qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
If necessary, the patient may store the bottles at room temperatures up to 25 C for a short period of time (24 hours).
Ja nepieciešams, pacients īsu laika periodu (24 stundas) pudeli var uzglabāt istabas temperatūrā līdz 25°C.
60 ml type III amber glass bottles with syringe adapter and 30 amber, plastic dosing syringes.
60 ml III tipa dzintara krāsas stikla pudeles ar šļirces adapteri un 30 dzintara krāsas plastmasas dozējošās šļirces.
Instructions for use and handling:
Norādījumi par sagatavošanu lietošanai un iznīcināšanu:
The dosing syringe should be used to withdraw the prescribed amount of Rapamune from the bottle.
Lai no pudeles paņemtu ordinēto Rapamune daudzumu, jālieto dozējošā šļirce.
Empty the correct amount of Rapamune from the syringe into only a glass or plastic container with at least 60 ml of water or orange juice.
Šļirce ar nepieciešamo Rapamune daudzumu jāiztukšo tikai stikla vai plastmasas traukā ar ne mazāk kā 60 ml ūdens vai apelsīnu sulas.
No other liquids, including grapefruit juice, should be used for dilution.
Citus šķidrumus, tai skaitā greipfrūtu sulu, atšķaidīšanai izmantot nedrīkst.
Stir vigorously and drink at once.
Šķīdums rūpīgi jāsamaisa un jāizdzer vienā paņēmienā.
Refill the container with an additional volume (minimum of 120 ml) of water or orange juice, stir vigorously, and drink at once.
Trauks jāpiepilda vēlreiz (vismaz 120 ml) ar ūdeni vai apelsīnu sulu, rūpīgi jāsamaisa un jāizdzer vienā paņēmienā.
14 March 2001 Date of latest renewal:
Pēdējās pārreģistrācijas datums:
15 March 2006
2006. gada 15. marts.
Detailed information on this product is available on the website of the European Medicines Agency (EMEA) http: / /www. emea. europa. eu
Sīkāka informācija par šo produktu pieejama Eiropas Zāļu aģentūras (EMEA) mājaslapā http: // www. emea. europa. eu.
Rapamune 1 mg coated tablets.
Rapamune 1 mg apvalkotās tabletes.
Each tablet contains 1 mg sirolimus.
Katra tablete satur 1 mg sirolimus (Sirolimus).
Coated tablet.
Apvalkotās tabletes.
White coloured, triangular-shaped coated tablet marked “ RAPAMUNE 1 mg ” on one side.
Baltas krāsas, trīsstūrveida apvalkotā tablete ar uzrakstu “ RAPAMUNE 1 mg ” vienā pusē.
Bioavailability has not been determined for tablets after they have been crushed, chewed or split and therefore this cannot be recommended.
Nav noteikta biopieejamība tabletēm, ja tās tiek sasmalcinātas, sakošļātas vai sadalītas, tāpēc nedrīkst ieteikt to darīt.
Suggested ciclosporin trough concentration ranges for the first 2-3 months after transplantation are 150 - 400 ng/ ml (monoclonal assay or equivalent technique).
Ieteicamā ciklosporīna mazākā koncentrācija asinīs pirmajos 2 līdz 3 mēnešos pēc transplantācijas ir 150 – 400 ng/ ml (nosaka ar monoklonālo antivielu vai līdzīgu metodi).
Ciclosporin should be progressively discontinued over 4 to 8 weeks and the Rapamune dose should be adjusted to obtain whole blood trough levels of 12 to 20 ng/ ml
Ciklosporīna lietošana 4 līdz 8 nedēļu laikā pakāpeniski jāpārtrauc un jāpiemēro Rapamune deva, lai koncentrācija asinīs nav mazāka par 12 līdz 20 ng/ ml (novērtē hromatogrāfiski, sk.
18 (chromatographic assay; see Therapeutic drug monitoring).
Zāļu terapeitiskā kontrole).
Use in black recipients:
Lietošana tumšādainiem pacientiem:
There is limited information indicating that black renal transplant recipients (predominantly African-American) require higher doses and trough levels of sirolimus to achieve the same efficacy as observed in non-black patients.
Ir ierobežota informācija, kas liecina, ka tumšādainiem pacientiem (pārsvarā afroamerikāņiem) ar nieru transplantu, lai sasniegtu preparāta efektivitāti, kādu
Currently, the efficacy and safety data are too limited to allow specific recommendations for use of sirolimus in black recipients.
17 novēro gaišādainiem pacientiem, nepieciešama augstāka sirolimus deva un augstāks sirolimus mazākais līmenis.
The available data on safety and efficacy are not sufficient to recommend the use of Rapamune in children and adolescents less than 18 years of age (see sections 4.8 and 5.1).
Lietošana bērniem un pusaudžiem (< 18 gadiem): esošie dati par drošību un efektivitāti nav pietiekami,, lai Rapamune ieteiktu lietot bērniem un pusaudžiem, kas ir jaunāki par 18 gadiem (skatīt apakšpunktus 4. 8 un 5. 1).
Clinical studies with Rapamune oral solution did not include a sufficient number of patients > 65 years of age to determine whether they will respond differently than younger patients.
Iekšķīgi lietojama Rapamune šķīduma klīniskajos pētījumos netika iekļauts pietiekams skaits pacientu, kuri vecāki par 65 gadiem, lai noteiktu, vai atbildes reakcija uz zālēm atšķiras no jaunāku pacientu atbildes reakcijas.
Sirolimus trough concentration data in 35 renal transplant patients > 65 years of age were similar to those in the adult population (n = 822) from 18 to 65 years of age.
Dati par sirolimus mazāko koncentrāciju 35 nieru transplanta pacientiem, kuri vecāki par 65 gadiem, bija līdzīgi datiem pieaugušo pacientu populācijā no 18 līdz 65 gadiem (n=822).
Rapamune tablets administered to 12 renal transplant patients > 65 years of age also gave similar results to adult patients (n = 167) 18 to 65 years of age.
12 nieru transplanta pacientiem, kas vecāki par 65 gadiem, Rapamune tablešu lietošanai bija līdzīgi rezultāti kā pieaugušiem pacientiem vecumā no 18 līdz 65 gadiem (n=167).
To minimize variability, Rapamune should be taken at the same time in relation to ciclosporin, 4 hours after the ciclosporin dose, and consistently either with or without food (see section 5.2).
Lai pēc iespējas mazinātu iedarbības izmaiņas, Rapamune vēlams lietot vienā un tai pašā laikā, attiecībā pret ciklosporīnu, 4 stundas pēc ciklosporīna devas un konsekventi – kopā ar ēdienu vai bez tā (skatīt apakšpunktu 5. 2).
Patients can be switched from the solution to the tablet formulation on a mg per mg basis.
Var mainīt lietoto zāļu formu no šķīduma iekšķīgai lietošanai uz tabletēm, izmantojot ekvivalentas devas miligramos.
It is recommended that a trough concentration be taken 1 or 2 weeks after switching formulations or tablet strength to confirm that the trough concentration is within the recommended target range.
Pēc zāļu formas vai tablešu devas maiņas iesaka 1 līdz 2 nedēļas kontrolēt zāļu mazāko koncentrāciju, lai tā iekļautos ieteiktajā diapazonā.
Ciclosporin inhibits the metabolism of sirolimus, and
Ciklosporīns inhibē sirolimus vielmaiņu, un tātad sirolimus daudzums, ciklosporīnu atceļot, samazināsies, ja vien netiek palielināta sirolimus deva.
If further dose adjustment(s) are required during maintenance therapy (after discontinuation of ciclosporin), in most patients these adjustments can be based on simple proportion: new Rapamune dose = current dose x (target concentration/ current concentration).
Ja uzturošās terapijas laikā nepieciešama papildu devas pielāgošana (pēc ciklosporīna atcelšanas), lielākai daļai pacientu devas pielāgošanu var aprēķināt pēc vienkāršas formulas: jaunā Rapamune deva
Rapamune loading dose = 3 x (new maintenance dose – current maintenance dose).
Rapamune piesātinošā deva = 3 x (jaunā uzturošā deva – pašreizējā uzturošā deva).
The maximum Rapamune dose administered on any day should not exceed 40 mg.
Rapamune dienas deva nedrīkst pārsniegt 40 mg.
In patients with severe hepatic impairment, monitoring should be performed every 5 to 7 days until 3 consecutive trough levels have shown stable concentrations of sirolimus after dose adjustment or after loading dose due to the delay in reaching steady state because of the prolonged half-life.
Pacienti ar smagiem aknu darbības traucējumiem jākontrolē ik pēc 5 līdz 7 dienām, līdz 3 secīgas mazākās koncentrācijas pēc devas pielāgošanas vai pēc piesātinošās devas, kas rodas, ilgstošā pusperioda dēļ aizkavējoties līdzsvara stāvokļa sasniegšanai, uzrāda stabilu sirolimus koncentrācijas līmeni.
Adjustments to the targeted range should be made according to the assay being utilized to determine the sirolimus trough concentrations.
Mērķa devu diapazona pielāgošana jāveic, izmantojot konkrētajās pārbaudes metodēs noteikto sirolimus mazāko koncentrāciju.
Concomitant use with other immunosuppressive agents Sirolimus has been administered concurrently with the following agents in clinical studies: ciclosporin, azathioprine, mycophenolate mofetil, corticosteroids and cytotoxic antibodies.
Lietošana vienlaicīgi ar citiem imūnsistēmu nomācošiem līdzekļiem Klīnisko pētījumu laikā sirolimus lietoja kopā ar ciklosporīnu, azatioprīnu, mofetilmikofenolātu, kortikosteroīdiem un citotoksiskām antivielām.
20 In hepatically impaired patients, it is recommended that sirolimus whole blood trough levels be closely monitored.
Pacientiem ar aknu darbības traucējumiem vēlams rūpīgi kontrolēt sirolimus mazāko sirolimuskoncentrāciju asinīs.
Co-administration of sirolimus with strong inhibitors of CYP3A4 (such as ketoconazole, voriconazole, itraconazole, telithromycin or clarithromycin) or inducers of CYP3A4 (such as rifampin, rifabutin) is not recommended (see section 4.5).
Neiesaka sirolimus lietot vienlaicīgi ar spēcīgiem CYP3A4 inhibitoriem (tādiem kā ketokonazolu, vorikonazolu, itrakonazolu, telitromicīnu vai klaritromicīnu) vai CYP3A4 induktoriem (tādiem kā rifampicīnu, rifabutīnu) (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Increased susceptibility to infection and the possible development of lymphoma and other malignancies, particularly of the skin, may result from immunosuppression (see section 4.8).
19 Imūnsistēmas nomākums var radīt paaugstinātu uzņēmību pret infekcijām un iespējamu limfomas un citu ļaundabīgu, īpaši ādas, audzēju attīstību (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Among these conditions are BK virus associated nephropathy and JC virus associated progressive multifocal leukoencephalopathy (PML).
Šādas slimības ir arī BK vīrusu ierosināta nefropātija un JC vīrusu ierosināta progresējoša multifokāla leikoencefalopātija (PML).
These infections are often related to a high total immunosuppressive burden and may lead to serious or fatal conditions that physicians should consider in the differential diagnosis in immunosuppressed patients with deteriorating renal function or neurological symptoms.
Šīs infekcijas slimības nereti ir saistītas ar izteiktu vispārēju imūnsistēmas nomākumu un var izvērsties smagos stāvokļos vai izraisīt pacienta nāvi, tāpēc ārstam tās ir jāņem vērā, nosakot diferenciāldiagnozi pacientiem ar nomāktu imūnsistēmu, kam ir pavājinājusies nieru darbība vai arī ir konstatēti neiroloģiski simptomi.
In two clinical studies in de novo liver transplant patients the use of sirolimus plus ciclosporin or tacrolimus was associated with an increase in hepatic artery thrombosis, mostly leading to graft loss or death.
Divos klīniskos pētījumos pacientiem ar tikko veiktu aknu transplantāciju, kuriem ordinēja sirolimus kopā ar ciklosporīnu vai takrolimu, tika novērota saistība ar aknu artēriju trombozes pieaugumu, lielākoties izraisot transplanta atgrūšanu vai nāvi.
There have also been reports of fluid accumulation, including peripheral oedema, lymphoedema, pleural effusion and pericardial effusions (including haemodynamically significant effusions in children and adults), in patients receiving Rapamune.
Ir bijuši ziņojumi arī par šķidruma uzkrāšanos, ieskaitot perifērisku tūsku, limfātisko tūsku, pleiras izsvīdumu un perikarda izsvīdumu (ieskaitot hemodinamiski nozīmīgus izsvīdumus bērniem un pieaugušajiem) pacientiem, kuri saņēmuši Rapamune.
21 Cytomegalovirus (CMV) prophylaxis is recommended for 3 months after transplantation, particularly for patients at increased risk for CMV disease.
Ir ieteicama citomegalovīrusa (CMV) profilakse 3 mēnešus pēc transplantācijas, jo īpaši pacientiem ar paaugstinātu risku pret CMV slimībām.
The risk/ benefit should be considered in patients with established hyperlipidemia before initiating an immunosuppressive regimen including Rapamune.
Pirms imunosupresīvas terapijas sākšanas, kas ietver Rapamune lietošanu, pacientiem ar zināmu hiperlipidēmiju jānovērtē potenciālā ieguvuma un riska attiecība.
In clinical trials, the concomitant administration of Rapamune and HMG-CoA reductase inhibitors and/ or fibrates was well tolerated.
20 Klīniskie pētījumi liecināja, ka labi panesama ir vienlaicīga Rapamune un HMG- CoA reduktāzes inhibitoru un/ vai fibrātu lietošana.
Patients treated with ciclosporin and Rapamune beyond 3 months had higher serum creatinine levels and lower calculated glomerular filtration rates compared to patients treated with ciclosporin and placebo or azathioprine controls.
Pacientiem, kuri ciklosporīnu un Rapamune saņēma ilgāk kā 3 mēnešus, seruma kreatinīna līmenis bija augstāks un aprēķinātais glomerulu filtrācijas ātrums mazāks kā pacientiem, kuri saņēma ciklosporīnu un placebo vai azatioprīnu.
Sirolimus tablets contain sucrose and lactose.
Sirolimus tabletes satur saharozi un laktozi.
In those patients with a history of sucrase insufficiency, isomaltase insufficiency, fructose intolerance, glucose malabsorption, galactose malabsorption, galactose intolerance (e. g., galactosemia), or Lapp lactase deficiency, a careful risk/ benefit assessment should be performed prior to prescribing sirolimus tablets.
Tādiem pacientiem, kuriem anamnēzē ir saharozes nepietiekamība, izomaltāzes nepietiekamība, fruktozes nepanesība, glikozes malabsorbcija, galaktozes malabsorbcija, galaktozes nepanesamība (piem., galaktozēmija), vai Lapp laktāzes deficīts, pirms sirolimus tablešu ordinēšanas rūpīgi jāizvērtē riska/ ieguvuma attiecība.
4.5 Interaction with other medicinal products and other forms of interaction
sirolimus4. 5 Mijiedarbība ar citām zālēm un citi mijiedarbības veidi
Sirolimus is extensively metabolized by the CYP3A4 isozyme in the intestinal wall and liver.
Sirolimus zarnu sienās un aknās stipri metabolizē CYP3A4 izoenzīms.
Inhibitors of CYP3A4 (such as ketoconazole, voriconazole, itraconazole,
CYP3A4 inhibitori (tādi kā ketokonazols, vorikonazols, itrakonazols, telitromicīns vai klaritromicīns) samazina sirolimus metabolismu un palielina sirolimus līmeni.
Co-administration of sirolimus with strong inhibitors of CYP3A4 or inducers of CYP3A4 is not recommended (see section 4.4).
Sirolimus nerekomendē lietot vienlaicīgi ar spēcīgiem CYP3A4 inhibitoriem vai CYP3A4 induktoriem (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Sirolimus administered concomitantly (5 mg), and at 2h (5 mg) and 4h (10 mg) after CsA (300 mg) resulted in increased sirolimus AUC by approximately 183%, 141% and 80% respectively.
Sirolimus (5 mg) lietojot vienlaicīgi ar CsA (300 mg) un pēc 2 stundām (5 mg) un 4 stundām (10 mg), sirolimus AUC palielinājās attiecīgi par aptuveni 183%, 141% un 80%.
It is recommended that Rapamune be administered 4 hours after ciclosporin (microemulsion).
Rapamune iesaka lietot 4 stundas pēc ciklosporīna (mikroemulsijas veidā) lietošanas. sirolimussirolimussirolimusSirolimus
Rifampicin (CYP3A4 inducer):
Rifampicīns (CYP3A4 induktors):
Rifampicin increased the clearance of sirolimus by approximately 5.5-fold and decreased AUC and Cmax by approximately 82% and 71%, respectively.
21 Rifampicīns palielina sirolimus klīrensu aptuveni 5, 5 reizes un samazina AUC un Cmax aptuveni par attiecīgi 82% un 71%.
Co-administration of sirolimus and rifampicin is not recommended (see section 4.4).
Neiesaka vienlaicīgi lietot sirolimus un rifampicīnu (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Multiple-dose ketoconazole administration significantly affected the rate and extent of absorption and sirolimus exposure from Rapamune oral solution as reflected by increases in sirolimus Cmax, tmax, and AUC of 4.4-fold, 1.4-fold, and 10.9-fold, respectively.
Vairākkārtējas ketokonazola devas ievērojami ietekmē sirolimus absorbcijas ātrumu un pakāpi, kā arī Rapamune iekšķīgi lietojamā šķīdumā esošā sirolimus iedarbību, uz ko norāda sirolimus Cmax, tmax un AUC pieaugums attiecīgi 4, 4 reizes, 1, 4 reizes un 10, 9 reizes.
Diltiazem (CYP3A4 inhibitor):
Diltiazems (CYP3A4 inhibitors):
Multiple-dose administration of verapamil and sirolimus oral solution significantly affected the rate and extent of absorption of both drugs.
Vairākkārtēju verapamila devu un iekšķīgi lietojama sirolimus šķīduma ordinēšana būtiski ietekmēja abu zāļu absorbcijas ātrumu un apjomu.
Sirolimus levels should be monitored and appropriate dose reductions of both medications should be considered.
Jākontrolē sirolimus līmenis un jāapsver atbilstoša abu zāļu devu samazināšana. sirolimus Eritromicīns (CYP3A4 inhibitors):
Sirolimus levels should be monitored and appropriate dose reductions of both medications should be considered.
Jākontrolē sirolimus līmenis un jāapsver atbilstoša abu zāļu devu samazināšanasirolimus.
No clinically significant pharmacokinetic interaction was observed between Rapamune oral solution and 0.3 mg norgestrel/ 0.03 mg ethinyl estradiol.
Starp Rapamune perorāli lietojamo šķīdumu un 0, 3 mg norgestrela/ 0, 03 mg etinilestradiola klīniski nozīmīga farmakokinētiska mijiedarbība nav novērota.
Although the results of a single dose drug interaction study with an oral contraceptive suggest the lack of a pharmacokinetic interaction,
Lai gan mijiedarbības pētījumi neliecina par vienreizējas perorālas kontracepcijas līdzekļu devas un Rapamune farmakokinētisku mijiedarbību, rezultāti neizslēdz farmakokinētikas izmaiņas, kas varētu ietekmēt perorālo kontracepcijas līdzekļu efektivitāti, ilgstoši lietojot Rapamune.
23 the results cannot exclude the possibility of changes in the pharmacokinetics that might affect the efficacy of the oral contraceptive during long term treatment with Rapamune.
Vidēji stipri un vāji CYP3A4 inhibitori var palēnināt sirolimus metabolismu un paaugstināt sirolimus koncentrāciju asinīs (piemēram, kalcija kanālu bloķētāji: nikardipīns, pretsēnīšu līdzekļi: klotrimazols, flukonazols, antibiotiskie līdzekļi: troleandomicīns; citas vielas: bromkriptīns, cimetidīns, danazols; proteāzes inhibitori).
John's wort, (Hypericum perforatum), anticonvulsants: carbamazepine, phenobarbital, phenytoin).
CYP3A4 induktori var paātrināt sirolimus metabolismu un samazināt sirolimus koncentrāciju asinīs (piemēram, asinszāle (Hypericum perforatum); antikonvulsanti: karbamazepīns, fenobarbitāls, fenitoīns).
Although sirolimus inhibits human liver microsomal cytochrome P450 CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6, and CYP3A4/ 5 in vitro, the active substance is not expected to inhibit the activity of these isozymes in vivo since the sirolimus concentrations necessary to produce inhibition are much higher than those observed in patients receiving therapeutic doses of Rapamune.
Lai gan sirolimus inhibē cilvēka aknu mikrosomu citohromus P450 CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6 un CYP3A4/ 5 in vitro, nav gaidāms, ka aktīvā viela inhibēs šo izoenzīmu aktivitāti in vivo, jo inhibīcijai nepieciešamā sirolimus koncentrācija ir daudz augstāka kā pacientiem, kas saņēmuši terapeitiskas Rapamune devas.
Pharmacokinetic interactions may be observed with gastrointestinal prokinetic agents such as cisapride and metoclopramide.
22 Var novērot farmakokinētisku mijiedarbību ar kuņģa- zarnu trakta prokinētiskām vielām, tādām kā cisaprīds un metoklopramīds.
Rapamune should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Grūtniecības laikā Rapamune nevajadzētu lietot, ja vien nav absolūta nepieciešamībasirolimus.
Following administration of radiolabelled sirolimus, radioactivity is excreted in the milk of lactating rats.
Pēc radioaktīvi iezīmēta sirolimus ievadīšanas žurkām radioaktivitāti konstatē žurku mātes pienā.
The most commonly reported adverse drug reactions (occuring in > 10% of patients) are thrombocytopenia, anaemia, pyrexia, hypertension, hypokalaemia, hypophosphataemia, urinary tract infection, hypercholesterolaemia, hyperglycaemia, hypertriglyceridaemia, abdominal pain, lymphocoele, peripheral oedema, arthralgia, acne, diarrhoea, pain, constipation, nausea, headache, increased blood creatinine, and increased blood lactate dehydrogenase (LDH).
Visbiežāk ziņotās nevēlamās blakusparādības (sastopamas > 10% pacientu) ir trombocitopēnija, anēmija, drudzis, hipertensija, hipokaliēmija, hipofosfatēmija, urīnceļu infekcijas, hiperholesterinēmija, hiperglikēmija, hipertrigliceridēmija, sāpes vēderā, limfocēle, perifēra tūska, locītavu sāpes, akne, caureja, sāpes, aizcietējums, nelabums, galvassāpes, paaugstināta seruma kreatinīna un paaugstināta seruma laktātdehidrogenāzes (LDH) koncentrācija.
24 Adverse reactions based on experience from clinical trials and postmarketing experience are presented in the following table by system organ class and frequency of occurrence.
Turpmāk uzskaitītas klīniskajos pētījumos un pēcreģistrācijas ziņojumos minētās nevēlamās blakusparādības, iedalot tās pēc skartajām orgānu sistēmām un biežuma.
System Organ Class
23 Orgānu sistēma Infekcijas un infestācijas
Rare ( 1/ 10000 to < 1/ 1000)
Reti (≥ 1/ 10 000 līdz < 1/ 1 000)
Infections and infestations
Labdabīgi, ļaundabīgi un neprecizēti audzēji (ieskaitot cistas un polipus)
Urinary tract infection
Trombocitopēnija
Sepsis Pneumonia Pyelonephritis Herpes simplex Fungal, viral, and bacterial infections (such as mycobacterial infections, including tuberculosis, Epstein-Barr virus, CMV, and Herpes zoster)
Paaugstinātas jutības reakcijas, ieskaitot anafilaktiskas / anafilaktoīdas reakcijas, Kvinkes tūsku, eksfoliatīvu dermatītu un paaugstinātas jutības izraisītu vaskulītu (skatīt apakšpunktu 4. 4)
Neoplasms benign, malignant and unspecified (including cysts and polyps)
Perikarda izsvīdums (ieskaitot hemodinamiski nozīmīgus izsvīdumus bērniem un pieaugušajiem)
Skin Cancer
Limfocēle
Lymphoma / post transplant lymphoproliferative disorder
Dziļo vēnu tromboze
Blood and lymphatic system disorders
sistēmas traucējumi
Thrombocytopenia Anaemia
trombembolija
Thrombotic thrombocytopenic purpura/ haemolytic uraemic syndrome Leukopenia Neutropenia
Elpošanas
Pancytopenia
Pneimonīts
Immune system disorders
Proteīnu uzkrāšanās
Hypersensitivity reactions, including anaphylactic/ anaphylactoid reactions, angioedema, exfoliative dermatitis, and hypersensitivity vasculitis (see section 4.4)
sistēmas traucējumi, krūšu kurvja un videnes slimības
25 System Organ Class
Pleiras izsvīdums Deguna asiņošana
Very common ( 1/ 10)
24 Orgānu sistēma
Common ( 1/ 100 to < 1/ 10)
Ļoti bieži (≥ 1/ 10)
Uncommon ( 1/ 1000 to < 1/ 100)
Bieži (≥ 1/ 100 līdz < 1/ 10)
Metabolism and Hypokalaemia nutrition disorders
Reti (≥ 1/ 10 000 līdz < 1/ 1 000)
Hypophosphataemia Hypercholesterolaemia Hyperglycaemia Hypertriglyceridaemia
Kuņģa - zarnu trakta traucējumi Aknu un/ vai žultsceļu traucējumi
Nervous system disorders
Sāpes vēderā Caureja Aizcietējums Nelabums
Cardiac disorders
Stomatīts Patoloģiskas izmaiņas aknu funkciju testu rezultātos
Tachycardia
Pankreatīts
Pericardial effusion (including haemodynamically significant effusions in children and adults)
Ādas un zemādas audu bojājumi
Vascular disorders Respiratory, thoracic, and mediastinal disorders
Akne
Lymphocele Hypertension
Izsitumi
Deep vein thrombosis Pneumonitis Pleural effusion Epistaxis
Skeleta - muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi
Pulmonary embolism Pulmonary haemorrhage
Locītavu sāpes
Lymphoedema Alveolar proteinosis
Osteonekroze
Gastrointestinal disorders
Nieru un urīnizvades sistēmas traucējumi
Abdominal pain Diarrhoea Constipation Nausea
Proteinūrija
Stomatitis
Nefrotiskais sindroms (skatīt apakšpunktu 4. 4)
Pancreatitis
Vispārēji
Hepatobiliary disorders
Perifēra tūska
Liver function tests abnormal
Palēnināta brūču dzīšana
Skin and subcutaneous tissue disorders
traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā
Acne
Drudzis Sāpes
Rash
Tūska
Osteonecrosis
Izmeklējumi
Proteinuria Impaired healing Oedema
Paaugstināta seruma
Nephrotic syndrome (see section 4.4)
Paaugstināta
Investigations Blood lactate dehydrogenase increased Blood creatinine increased
laktātdehidrogenāze Paaugstināts seruma kreatinīns
Aspartate aminotransferase increased Alanine aminotransferase increased
aspartātaminotransferāz e Paaugstināta alanīnaminotransferāze
26 Cases of BK virus associated nephropathy, as well as cases of JC virus associated progressive multifocal leukoencephalopathy (PML), have been reported in patients treated with immunosuppressants, including Rapamune.
Saņemti ziņojumi par BK vīrusu ierosinātu nefropātiju, kā arī JC vīrusu ierosinātu progresējošu multifokālu leikoencefalopātiju (PMLK), kas tika konstatētas ar imūnsistēmu nomācošiem līdzekļiem, tai skaitā ar Rapamune ārstētiem pacientiem.
The risk may increase as the trough sirolimus level increases.
Saņemti ziņojumi par hepatotoksiskumu, risks var palielināties, pieaugot mazākajam sirolimus līmenim.
Rare reports of fatal hepatic necrosis have been reported with elevated trough sirolimus levels.
Retos gadījumos saņemti ziņojumi par letālu aknu nekrozi paaugstināta mazākā sirolimus līmeņa gadījumā.
The concomitant use of sirolimus with a calcineurin inhibitor may increase the risk of calcineurin inhibitor-induced HUS/ TTP/ TMA.
25 Vienlaicīga sirolimus un kalcineirīna inhibitoru lietošana var palielināt kalcineirīna inhibitoru izraisīto HUS/ TTP/ TMA (hemolītiski urēmisko sindromu / trombotiski trombocitopēnisko purpuru/ trombotisko mikroangiopātiju) risku.
Focal segmental glomerulosclerosis has been reported.
Ziņojumos ir minēta arī fokāla segmentāla glomerulonefroze.
Safety was assessed in a controlled clinical trial enrolling renal transplant patients  18 years of age considered of high-immunologic risk, defined as a history of one or more acute allograft rejection episodes and/ or the presence of chronic allograft nephropathy on a renal biopsy (see section 5.1).
Drošība tika vērtēta kontrolētā klīniskā pētījumā, kurā iekļāva par 18 gadiem jaunākus nieru transplantācijas pacientus ar augstu imunoloģisko risku, kas bija izpaudies kā vismaz viena alotransplantāta atgrūšanas epizode un/ vai nieru biopsijā konstatēta alotransplantāta hroniska nefropātija (skatīt apakšpunktu 5. 1).
The use of Rapamune in combination with calcineurin inhibitors and corticosteroids was associated with an increased risk of deterioration of renal function, serum lipid abnormalities (including but not limited to increased serum triglycerides and cholesterol), and urinary tract infections.
Rapamune lietošana kopā ar kalcineirīna inhibitoriem un kortikosteroīdiem tika saistīta ar lielāku iespējamību, ka pacientam pavājināsies nieru darbība, patoloģiski mainīsies seruma lipīdu sastāvs (tai skaitā arī paaugstināsies triglicerīdu un holesterīna līmeņi serumā), kā arī attīstīsies urīnceļu infekcijas.
The treatment regimen studied (continuous use of Rapamune in combination with calcineurin inhibitor) is not indicated for adult or paediatric patients (see section 4.1).
Pētītais ārstēšanas režīms (ilgstoša Rapamune lietošana kopā ar kalcineirīna inhibitoru) nav indicēts ne pieaugušajiem, ne bērniem, nepusaudžiem (skatīt apakšpunktu 4. 1).
In another study enrolling renal transplant patients  20 years of age that was intended to assess the safety of progressive corticosteroid withdrawal (beginning at six months post-transplantation) from an immunosuppressive regimen initiated at transplantation that included full-dose immunosuppression with both Rapamune and a calcineurin inhibitor in combination with basiliximab induction, of the 274 patients enrolled, 19 (6.9%) were reported to have developed post-transplant lymphoproliferative disorder (PTLD).
Citā pētījumā tika iekļauti nieru transplantācijas pacienti vecumā, kas nepārsniedza 20 gadus, lai novērtētu to, cik nekaitīga ir pakāpeniska atteikšanās no kortikosteroīdiem (kad pēc transplantācijas ir pagājuši seši mēneši), ja pacients imūnsistēmas nomākšanai ir lietojis pilnas Rapamune un kalcineirīna inhibitora devas kopā ar baziliksimabu kā ierosinātāju, 19 (6, 9%) no 274 iekļautajiem pacientiem saskaņā ar ziņojumu attīstījās limfocītu proliferācijas pēctransplantācijas traucējumi (PTLD).
27 Among 89 patients known to be EBV seronegative prior to transplantation, 13 (15.6%) were reported to have developed PTLD.
Šie traucējumi attīstījās 13 (15, 6%) no pirms operācijas EBV seronegatīvajiem pacientiem.
Patients at high immunological risk of graft loss were not studied in sufficient number in the ciclosporin elimination- Rapamune maintenance trials and are not recommended for this treatment regimen.
Ciklosporīna eliminācijas- Rapamune terapiju uzturošajos pētījumos nav pētīts pietiekams skaits pacientu augsta imunoloģiska riska apstākļos, kad iespējama transplanta atgrūšana.
The mean calculated glomerular filtration rate (GFR) at 12, 24, 36, 48 and 60 months was significantly higher for patients receiving Rapamune following ciclosporin elimination than for those in the Rapamune
Pacientu grupā, kas saņēma Rapamune pēc ciklosporīnu eliminācijas, vidējais aprēķinātais glomerulu filtrācijas ātrums (GFR) pēc 12, 24, 36, 48 un 60 mēnešiem bija ievērojami augstāks nekā grupā, kas vienlaikus saņēma Rapamune un ciklosporīnus.
3.8%, respectively).
Pēc 60 mēnešiem citu, nevis ādas ļaundabīgu veidojumu skaits bija ievērojami lielāks grupai, kas turpināja lietot ciklosporīnu, salīdzinājumā ar grupu, kurai ciklosporīna lietošana tika pārtraukta (attiecīgi 8, 4% un 3, 8%).
The safety and efficacy of conversion from calcineurin inhibitors to Rapamune in maintenance renal transplant patients (6-120 months after transplantation) was assessed in a randomised, multicentre, controlled trial, stratified by calculated GFR at baseline (20-40 mL/ min vs > 40 mL/ min).
Pārejas no kalcineirīna inhibitoru terapijas uz Rapamune lietošanu drošība un efektivitāte pacientiem, kam tiek veikta nieru transplantu uzturošā terapija (6- 120 mēnešus pēc transplantācijas), tika noteikta randomizētā, daudzcentru, kontrolētā pētījumā grupās, pamatojoties uz aprēķināto pamata GFR (20 - 40 ml/ min un > 40 ml/ min).
The rates of acute rejection, graft loss, and death were similar at 1 and 2 years.
Akūtas atgrūšanas reakcijas, transplanta zaudēšanas un nāves iestāšanās ātrums bija līdzīgs - aptuveni pēc
Rapamune was assessed in a 36-month controlled clinical trial enrolling renal transplant patients  18 years of age considered at high-immunologic risk, defined as having a history of one or more acute allograft rejection episodes and/ or the presence of chronic allograft nephropathy on a renal biopsy.
Rapamune tika vērtēts 36 mēnešus ilgā kontrolētā klīniskā pētījumā, kurā iekļāva par 18 gadiem jaunākus nieru transplantācijas pacientus ar augstu imunoloģisko risku, kas bija izpaudies kā vismaz viena alotransplantāta atgrūšanas epizode un/ vai nieru biopsijā konstatēta alotransplantāta hroniska nefropātija.
An unacceptably high frequency of PTLD was seen in a paediatric clinical transplant study when full dose Rapamune was administered to children and adolescents in addition to full dose calcineurin inhibitors with basiliximab and corticosteroids (see section 4.8).
PTLD nepieņemami bieži attīstījās klīniskā pētījumā par pediatrisko transplantāciju, kurā bērni un pusaudži saņēma pilnas devas Rapamune kopā ar pilnām devām kalcineirīna inhibitoru, kā arī baziliksimabu un kortikosteroīdiem (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Information directly related to the tablet formulation is summarised specifically in the Oral Tablet section.
5. 2 Farmakokinētiskās īpašības
Oral solution Following administration of the oral solution, sirolimus is rapidly absorbed, with a time to peak concentration of 1 hour in healthy subjects receiving single doses and 2 hours in patients with stable renal allografts receiving multiple doses.
Šķīdums iekšķīgai lietošanai Pēc iekšķīgas lietošanas sirolimus ātri absorbējas un veseliem pacientiem pēc vienreizējas devas augstāko koncentrāciju sasniedz pēc 1 stundas, bet pacientiem ar stabilu nieru alotransplantu pēc atkārtotām devām – 2 stundu laikā.
The systemic availability of sirolimus in combination with simultaneously administered ciclosporin (Sandimune) is approximately 14%.
Vienlaicīgi ar ciklosporīnu (Sandimune) sirolimus sistēmiskā pieejamība ir apmēram 14%.
Upon repeated administration, the average blood concentration of sirolimus is increased approximately 3-fold.
Pēc atkārtotas lietošanas vidējā sirolimus koncentrācija asinīs pieaug apmēram trīs reizes.
The terminal half-life in stable renal transplant patients after multiple oral doses was 62  16 h.
Pacientiem ar stabilu nieru transplantu pēc atkārtotām iekšķīgi lietotām devām terminālais eliminācijas pusperiods ir 62±16 stundas.
Sirolimus is a substrate for both cytochrome P450 IIIA4 (CYP3A4) and P-glycoprotein.
28 Sirolimus ir citohroma P450 IIIA4 (CYP3A4) un P- glikoproteīna substrāts.
Sirolimus trough concentration data in 35 renal transplant patients > 65 years of age were similar to those in the adult population (n = 822) from 18 to 65 years of age.
Sirolimus mazākās koncentrācijas dati 35 nieru transplanta recipientiem, kas vecāki par 65 gadiem, bija līdzīgi kā pieaugušo populācijā (n=822) vecumā no 18 līdz 65 gadiem.
In paediatric patients on dialysis (30% to 50% reduction in glomerular filtration rate) within age ranges of 5 to 11 years and 12 to 18 years, the mean weight-normalised CL/ F was larger for younger paediatric patients (580 ml/ h/ kg) than for older paediatric patients (450 ml/ h/ kg) as compared with adults (287 ml/ h/ kg).
Dializējamiem bērniem (glomerulu filtrācijas ātrums samazināts par 30% līdz 50%) vecumu grupās no 5 līdz 11 gadiem un no 12 līdz 18 gadiem vidējais CL/ F attiecībā pret svaru jaunākajai grupai bija lielāks (580 ml/ h/ kg) nekā vecākajai (450 ml/ h/ kg) vai pieaugušajiem (287 ml/ h/ kg).
In severe hepatically impaired patients (Child-Pugh classification C), mean values for sirolimus AUC and t1/ 2 were increased 210% and 170% respectively, and CL/ F was decreased by 67% compared to normal healthy subjects.
Pacientiem ar smagiem aknu darbības traucējumiem (C grupa pēc Child- Pugh klasifikācijas), salīdzinot ar veseliem cilvēkiem, sirolimus AUC un t1/ 2 vidējie lielumi bija paaugstināti attiecīgi par 210% un 170%, bet CL/ F bija samazināts par 67%.
30 Oral Tablet In healthy subjects, the mean extent of bioavailability of sirolimus after single-dose administration of the tablet formulation is about 27% higher relative to the oral solution.
Tabletes iekšķīgai lietošanai Veseliem brīvprātīgajiem pēc sirolimus tablešu reizes devas lietošanas vidējā biopieejamība ir par apmēram 27% augstāka kā lietojot iekšķīgi sirolimus šķīdumusirolimussirolimus.
The mean Cmax was decreased by 35% and mean tmax increased by 82%.
Vidējais Cmax samazinājās par 35% un vidējais tmax palielinājās par 82%.
The difference in bioavailability was less marked upon steady-state administration to renal transplant recipients, and therapeutic equivalence has been demonstrated in randomised study of 477 patients.
Nieru transplanta pacientiem, lietojot zāles uzturošajā devā, atšķirības biopieejamībā nav būtiskas, kas tika pierādīts randomizētos pētījumos 477 pacientiem.
When switching patients between oral solution and tablet formulations, it is recommended to give the same dose and to verify the sirolimus trough concentration 1 to 2 weeks later to assure that it remains within recommended target ranges.
Ja pacients pāriet no vienas zāļu formas uz citu (šķīdums iekšķīgai lietošanai, tabletes), iesaka izmantot tādas pašas zāļu devas, un 1 līdz 2 nedēļas kontrolēt, vai ir sasniegta sirolimus mazākā koncentrācija, lai nodrošinātu, ka tā paliek ieteiktajā koncentrācijas diapazonā.
Also when switching between different tablet strengths, verification of trough concentrations is recommended.
Tāpat iesaka kontrolēt mazāko koncentrāciju, ja tiek mainīta tablešu deva.
In 24 healthy volunteers receiving Rapamune tablets with a high-fat meal, Cmax, tmax and AUC showed increases of 65%, 32%, and 23%, respectively.
24 veseliem brīvprātīgajiem, ordinējot Rapamune tabletes kopā ar augsta tauku satura pārtikas produktiem, Cmax, tmax un AUC attiecīgi palielinājās par 65%, 32%, un 23%.
To minimise variability, Rapamune tablets should be taken consistently with or without food.
Lai mazinātu atšķirību, Rapamune tabletes konsekventi jālieto vai nu ar vai bez pārtikas produktiem.
Grapefruit juice affects CYP3A4-mediated metabolism and must, therefore, be avoided.
Greipfrūtu sula ietekmē CYP3A4 mediēto metabolismu, tādēļ jāizvairās to lietot.
Sirolimus concentrations, following the administration of Rapamune tablets (5 mg) to healthy subjects as single doses are dose proportional between 5 and 40 mg.
Sirolimus koncentrācijas pēc Rapamune tablešu (5 mg) lietošanas veseliem brīvprātīgajiem vienreizējas devas veidā bija proporcionālas devai robežās no 5 līdz 40 mg.
Initial Therapy (2 to 3 months post-transplant):
29 Sākuma terapija (2 līdz 3 mēnešus pēc transplantācijas):
In most patients receiving Rapamune tablets with a loading dose of 6 mg followed by an initial maintenance dose of 2 mg, whole blood sirolimus trough concentrations rapidly achieved steady-state concentrations within the recommended target range (4 to 12 ng/ ml, chromatographic assay).
Lielākai daļai pacientu, lietojot 6 mg Rapamune tablešu sākuma devu, kam sekoja uzturošā deva 2 mg, sirolimus mazākā koncentrācija asinīs ātri sasniedz ieteiktā diapazona uzturošo koncentrāciju (4 līdz 12 ng/ ml, pierādīts hromatogrāfiski) sirolimus.
Sirolimus pharmacokinetic parameters following daily doses of 2 mg Rapamune tablets administered in combination with ciclosporin microemulsion (4 hours prior to Rapamune tablets) and corticosteroids in 13 renal transplant patients, based on data collected at months 1 and 3 after transplantation, were:
Ordinējot Rapamune kā 2 mg tabletes dienā vienlaicīgi ar ciklosporīna mikroemulsiju (4 stundas pirms Rapamune tablešu lietošanas) un kortikosteroīdiem 13 nieru transplanta pacientiem un novērtējot datus 1 līdz 3 mēnešus pēc transplantācijas, sirolimus farmakokinētiskie parametri bija:
Cmin, ss, 7.39  2.18 ng/ ml; Cmax, ss, 15.0  4.9 ng/ ml; tmax, ss, 3.46  2.40 h; AUC, ss, 230  67 ng h/ ml; CL/ F/ WT, 139  63 ml/ h/ kg (parameters calculated from LC-MS/ MS assay results).
Cmin, ss, 7, 39 ± 2, 18 ng/ ml; Cmax, ss, 15, 0 ± 4, 9 ng/ ml; tmax, ss, 3, 46 ± 2, 40 h; AUCτ, ss, 230 ± 67 ng• h/ ml; CL/ F/ WT, 139 ± 63 ml/ h/ kg (rādītāji aprēķināti pēc LC- MS/ MS [šķidruma hromatogrāfijas/ masas spektrometrijas] analīžu rezultātiem).
The corresponding results for the oral solution in the same clinical trial were Cmin, ss 5.40  2.50 ng/ ml, Cmax, ss 14.4  5.3 ng/ ml, tmax, ss 2.12  0.84 h, AUC, ss 194  78 ng h/ ml, CL/ F/ W 173  50 ml/ h/ kg.
Cmin, ss, 5, 40 ± 2, 50 ng/ ml; Cmax, ss, 14, 4 ± 5, 3 ng/ ml; tmax, ss, 2, 12 ± 0, 84 h; AUCτ, ss, 194 ± 78 ng• h/ ml; CL/ F/ WT, 173 ± 50 ml/ h/ kg.
Whole blood trough sirolimus concentrations, as measured by LC/ MS/ MS, were significantly correlated (r2 = 0.85) with AUC , ss.
Mazākā sirolimus koncentrācija asinīs, kas noteikta ar LC/ MS/ MS, izteikti korelēja ar AUCτ, ss (r2 = 0, 85).
Based on monitoring in all patients during the period of concomitant therapy with ciclosporin, mean (10th, 90th percentiles) troughs (expressed as chromatographic assay values) and daily doses were 8.6  3.0 ng/ ml (5.0 to 13 ng/ ml) and 2.1  0.70 mg (1.5 to 2.7 mg), respectively (see section 4.2).
Pamatojoties uz visu pacientu pārbaudes datiem vienlaicīgas terapijas laikā ar ciklosporīnu, vidējā (10, 90 procentīles) mazākā (izteikta hromatogrāfiskās metodes vienībās) un dienas devas attiecīgi bija 8, 6 ± 3, 0 ng/ ml (5, 0 līdz 13 ng/ ml) un 2, 1 ± 0, 70 mg (1, 5 līdz 2, 7 mg) (skatīt apakšpunktu 4. 2).
From month 3 to month 12, following discontinuation of ciclosporin, mean (10th, 90th percentiles) troughs (expressed as chromatographic assay values) and daily doses were 19  4.1 ng/ ml (14 to 24 ng/ mL) and 8.2  4.2 mg (3.6 to 13.6 mg), respectively (see section 4.2).
No 3. līdz 12. mēnesim pēc ciklosporīna pārtraukšanas vidējā (10, 90 procentīles) mazākā (izteikta hromatogrāfiskās metodes vienībās) un dienas deva attiecīgi bija 19 ± 4, 1 ng/ ml (14 līdz 24 ng/ ml) un 8, 2 ± 4, 2 mg (3, 6 līdz 13, 6 mg) (skatīt apakšpunktu 4. 2).
Therefore, the sirolimus dose was approximately 4-fold higher to account for both the absence of the pharmacokinetic interaction with ciclosporin (2-fold increase) and the augmented immunosuppressive requirement in the absence of ciclosporin (2-fold increase).
Tādējādi sirolimus deva bija apmēram 4 reizes lielāka, gan farmakokinētiskās mijiedarbības ar ciklosporīnu iztrūkuma dēļ (2 kārtīgs pieaugums), gan ciklosporīna izraisīto palielināto imunosupresīvo prasību iztrūkuma dēļ (2 kārtīgs pieaugums).
31 Carcinogenicity studies conducted in mouse and rat showed increased incidences of lymphomas (male and female mouse), hepatocellular adenoma and carcinoma (male mouse) and granulocytic leukaemia (female mouse).
Karcinogenitātes pētījumi ar pelēm un žurkām uzrādīja limfomu (abu dzimumu pelēm), hepatocelulāras adenomas un karcinomas (vīriešu dzimuma pelēm), un granulocītiskas leikēmijas (sieviešu dzimuma pelēm) gadījumu skaita pieaugumu.
Lactose monohydrate Macrogol Magnesium stearate Talc.
Laktozes monohidrāts Makrogols Magnija stearāts Talks.
Macrogol Glyceryl monooleate Pharmaceutical glaze Anhydrous calcium sulphate Microcrystalline cellulose Sucrose Titanium dioxide Poloxamer 188  -tocopherol Povidone Carnauba wax:
Makrogols Glicerilmonooleāts Farmaceitiskā laka Bezūdens kalcija sulfāts Mikrokristāliskā celuloze Saharoze Titāna dioksīds Poloksamērs 188 α- tokoferols Povidons Karnaubas vasks:
Red opacode S-1-15095 (shellac glaze ~45% in ethanol, red iron oxide (E172), isopropyl alcohol, n-butyl alcohol, propylene glycol, ammonium hydroxide, simethicone).
Sarkanais opakods S- 1- 15095 (šellaka lakas ~45% šķīdums etilspirtā, sarkanais dzelzs oksīds (E 172), izopropilspirts, n- butilspirts, propilēnglikols, amonija hidroksīds, simetikons).
Keep the blister in the outer carton in order to protect from light.
Sargāt no gaismas.
32 6.5 Nature and contents of container
6. 5 Iepakojuma veids un saturs
Clear polyvinyl chloride (PVC)/ polyethylene (PE)/ polychlorotrifluoroethylene (Aclar) aluminium blister packages of 30 and 100 tablets.
Caurspīdīgi polivinilhlorīda (PVH) / polietilēna (PE) / polihlorotrifluoroetilēna (Aclar) alumīnija blisteri iepakojumos pa 30 vai 100 tabletēm.
Rapamune 2 mg coated tablets.
Rapamune 2 mg apvalkotās tabletes.
Each tablet contains 2 mg sirolimus.
Katra tablete satur 2 mg sirolimus (Sirolimus).
Yellow to beige coloured, triangular-shaped coated tablet marked “ RAPAMUNE 2 mg ” on one side.
Dzeltena līdz bēšas krāsas, trīsstūrveida apvalkotā tablete ar uzrakstu “ RAPAMUNE 2 mg ” vienā pusē.
34 (chromatographic assay; see Therapeutic drug monitoring).
Zāļu terapeitiskā kontrole).
Use in black recipients:
33 Lietošana tumšādainiem pacientiem:
Use in children and adolescents (< 18 years):
Lietošana bērniem un pusaudžiem (< 18 gadiem):
Limited pharmacokinetic information is available in children and adolescents (see section 5.2).
Ir ierobežoti dati par zāļu farmakokinētiku bērniem un pusaudžiem( skatīt apakšpunktu 5. 2).
If further dose adjustment(s) are required during maintenance therapy (after discontinuation of ciclosporin), in most patients these adjustments can be based on simple proportion: new Rapamune dose = current dose x (target concentration/ current concentration).
34 Ja uzturošās terapijas laikā nepieciešama papildu devas pielāgošana (pēc ciklosporīna atcelšanas), lielākai daļai pacientu devas pielāgošanu var aprēķināt pēc vienkāršas formulas: jaunā Rapamune deva = pašreizējā deva x (mērķa koncentrācija/ pašreizējo koncentrāciju).
The recommended ranges 24-hour trough concentration for sirolimus are based on chromatographic methods.
Ieteiktās sirolimus 24 stundu mazākās koncentrācijas devas ir noteiktas hromatogrāfiski.
Other considerations for use:
sirolimusCiti lietošanas aspekti:
36 In hepatically impaired patients, it is recommended that sirolimus whole blood trough levels be closely monitored.
Pacientiem ar aknu darbības traucējumiem vēlams rūpīgi kontrolēt sirolimus mazāko koncentrāciju asinīs.
Co-administration of sirolimus with strong inhibitors of CYP3A4 (such as ketoconazole, voriconazole, itraconazole, telithromycin or clarithromycin) or inducers of CYP3A4 (such as rifampin, rifabutin) is not recommended (see section 4.5).
35 Neiesaka sirolimus lietot vienlaicīgi ar spēcīgiem CYP3A4 inhibitoriem (tādiem kā ketokonazolu, vorikonazolu, itrakonazolu, telitromicīnu vai klaritromicīnu) vai CYP3A4 induktoriem (tādiem kā rifampicīnu, rifabutīnu) (skatīt apakšpunktu 4. 5).
Increased susceptibility to infection and the possible development of lymphoma and other malignancies, particularly of the skin, may result from immunosuppression (see section 4.8).
Imūnsistēmas nomākums var radīt paaugstinātu uzņēmību pret infekcijām un iespējamu limfomas un citu ļaundabīgu, īpaši ādas, audzēju attīstību (skatīt apakšpunktu 4. 8).
37 Cytomegalovirus (CMV) prophylaxis is recommended for 3 months after transplantation, particularly for patients at increased risk for CMV disease.
Ir ieteicama citomegalovīrusa (CMV) profilakse 3 mēnešus pēc transplantācijas, jo īpaši pacientiem ar paaugstinātu risku pret CMV slimībām.
The risk/ benefit should be considered in patients with established hyperlipidemia before initiating an immunosuppressive regimen including Rapamune.
Pirms imunosupresīvas terapijas sākšanas, kas ietver Rapamune lietošanu, pacientiem ar zināmu
In those patients with a history of sucrase insufficiency, isomaltase insufficiency, fructose intolerance, glucose malabsorption, galactose malabsorption, galactose intolerance (e. g., galactosemia), or Lapp lactase deficiency, a careful risk/ benefit assessment should be performed prior to prescribing sirolimus tablets.
Tādiem pacientiem, kuriem anamnēzē ir saharozes nepietiekamība, izomaltāzes nepietiekamība, fruktozes nepanesība, glikozes malabsorbcija, galaktozes malabsorbcija, galaktozes nepanesamība (piem., galaktozēmija), vai Lapp laktāzes deficīts, pirms sirolimus tablešu ordinēšanas rūpīgi jāizvērtē riska/ ieguvuma attiecība. Sirolimussirolimus
Sirolimus is extensively metabolised by the CYP3A4 isozyme in the intestinal wall and liver.
Sirolimus zarnu sienās un aknās stipri metabolizē CYP3A4 izoenzīms.
It is recommended that Rapamune be administered 4 hours after ciclosporin (microemulsion).
Rapamune iesaka lietot 4 stundas pēc ciklosporīna (mikroemulsijas veidā) lietošanassirolimussirolimussirolimussirolimusSirolimus.
Rifampicin (CYP3A4 inducer):
37 Rifampicīns (CYP3A4 induktors):
Sirolimus levels should be monitored and appropriate dose reductions of both medications should be considered.
Jākontrolē sirolimus līmenis un jāapsver atbilstoša abu zāļu devu samazināšana. sirolimus Perorālie kontracepcijas līdzekļi:
39 the results cannot exclude the possibility of changes in the pharmacokinetics that might affect the efficacy of the oral contraceptive during long term treatment with Rapamune.
Vidēji stipri un vāji CYP3A4 inhibitori var palēnināt sirolimus metabolismu un paaugstināt sirolimus koncentrāciju asinīs (piemēram, kalcija kanālu bloķētāji: nikardipīns, pretsēnīšu līdzekļi: klotrimazols, flukonazols, antibiotiskie līdzekļi: troleandomicīns; citas vielas: bromkriptīns, cimetidīns, danazols; proteāzes inhibitori).
Pharmacokinetic interactions may be observed with gastrointestinal prokinetic agents such as cisapride and metoclopramide.
38 Var novērot farmakokinētisku mijiedarbību ar kuņģa- zarnu trakta prokinētiskām vielām, tādām kā cisaprīds un metoklopramīds.
The most commonly reported adverse drug reactions (occurring in > 10% of patients) are thrombocytopenia, anaemia, pyrexia, hypertension, hypokalaemia, hypophosphataemia, urinary tract infection, hypercholesterolaemia, hyperglycaemia, hypertriglyceridaemia, abdominal pain, lymphocoele, peripheral oedema, arthralgia, acne, diarrhoea, pain, constipation, nausea, headache, increased blood creatinine, and increased blood lactate dehydrogenase (LDH).
Visbiežāk ziņotās nevēlamās blakusparādības (sastopamas > 10% pacientu) ir trombocitopēnija, anēmija, drudzis, hipertensija, hipokaliēmija, hipofosfatēmija, urīnceļu infekcijas, hiperholesterinēmija, hiperglikēmija, hipertrigliceridēmija, sāpes vēderā, limfocēle, perifēra tūska, locītavu sāpes, akne, caureja, sāpes, aizcietējums, nelabums, galvassāpes, paaugstināta seruma kreatinīna un paaugstināta seruma laktātdehidrogenāzes (LDH) koncentrācija.
40 Adverse reactions based on experience from clinical trials and postmarketing experience are presented in the following table by system organ class and frequency of occurrence.
Turpmāk uzskaitītas klīniskajos pētījumos un pēcreģistrācijas ziņojumos minētās nevēlamās blakusparādības, iedalot tās pēc skartajām orgānu sistēmām un biežuma.
System Organ Class
39 Orgānu sistēma Infekcijas un infestācijas
Urinary tract infection
Ādas vēzis