šie produkti ir noteikti asins serumā un šūnu frakcijā pacientiem, kuri tika ārstēti ar β- 1b interferonu. β- 1b interferons gan samazina γ- interferona receptoru saistīšanās afinitāti, gan paaugstina to internalizāciju un degradāciju. β- 1b interferons arī paaugstināja perifēro asiņu mononukleāro šūnu supresīvo aktivitāti.
28 Clinical trials:
Klīniskie pētījumi:
In both trials secondary progressive multiple sclerosis patients receiving Betaferon showed a reduction in frequency (30%) of clinical relapses.
29 Abos pētījumos sekundāri progresējošas multiplās sklerozes pacientiem, kuri saņēma Betaferon, konstatēja klīnisko recidīvu biežuma (30%) samazināšanos.
29 In the placebo-controlled phase, Betaferon delayed the progression from the first clinical event to clinically definite multiple sclerosis (CDMS) in a statistically significant and clinically meaningful manner, corresponding to a risk reduction of 47% (Hazard Ratio = 0.53, 95% confidence interval (0.39, 0.73), p < 0.0001).
Placebo kontrolētajā fāzē Betaferon aizkavēja slimības progresiju no pirmās klīniskās epizodes līdz klīniski noteiktai multiplās sklerozes diagnozei (CDMS), uzrādot statistisko ticamību un izteiktu klīnisko uzlabošanos, atbilstošais riska samazinājums bija 47% (riska attiecība = 0, 53, 95% ticamības intervāls (0, 39, 0, 73), p < 0. 0001).
Furthermore, for the time being there is no well established definition of a high risk patient, although a more conservative approach is to accept at least nine T2 hyperintense lesions on the initial scan and at least one new T2 or one new Gd-enhancing lesion on a follow-up scan taken at least 1 month after the initial scan.
30 nostāja akceptē vismaz deviņus T2 pastiprinātas intensitātes bojājumus sākotnējā izmeklēšanā un vismaz vienu jaunu T2 vai vienu jaunu bojājumu ar Gd pastiprinājumu, ko iegūst tālākajā izmeklēšanā vismaz vienu mēnesi pēc sākotnējās izmeklēšanas.
Moreover, an autoinjector was used by the majority of patients throughout the study.
Turklāt vairums pacientu visu pētījuma laiku lietoja automātisko injektoru.
30 5.2 Pharmacokinetic properties
5. 2 Farmakokinētiskās īpašības
Solvent (sodium chloride solution 5.4 mg/ ml (0.54% w/ v)):
31 Šķīdinātājs (nātrija hlorīda 5, 4 mg/ ml (0, 54% (m/ tilp.) šķīdums):
Sodium Chloride, Water for injections.
Nātrija hlorīds, Ūdens injekcijām
31 6.4 Special precautions for storage
6. 4 Īpaši uzglabāšanas nosacījumi
2.25 ml pre-filled syringe (type I glass) with 1.2 ml solvent.
2, 25 ml pilnšļirce (I hidrolītiskās klases stikls) ar 1, 2 ml šķīdinātāja.
Pack sizes − Pack with 5 single packs, each containing 1 vial with powder, 1 pre-filled syringe with solvent, 1 vial adapter with needle, 2 alcohol wipes or − Pack with 15 single packs, each containing 1 vial with powder, 1 pre-filled syringe with solvent, 1 vial adapter with needle, 2 alcohol wipes or − 3-month pack with 3x15 single packs, each containing 1 vial with powder, 1 pre-filled syringe with solvent, 1 vial adapter with needle, 2 alcohol wipes or − 3-month pack with 3x14 single packs, each containing 1 vial with powder, 1 pre-filled syringe with solvent, 1 vial adapter with needle, 2 alcohol wipes or − Titration pack for dose titration with 4 differently coloured and numbered triple packs:
flakonu ar pulveri, 1 pilnšļirci ar šķīdinātāju, 1 flakona adapteri ar adatu un 2 spirtā samitrinātus tamponus vai
- red, with number “ 2” (treatment days 7, 9 and 11; 0.5- ml syringe marking)
0, 5 ml),
- green, with number “ 3” (treatment days 13, 15 and 17; 0.75- ml syringe marking)
0, 75 ml),
- blue, with number “ 4” (treatment days 19, 21 and 23; 0.25, 0.5, 0.75 and 1-ml syringe
0, 25; 0, 5; 0, 75 un
marking) Each triple pack contains 3 vials with powder, 3 pre-filled syringes with solvent, 3 vial adapters with pre-attached needle and 6 alcohol wipes for skin and vial cleaning.
Katrs trīsdaļīgais iepakojums satur 3 flakonus ar pulveri, 3 pilnšļirces ar šķīdinātāju, 3 flakonu adapterus ar pievienotām adatām un 6 spirtā samitrinātus tamponus ādas un flakonu tīrīšanai.
6.6 Special precautions for disposal and other handling
32 6. 6 Īpaši norādījumi atkritumu likvidēšanai
To reconstitute lyophilised interferon beta-1b for injection, connect the vial adapter with attached needle on the vial.
Lai pagatavotu liofilizētā β- 1b interferona injekciju šķīdumu, pievienojiet flakonam flakona adapteri ar piestiprināto adatu.