qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
common: depression uncommon: anxiety, emotional lability
bieži: depresija retāk: trauksme, emocionāla labilitāte
common: rash, pruritus uncommon: urticaria
bieži: izsitumi, nieze retāk: nātrene
7 *Lipoatrophy was observed in a long-term follow-up study of stavudine in combination with lamivudine and efavirenz (total follow-up: median 148 weeks ranging up to 207 weeks).
* Lipoatrofiju novēroja ilgtermiņa sekojuma pētījumā ar stavudīnu, kas kombinēts ar lamivudīnu un efavirenzu (kopējais sekošanas laiks: vidēji 148 nedēļas, ilgstot līdz pat 207 nedēļām).
Discontinuation due to undesirable events was 7% for the patients treated with Zerit.
Nevēlamu notikumu dēļ terapiju pārtrauca 7% pacientu, kuri lietoja Zerit.
Laboratory abnormalities reported in these two trials and an ongoing follow-up study included elevations of ALT (> 5 x ULN) in 3%, of AST (> 5 x ULN) in 3%, of lipase (≥ 2.1 ULN) in 3% of the patients in the Zerit group.
Šajos divos klīniskajos pētījumos un ilgtermiņa rezultātu pētījumā ziņots par šādām laboratoriskām novirzēm pacientu grupā, kuri saņēma Zerit: paaugstinātas AlAT (> 5 reizes pārsniedza augšējo normas robežu) 3% gadījumu, AsAT (> 5 reizes pārsniedz augšējo normas robežu) 3% gadījumu,
Neutropenia (< 750 cells/ mm3) was reported in 5%, thrombocytopenia (platelets < 50,000/ mm3) in 2%, and low haemoglobin (< 8 g/ dl) in < 1% of patients receiving Zerit.
Pacientiem, kuri saņēma Zerit, 5% gadījumu novēroja neitropēniju (< 750 šūnas/ mm3), 2% gadījumu novēroja trombocitopēniju (trombocīti < 50 000/ mm3) un < 1% pacientu novēroja zemu hemoglobīnu (< 8 g/ dl).
Macrocytosis was not evaluated in these trials, but was found to be associated with Zerit in an earlier trial (MCV > 112 fl occurred in 30% of patients treated with Zerit).
Šajos pētījumos netika vērtēta makrocitoze, bet to konstatēja saistībā ar Zerit pētījumu sākumā (MCV > 112 fl 30% pacientu, kurus ārstēja ar Zerit).
Adolescents, children and infants: undesirable effects and serious laboratory abnormalities reported to occur in paediatric patients ranging in age from birth through adolescence who received stavudine in clinical studies were generally similar in type and frequency to those seen in adults.
Pusaudžiem, bērniem un zīdaiņiem: klīniskos pētījumos stavudīna blakusefekti un izteiktās laboratorisko testu pārmaiņas bērniem no dzimšanas līdz pusaudžu gadiem parasti bija līdzīgas kā pieaugušiem gan pēc izpausmes, gan pēc biežuma.
However, clinically significant peripheral neuropathy is less frequent.
Tomēr klīniski nozīmīga perifēra neiropātija ir retāk sastopama.
These studies include ACTG 240, where 105 paediatric patients ages 3 months to 6 years received Zerit 2 mg/ kg/ day for a median of 6.4 months; a controlled clinical trial where 185 newborns received Zerit 2 mg/ kg/ day either alone or in combination with didanosine from birth through 6 weeks of age; and a clinical trial where 8 newborns received Zerit 2 mg/ kg/ day in combination with didanosine and nelfinavir from birth through 4 weeks of age.
ACTG 240 pētījums, kurā 105 trīs mēn. v. līdz 6 g. v. bērni saņēma Zerit 2 mg/ kg/ dienā vidēji 6, 4 mēnešus; kontrolēts klīnisks pētījums, kurā bija iekļauti 185 jaundzimušie, kas saņēma Zerit 2 mg/ kg/ dienā vienu pašu vai kombinācijā ar didanozīnu no dzimšanas līdz 6 nedēļu vecumam; un klīnisks pētījums, kurā 8 jaundzimušie saņēma Zerit 2 mg/ kg/ dienā kombinācijā ar didanozīnu un nelfinavīru no dzimšanas līdz 4 nedēļu vecumam.
In study AI455-094 (see also section 4.6), the safety follow-up period was restricted to only six months, which may be insufficient to capture long-term data on neurological adverse events and mitochondrial toxicity.
AI455- 094 pētījumā (skatīt apakšpunktu 4. 6) drošuma apsekošanas periods bija ierobežots tikai uz 6 mēnešiem, kas var būt nepietiekošs, lai iegūtu ilglaicīgu neiroloģisku blakusefektu un mitohondriju toksicitātes datus.
Relevant grade 3-4 laboratory abnormalities in the 91 stavudine treated infants were low neutrophils in 7%, low hemoglobin in 1%, ALT increase in 1% and no lipase abnormality.
91 ar stavudīnu ārstētam zīdainim bija sekojoša nozīmīga 3- 4 pakāpes laboratorisko rādītāju izmaiņas: zems neitrofilo leikocītu skaits – 7%, zems hemoglobīns 1%, AlAT paaugstināšanās 1%, lipāzes patoloģiju nenovēroja.
Data on lactic acid in serum were not collected.
Dati par pienskābes daudzumu serumā netika ievākti.
No notable differences in the frequency of adverse drug reactions were seen between treatment groups.
Nebija vērojamas nozīmīgas atšķirības zāļu blakus reakciju biežumā starp grupām.
There was, however, an increased infant mortality in the stavudine + didanosine (10%) treatment group compared to the stavudine (2%), didanosine (3%) or zidovudine (6%) groups, with a higher incidence of stillbirths in the stavudine + didanosine group.
Tomēr bija paaugstināta zīdaiņu mirstība grupā, kas saņēma stavudīnu + didanozīnu (ar visaugstāko nedzīvi dzimušo skaitu šajā grupā), salīdzinot ar stavudīna grupu (2%), didanozīna grupu (3%) vai zidovudīna grupu (6%).
Postmarketing
Pēcreģistrācijas novērojumi:
The following events have been reported spontaneously during postmarketing experience:
Ir spontāni ziņojumi par sekojošām blakus reakcijām pēcreģistrācijas periodā:
Not known: thrombocytopenia
Nezināms: trombocitopēnija
Common: asymptomatic hyperlactatemia, Not known: lactic acidosis
Bieži: asimptomātiska hiperlakticēmija, reti: laktacidoze
Not known: liver failure, hepatitis and hepatic steatosis
Nezināms: aknu mazspēja, hepatīts un aknu steatoze
Not known: motor weakness (most often reported in the setting of symptomatic hyperlactatemia or lactic acidosis syndrome)
Nezināms: motors vājums (biežāk minēts kopā ar simptomātisku hiperlaktātēmiju vai laktacidozes sindromu).
Mitochondrial dysfunction: review of the postmarketing safety database shows that adverse events indicative of mitochondrial dysfunction have been reported in the neonate and infant population exposed to one or more nucleoside analogues (see also section 4.4).
Mitohondriju disfunkcija: pēcreģistrācijas drošuma datubāzes apskats uzrāda nevēlamās reakcijas, kas norāda uz mitohondriju disfunkciju jaundzimušiem un zīdaiņiem, kuri bija pakļauti viena vai vairāku nukleozīdu analogu iedarbei (skatīt arī apakšpunktu 4. 4.).
The HIV status for the newborns and infants ≤ 3 months of age was negative, for older infants it tended to be positive.
(ieskaitot) bija negatīvs, bet vecākiem jaundzimušiem tam bija nosliece būt pozitīvam.
The profile of the adverse events for newborns and infants ≤ 3 months of age showed increases in lactic acid levels, neutropenia, anaemia, thrombocytopenia, hepatic transaminase increases and increased lipids, including hypertriglyceridaemia.
(ieskaitot) bija pienskābes līmeņa paaugstināšanās, neitropēnija, anēmija, trombocitopēnija, aknu transamināžu paaugstināšanās un lipīdu paaugstināšanās, ieskaitot hipertrigliceridēmiju.
The number of reports in older infants was too small to identify a pattern.
Ziņojumu skaits vecākiem zīdaiņiem bija pārāk mazs, lai varētu noskaidrot kopsakarību.
Experience in adults treated with up to 12 times the recommended daily dosage revealed no acute toxicity.
Pieaugušo ārstēšanas pieredze ‚ lietojot devas ‚ kas līdz 12 reizēm pārsniedz ieteicamo dienas devu ‚ nav atklājusi nekādu akūtu toksicitāti.
Complications of chronic overdosage could include peripheral neuropathy and hepatic dysfunction.
Hroniskas pārdozēšanas simptomi varētu ietvert perifēru neiropātiju un aknu darbības traucējumus.
The mean haemodialysis clearance of stavudine is 120 ml/ min.
Stavudīna hemodialīzes klīrenss vidēji ir 120 ml/ min.
The contribution of this to the total elimination in an overdose situation is unknown.
Hemodialīzes loma kopējā eliminācijā pārdozēšanas situācijā nav noskaidrota.
It is not known whether stavudine is removed by peritoneal dialysis.
Nav zināms ‚ vai stavudīns ir izvadāms ar peritoneālo dialīzi.
J05AF04
Nukleozīdu reversās transkriptāzes inhibitors ATĶ kods J05AF04.
Stavudine, a thymidine analogue, is an antiviral agent with in vitro activity against HIV in human cells.
Timidīna analogs stavudīns ir pretvīrusu līdzeklis ‚ kas in vitro ir aktīvs pret HIV cilvēka šūnās.
It is phosphorylated by cellular kinases to stavudine triphosphate which inhibits HIV reverse transcriptase by competing with the natural substrate, thymidine triphosphate.
Šūnu kināzes to fosforilē par stavudīna trifosfātu ‚ kas inhibē HIV atgriezenisko transkriptāzi ‚ konkurējot ar dabisko substrātu timidīna trifosfātu.
It also inhibits viral DNA synthesis by causing DNA chain termination due to a lack of the 3’ -hydroxyl group necessary for DNA elongation.
Tas inhibē arī vīrusu DNS sintēzi, izraisot DNS ķēžu izbeigšanos 3 ’ - hidroksilgrupu trūkuma dēļ, kas nepieciešamas DNS pagarināšanai.
Cellular DNA polymerase γ is also sensitive to inhibition by stavudine triphosphate, while cellular polymerases α and β are inhibited at concentrations 4,000-fold and 40-fold higher, respectively, than that needed to inhibit HIV reverse transcriptase.
Šūnu DNS γ polimerāze arī ir jutīga pret stavudīna trifosfāta izraisītu inhibīciju, lai gan šūnu α un β polimerāžu darbības inhibīcija notiek 4000 un 40 reizes lielākā koncentrācijā nekā nepieciešams HIV reversās transkriptāzes inhibīcijai.
Stavudine treatment can select for and/ or maintain mutations associated with zidovudine resistance.
Ārstēšana ar stavudīnu var selektēt un/ vai uzturēt mutācijas, kas radušās sakarā ar rezistenci pret zidovudīnu.
Isolates containing these mutations remain sensitive to stavudine.
Šīs mutācijas saturoši izolāti saglabā jutību pret stavudīnu.
The clinical relevance of these findings is unknown.
Klīniska nozīme šai atradei nav zināma.
The activity of stavudine is affected by multi-drug resistance associated mutations such as Q151 M.
Stavudīna aktivitāti ietekmē ar mutācijām saistīta zāļu polirezistence, piemēram dēļ mutācijas Q151 M.
A more than 10-fold reduced sensitivity to stavudine has been reported for some strains with reduced sensitivity to zidovudine and lamivudine.
Vairāk nekā 10- kārtīga jutības samazināšanās novērota pret stavudīnu dažiem vīrusu celmiem, ja bijusi pazemināta jutība pret zidovudīnu un lamivudīnu.
No mutations associated with high degree resistance specifically to stavudine have been revealed in vivo.
In vivo nav novērotas mutācijas ar specifiski augstu rezistences pakāpi pret stavudīnu.
Zerit has been studied in combination with other antiretroviral agents, e. g. didanosine, lamivudine, ritonavir, indinavir, saquinavir, efavirenz, and nelfinavir.
Zerit pētīts kombinācijā ar citiem antiretrovirāliem līdzekļiem, piemēram, didanozīnu, lamivudīnu, ritonavīru, indinavīru, sakvinavīru, efavirenzu un nelfinavīru.
Study AI455-099 was a 48-week, randomised, double-blind study with Zerit (40 mg twice daily), in combination with lamivudine (150 mg twice daily) plus efavirenz (600 mg once daily), in 391 treatment-naive patients, with a median CD4 cell count of 272 cells/ mm3 (range 61 to 1,215 cells/ mm3) and a median plasma HIV-1 RNA of 4.80 log10 copies/ ml (range 2.6 to 5.9 log 10 copies/ ml) at baseline.
48 nedēļas ilgā, randomizētā, dubultaklā pētījumā AI455- 099, kurā Zerit (40 mg divreiz dienā) kombinācijā ar lamivudīnu (150 mg divreiz dienā) plus efavirenza (600 mg vienreiz dienā) saņēma 391 iepriekšēji neārstēts pacients, kuriem sākotnēji vidējais CD4 šūnu skaits bija 272 šūnas/ mm3 (robežās no 61 līdz 1215 šūnas/ mm3) un vidējais HIV- 1 RNS plazmā bija 4, 80 log10 kopijas/ ml (robežās no 2, 6 līdz 5, 9 log 10 kopijas/ ml).
Patients were primarily males (70%) and non-white (58%) with a median age of 33 years (range 18 to 68 years).
Pacienti galvenokārt bija vīrieši (70%), tie nebija baltās rases (58%), ar vidējo vecumu 33 gadi (robežās no 18 līdz 68 gadiem).
Study AI455-096 was a 48-week, randomised, double-blind study with Zerit (40 mg twice daily), in combination with lamivudine (150 mg twice daily) plus efavirenz (600 mg once daily), in 76 treatment-naive patients, with a median CD4 cell count of 261 cells/ mm3 (range 63 to 962 cells/ mm3) and a median plasma HIV-1 RNA of 4.63 log10 copies/ ml (range 3.0 to 5.9 log10 copies/ ml) at baseline.
48 nedēļas ilgā, randomizētā, dubultaklā pētījumā AI455- 096 ilga 48 nedēļas, kurā Zerit (40 mg divreiz dienā) kombinācijā ar lamivudīnu (150 mg divreiz dienā) plus efavirenza (600 mg vienreiz dienā) saņēma 76 iepriekšēji neārstēti pacienti, kuriem vidējais CD4 šūnu skaits sākotnēji bija 261 šūna/ mm3 (robežās no 63 līdz 962 šūnas/ mm3) un vidējais HIV- 1 RNS plazmā bija 4, 63 log10 kopijas/ ml (robežās no 3, 0 līdz 5, 9 log10 kopijas/ ml).
Patients were primarily males (76%) and white (66%) with a median age of 34 years (range 22 to 67 years).
Pacienti galvenokārt bija vīrieši (76%) un baltās rases (66%), ar vidējo vecumu 34 gadi (robežās no 22 līdz 67 gadiem).
9 The results of AI455-099 and AI455-096 are presented in the table below:
9 AI455- 099 un A1455- 096 pētījumu rezultāti apkopoti tabulā:
Percent of Percent of
HIV RNS vidējās izmaiņas
HIV RNA
Atbilde uz
CD4 Mean
< 50
AI455-099 (48 weeks) b
terapiju (%) a
patients with HIV patients with HIV Mean Change RNA < 400 RNA < 50 from Baseline copies/ ml copies/ ml (log10 Treatment Treatment copies/ ml) response (%)a response (%)a
AI455- 099 (48 nedēļas) b Zerit +lamivudīns+
change from Baseline (cells/ mm3)
terapiju (%)
Zerit + lamivudine + efavirenz (n = 391) AI455-096 (48 weeks) b
efavirenza (n= 391) AI455- 096 (48 nedēļas) Zerit + lamivudīns +
Zerit + lamivudine + efavirenz (n = 76) a
efavirenza (n = 76) a
Percent of patients who have HIV RNA < 400 c/ ml or < 50 c/ ml and do not meet any criteria for treatment failure including the occurrence of a new AIDS-defining diagnosis. b These studies were designed to compare two formulations of Zerit.
Pacientu procents ar HIV RNS < 400 kopijas/ ml vai < 50 kopijas/ ml, kuriem nav jebkādu neveiksmīgas ārstēšanas kritēriju, ieskaitot jaunu diagnozi, kas apstiprina AIDS. b Šie pētījumi bija plānoti Zerit divu zāļu formu salīdzināšanai.
Only the data from the marketed formulation is presented.
Šeit ir dati tikai par to zāļu formu, kas ir tirdzniecībā.
In adolescents, children and infants, use of stavudine is supported by evidence from adequate and well-controlled studies in adults with additional pharmacokinetic and safety data in paediatric patients (see also sections 4.8 and 5.2).
Pusaudžiem, bērniem un zīdaiņiem stavudīna lietošana tiek balstīta ar pierādījumiem no adekvātiem un labi kontrolētiem pētījumiem pieaugušiem, ar papildus farmakokinētikas un drošuma datiem no pediatriskiem pacientiem (skatīt apakšpunktu 4. 8 un apakšpunktu 5. 2).
Absorption: the absolute bioavailability is 86±18%.
Absorbcija: absolūtā bioloģiskā pieejamība ir 86 ± 18%.
After multiple oral administration of 0.5-0.67 mg/ kg doses, a Cmax value of 810±175 ng/ ml was obtained.
Pēc 0‚ 5- 0‚ 67 mg/ kg atkārtotu devu ievadīšanas ieguva Cmax vērtību 810 ± 175 ng/ ml.
Cmax and AUC increased proportionally with dose in the dose ranges, intravenous 0.0625-0.75 mg/ kg, and oral 0.033-4.0 mg/ kg.
Cmax un AUC (“ laukums zem līknes ”) palielinājās proporcionāli devai 0‚ 0625- 0‚ 75 mg/ kg devu robežās, ievadot i/ v, un 0‚ 033- 4‚ 0 mg/ kg devu robežās, ievadot perorāli.
In eight patients receiving 40 mg twice daily in the fasted state, steady-state AUC0-12h was 1284±227 ng⋅ h/ ml (18%) (mean ± SD [% CV]), Cmax was 536±146 ng/ ml (27%), and Cmin was 9±8 ng/ ml (89%).
Astoņiem slimniekiem, kas saņēma 40 mg divas reizes dienā tukšā dūšā, līdzsvara koncentrācijas AUC0- 12h bija 1284±227 ng· h/ ml (18%) (vid. ±SD [% CV]), Cmax bija 536±146 ng/ ml (27%), un Cmin bija 9±8 ng/ ml (89%).
A study in asymptomatic patients demonstrated that systemic exposure is similar while Cmax is lower and Tmax is prolonged when stavudine is administered with a standardised, high-fat meal compared with fasting conditions.
Pētījumi asimptomātiskiem pacientiem rāda ‚ ka sistēmiskā iedarbība ir līdzīga ‚ bet Cmax ir zemāka un Tmax garāks ‚ ja stavudīnu ieņem pēc standartizētas maltītes ar lielu tauku saturu, salīdzinot ar lietošanu tukšā dūšā.
The clinical significance of this is unknown.
Kīniskā nozīme tam nav zināma.
Distribution: the apparent volume of distribution at steady state is 46±21 l.
Izkliede: šķietamais izkliedes tilpums līdzsvara koncentrācijās ir 46+21 l.
It was not possible to detect stavudine in cerebrospinal fluid until at least 2 hours after oral administration.
Stavudīna līmeni cerebrospinālajā likvorā bija iespējams noteikt ne ātrāk kā 2 stundas pēc ieņemšanas.
Four hours after administration, the CSF/ plasma ratio was 0.39±0.06.
Četras stundas pēc ieņemšanas cerebrospinālā likvora/ plazmas koncentrācijas attiecība bija 0‚ 39+0‚ 06.
No significant accumulation of stavudine is observed with repeated administration every 6, 8, or 12 hours.
Atkārtoti ievadot ik pēc 6 ‚ 8vai 12 stundām ‚ nenovēroja būtisku stavudīna kumulāciju.
Binding of stavudine to serum proteins was negligible over the concentration range of 0.01 to 11.4 µg/ ml.
Stavudīna saistība ar proteīniem ir niecīga, ja koncentrācija ir 0, 01- 11, 4 mkg/ ml.
Stavudine distributes equally between red blood cells and plasma.
Stavudīns nonāk vienādi eritrocītos un plazmā.
Metabolism: the metabolism of stavudine has not been elucidated in humans.
Metabolisms: stavudīna metabolisms cilvēkiem nav noskaidrots.
Studies in monkeys indicate that approximately 50% is excreted unchanged in the urine, most of the remainder is hydrolysed to thymine and sugar.
Pētījumos ar pērtiķiem noskaidrots, ka devas lielākā daļa (aptuveni 50%) izdalās nepārmainītā veidā ar urīnu, pārējā daļa hidrolizējas par timīnu un cukuru.
Elimination: the terminal elimination half-life is 1.3±0.2 hours after a single dose, and 1.4±0.2 hours after multiple doses, and is independent of dose.
Eliminācija: terminālais eliminācijas pusperiods ir 1‚ 3+0‚ 2 stundas pēc vienas devas un 1‚ 4+0‚ 2 stundas pēc atkārtotu devu lietošanas, un tas nav atkarīgs no devas.
In vitro, stavudine triphosphate has an intracellular half-life of 3.5 hours in CEM T-cells (a human T-lymphoblastoid cell line) and peripheral blood mononuclear cells, supporting twice daily dosing.
In vitro stavudīna trifosfāta intracelulārais eliminācijas pusperiods CEM T- šūnās (cilvēka T limfoblastoido šūnu līnija) un perifēro asiņu mononukleārās šūnās ir 3‚ 5 stundas ‚ kas pamato zāļu ievadīšanu divreiz dienā.
Total clearance of stavudine is 594±164 ml/ min, and renal clearance is 237±98 ml/ min, indicating active tubular secretion in addition to glomerular filtration.
Stavudīna kopējais klīrenss ir 594+164 ml/ min ‚ renālais klīrenss ir 237+98 ml/ min ‚ kas norāda uz aktīvu sekrēciju kanāliņos papildus glomerulārai filtrācijai.
After intravenous administration, 42±7% of dose is excreted unchanged in the urine.
Pēc i/ v ievadīšanas 42+7% devas tiek izvadīti nepārmainītā veidā urīnā.
The corresponding values after oral single and multiple dose administration are 34±5% and 40±12%, respectively.
10 ir attiecīgi 34+5% un 40+12%.
The remaining 60% of the drug is presumably eliminated by endogenous pathways.
Pārējie 60% preparāta pārsvarā tiek izvadīti endogēnā ceļā.
The half-life of stavudine is approximately 2 hours.
Stavudīna eliminācijas pusperiods ir apmēram 2 stundas.
The pharmacokinetics of stavudine was independent of time, since the ratio between AUC(ss) at steady state and the AUC(0-t) after the first dose was approximately 1.
Stavudīna farmakokinētika nav atkarīga no laika ‚ jo attiecība starp AUC( ss) līdzsvara koncentrācijā un AUC( 0- t) pēc pirmās devas bija apmēram 1.
10 pharmacokinetic characteristics of stavudine is low, approximately 15% and 25%, respectively, after oral administration.
Pēc iekšķīgas ievadīšanas stavudīna farmakokinētisko īpašību atšķirības starp indivīdiem un arī katram individuāli ir nelielas ‚ visumā apmēram attiecīgi 15% un 25%.
Special Populations
Īpašās populācijās
Adolescents, children and infants: total exposure to stavudine was comparable between adolescents, children and infants ≥ 14 days receiving the 2 mg/ kg/ day dose and adults receiving 1 mg/ kg/ day.
Pusaudžiem, bērniem un zīdaiņiem: kopējā stavudīna iedarbība pusaudžiem, bērniem un zīdaiņiem, kuri ≥ 14 dienām saņēma devu 2 mg/ kg/ dienā bija salīdzināma ar iedarbību pieaugušiem, kuri saņēma 1 mg/ kg/ dienā.
Apparent oral clearance was approximately 14 ml/ min/ kg for infants ages 5 weeks to 15 years, 12 ml/ min/ kg for infants ages 14 to 28 days, and 5 ml/ min/ kg for infants on the day of birth.
Teorētiskais klīrens pēc perorālas ievades bija 14 ml/ min/ kg bērniem no 5 nedēļu vecuma līdz 15 g. v., 12 ml/ min/ kg zīdaiņiem 14- 28 dienu vecumā un 5 ml/ min/ kg piedzimšanas dienā.
Hepatic impairment: stavudine pharmacokinetics in patients with hepatic impairment were similar to those in patients with normal hepatic function.
Aknu darbības traucējumi: stavudīna farmakokinētika pacientiem ar aknu darbības traucējumiem un pacientiem ar normālu aknu darbību bija līdzīga.
Animal data showed embryo-foetal toxicity at very high exposure levels.
Dati dzīvniekiem norāda par toksisku iedarbību uz augli ‚ lietojot ļoti lielas devas.
An ex vivo study using a term human placenta model demonstrated that stavudine reaches the foetal circulation by simple diffusion.
Ex vivo pētījumā, par modeli izmantojot cilvēka placentu grūtniecības noslēgumā, konstatēts, ka stavudīns nonāk augļa asinsritē vienkāršās difūzijas ceļā.
A rat study also showed placental transfer of stavudine, with the foetal tissue concentration approximately 50% of the maternal plasma concentration.
Pētījums ar žurkām arī parādīja, ka stavudīns šķērso placentu, sasniedzot augļa audos aptuveni 50% no koncentrācijas mātes asinīs.
Stavudine was genotoxic in in vitro tests in human lymphocytes possessing triphosphorylating activity (in which no no-effect level was established), in mouse fibroblasts, and in an in vivo test for chromosomal aberrations.
Stavudīns bija genotoksisks in vitro testos ar cilvēka limfocītiem ‚ kam piemīt trifosforilējoša aktivitāte (šajos audos netika kostatēts līmenis, kas neizraisa efektu), peļu fibroblastos un in vivo hromosomu aberāciju testos.
Similar effects have been observed with other nucleoside analogues.
Līdzīga iedarbība novērota arī ar citiem nukleozīdu analogiem.
Stavudine was carcinogenic in mice (liver tumours) and rats (liver tumours: cholangiocellular, hepatocellular, mixed hepatocholangiocellular, and/ or vascular; and urinary bladder carcinomas) at very high exposure levels.
Stavudīns bija karcinogēns pelēm (aknu audzēji) un žurkām (aknu audzēji: holangiocelulāri, hepatocelulāri, jaukti hepatoholangiocelulāri, un/ vai vaskulāri; un urīnpūšļa karcinomas) pie ļotiaugstām devām.
No carcinogenicity was noted at doses of 400 mg/ kg/ day in mice and 600 mg/ kg/ day in rats, corresponding to exposures ~ 39 and 168 times the expected human exposure, respectively, suggesting an insignificant carcinogenic potential of stavudine in clinical therapy.
Nebija atzīmēta karcinogenitāte pie devas 400 mg/ kg/ dienā pelēm un 600 mg/ kg/ dienā žurkām, attiecīgi aptuveni 39 un 168 reizes pārsniedzot cilvēkam paredzamoiedarbību, kas liek domāt par nenozīmīgu stavudīna karcinogēno potenciālu klīniski.
Lactose Magnesium stearate Microcrystalline cellulose Sodium starch glycolate
Laktoze Magnija stearāts Mikrokristāliskā celuloze Cietes nātrija glikolāts
Gelatin Iron oxide colorant (E172) Silicon dioxide Sodium laurilsulphate Titanium dioxide (E171)
Želatīns Dzelzs oksīda krāsviela (E172) Silīcija dioksīds Nātrija laurilsulfāts Titāna dioksīds (E171)
The capsule shells are marked using edible black printing ink containing:
Kapsulas marķētas ar pārtikā izmantojamu apdrukas tinti, kuras sastāvā ir:
Shellac Propylene Glycol Purified Water
Šellaks Propilēnglikols
11 Potassium Hydroxide Iron Oxide (E172)
11 Attīrītais ūdens Kālija hidroksīds Dzelzs oksīds (E172)
High-density polyethylene (HDPE) bottles with child resistant screw cap (60 hard capsules per bottle), or
Augsta blīvuma polietilēna (ABPE) pudeles ar uzskrūvējamu vāciņu ‚ ko nevar atvērt bērns (60 cietās kapsulas pudelē) ‚ vai
aclar/ aluminum blisters with 14 hard capsules per card and 4 cards (56 hard capsules) per carton.
aklara/ alumīnija blisteri ar 14 cietām kapsulām plāksnītē, 4 plāksnītes (56 cietās kapsulas) kartona kārbiņā.
08 May 1996 Date of last renewal:
1996. gada 8. maijs Pēdējās pārreģistrācijas datums:
08 June 2006
2006. gada 8. jūnijs
{month year}
{mēnesis gads}
Zerit 20 mg hard capsule
Zerit 20 mg cietās kapsulas
Each hard capsule contains 20 mg of stavudine.
Katra cietā kapsula satur 20 mg stavudīna (Stavudine).
The hard capsule is brown, opaque and imprinted with “ BMS” over a BMS code “ 1965” on one side and “ 20” on the other side.
Cietā kapsula ir dzeltena, necaurspīdīga, ar apdruku “ BMS ” pie BMS koda "1965" vienā pusē un “ 20 ” otrā pusē.
13 inappropriate, dose reduction of stavudine may be considered, while the symptoms of peripheral neuropathy are under close monitoring and satisfactory virological suppression is maintained.
13 stavudīna devas mazināšanu, tajā laikā stingri monitorējot perifērās neiropātijas simptomus un nodrošina pietiekamu virusoloģisku supresiju.
Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
14 Paaugstināts smagu un potenciāli fatālu aknu bojājumu risks ir pacientiem ar hronisku hepatītu B vai C, kuri saņem kombinētu antiretrovirālu terapiju.
15 have clinical and laboratory follow-up and should be fully investigated for possible mitochondrial dysfunction in case of relevant signs or symptoms.
15 un laboratoriska novērošana, un tie pilnībā jāizmeklē, lai konstatētu iespējamu mitohondriju disfunkciju.
Lactose intolerance: the hard capsule contains lactose (180 mg).
Laktozes nepanesamība: cietā kapsula satur laktozi (180 mg).
16 the same medications as given to the mother, was given to the new-born infant within 36 hours of delivery and continued for 6 weeks.
Tādu pašu antiretrovirālo profilaksi kā mātei deva arī jaundzimušajam, uzsākot to 36 stundu laikā pēc dzemdībām un turpināja to zīdainim 6 nedēļas.
The mother-infant pairs were randomised to receive either stavudine (N= 91), didanosine (N= 94), stavudine + didanosine (N= 88) or zidovudine (N= 89).
16 Māte- jaundzimušais pāri randomizēti saņēma vienu no sekojošiem terapijas režīmiem: stavudīnu (N= 91), didanozīnu (N= 94), stavudīnu+didanozīnu (N= 88) vai zidovudīnu (N= 89).
17 Immune reactivation syndrome: in HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
HIV inficētiem pacientiem, kuriem, uzsākot kombinēto pretretrovīrusu terapiju (combination antiretroviral therapy - CART), ir smags imūndeficīts, var parādīties iekaisuma reakcija uz asimptomātiskiem vai esošiem oportūniskajiem patogēnajiem mikroorganismiem (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Lipodystrophy and metabolic abnormalities: combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
17 Lipodistrofija un metaboliski traucējumi: kombinēta antiretrovirāla terapija var izraisīt ķermeņa taukaudu pārsadali (lipodistrofiju) HIV pacientiem, tostarp zemādas tauku slāņa zudumu perifērijā un uz sejas, taukaudu palielināšanos intraabdomināli un iekšējos orgānos, krūšu dziedzeru hipertrofiju un tauku uzkrāšanos dorsocervikālā daļā (bifeļa kupris).
18 *Lipoatrophy was observed in a long-term follow-up study of stavudine in combination with lamivudine and efavirenz (total follow-up: median 148 weeks ranging up to 207 weeks).
* Lipoatrofiju novēroja ilgtermiņa sekojuma pētījumā ar stavudīnu, kas kombinēts ar lamivudīnu un efavirenzu (kopējais sekošanas laiks: vidēji 148 nedēļas, ilgstot līdz pat 207 nedēļām).
20 The results of AI455-099 and AI455-096 are presented in the table below:
20 AI455- 099 un A1455- 096 pētījumu rezultāti apkopoti tabulā:
The corresponding values after oral single and multiple dose administration are 34±5% and 40±12%, respectively.
21 ir attiecīgi 34+5% un 40+12%.
21 pharmacokinetic characteristics of stavudine is low, approximately 15% and 25%, respectively, after oral administration.
Pēc iekšķīgas ievadīšanas stavudīna farmakokinētisko īpašību atšķirības starp indivīdiem un arī katram individuāli ir nelielas ‚ visumā apmēram attiecīgi 15% un 25%.
22 Potassium Hydroxide Iron Oxide (E172)
22 Attīrītais ūdens Kālija hidroksīds Dzelzs oksīds (E172)
Zerit 30 mg hard capsule
Zerit 30 mg cietās kapsulas
Each hard capsule contains 30 mg of stavudine.
Katra cietā kapsula satur 30 mg stavudīna (Stavudine).
The hard capsule is light and dark orange, opaque and imprinted with “ BMS” over a BMS code “ 1966” on one side and “ 30” on the other side.
Cietā kapsula ir gaiši un tumši oranža, necaurspīdīga, ar apdruku “ BMS ” pie BMS koda "1966" vienā pusē un “ 30 ” otrā pusē.
24 inappropriate, dose reduction of stavudine may be considered, while the symptoms of peripheral neuropathy are under close monitoring and satisfactory virological suppression is maintained.
24 stavudīna devas mazināšanu, tajā laikā stingri monitorējot perifērās neiropātijas simptomus un nodrošina pietiekamu virusoloģisku supresiju.
Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
25 Paaugstināts smagu un potenciāli fatālu aknu bojājumu risks ir pacientiem ar hronisku hepatītu B vai C, kuri saņem kombinētu antiretrovirālu terapiju.
26 have clinical and laboratory follow-up and should be fully investigated for possible mitochondrial dysfunction in case of relevant signs or symptoms.
26 un laboratoriska novērošana, un tie pilnībā jāizmeklē, lai konstatētu iespējamu mitohondriju disfunkciju.
27 the same medications as given to the mother, was given to the new-born infant within 36 hours of delivery and continued for 6 weeks.
Tādu pašu antiretrovirālo profilaksi kā mātei deva arī jaundzimušajam, uzsākot to 36 stundu laikā pēc dzemdībām un turpināja to zīdainim 6 nedēļas.
The mother-infant pairs were randomised to receive either stavudine (N= 91), didanosine (N= 94), stavudine + didanosine (N= 88) or zidovudine (N= 89).
27 Māte- jaundzimušais pāri randomizēti saņēma vienu no sekojošiem terapijas režīmiem: stavudīnu (N= 91), didanozīnu (N= 94), stavudīnu+didanozīnu (N= 88) vai zidovudīnu (N= 89).
28 Immune reactivation syndrome: in HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
HIV inficētiem pacientiem, kuriem, uzsākot kombinēto pretretrovīrusu terapiju (combination antiretroviral therapy - CART), ir smags imūndeficīts, var parādīties iekaisuma reakcija uz asimptomātiskiem vai esošiem oportūniskajiem patogēnajiem mikroorganismiem (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Lipodystrophy and metabolic abnormalities: combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
28 Lipodistrofija un metaboliski traucējumi: kombinēta antiretrovirāla terapija var izraisīt ķermeņa taukaudu pārsadali (lipodistrofiju) HIV pacientiem, tostarp zemādas tauku slāņa zudumu perifērijā un uz sejas, taukaudu palielināšanos intraabdomināli un iekšējos orgānos, krūšu dziedzeru hipertrofiju un tauku uzkrāšanos dorsocervikālā daļā (bifeļa kupris).
29 *Lipoatrophy was observed in a long-term follow-up study of stavudine in combination with lamivudine and efavirenz (total follow-up: median 148 weeks ranging up to 207 weeks).
* Lipoatrofiju novēroja ilgtermiņa sekojuma pētījumā ar stavudīnu, kas kombinēts ar lamivudīnu un efavirenzu (kopējais sekošanas laiks: vidēji 148 nedēļas, ilgstot līdz pat 207 nedēļām).
31 The results of AI455-099 and AI455-096 are presented in the table below:
31 AI455- 099 un A1455- 096 pētījumu rezultāti apkopoti tabulā:
The corresponding values after oral single and multiple dose administration are 34±5% and 40±12%, respectively.
32 ir attiecīgi 34+5% un 40+12%.
32 pharmacokinetic characteristics of stavudine is low, approximately 15% and 25%, respectively, after oral administration.
Pēc iekšķīgas ievadīšanas stavudīna farmakokinētisko īpašību atšķirības starp indivīdiem un arī katram individuāli ir nelielas ‚ visumā apmēram attiecīgi 15% un 25%.
33 Potassium Hydroxide Iron Oxide (E172)
33 Attīrītais ūdens Kālija hidroksīds Dzelzs oksīds (E172)
Zerit 40 mg hard capsule
Zerit 40 mg cietās kapsulas
Each hard capsule contains 40 mg of stavudine.
Katra cietā kapsula satur 40 mg stavudīna (Stavudine).
The hard capsule is dark orange, opaque and imprinted with “ BMS” over a BMS code “ 1967” on one side and “ 40” on the other side.
Cietā kapsula ir tumši oranža, necaurspīdīga, ar apdruku “ BMS ” pie BMS koda "1967" vienā pusē un “ 40 ” otrā pusē.
35 inappropriate, dose reduction of stavudine may be considered, while the symptoms of peripheral neuropathy are under close monitoring and satisfactory virological suppression is maintained.
35 stavudīna devas mazināšanu, tajā laikā stingri monitorējot perifērās neiropātijas simptomus un nodrošina pietiekamu virusoloģisku supresiju.
Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
36 Paaugstināts smagu un potenciāli fatālu aknu bojājumu risks ir pacientiem ar hronisku hepatītu B vai C, kuri saņem kombinētu antiretrovirālu terapiju.
37 have clinical and laboratory follow-up and should be fully investigated for possible mitochondrial dysfunction in case of relevant signs or symptoms.
37 un laboratoriska novērošana, un tie pilnībā jāizmeklē, lai konstatētu iespējamu mitohondriju disfunkciju.
Lactose intolerance: the hard capsule contains lactose (240 mg).
Laktozes nepanesamība: cietā kapsula satur laktozi (240 mg).
38 the same medications as given to the mother, was given to the new-born infant within 36 hours of delivery and continued for 6 weeks.
Tādu pašu antiretrovirālo profilaksi kā mātei deva arī jaundzimušajam, uzsākot to 36 stundu laikā pēc dzemdībām un turpināja to zīdainim 6 nedēļas.
The mother-infant pairs were randomised to receive either stavudine (N= 91), didanosine (N= 94), stavudine + didanosine (N= 88) or zidovudine (N= 89).
38 Māte- jaundzimušais pāri randomizēti saņēma vienu no sekojošiem terapijas režīmiem: stavudīnu (N= 91), didanozīnu (N= 94), stavudīnu+didanozīnu (N= 88) vai zidovudīnu (N= 89).
39 Immune reactivation syndrome: in HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
HIV inficētiem pacientiem, kuriem, uzsākot kombinēto pretretrovīrusu terapiju (combination antiretroviral therapy - CART), ir smags imūndeficīts, var parādīties iekaisuma reakcija uz asimptomātiskiem vai esošiem oportūniskajiem patogēnajiem mikroorganismiem (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Lipodystrophy and metabolic abnormalities: combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
39 Lipodistrofija un metaboliski traucējumi: kombinēta antiretrovirāla terapija var izraisīt ķermeņa taukaudu pārsadali (lipodistrofiju) HIV pacientiem, tostarp zemādas tauku slāņa zudumu perifērijā un uz sejas, taukaudu palielināšanos intraabdomināli un iekšējos orgānos, krūšu dziedzeru hipertrofiju un tauku uzkrāšanos dorsocervikālā daļā (bifeļa kupris).
40 *Lipoatrophy was observed in a long-term follow-up study of stavudine in combination with lamivudine and efavirenz (total follow-up: median 148 weeks ranging up to 207 weeks).
* Lipoatrofiju novēroja ilgtermiņa sekojuma pētījumā ar stavudīnu, kas kombinēts ar lamivudīnu un efavirenzu (kopējais sekošanas laiks: vidēji 148 nedēļas, ilgstot līdz pat 207 nedēļām).
41 4.9 Overdose
4. 9 Pārdozēšana
42 The results of AI455-099 and AI455-096 are presented in the table below:
42 AI455- 099 un A1455- 096 pētījumu rezultāti apkopoti tabulā:
The corresponding values after oral single and multiple dose administration are 34±5% and 40±12%, respectively.
43 ir attiecīgi 34+5% un 40+12%.
43 pharmacokinetic characteristics of stavudine is low, approximately 15% and 25%, respectively, after oral administration.
Pēc iekšķīgas ievadīšanas stavudīna farmakokinētisko īpašību atšķirības starp indivīdiem un arī katram individuāli ir nelielas ‚ visumā apmēram attiecīgi 15% un 25%.
44 Potassium Hydroxide Iron Oxide (E172)
44 Attīrītais ūdens Kālija hidroksīds Dzelzs oksīds (E172)
Zerit 200 mg powder for oral solution
Zerit 200 mg pulveris iekšķīgi lietojama šķīduma pagatavošanai
The powder contains 200 mg of stavudine.
Pulveris satur 200 mg stavudīna (Stavudine).
The reconstituted solution contains 1 mg of stavudine per ml.
Pilnu palīgvielu sarakstu skatīt apakšpunktā 6. 1.
Zerit powder appears as off-white to pale-pink, gritty powder.
Pulveris iekšķīgi lietojama šķīduma pagatavošanai Zerit pulveris ir balgani sārts smilšains pulveris.
Zerit is indicated in combination with other antiretroviral medicinal products for the treatment of HIV infected patients.
Zerit lieto HIV inficētu pacientu terapijai kombinācijā ar citiem antiretrovirāliem preparātiem.
The therapy should be initiated by a doctor experienced in the management of HIV infection (see also section 4.4).
Terapiju uzsāk ārsts, kuram ir pieredze HIV infekcijas ārstēšanā (skatīt arī apakšpunktu 4. 4)..
Zerit dosage 30 mg twice daily (every 12 hours) 40 mg twice daily (every 12 hours)
30 mg divas reizes dienā (ik pēc 12 h) 40 mg divas reizes dienā (ik pēc 12 h)
Adolescents, children and infants: the recommended dosage is:
Pusaudžiem, bērniem un zīdaiņiem ieteicamā deva ir šāda:
Patient age and/ or weight From birth* to 13 days old
No dzimšanas * līdz 13 d. v.
Zerit dosage 0.5 mg/ kg twice daily (every 12 hours)
0, 5 mg/ kg divas reizes dienā (ik pēc 12 h)
≥ 30 kg
Vismaz 14 d. v. un < 30 kg ≥ 30 kg
adult dosing
1 mg/ kg divas reizes dienā (ik pēc 12 h dozēšana kā pieaugušiem
*The reduced posology in neonates from 0 to 13 days is based on average study data and may not correspond to invidual variation in kidney maturation.
* Jaundzimušajiem no 0 līdz 13 dienai devu samazinājums pamatots ar pētījumu vidējiem datiem, tādēļ deva var nebūt atbilstīga nieru brieduma individuālām svārstībām.
Dosing recommendations are not available for neonates with a gestational age < 37 weeks.
Nav ziņu par devām jaundzimušiem ar gestācijas vecumu < 37 nedēļām.
Instructions for preparation, see section 6.6.
Norādījumus par sagatavošanu lietošanai skatīt apakšpunktā 6. 6.
In the rare cases when this is
Perifēra neiropātija: ja parādās perifēras neiropātijas simptomi (parasti raksturojas ar pēdu un/ vai roku pastāvīgu nejutīgumu ‚ tirpšanu vai sāpēm) (skatīt apakšpunktu 4. 4.) pacientam jānozīmē
46 inappropriate, dose reduction of stavudine may be considered, while the symptoms of peripheral neuropathy are under close monitoring and satisfactory virological suppression is maintained.
Retos gadījumos, kad tas nav vēlams, jādomā par stavudīna devas mazināšanu, tajā laikā stingri monitorējot perifērās neiropātijas simptomus un nodrošina pietiekamu virusoloģisku supresiju.
≤ 25 ml/ min (including dialysis dependence*)
≤ 25 ml/ min (ieskaitot pacientus, kam tiek veiktas dialīzes *)
* Patients on haemodialysis should take Zerit after the completion of haemodialysis, and at the same time on non-dialysis days.
* Pacientiem, kam tiek veikta hemodialīze, Zerit jāuzņem pēc hemodialīzes pabeigšanas, un tādā pašā laikā dienās, kad dialīze netiek veikta.
Although there are insufficient data to recommend a specific dosage adjustment of Zerit in this patient population, a reduction in the dose and/ or an increase in the interval between doses proportional to the reduction for adults should be considered.
Lai gan nav specifisku datu par Zerit devas pielāgošanu šajā pacientu populācijā, ir jādomā par devas mazināšanu un/ vai intervāla starp devām palielināšanu proporcionāli kā tas ir pieaugušiem.
If Zerit must be administered in this setting, careful clinical monitoring is essential.
Ja Zerit jālieto šādos apstākļos ‚ ļoti svarīgi ir pacientu uzmanīgi klīniski novērot.
47 disorders.
47 Aknu slimības: ir ziņots par hepatītu vai aknu mazspēju, kas dažos gadījumos bija fatāla.
Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
Paaugstināts smagu un potenciāli fatālu aknu bojājumu risks ir pacientiem ar hronisku hepatītu B vai C, kuri saņem kombinētu antiretrovirālu terapiju.
In the event of rapidly elevating transaminase levels (ALT/ AST, > 5 times upper limit of normal, ULN), discontinuation of Zerit and any potentially hepatotoxic medicinal products should be considered.
Ja transamināžu līmeņa paaugstināšanās noris strauji (AlAT/ AsAT vairāk kā 5 reizes pārsniedz augšējo normas robežu), jādomā par nepieciešamību pārtraukt Zerit un jebkādu potenciāli hepatotoksisku medikamentu lietošanu.
Any inflammatory symptoms should be evaluated and treatment instituted when necessary.
Visas iekaisuma reakciju pazīmes ir jāizvērtē, un nepieciešamības gadījumā jāordinē ārstēšana..
The long-term consequences of these events are currently unknown.
Ilgtermiņa sekas tam pašlaik vēl nav zināmas.
Knowledge about the mechanism is incomplete.
Zināšanas arī par šo mehānismu nav pilnīgas.
Diabetic patients: the reconstituted powder for oral solution contains 50 mg sucrose per ml of reconstituted solution.
1 ml pagatavotā šķīduma satur 50 mg saharozes.
Infants under the age of 3 months: safety data is available from clinical trials up to 6 weeks of treatment in 179 newborns and infants < 3 months of age (see section 4.6).
Zīdaiņi līdz 3 mēnešu vecumam: no klīniskiem pētījumiem (līdz 6 nedēļām) ir dati par drošumu, kas gūti ārstējot 179 jaundzimušos un līdz 3 mēn. v. zīdaiņus (skatīt apakšpunktu 4. 8).
These events are often transitory.
Šīs
48 Some late-onset neurological disorders have been reported (hypertonia, convulsion, abnormal behaviour).
Ir ziņots par dažiem vēlīniem neiroloģiskiem traucējumiem (hipertonusu, krampjiem, izmainītu uzvedību).
Clinical experience in pregnant women is limited, but congenital anomalies and abortions have been reported.
Klīniskā pieredze ar grūtniecēm ir ierobežota, bet ir ziņojumi par iedzimtām anomālijām un abortiem saistībā ar nukleozīdu analogu lietošanu.
Treatment naive pregnant women were enrolled into the study at gestation week 34-36 and given antiretroviral treatment until delivery.
Grūtnieces, kuras nebija pirms tam ārstētas, pētījumā tika iekļautas grūtniecības 34- 36 nedēļā un pēc tam saņēma antiretrovirālu terapiju līdz pat dzemdībām.
Antiretroviral prophylaxis, the same medications as given to the mother, was given to the new-born infant within 36 hours of
Tādu pašu antiretrovirālo profilaksi kā mātei deva arī jaundzimušajam, uzsākot to 36 stundu laikā pēc dzemdībām un turpināja to zīdainim 6 nedēļas.
In the stavudine containing arms, the neonates were treated for 6 weeks with stavudine 1 mg/ kg BID.
49 (stavudīna deva bija 1 mg/ kg ķermeņa masas divreiz dienā) jaundzimušie tika ārstēti 6 nedēļas.
The mother-infant pairs were randomised to receive either stavudine (N= 91), didanosine (N= 94), stavudine + didanosine (N= 88) or zidovudine (N= 89).
Māte- jaundzimušais pāri randomizēti saņēma vienu no sekojošiem terapijas režīmiem: stavudīnu (N= 91), didanozīnu (N= 94), stavudīnu+didanozīnu (N= 88) vai zidovudīnu (N= 89).
Preliminary safety data from this study (see also section 4.8), showed an increased infant mortality in the stavudine + didanosine (10%) treatment group compared to the stavudine (2%), didanosine (3%) or zidovudine (6%) groups, with a higher incidence of stillbirths in the stavudine + didanosine group.
Šī pētījuma sākotnējie drošības dati (skatīt arī apakšpunktu 4. 8) atklāja paaugstinātu jaundzimušo mirstību stavudīna + didanozīna grupā (10%) un augstāku nedzīvi dzimušo bērnu sastopamību, salīdzinot ar stavudīna (2%), didanozīna (3%) vai zidovudīna (6%) grupu.
50 Immune reactivation syndrome: in HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
HIV inficētiem pacientiem, kuriem, uzsākot kombinēto pretretrovīrusu terapiju (combination antiretroviral therapy - CART), ir smags imūndeficīts, var parādīties iekaisuma reakcija uz asimptomātiskiem vai esošiem oportūniskajiem patogēnajiem mikroorganismiem (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Lipodystrophy and metabolic abnormalities: combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
50 Lipodistrofija un metaboliski traucējumi: kombinēta antiretrovirāla terapija var izraisīt ķermeņa taukaudu pārsadali (lipodistrofiju) HIV pacientiem, tostarp zemādas tauku slāņa zudumu perifērijā un uz sejas, taukaudu palielināšanos intraabdomināli un iekšējos orgānos, krūšu dziedzeru hipertrofiju un tauku uzkrāšanos dorsocervikālā daļā (bifeļa kupris).
common: peripheral neurologic symptoms including peripheral neuropathy, paresthesia, and peripheral neuritis; dizziness; abnormal dreams; headache, insomnia; abnormal thinking; somnolence
bieži: perifēri neiroloģiski simptomi, tai skaitā perifēra neiropātija, parestēzija un perifēs neirīts, reibonis, murgaini sapņi, galvassāpes, bezmiegs, patoloģiska domāšana, miegainība
51 *Lipoatrophy was observed in a long-term follow-up study of stavudine in combination with lamivudine and efavirenz (total follow-up: median 148 weeks ranging up to 207 weeks).
* Lipoatrofiju novēroja ilgtermiņa sekojuma pētījumā ar stavudīnu, kas kombinēts ar lamivudīnu un efavirenzu (kopējais sekošanas laiks: vidēji 148 nedēļas, ilgstot līdz pat 207 nedēļām).
Laboratory abnormalities reported in these two trials and an ongoing follow-up study included elevations of ALT (> 5 x ULN) in 3%, of AST (> 5 x ULN) in 3%, of lipase (≥ 2.1 ULN) in 3% of the patients in the Zerit group.
51 Šajos divos klīniskajos pētījumos un ilgtermiņa rezultātu pētījumā ziņots par šādām laboratoriskām novirzēm pacientu grupā, kuri saņēma Zerit: paaugstinātas AlAT (> 5 reizes pārsniedza augšējo normas robežu) 3% gadījumu, AsAT (> 5 reizes pārsniedz augšējo normas robežu) 3% gadījumu, lipāze (≥ 2, 1 reizes pārsniedz augšējo normas robežu) 3% gadījumu.
Adolescents, children and infants: undesirable effects and serious laboratory abnormalities reported to occur in paediatric patients ranging in age from birth through adolescence who received stavudine in clinical studies were generally similar in type and frequency to those seen in adults.
Pusaudžiem, bērniem un zīdaiņiem: klīniskos pētījumos stavudīna blakusefekti un izteiktas laboratorisko testu pārmaiņas bērniem no dzimšanas līdz pusaudžu gadiem parasti bija līdzīgas kā pieaugušiem gan pēc izpausmes, gan pēc biežuma.
Postmarketing
Pēcreģistrācijas novērojumi
Mitochondrial dysfunction: review of the postmarketing safety database shows that adverse events indicative of mitochondrial dysfunction have been reported in the neonate and infant population exposed to one or more nucleoside analogues (see also section 4.4).
Mitohondriju disfunkcija: pēcreģistrācijas drošuma datu bāzes apskats uzrāda nevēlamās reakcijas, kas norāda uz mitohondriju disfunkciju jaundzimušiem un zīdaiņiem, kuri bija pakļauti viena vai vairāku nukleozīdu analogu iedarbei (skatīt arī apakšpunktu 4. 4.).
52 4.9 Overdose
52 un aknu darbības traucējumus.
J05AF04
Nukleozīdu reversās transkriptāzes inhibitors, ATĶ kods J05AF04.