qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
The proportion of patients who discontinued treatment due to adverse events was the same in both the Enbrel and placebo treatment groups; in the first active-controlled trial, the dropout rate was significantly higher for methotrexate (10%) than for Enbrel (5%).
Pacientu daļa, kas pārtrauca ārstēšanu blakusparādību dēļ, bija vienāda Enbrel un placebo grupās; no pirmā aktīvi kontrolētā pētījuma ievērojami biežāk izstājās ar metotreksātu ārstēti pacienti (10%) nekā ar Enbrel ārstēti pacienti (5%).
In the second active-controlled trial, the rate of discontinuation for adverse events after 2 years of treatment was similar among all three treatment groups, Enbrel (16%), methotrexate (21%) and Enbrel in combination with methotrexate (17%).
Enbrel (16%), metotreksāta (21%) un Enbrel ar metotreksātu (17%).
Additionally, Enbrel has been studied in240 psoriatic arthritis patients who participated in 2 double-blind placebo- controlled studies and an open-label extension study.
8 Attiecīgi, Enbrel tika pētīts 240 pacientiem ar psoriātisko artrītu divos dubultaklos, placebo kontrolētos pētījumos un atklātajos paplašinātajos pētījumos.
Five hundred and eight (508) ankylosing spondylitis patients were treated with Enbrel in 4 double-blind placebo-controlled studies.
4 dubultaklos placebo kontrolētos pētījumos pieci simti astoņi (508) ankilozējošā spondilīta pacienti tika ārstēti ar Enbrel.
Enbrel has also been studied in 1,180 patients with plaque psoriasis for up to 6 months in 4 double-blind placebo- controlled studies.
Enbrel ir arī pētīts 4 dubultaklos placebo kontrolētos līdz pat 6 mēnešus ilgos pētījumos 1180 pacientiem ar psoriāzi.
Among patients with rheumatoid arthritis treated in
Dubultaklos klīniskos pētījumos, salīdzinot Enbrel ar placebo, ar Enbrel ārstētiem pacientiem biežāk novērotās blakusparādības bija reakcijas injekciju vietā.
9 placebo-controlled trials, serious adverse events occurred at a frequency of 4% in 349 patients treated with Enbrel compared with 5% of 152 placebo-treated patients.
Ar placebo kontrolētos pētījumos reimatoīdā artrīta pacientiem nopietnu blakusparādību sastopamības biežums bija 4% no 349 ar Enbrel ārstētiem pacientiem, salīdzinot ar 5% no 152 placebo grupas pacientiem.
In the first active-controlled trial, serious adverse events occurred at a frequency of 6% in 415 patients treated with Enbrel compared with 8% of 217 methotrexate-treated patients.
Pirmajā aktīvi kontrolētā pētījumā nopietnu blakusparādību sastopamības biežums ar Enbrel ārstētu pacientu vidū bija 6% no 415 pacientiem, salīdzinot ar 8% no 217 ar metotreksātu ārstētu pacientu.
In the second active-controlled trial the rate of serious adverse events after 2 years treatment was similar among the three treatment groups (Enbrel 16%, methotrexate 15% and Enbrel in combination with methotrexate 17%).
Otrajā aktīvi kontrolētā pētījumā novēroto nopietno blakusparādību skaits pēc 2 gadu terapijas bija līdzīgs visās trīs grupās (Enbrel - 16%, metotreksāta - 15%, un Enbrel ar metotreksātu kombinācijas - 17%).
Among patients with plaque psoriasis treated in placebo- controlled trials, the frequency of serious adverse events was about 1.2% of 1,029 patients treated with Enbrel compared with 1.5% of 460 placebo-treated patients.
Placebo kontrolētos pētījumos, ārstējot psoriāzes pacientus, nopietnas nevēlamās blakusparādības ar Enbrel ārstētiem pacientiem novēroja 1, 2% no 1029, salīdzinot ar placebo, kur tās novēroja 1, 5% no 460 pacientiem.
The following list of adverse reactions is based on experience from clinical trials in adults and on postmarketing experience.
Blakusparādību saraksts veidots, ņemot vērā klīniskos pētījumos ar pieaugušajiem gūto pieredzi un pieredzi, kas iegūta pēc preparāta reģistrācijas.
Within the organ system classes, adverse reactions are listed under headings of frequency (number of patients expected to experience the reaction), using the following categories: very common (> 1/ 10); common (> 1/ 100 ,< 1/10); uncommon (> 1/1000 ,< 1/100); rare (> 1/10,000, < 1/ 1000); very rare (< 1/10 ,000); not known (could not be accurately estimated through clinical studies).
Blakusparādības, sadalītas pa orgānu sistēmām atbilstoši sastopamības biežumam (pacientu skaits, kam varētu attīstīties reakcija): ļoti bieži (> 1/ 10); bieži (> 1/ 100, < 1/ 10); retāk (> 1/ 1000, < 1/ 100); reti (> 1/ 10 000, < 1/ 1000); ļoti reti (< 1/ 10 000); nav zināms (klīniskajos pētījumos nevar precīzi noteikt).
Infections and infestations:
Infekcijas un parazitozes
Infections (including upper respiratory tract infections, bronchitis, cystitis, skin infections)* Uncommon:
Retāk:
Serious infections (including pneumonia, cellulitis, septic arthritis, sepsis)* Tuberculosis, opportunistic infections (including invasive fungal, protozoal, bacterial and atypical mycobacterial infections)*
infekcijas (tostarp augšējo elpceļu infekcijas, bronhīts, cistīts, ādas infekcijas) ∗. nopietnas infekcijas (tostarp pneimonija, celulīts, septisks artrīts, sepse) ∗. tuberkuloze, oportūnistiskas infekcijas (to skaitā invazīvas sēnīšu, vienšūņu, baktēriju un atipiskas mikobaktēriju infekcijas) *.
Blood and lymphatic system disorders:
Asins un limfātiskās sistēmas traucējumi
Thrombocytopenia Anaemia, leukopenia, neutropenia, pancytopenia* Aplastic anaemia*
trombocitopēnija. anēmija, leikopēnija, neitropēnija, pancitopēnija∗. aplastiska anēmija∗.
Immune system disorders:
Imūnās sistēmas traucējumi
Allergic reactions (see Skin and subcutaneous tissue disorders), autoantibody formation* Serious allergic/ anaphylactic reactions (including angioedema, bronchospasm) Macrophage activation syndrome*, anti-neutrophilic cytoplasmic antibody positive vasculitis
makrofāgu aktivācijas sindroms *, pozitīvs antineitrofilo leikocītu citoplazmas antivielu vaskulīts
Nervous system disorders:
Nervu sistēmas traucējumi
Rare:
Reti: krampji.
Seizures CNS demyelinating events suggestive of multiple sclerosis or localised demyelinating conditions such as optic neuritis and transverse myelitis (see section 4.4)
Demielinizējošas CNS pārmaiņas, kas liecina par izkaisīto sklerozi vai lokalizētu demielinizējošu slimību, piemēram, redzes nerva neirītu un transverso mielītu (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders:
Respiratorās, krūškurvja un videnes slimības
Interstitial lung disease (including pneumonitis and pulmonary fibrosis)*
intersticiālā plaušu slimība (tai skaitā pneimonīts un plaušu fibroze) *
Hepatobiliary disorders:
9 Aknu un/ vai žultsceļu traucējumi
Elevated liver enzymes
Reti: aknu enzīmu palielināšanās.
10 Skin and subcutaneous tissue disorders:
Ādas un zemādas audu bojājumi
Pruritus Angioedema, urticaria, rash, psoriasiform rash, psoriasis (including new onset and pustular, primarily palms & soles)
nieze. angioneirotiska tūska, nātrene, izsitumi, psoriāzei līdzīgi izsitumi, psoriāze (ieskaitot jaunus parādījušos izsitumus un pustulas, galvenokārt uz plaukstām un pēdām).
Cutaneous vasculitis (including leukocytoclastic vasculitis), Stevens-Johnson syndrome, erythema multiforme
ādas vaskulīts (tai skaitā leikocitoklastiskais vaskulīts), Stīvensa- Džonsona sindroms, erythema multiforme.
Toxic epidermal necrolysis
toksiskā epidermālā nekrolīze.
Musculoskeletal, connective tissue and bone disorders:
un saistaudu sistēmas bojājumi
Subacute cutaneous lupus erythematosus, discoid lupus erythematosus, lupus-like syndrome
Reti: subakūta ādas lupus erythematosus, diskveida sarkanā vilkēde, sarkanai vilkēdei līdzīgs sindroms
Injection site reactions (including bleeding, bruising, erythema, itching, pain, swelling)* Common:
reakcijas injekcijas vietā (tostarp asiņošana, zilumu veidošanās, eritēma, nieze, sāpes, pietūkums) ∗.
Fever
Bieži:
Cardiac disorders:
Sirds funkcijas
There have been reports of worsening of congestive heart failure (see section 4.4).
traucējumi
*see Additional information, below.
Saņemti ziņojumi par sastrēguma sirds mazspējas pastiprināšanos (skatīt apakšpunktu 4. 4). ∗ sk. papildinformāciju tālāk.
Additional information
Papildinformācija
Serious adverse events reported in clinical trials
Klīniskos pētījumos novērotās nopietnās blakusparādības
Among rheumatoid arthritis, psoriatic arthritis, ankylosing spondylitis and plaque psoriasis patients in placebo-controlled, active-controlled, and open-label trials of Enbrel, serious adverse events reported included malignancies (see below), asthma, infections (see below), heart failure, myocardial infarction, myocardial ischaemia, chest pain, syncope, cerebral ischaemia, hypertension, hypotension, cholecystitis, pancreatitis, gastrointestinal haemorrhage, bursitis, confusion, depression, dyspnoea, abnormal healing, renal insufficiency, kidney calculus, deep vein thrombosis, pulmonary embolism, membranous glomerulonephropathy, polymyositis, thrombophlebitis, liver damage, leucopenia, paresis, paresthesia, vertigo, allergic alveolitis, angioedema, scleritis, bone fracture, lymphadenopathy, ulcerative colitis, intestinal obstruction, eosinophilia, haematuria, and sarcoidosis.
Reimatoīdā artrīta, psoriātiskā artrīta, ankilozējošā spondilīta pacientiem, psoriāzes ar placebo kontrolētos, aktīvi kontrolētos un atklātos Enbrel pētījumos novērotās nopietnās blakusparādības ir ļaundabīgi audzēji (sk. tālāk), astma, infekcijas (sk. tālāk), sirds mazspēja, miokarda infarkts, miokarda išēmija, sāpes krūtīs, ģībonis, apmulsums, cerebrāla išēmija, hipertensija, hipotensija, holecistīts, pankreatīts, gastrointestināla asiņošana, bursīts, apjukums, depresija, dispnoja, patoloģiska brūču dzīšana, nieru mazspēja, nierakmeņi, dziļo vēnu tromboze, plaušu embolija, membranoza glomerulonefropātija, polimiozīts, tromboflebīts, aknu bojājumi, leikopēnija, parēze, parestēzija, reibonis, alerģiskais alveolīts, angioneirotiska tūska, sklerīts, kaulu lūzumi, limfadenopātija, čūlainais kolīts, zarnu nosprostošanās, eozinofīlija, hematūrija un sarkoidoze.
Malignancies
Ļaundabīgie audzēji
One hundred and twenty-nine new malignancies of various types were observed in 4,114 rheumatoid arthritis patients treated in clinical trials with Enbrel for up to approximately 6 years, including 231 patients treated with Enbrel in combination with methotrexate in the 2-year active-controlled study.
Viens simts divdesmit deviņi dažādu veidu jaunu ļaundabīgu audzēju gadījumi novēroti klīniskos pētījumos, kas ilga aptuveni 6 gadus 4114 reimatoīdā artrīta pacientiem, kas ārstēti ar Enbrel, tai skaitā 231 ar Enbrel un metotreksāta kombināciju ārstēts pacients divu gadu ilgos aktīvi kontrolētos pētījumos.
The observed rates and incidences in these clinical trials were similar to those expected for the population studied.
Šajos klīniskajos pētījumos novērotais ļaundabīgo audzēju sastopamības biežums bija līdzīgs kā sagaidāms pētītajā populācijā.
A total of 2 malignancies were reported in clinical studies of approximately 2 years duration involving 240 Enbrel-treated psoriatic arthritis patients.
Kopumā tika novēroti 2 ļaundabīgu audzēju gadījumi klīniskajos pētījumos, kas ilga divus gadus un kuros tika iekļauti 240 ar Enbrel ārstēti psoriātiska artrīta pacienti.
In clinical studies conducted for more than 2 years with 351 ankylosing spondylitis patients, 6 malignancies were reported in Enbrel-treated patients.
Klīniskajos pētījumos, kas ilga vairāk kā divus gadus ar 351 ankilozējošā spondilīta pacientu, tika novēroti 6 ļaundabīgu audzējumu gadījumi pacientiem kas terapijā saņēma Enbrel.
Twenty-three malignancies were reported in plaque psoriasis patients treated with Enbrel in double-blind and open-label studies of up to 15 months involving 1,261 Enbrel-treated patients.
Tika ziņots par divdesmit trīs ļaundabīgu audzēju gadījumiem no 1261 psoriāzes pacienta, kuri dubultaklos, atklātos pētījumos līdz 15 mēnešiem tika ārstēti ar Enbrel.
11 There were a total of 15 lymphomas reported in 5,966 patients treated with Enbrel in rheumatoid arthritis, psoriatic arthritis, ankylosing spondylitis and psoriasis clinical trials.
10 No 5966 pacientiem, kas terapijā saņēma Enbrel, tika konstatētas 15 limfomas gadījumi psoriātiskā artrīta, ankilozējošā spondilīta un psoriāzes klīniskos pētījumos.
Reports of various malignancies (including breast and lung carcinoma and lymphoma) have also been received in the postmarketing period (see section 4.4).
Ziņojumi par dažādiem ļaundabīgiem audzējiem (tostarp krūts un plaušu karcinomu un limfomu) saņemti pēcreģistrācijas periodā (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Injection site reactions
Reakcijas injekcijas vietā
Compared to placebo, patients with rheumatic diseases treated with Enbrel had a significantly higher incidence of injection site reactions (36% vs.
Ar Enbrel ārstētiem pacientiem ar reimatiskām slimībām izteikti biežāk attīstījās reakcijas injekcijas vietā, salīdzinot ar placebo grupu (36%, salīdzinot ar 9%).
Injection site reactions usually occurred in the first month.
Reakcijas injekcijas vietā parasti radās pirmā terapijas mēneša laikā.
Mean duration was approximately 3 to 5 days.
To vidējais ilgums bija apmēram 3 – 5 dienas.
No treatment was given for the majority of injection site reactions in the Enbrel treatment groups, and the majority of patients who were given treatment received topical preparations such as corticosteroids, or oral antihistamines.
Vairumā gadījumu reakcijas injekcijas vietā Enbrel terapijas grupā neārstēja, bet vairums pacientu, kam veica ārstēšanu, lietoja lokālas darbības līdzekļus, piemēram, kortikosteroīdus, vai perorālus prethistamīna līdzekļus.
Additionally, some patients developed recall injection site reactions characterised by a skin reaction at the most recent site of injection along with the simultaneous appearance of injection site reactions at previous injection sites.
Dažiem pacientiem radās atkārtotas reakcijas injekcijas vietā, kas izpaudās ādas reakcijas veidā pēdējās injekcijas vietā vienlaikus ar reakciju iepriekš veikto injekciju vietās.
These reactions were generally transient and did not recur with treatment.
Šīs reakcijas parasti bija īslaicīgas un terapijas laikā neatkārtojās.
In controlled trials in patients with plaque psoriasis, approximately 14.5% of patients treated with Enbrel developed injection site reactions compared with 5.2% of placebo-treated patients during the first 12 weeks of treatment.
Kontrolētos pētījumos pacientiem ar psoriāzi reakcijas injekcijas vietā pirmo 12 ārstēšanas nedēļu laikā novēroja apmēram 14, 5% Enbrel terapijas pacientu, salīdzinot ar 5, 2% placebo grupā.
Serious infections
Nopietnas infekcijas
In placebo-controlled trials, no increase in the incidence of serious infections (fatal, life threatening, or requiring hospitalisation or intravenous antibiotics) was observed.
Ar placebo kontrolētos pētījumos nekonstatēja nopietnu infekciju (letālu, dzīvībai bīstamu vai ar hospitalizācijas vai intravenozu antibiotiku lietošanas nepieciešamību) sastopamības palielināšanos.
Serious infections occurred in 6.3% of rheumatoid arthritis patients treated with Enbrel for up to 48 months.
Nopietnas infekcijas novēroja 6, 3% reimatoīdā artrīta pacientiem, kuri lietoja Enbrel 48 mēnešus.
These included abscess (at various sites), bacteraemia, bronchitis, bursitis, cellulitis, cholecystitis, diarrhoea, diverticulitis, endocarditis (suspected), gastroenteritis, hepatitis B, herpes zoster, leg ulcer, mouth infection, osteomyelitis, otitis, peritonitis, pneumonia, pyelonephritis, sepsis, septic arthritis, sinusitis, skin infection, skin ulcer, urinary tract infection, vasculitis, and wound infection.
Šādas infekcijas ietvēra abscesu (dažādās vietās), bakterēmiju, bronhītu, bursītu, celulītu, holecistītu, caureju, divertikulītu, endokardītu (iespējamu), B hepatītu, gastroenterītu, jostas rozi, apakšstilbu čūlas, mutes dobuma infekciju, osteomielītu, otītu, peritonītu, pneimoniju, pielonefrītu, sepsi, septisku artrītu, sinusītu, ādas infekciju, ādas čūlas, urīnceļu infekciju, vaskulītu un brūču infekciju.
In the 2-year active-controlled study where patients were treated with either Enbrel alone, methotrexate alone or Enbrel in combination with methotrexate, the rates of serious infections were similar among the treatment groups.
2 gadus ilgos aktīvi kontrolētajos pētījumos, kur pacienti saņēma tikai ar Enbrel, tikai metotreksātu vai Enbrel vienlaicīgi ar metotreksātu, nopietnu infekciju skaits visās grupās bija līdzīgs.
However, it cannot be excluded that the combination of Enbrel with methotrexate could be associated with an increase in the rate of infections.
Tomēr nevar izslēgt iespēju, ka vienlaicīga Enbrel un metotreksāta lietošana var būt saistīta ar palielinātu infekciju skaitu.
There were no differences in rates of infection among patients treated with Enbrel and those treated with placebo for plaque psoriasis in placebo controlled trials of up to 24 weeks duration.
Placebo kontrolētos pētījumos, kas ilga līdz 24 nedēļām, nenovēroja starpību infekcijas biežuma ziņā pacientiem, kurus ārstēja ar Enbrel, salīdzinot ar pacientiem, kuri saņēma placebo grupu perēkļveida psoriāzes pētījumos.
Serious infections experienced by Enbrel-treated patients included cellulitis, gastroenteritis, pneumonia, cholecystitis, osteomyelitis, gastritis, appendicitis, Streptococcal fasciitis, myositis, septic shock, diverticulitis and abscess.
Nopietnās infekcijas ar Enbrel ārstētajiem pacientiem bija celulīts, gastroenterīts, pneimonija, holecistīts, osteomielīts, gastrīts, apendicīts, streptokoku fasciīts, miozīts, septisks šoks, divertikulīts un abscess.
In the double-blind and open-label psoriatic arthritis trials, 1 patient reported a serious infection (pneumonia).
Dubultmaskētos un atklātos psoriātiska artrīta pētījumos tika saņemta informācija par 1 pacienta nopietnu infekciju (pneimoniju).
Serious and fatal infections have been reported during use of Enbrel; reported pathogens include bacteria, mycobacteria (including tuberculosis), viruses and fungi.
Par nopietnām un letālām infekcijām ziņots Enbrel lietošanas laikā; ierosinātāji ir baktērijas, mikobaktērijas (tostarp tuberkulozes), vīrusi un sēnītes.
Some have occurred within a few weeks after initiating treatment with Enbrel in patients who have underlying conditions (e. g. diabetes, congestive heart failure, history of active or chronic infections) in addition to their rheumatoid arthritis (see section 4.4).
Dažas infekcijas radās dažas nedēļas pēc Enbrel terapijas sākuma pacientiem ar reimatoīdo artrītu un blakusslimībām (piemēram, cukura diabētu, sastrēguma sirds mazspēju, akūtu vai hronisku infekciju anamnēzē) (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Enbrel treatment may increase mortality in patients with established sepsis.
Enbrel terapija var palielināt mirstību pacientiem ar apstiprinātu sepsi.
Opportunistic infections have been reported in association with Enbrel including invasive fungal, protozoal, bacterial (including Listeria and Legionella), and atypical mycobacterial infections.
Indivīdiem, kas lieto Enbrel, ir konstatētas oportūnistiskas infekcijas, to skaitā invazīvas sēnīšu, vienšūņu, baktēriju (to skaitā Listeria un Legionella) un atipiskas mikobaktēriju infekcijas.
In a pooled data set of clinical trials, the overall incidence of opportunistic infections was 0.09% for the 15,402 subjects who received Enbrel.
Saskaņā ar apkopotajiem klīnisko pētījumu datiem oportūnistiskas infekcijas attīstījās 0, 09% no 15402 pētījumu dalībniekiem, kas lietoja Enbrel.
In
Atbilstoši pielāgotās devas lielumam koriģētā sastopamība ir 0, 06 gadījumi 100 pacienta gados.
12 postmarketing experience, approximately half of all of the case reports of opportunistic infections worldwide were invasive fungal infections.
Pēcreģistrācijas periodā apmēram puse no visiem ziņojumos minētajiem oportūnistisku infekciju gadījumiem visā pasaulē bija invazīvas sēnīšu infekcijas.
The most commonly reported invasive fungal infections were Pneumocystis and Aspergillus.
Visbiežāk minētās invazīvās sēnīšu infekcijas bija Pneumocystis un Aspergillus izraisītas.
Invasive fungal infections accounted for more than half of the fatalities amongst patient who developed opportunistic infections.
Invazīvas sēnīšu infekcijas izraisīja vairāk nekā pusi nāves gadījumu to pacientu vidū, kam izveidojās oportūnistiskas infekcijas.
The majority of the reports with a fatal outcome were in patients with Pneumocystis pneumonia, unspecified systemic fungal infections, and aspergillosis (see section 4.4).
Ziņojumos biežāk minētais nāves gadījumu cēlonis bija Pneumocystis pneimonija, neprecizētas sistēmiskas sēnīšu infekcijas un aspergiloze (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Autoantibodies
11 Autoantivielas
Adult patients had serum samples tested for autoantibodies at multiple timepoints.
Pieaugušiem pacientiem daudzkārtēji pārbaudīja autoantivielu veidošanos serumā.
Of the rheumatoid arthritis patients evaluated for antinuclear antibodies (ANA), the percentage of patients who developed new positive ANA ( 1:40) was higher in patients treated with Enbrel (11%) than in placebo-treated patients (5%).
Vērtējot antinukleāro antivielu (ANA) rašanos, vairāk reimatoīdā artrīta pacientu, kam attīstījās jaunas pozitīvas ANA (≥ 1: 40), bija Enbrel grupā (11%), salīdzinot ar placebo grupu (5%).
The percentage of patients who developed new positive anti-double-stranded DNA antibodies was also higher by radioimmunoassay (15% of patients treated with Enbrel compared to 4% of placebo-treated patients) and by Crithidia luciliae assay (3% of patients treated with Enbrel compared to none of placebo-treated patients).
Pacientu skaits, kam radās jaunas pozitīvas antivielas pret DNS dubultspirāli, arī bija lielāks, veicot radioimūntestu (15% Enbrel grupā un 4% placebo grupā) un Crithidia luciliae testu (3% Enbrel grupā un nevienam placebo grupā).
The proportion of patients treated with Enbrel who developed anticardiolipin antibodies was similarly increased compared to placebo-treated patients.
Pacientu skaits, kam radās antikardiolipīna antivielas, palielinājās vienādi gan Enbrel, gan placebo grupā.
The impact of long-term treatment with Enbrel on the development of autoimmune diseases is unknown.
Nav zināma Enbrel ilgstošas terapijas ietekme uz autoimūnu slimību rašanos.
There have been rare reports of patients, including rheumatoid factor positive patients, who have developed other autoantibodies in conjunction with a lupus-like syndrome or rashes that are compatible with subacute cutaneous lupus or discoid lupus by clinical presentation and biopsy.
Reti saņemti ziņojumi par pacientiem, tostarp pacientiem ar pozitīvu reimatoīdo faktoru, kam attīstījušās citas autoantivielas vienlaikus ar subakūtai ādas sarkanai vilkēdei vai diskveida sarkanai vilkēdei raksturīgiem izsitumiem vai subakūtai ādas sarkanai vilkēdei līdzīgs sindroms pēc klīniskiem un biopsijas datiem.
Pancytopenia and aplastic anaemia
Pancitopēnija un aplastiska anēmija
There have been postmarketing reports of pancytopenia and aplastic anaemia, some of which had fatal outcomes (see section 4.4).
Preparāta pēcreģistrācijas periodā saņemti ziņojumi par pancitopēniju un aplastisku anēmiju, dažos gadījumos ar letālu iznākumu (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Interstitial lung disease
Intersticiāla plaušu slimība
There have been postmarketing reports of interstitial lung disease (including pneumonitis and pulmonary fibrosis), some of which had fatal outcomes.
Ir bijuši ziņojumi pēcreģistrācijas periodā par intersticiālu plaušu slimību (tostarp pneimonītu un plaušu fibrozi), kas dažos gadījumos beidzās letāli.
Laboratory evaluations
Laboratoriskie izmeklējumi
Based on the results of clinical studies, normally no special laboratory evaluations are necessary in addition to careful medical management and supervision of patients.
Kā liecina klīnisko pētījumu rezultāti, parasti papildus rūpīgai ārstēšanas sistēmai un pacienta novērošanai nav nepieciešami īpaši laboratoriskie izmeklējumi.
Concurrent Enbrel and anakinra treatment
Vienlaicīga Enbrel un anakinra ārstēšana
In studies when adult patients received concurrent treatment with Enbrel plus anakinra, a higher rate of serious infections compared to Enbrel alone was observed and 2% of patients (3/ 139) developed neutropenia (absolute neutrophil count  1000 / mm3).
Pētījumos, kuros pieaugušie pacienti vienlaicīgi saņēma Enbrel un anakinra, tika novērots lielāks nopietnu infekciju skaits, salīdzinot ar pacientiem, kas saņēma Enbrel, un 2% pacientu (3/ 139) novēroja neitropēniju (absolūtais neitrofīlo leikocītu skaits < 1000 mm3).
While neutropenic, one patient developed cellulitis that resolved after hospitalisation (see sections 4.4 and 4.5).
Bez neitropēnijas, vienam pacientam novēroja celulītu, kas pēc hospitalizācijas pārgāja (skatīt apakšpunktu 4. 4 un 4. 5).
Undesirable effects in paediatric patients with polyarticular juvenile idiopathic arthritis
Blakusparādības bērniem ar idiopātisku poliartikulāru juvenīlu artrītu
In general, the adverse events in paediatric patients with juvenile idiopathic arthritis were similar in frequency and type to those seen in adult patients.
Parasti bērniem ar idiopātisku juvenīlo artrītu blakusparādību biežums un veids bija līdzīgs tam, kāds novērots pieaugušajiem.
Differences from adults and other special considerations are discussed in the following paragraphs.
Atšķirības no pieaugušajiem un citi īpaši apsvērumi aplūkoti turpmāk.
13 The types of infections seen in clinical trials in juvenile idiopathic arthritis patients aged 2 to 18 years were generally mild to moderate and consistent with those commonly seen in outpatient paediatric populations.
Juvenīlā idiopātiskā artrīta pacientiem no 2 līdz 18 gadiem klīniski novērotās infekcijas parasti bija vieglas un vidēji smagas un līdzīgas tām, kādas parasti tiek ārstētas bērniem ambulatori.
Severe adverse events reported included varicella with signs and symptoms of aseptic meningitis, which resolved without sequelae (see also section 4.4), appendicitis, gastroenteritis, depression/ personality disorder, cutaneous ulcer, oesophagitis/ gastritis, group A streptococcal septic shock, type I diabetes mellitus, and soft tissue and post-operative wound infection.
Smagas blakusparādības bija vējbakas ar aseptiska meningīta pazīmēm un simptomiem, kas izzuda bez sekām (skatīt arī apakšpunktu 4. 4), apendicīts, gastroenterīts, depresija/ personības traucējumi, ādas čūlas, ezofagīts/ gastrīts, A grupas streptokoku septisks šoks, 1. tipa cukura diabēts, mīksto audu un pēcoperācijas brūču infekcija.
In one study in children with juvenile idiopathic arthritis aged 4 to 17 years, 43 of 69 (62%) children experienced an infection while receiving Enbrel during 3 months of the study (part 1 open-label), and the frequency and severity of infections was similar in 58 patients completing 12 months of open-label extension therapy.
Pētījumā ar bērniem vecumā no 4 līdz 17 gadiem ar idiopātisku juvenīlo artrītu, 43 no 69 (62%) bērniem 3 mēnešu laikā (pirmā, atklātā daļa), lietojot Enbrel, attīstījās infekcija; infekciju sastopamības biežums un smaguma pakāpe bija līdzīga 58 pacientiem, kas pabeidza 12 mēnešus ilgu atklātu pētījuma pagarinājumu.
The types and proportion of adverse events in juvenile idiopathic arthritis patients were similar to those seen in trials of Enbrel in adult patients with rheumatoid arthritis, and the majority were mild.
Blakusparādību veids un biežums idiopātiska juvenīlā artrīta pacientiem bija līdzīgs kā pētījumos ar Enbrel pieaugušiem pacientiem ar reimatoīdo artrītu, un tās lielākoties bija vieglas izpausmes.
Several adverse events were reported more commonly in 69 juvenile idiopathic arthritis patients receiving 3 months of Enbrel compared to the 349 adult rheumatoid arthritis patients.
69 pacientiem ar idiopātisku juvenīlo artrītu, kas 3 mēnešus lietoja Enbrel, biežāk novēroja vairākas blakusparādības, salīdzinot ar 349 pieaugušiem pacientiem ar reimatoīdo artrītu.
These included headache (19% of patients, 1.7 events per patient year), nausea (9%, 1.0 event per patient year), abdominal pain (19%, 0.74 events per patient year), and vomiting (13%, 0.74 events per patient year).
12 gadu), slikta dūša (9%, 1, 0 gadījums uz pacienta gadu), sāpes vēderā (19%, 0, 74 gadījumu uz pacienta gadu) un vemšana (13%, 0, 74 gadījumi uz pacienta gadu).
There were 4 reports of macrophage activation syndrome in juvenile idiopathic arthritis clinical trials.
Klīniskos pētījumos pacientiem ar poliartikulāru idiopātisku juvenīlo artrītu ir bijuši 4 ziņojumi par makrofāgu aktivācijas sindromu.
Undesirable effects in paediatric patients with plaque psoriasis
Blakusparādības bērniem ar perēkļveida psoriāzi
In a 48-week study in 211 children aged 4 to 17 years with paediatric plaque psoriasis, the adverse events reported were similar to those seen in previous studies in adults with plaque psoriasis.
Ziņojumā par 48 nedēļas ilgu pētījumu, kurā tika iekļauti 211 bērni vecumā no 4 līdz 17 gadiem ar perēkļveida psoriāzi, bija minētas tādas pašas blakusparādības, kādas konstatētas iepriekš veiktajos pētījumos pieaugušajiem ar perēkļveida psoriāzi.
No dose-limiting toxicities were observed during clinical trials of rheumatoid arthritis patients.
Klīnisko pētījumu laikā pacientiem ar reimatoīdo artrītu nekonstatēja no devas atkarīgu toksiskumu.
The highest dose level evaluated has been an intravenous loading dose of 32 mg/ m2 followed by subcutaneous doses of 16 mg/ m2 administered twice weekly.
Lielākā deva, kas novērtēta, bija intravenoza 32 mg/ m2 piesātinošā deva, pēc kuras zemādā ievadīja 16 mg/ m2 devu divas reizes nedēļā.
One rheumatoid arthritis patient mistakenly self- administered 62 mg Enbrel subcutaneously twice weekly for 3 weeks without experiencing undesirable effects.
Viens pacients ar reimatoīdo artrītu kļūdaini ievadīja sev zemādā 62 mg Enbrel divas reizes nedēļā 3 nedēļas bez blakusparādību rašanās.
There is no known antidote to Enbrel.
Nav zināms Enbrel antidots.
Tumor Necrosis Factor alpha (TNF- α) inhibitors.
Farmakoterapeitiskā grupa: tumora nekrozes faktora alfa (TNF- α) inhibitori.
Tumour necrosis factor (TNF) is a dominant cytokine in the inflammatory process of rheumatoid arthritis.
Tumora nekrozes faktors (TNF) ir reimatoīdā artrīta iekaisuma procesa galvenais citokīns.
Elevated levels of TNF are also found in the synovium and psoriatic plaques of patients with psoriatic arthritis and in serum and synovial tissue of patients with ankylosing spondylitis.
Paaugstināts TNF līmenis sinoviālajā šķidrumā un psoriātiskajā iekaisuma plankumā tika novērots arī pacientiem ar psoriātisku artrītu un serumā un sinoviālajos audos pacientiem ar ankilozējošo spondilītu.
In plaque psoriasis, infiltration by inflammatory cells including T-cells leads to increased TNF levels in psoriatic lesions compared with levels in uninvolved skin.
Perēkļveida psoriāzes gadījumā iekaisuma šūnu, tostarp T šūnu, infiltrācijas process, izraisa TNF līmeņa paaugstināšanos psoriātiskajā bojājumā, salīdzinot ar tā līmeni neskartajā ādas apvidū.
Etanercept is a competitive inhibitor of TNF-binding to its cell surface receptors and thereby inhibits the biological activity of TNF.
Etanercepts konkurējoši inhibē TNF saistīšanos pie tā receptoriem uz šūnas virsmas un tādējādi nomāc TNF bioloģisko aktivitāti.
TNF and lymphotoxin are pro- inflammatory cytokines that bind to two distinct cell surface receptors: the 55-kilodalton (p55) and 75-kilodalton (p75) tumour necrosis factor receptors (TNFRs).
TNF un limfotoksīns ir iekaisumu izraisoši citokīni, kas saistās ar diviem dažādiem šūnas virsmas receptoriem – 55 kilodaltonu (p55) un 75 kilodaltonu (p75) tumornekrozes faktora receptoriem (TNFR).
Both TNFRs exist naturally in membrane- bound and soluble forms.
Abi TNFR organismā dabiski atrodas gan ar membrānu saistītā, gan šķīstošā veidā.
Soluble TNFRs are thought to regulate TNF biological activity.
Domājams, ka TNF bioloģisko aktivitāti regulē šķīstošie TNFR.
14 TNF and lymphotoxin exist predominantly as homotrimers, with their biological activity dependent on cross-linking of cell surface TNFRs.
TNF un limfotoksīns pastāv galvenokārt homotrimēru veidā, un to bioloģiskā aktivitāte atkarīga no krusteniskas saistīšanās ar šūnas virsmas TNFR.
Dimeric soluble receptors such as etanercept possess a higher affinity for TNF than monomeric receptors and are considerably more potent competitive inhibitors of TNF binding to its cellular receptors.
Dimēriskiem šķīstošiem receptoriem, piemēram, etanerceptam, ir lielāka afinitāte pret TNF, salīdzinot ar monomēriskiem receptoriem, un tie izteikti spēcīgāk konkurējoši inhibē TNF saistīšanos ar tā šūnu receptoriem.
In addition, use of an immunoglobulin Fc region as a fusion element in the construction of a dimeric receptor imparts a longer serum half-life.
Izmantojot imūnglobulīna Fc vietu par saistošo elementu dimēriska receptora konstrukcijā, tiek nodrošināts ilgāks eliminācijas pusperiods no seruma.
Much of the joint pathology in rheumatoid arthritis and ankylosing spondylitis and skin pathology in plaque psoriasis is mediated by pro-inflammatory molecules that are linked in a network controlled by TNF.
Daudzus no reimatoīdā artrīta un ankilozējošā spondilīta locītavu bojājumiem un ādas bojājumus perēkļveida psoriāzes gadījumā izraisa iekaisuma mediatoru molekulas, kuras saistītas TNF kontrolētā sistēmā.
The mechanism of action of etanercept is thought to be its competitive inhibition of TNF binding to cell surface TNFR, preventing TNF-mediated cellular responses by rendering TNF biologically inactive.
Domājams, ka etanercepta darbības mehānisms izpaužas, konkurējoši inhibējot TNF saistīšanos pie šūnu virsmas TNFR un novēršot TNF mediētās šūnu reakcijas TNF bioloģiskas inaktivēšanas dēļ.
Etanercept may also modulate biologic responses controlled by additional downstream molecules (e. g., cytokines, adhesion molecules, or proteinases) that are induced or regulated by TNF.
Etanercepts var arī modulēt bioloģiskas atbildreakcijas, ko kontrolē papildus molekulas (piemēram, citokīni, adhēzijas molekulas vai proteināzes), kuras inducē vai regulē TNF.
Clinical trials
13 Klīniskie pētījumi
This section presents data from four randomised controlled trials in adults with rheumatoid arthritis, one study in polyarticular juvenile idiopathic arthritis, one study in adults with psoriatic arthritis, one study in adults with ankylosing spondylitis, one study in paediatric patients with plaque psoriasis, and four studies in adults with plaque psoriasis.
Šajā sadaļā apkopoti dati no četriem randomizēti kontrolētiem reimatoīdā artrīta pētījumiem pieaugušajiem, viena poliartikulārā idiopātiska juvenīlā artrīta pētījuma, viena psoriātiskā artrīta pētījuma pieaugušajiem, viena ankilozējošā spondilīta pētījuma pieaugušajiem, viena perēkļveida psoriāzes pētījuma bērniem un četriem perēkļveida psoriāzes pētījumiem pieaugušajiem.
Adult patients with rheumatoid arthritis
Pieaugušie pacienti ar reimatoīdo artrītu Enbrel efektivitāte tika vērtēta nejaušinātā, dubultaklā, ar placebo kontrolētā pētījumā.
The study evaluated 234 adult patients with active rheumatoid arthritis who had failed therapy with at least one but no more than four disease-modifying antirheumatic drugs (DMARDs).
Pētījumā piedalījās 234 pieauguši pacienti ar aktīvu reimatoīdo artrītu, kuriem ir bijusi neveiksmīga terapija ar vismaz vienu (bet ne vairāk par četriem) slimību modificējošiem pretreimatisma līdzekļiem (SMPL).
Doses of 10 mg or 25 mg Enbrel or placebo were administered subcutaneously twice a week for 6 consecutive months.
10 mg un 25 mg Enbrel vai placebo devas ievadīja zemādā divas reizes nedēļā 6 mēnešus pēc kārtas.
The results of this controlled trial were expressed in percentage improvement in rheumatoid arthritis using American College of Rheumatology (ACR) response criteria.
Šā kontrolētā pētījuma rezultātus izteica, vērtējot reimatoīdā artrīta uzlabošanos (%) pēc Amerikas Reimatoloģijas Koledžas (ARK) noteiktiem uzlabošanās kritērijiem.
ACR 20 and 50 responses were higher in patients treated with Enbrel at 3 and 6 months than in patients treated with placebo (ACR 20:
Uzlabošanos 20 un 50 (pēc ARK) biežāk novēroja pacientiem, kas 3 un 6 mēnešus tika ārstēti ar Enbrel, salīdzinot ar placebo ārstētiem pacientiem (ARK 20:
Enbrel 62% and 59%, placebo 23% and 11% at 3 and 6 months respectively:
Enbrel 62% un 59%, placebo 23% un 11%, attiecīgi 3. un 6. mēnesī; p < 0, 01 Enbrel, salīdzinot ar placebo visos laika punktos gan uzlabošanās ARK 20, gan ARK 50.
Approximately 15% of subjects who received Enbrel achieved an ACR 70 response at month 3 and month 6 compared to fewer than 5% of subjects in the placebo arm.
Uzlabošanos 70 (pēc ARK) konstatēja aptuveni 15% pacientu, kas lietoja Enbrel 3 un 6 mēnesī,, salīdzinot ar mazāk nekā 5% pacientu placebo grupā.
Among patients receiving Enbrel, the clinical responses generally appeared within 1 to 2 weeks after initiation of therapy and nearly always occurred by 3 months.
Pacientiem, kas lietoja Enbrel, klīniska uzlabošanās parasti radās 1 – 2 nedēļu laikā pēc terapijas sākšanas un gandrīz vienmēr attīstījās 3 mēnešu laikā.
A dose response was seen; results with 10 mg were intermediate between placebo and 25 mg.
Novēroja no devas atkarīgu uzlabošanos, pēc 10 mg devas lietošanas rezultāti bija vidēji starp placebo un 25 mg devas lietošanas rezultātiem.
Enbrel was significantly better than placebo in all components of the ACR criteria as well as other measures of rheumatoid arthritis disease activity not included in the ACR response criteria, such as morning stiffness.
Enbrel terapijai bija izteikti labāki rezultāti, salīdzinot ar placebo, visu ARK kritēriju, kā arī citu reimatoīdā artrīta slimības aktivitātes raksturlielumu ziņā, kas nav iekļauti ARK uzlabošanās kritērijos, piemēram, rīta stīvums.
A Health Assessment Questionnaire (HAQ), which included disability, vitality, mental health, general health status, and arthritis-associated health status subdomains, was administered every 3 months during the trial.
Veselības vērtējuma aptauja (VVA), kas ietver darbnespēju, dzīvīgumu, psihisko veselību, vispārēju organisma veselību un artrīta radītas veselības stāvokļa pārmaiņas, tika veikta pētījuma laikā ik pēc 3 mēnešiem.
All subdomains of the HAQ were improved in patients treated with Enbrel compared to controls at 3 and 6 months.
Pacientiem, kas tika ārstēti ar Enbrel, salīdzinot ar kontrolgrupas pacientiem, pēc 3 un 6 mēnešiem uzlabojās visi VVA raksturlielumi.
After discontinuation of Enbrel, symptoms of arthritis generally returned within a month.
Pēc Enbrel lietošanas pārtraukšanas artrīta simptomi mēneša laikā parasti atkal atkārtojās.
Re-introduction of treatment with Enbrel after discontinuation of up to 24 months resulted in the same magnitudes of responses as patients who received Enbrel without interruption of therapy based on results of open-label studies.
Atklāto pētījumu rezultāti liecināja, ka, pēc lietošanas pārtraukšanas, atkal uzsākot ārstēšanu ar Enbrel, 24 mēnešu laikā tika sasniegti tie paši atbildes reakcijas rādītāji kā pacientiem, kas Enbrel lietoja bez pārtraukuma.
Continued durable responses have been seen for up to 48 months in open-label extension
Atklātajos, pagarinātajos klīniskajos pētījumos, kur pacienti Enbrel terapiju saņēma bez pārtraukuma, līdz pat 48 mēnešiem tika novērota ilgstoša, nepārtraukta atbildes reakcija; nav pieejami ilgtermiņa pētījumu dati.
The efficacy of Enbrel was compared to methotrexate in a randomised, active-controlled study with blinded radiographic evaluations as a primary endpoint in 632 adult patients with active rheumatoid arthritis (< 3 years duration) who had never received treatment with methotrexate.
Enbrel efektivitāte tika salīdzināta ar metotreksātu nejaušinātā aktīvi kontrolētā pētījumā, veicot aklu rentgenogrāfisku izmeklēšanu pirmajā mērķpunktā 632 pieaugušiem pacientiem ar aktīvu reimatoīdo artrītu (slimības ilgums < 3 gadi), kam nekad nav veikta ārstēšana ar metotreksātu.
Doses of 10 mg or 25 mg Enbrel were administered SC twice a week for up to 24 months.
10 mg vai 25 mg Enbrel devu ievadīja zemādā divas reizes nedēļā līdz 24 mēnešiem ilgi.
Methotrexate doses were escalated from 7.5 mg/ week to a maximum of 20 mg/ week over the first 8 weeks of the trial and continued for up to 24 months.
Metotreksāta devu palielināja no 7, 5 mg nedēļā maksimāli līdz 20 mg nedēļā pirmo 8 pētījuma nedēļu laikā un turpināja lietot līdz 24 mēnešiem ilgi.
Clinical improvement including onset of action within 2 weeks with Enbrel 25 mg was similar to that seen in the previous trials, and was maintained for up to 24 months.
Klīniskā uzlabošanās, tostarp darbības sākums 2 nedēļu laikā, lietojot 25 mg Enbrel, bija līdzīga kā iepriekšējos pētījumos un saglabājās 24 mēnešus.
At baseline, patients had a moderate degree of disability, with mean HAQ scores of 1.4 to 1.5.
Sākotnēji pacientiem bija vidēji izteikta darbnespēja, vidējais VVA vērtējums bija 1, 4 – 1, 5.
Treatment with Enbrel 25 mg resulted in substantial improvement at 12 months, with about 44% of patients achieving a normal HAQ score (less than 0.5).
Ārstēšana ar 25 mg Enbrel deva ievērojamu uzlabošanos pēc 12 mēnešiem, aptuveni 44% pacientu sasniedza normālu VVA vērtējumu (< 0, 5).
This benefit was maintained in Year 2 of this study.
Šis guvums saglabājās pētījuma 2. gadā.
In this study, structural joint damage was assessed radiographically and expressed as change in Total Sharp Score (TSS) and its components, the erosion score and joint space narrowing score (JSN).
Šai pētījumā locītavu strukturālo bojājumu vērtēja rentgenogrāfiski un izteica kā Kopējās Sharp skalas (KSS) un tās sastāvdaļu pārmaiņas, eroziju un locītavas spraugas sašaurināšanās (LSS) apjomu.
Radiographs of hands/ wrists and feet were read at baseline and 6, 12, and 24 months.
Plaukstu/ plaukstu locītavu un pēdu rentgenogrammas veica pētījuma sākumā, pēc 6, 12 un 24 mēnešiem.
The 10 mg Enbrel dose had consistently less effect on structural damage than the 25 mg dose.
Enbrel 10 mg deva mazāk ietekmēja strukturālo bojājumu nekā 25 mg deva.
Enbrel 25 mg was significantly superior to methotrexate for erosion scores at both 12 and 24 months.
Enbrel 25 mg deva bija ievērojami pārāka par metotreksātu (MTX), vērtējot eroziju apjomu pēc 12 un 24 mēnešiem.
The differences in TSS and JSN were not statistically significant between methotrexate and Enbrel 25 mg.
KSS (Total Sharp Score - TSS) un LSS (joint space narrowing score - JSN) atšķirība nebija statistiski nozīmīga starp metotreksātu un 25 mg Enbrel.
The results are shown in the figure below.
Rezultāti atainoti shēmās.
RADIOGRAPHIC PROGRESSION:
14 RENTGENOGRAFISKĀ SLIMĪBAS PROGRESIJA:
COMPARISON OF ENBREL vs METHOTREXATE IN PATIENTS WITH RA OF < 3 YEARS DURATION
ENBREL AR METOTREKSĀTU SALĪDZINOŠIE PĒTĪJUMI PACIENTIEM AR RA < 3 GADUS
Change from Baseline
Izmaiņas, salīdzinot ar izejas punktu
2.5
12 mēneši
12 Months 2.5
24 mēneši
2.2
2, 5
24 Months
2, 2
1.3
1, 2
1.5
1, 3
1.3
0, 9
0.9
0, 4
0.6*
1, 0
0.6
0, 6 *
TSS
KSS
Erosions
Erozijas
JSN
LSS
TSS Erosions
KSS Erozijas
In another active-controlled, double-blind, randomised study, clinical efficacy, safety, and radiographic progression in RA patients treated with Enbrel alone (25 mg twice weekly), methotrexate alone (7.5 to 20 mg weekly, median dose 20 mg), and of the combination of Enbrel and methotrexate initiated concurrently were compared in 682 adult patients with active rheumatoid arthritis of 6 months to 20 years duration (median 5 years) who had a less than satisfactory response to at least 1 disease-modifying antirheumatic drug (DMARD) other than methotrexate.
Citā aktīvi kontrolētā, dubultaklā, randomizētā pētījumā 682 pieaugušiem pacientiem ar aktīvu reimatoīdo artrītu 6 mēnešus līdz 20 gadus (vidēji 5 gadus) tika salīdzināta klīniskā efektivitāte, drošība un rentgenoloģiska progresija RA pacientiem, kas tika ārstēti tikai ar Enbrel (25 mg divas reizes nedēļā), tikai ar metotreksātu (7, 5 līdz 20 mg nedēļā, vidējā deva 20 mg), un Enbrel un metotreksātu vienlaicīgi, un kuriem atbildes reakcija bija mazāka par statistisko pret vismaz vienu no slimību modificējošem pretreimatisma līdzekļiem (SMPL), izņemot metotreksātu.
16 Patients in the Enbrel in combination with methotrexate therapy group had significantly higher ACR 20, ACR 50, ACR 70 responses and improvement for DAS and HAQ scores at both 24 and 52 weeks than patients in either of the single therapy groups (results shown in table below).
Pacientiem kombinētās Enbrel un metotreksāta terapijas grupā bija būtiski lielāka atbildes reakcija pēc ARK 20, ARK 50, ARK 70 un uzlabošanās pēc DAS un VVA gan 24, gan 52 nedēļā, salīdzinot ar pacientiem no jebkuras monoterapijas grupas (rezultāti apkopoti tabulā zemāk).
Significant advantages for Enbrel in combination with methotrexate compared with Enbrel monotherapy and methotrexate monotherapy were also observed after 24 months.
Pēc 24 mēnešiem varēja novērot būtisku uzlabojumu Enbrel un metotreksāta kombinācijas grupā, salīdzinot ar Enbrel monoterapiju vai metotreksāta monoterapiju.
CLINICAL EFFICACY RESULTS AT 12 MONTHS:
TERAPIJAS MĒNESĪ:
COMPARISON OF ENBREL vs METHOTREXATE vs ENBREL IN COMBINATION WITH METHOTREXATE IN PATIENTS WITH RA OF 6 MONTHS TO 20 YEARS DURATION Enbrel +
SALĪDZINOŠIE ENBREL, METOTREKSĀTA UN ENBREL KOMBINĀCIJAS AR METOTREKSĀTU TERAPIJAS REZULTĀTI PACIENTIEM AR RA 6 MĒNEŠUS LĪDZ 20 GADUS.
Endpoint
Mērķa kritērijs
Methotrexate
Metotreksāts
Methotrexate
Enbrel + metotreksāts
ACR Responsesa
74, 5% †, φ ARK 20
Baseline scoreb
Izejas punktāb
Week 52 scoreb
Pēc 52 nedēļāmb
2.3 † ,
2, 3 †, φ
Remissionc
Remisisjac
Baseline
VVA Izejas punktā
1.7 1.7
1, 7 1, 7
Week 52
0, 8 †, φ 52. nedēļā
1.1
1, 0
1.0
Pacienti, kuri nepabeidza pilnu 12 mēnešu pētījumu, klasificēti kā pacienti bez atbildes reakcijas. b:
Values for Disease Activity Score (DAS) are means. c:
DAS doti vidējie lielumi c:
Remission is defined as DAS < 1.6 Pairwise comparison p-values: † = p < 0.05 for comparisons of Enbrel + methotrexate vs methotrexate and  = p < 0.05 for comparisons of Enbrel + methotrexate vs Enbrel
Remisija izteikta kā DAS < 1, 6 Pāru salīdzinošās p vērtības: † = p < 0, 05 salīdzinot Enbrel + metotreksātu ar metotreksātu un φ = p < 0, 05 salīdzinot Enbrel + metotreksātu ar Enbrel.
Radiographic progression at 12 months was significantly less in the Enbrel group than in the methotrexate group, while the combination was significantly better than either monotherapy at slowing radiographic progression (see figure below).
Rentgenografiskā progresija 12. mēnesī bija būtiski mazāka Enbrel grupā, salīdzinot ar metotreksāta grupu, kamēr kombinētās terapijas rādītāji bija būtiski labāki par jebkuru monoterapiju, samazinot radioloģisko progresēšanu (sk. grafikā zemāk).
17 RADIOGRAPHIC PROGRESSION:
16 RENTGENOGRAFISKĀ PROGRESIJA:
COMPARISON OF ENBREL vs METHOTREXATE vs ENBREL IN COMBINATION WITH METHOTREXATE IN PATIENTS WITH RA OF 6 MONTHS TO 20 YEARS DURATION (12 MONTH RESULTS)
SALĪDZINOŠIE ENBREL, METOTREKSĀTA UN ENBREL AR METOTREKSĀTU TERAPIJAS REZULTĀTI PACIENTIEM AR RA 6 MĒNEŠUS LĪDZ 20 GADIEM (12 MĒNEŠU LAIKĀ)
Enbrel + Methotrexate
Methotreksāts Enbrel
2.0
2, 5
1.68
2, 0 1, 68
1.5 1.12 1.0
1, 5 1, 12 1, 0 0, 52 *
0.21*
0, 21 *
Pairwise comparison p-values: * = p < 0.05 for comparisons of Enbrel vs methotrexate, † = p < 0.05 for comparisons of Enbrel + methotrexate vs methotrexate and  = p < 0.05 for comparisons of Enbrel + methotrexate vs Enbrel
Pāru salīdzinošās p- vērtības: * = p < 0, 05 salīdzinot Enbrel ar metotreksātu, † = p < 0, 05 salīdzinot Enbrel + metotreksāts ar metotreksātu un φ = p < 0, 05 salīdzinot Enbrel + metotreksāts ar Enbrel
Similarly, the significant advantages for Enbrel monotherapy compared with methotrexate monotherapy were also observed after 24 months.
Pēc 24 mēnešiem varēja tāpat arī novērot būtiskus uzlabojumus Enbrel monoterapijas grupā, salīdzinot ar metotreksāta monoterapiju.
In an analysis in which all patients who dropped out of the study for any reason were considered to have progressed, the percentage of patients without progression (TSS change ≤ 0.5) at 24 months was higher in the Enbrel in combination with methotrexate group compared with the Enbrel alone and methotrexate alone groups (62%, 50%, and 36%, respectively; p < 0.05).
Veicot datu analīzi, kur visi pacienti, kuri no pētījuma izstājās jebkāda iemesla dēļ, tika klasificēti kā pacienti bez progresa, pacientu bez progresa skaits procentos (izmaiņas KSS ≤0, 05) 24. mēnesī bija lielāks Enbrel un metotreksāta kombinācijas grupā, salīdzinot ar tikai Enbrel un ar tikai metotreksāta grupu (attiecīgi 62%, 50% un 36%, p < 0, 05).
The difference between Enbrel alone and methotrexate alone was also significant (p < 0.05).
Atšķirības tikai Enbrel un tikai metotreksāta grupās arī bija būtiskas (p < 0, 05).