qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Administration of Humira without methotrexate resulted in increased formation of antibodies, increased clearance and reduced efficacy of adalimumab (see section 5.1).
Humira lietošana bez metotreksāta izraisīja pastiprinātu antivielu veidošanos, palielinātu adalimumaba klīrensu un samazinātu efektivitāti (skatīt apakšpunktu 5. 1).
The combination of Humira and anakinra is not recommended (see section 4.4 “ Concurrent administration of TNF-antagonists and anakinra”).
Humira un anakinras kombinācija nav ieteicama (skatīt apakšpunktu 4. 4 “ Vienlaicīga alfa TNF - antagonistu un anakinras lietošana).
The combination of Humira and abatacept is not recommended (see section 4.4 “ Concurrent administration of TNF-antagonists and abatacept”).
Humira un abatacepta kombinācija nav ieteicama (skatīt apakšpunktu 4. 4 “ Vienlaicīga TNF - antagonistu un abatacepta lietošana ”).
For Humira, no clinical data on exposed pregnancies are available
Nav klīnisku datu par Humira lietošanu grūtniecības laikā.
In a developmental toxicity study conducted in monkeys, there was no indication of maternal toxicity, embryotoxicity or teratogenicity.
Ar pērtiķiem veiktā pētījumā par toksisku ietekmi uz attīstību netika atklāti nekādi norādījumi par toksisku ietekmi uz mātīti, embriotoksicitāti vai teratogenitāti.
Preclinical data on postnatal toxicity and fertility effects of adalimumab are not available (see section 5.3).
Preklīniskie dati par toksisku adalimumaba ietekmi postnatālā periodā, kā arī uz auglību nav pieejami (skatīt apakšpunktu 5. 3).
Due to its inhibition of TNFα, adalimumab administered during pregnancy could affect normal immune responses in the newborn.
TNFα inhibīcija dēļ adalimumabs, lietots grūtniecības laikā, var ietekmēt jaundzimušā normālās imūnās atbildes reakcijas.
Administration of adalimumab is not recommended during pregnancy.
Adalimumaba lietošana grūtniecības laikā nav ieteicama.
Women of childbearing potential are strongly recommended to use adequate contraception to prevent pregnancy and continue its use for at least five months after the last Humira treatment.
Sievietēm reproduktīvā vecumā stingri ieteicams izmantot piemērotus pretapaugļošanās līdzekļus, lai izvairītos no grūtniecības, un turpināt to izmantošanu vēl vismaz piecus mēnešus pēc pēdējās Humira devas.
It is not known whether adalimumab is excreted in human milk or absorbed systemically after ingestion.
Nav zināms, vai adalimumabs izdalās mātes pienā un uzsūcas sistēmiski pēc iekšķīgas lietošanas.
However, because human immunoglobulins are excreted in milk, women must not breast-feed for at least five months after the last Humira treatment.
Tomēr cilvēka imūnglobulīni izdalās mātes pienā, tāpēc sievietes nedrīkst zīdīt vismaz piecus mēnešus pēc pēdējās Humira devas lietošanas.
Humira may have a minor influence on the ability to drive and use machines.
Humira var būt neliela ietekme uz spēju vadīt transportlīdzekli un apkalpot mehānismus.
Dizziness (including vertigo, vision disorder and fatigue) may occur following administration of Humira (see Section 4.8)
Pēc Humira lietošanas iespējams reibonis (arī vertigo, redzes traucējumi un nogurums) (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Clinical Trials
Klīniskajos pētījumos
Humira was studied in 6593 patients in controlled and open label trials for up to 60 months.
Humira tika pētīts 6593 pacientiem kontrolētos un atklātos pētījumos līdz 60 mēnešu garumā.
These trials included rheumatoid arthritis patients with short term and long standing disease, polyarticular juvenile idiopathic arthritis as well as psoriatic arthritis, ankylosing spondylitis, Crohn’ s disease and psoriasis patients.
Šajos pētījumos piedalījās reimatoīdā artrīta slimnieki gan ar īslaicīgu, gan ilgstošu slimību, poliartikulāro juvenīlo idiopātisko artrītu, kā arī pacienti ar psoriātisku artrītu, ankilozējošo spondilītu, Krona slimību un psoriāzi.
The data in Table 1 is based on the pivotal controlled Studies involving 4,355 patients receiving Humira and 2,487 patients receiving placebo or active comparator during the controlled period.
1. tabulā redzamie dati pamatojas uz pivotāliem kontrolētiem pētījumiem, kuros piedalījās 4355 pacienti, kas kontrolētajā periodā saņēma Humira, un 2487 pacienti, kas saņēma placebo vai aktīvo salīdzinājuma preparātu.
9 The proportion of patients who discontinued treatment due to adverse events during the double-blind, controlled portion of pivotal studies was 4.5% for patients taking Humira and 4.5% for control treated patients.
Pacientu daļa, kas pārtrauca ārstēšanu blakusparādību dēļ dubultaklās, placebo kontrolētās pivotālo pētījumu daļās, bija 4, 5% pacientu, kas lietoja Humira, un 4, 5% ar kontrolpreparātu ārstēto pacientu.
Undesirable effects in paediatric patients with polyarticular juvenile idiopathic arthritis
Blakusparādības bērniem ar poliartikulāru juvenīlu idiopātisko artrītu
In general, the adverse events in paediatric patients were similar in frequency and type to those seen in adult patients.
Parasti bērniem blakusparādību biežums un veids bija līdzīgs tam, kāds novērots pieaugušiem.
Adverse events at least possibly causally-related to adalimumab for pivotal studies, both clinical and laboratory, are displayed by system organ class and frequency (very common ≥ 1/ 10; common ≥ 1/ 100 to < 1/ 10; uncommon ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100 and rare ≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000) in Table 1 below.
9 (ļoti bieži ≥ 1/ 10; bieži ≥ 1/ 100 līdz < 1/ 10; retāk ≥ 1/ 1000 līdz < 1/ 100 un reti ≥ 1/ 10 000 līdz < 1/ 1000).
Table 1 Undesirable Effects in Clinical Studies
1. tabula Nevēlamas blakusparādības klīniskajos pētījumos
System Organ Class Investigations
10 Orgānu sistēmu grupa Izmeklējumi
Frequency Uncommon
Sastopamība Retāk
Adverse Reaction blood creatine phosphokinase increased, activated partial thromboplastin time prolonged, autoantibodies present
Nevēlamā blakusparādība paaugstināts kreatīnfosfokināzes līmenis asinīs, pagarināts aktivētā parciālā tromboplastīna laiks, autoantivielu klātbūtne
arrhythmias, tachycardia
aritmijas, tahikardija
cardiac arrest, coronary artery insufficiency, angina pectoris, pericardial effusion, congestive cardiac failure, palpitations
sirdsdarbības apstāšanās, koronārās artērijas mazspēja, stenokardija, izsvīdums perikardā, sastrēguma sirds mazspēja, sirdsklauves
neutropaenia (including agranulocytosis), leucopaenia, thrombocytopaenia, anaemia, lymphadenopathy, leucocytosis, lymphopaenia
neitropēnija (ieskaitot agranulocitozi), leikopēnija, trombocitopēnija, anēmija, limfadenopātija, leikocitoze, limfopēnija
pancytopaenia, idiopathic thrombocytopaenic purpura
pancitopēnija, idiopātiska trombocitopēniska purpura
dizziness (including vertigo), headache, neurologic sensation disorders (including paraesthesias)
reibonis (ieskaitot vertigo), galvassāpes, neiroloģiski sajūtu traucējumi (ieskaitot parestēzijas)
syncope, migraine, tremor, sleep disturbances
ģībonis, migrēna, trīce, miega traucējumi
multiple sclerosis, facial palsy
multiplā skleroze, sejas paralīze
vision disorder, ocular sensation disorders, infection, irritation or inflammation of the eye
Acu bojājumi redzes traucējumi, acs jutības traucējumi, Retāk infekcija, acs kairinājums vai iekaisums
panophthalmitis, iritis, glaucoma
panoftalmīts, irīts, glaukoma
10 System Organ Class Ear and labyrinth disorders
Ausu un labirinta bojājumi
Frequency Uncommon
Retāk
Adverse Reaction ear discomfort (including pain and swelling)
diskomforta sajūta ausī (ieskaitot sāpes un pietūkumu)
hearing loss, tinnitus
dzirdes zudums, troksnis ausīs
cough, nasopharyngeal pain
klepus, sāpes aizdegunē
asthma, dyspnoea, dysphonia, nasal congestion
astma, aizdusa, disfonija, aizlikts deguns
pulmonary oedema, pharyngeal oedema, pleural effusion, pleurisy
plaušu tūska, rīkles tūska, pleirāls izsvīdums, pleirīts
Gastrointestinal disorders
11 Orgānu sistēmu grupa Kuņģa- zarnu trakta traucējumi
Common
Sastopamība Bieži
diarrhoea, abdominal pain, stomatitis and mouth ulceration, nausea
Nevēlamā blakusparādība caureja, sāpes vēderā, stomatīts un čūlas mutē, slikta dūša
rectal haemorrhage, vomiting, dyspepsia, abdominal bloating, constipation
rektāla asiņošana, vemšana, dispepsija, vēdera uzpūšanās, aizcietējums
pancreatitis, intestinal stenosis, colitis, enteritis, oesophagitis, gastritis
pankreatīts, zarnu stenoze, kolīts, enterīts, ezofagīts, gastrīts
haematuria, renal impairment, bladder and urethral symptoms
hematūrija, nieru darbības traucējumi, urīnpūšļa un urīnizvadkanāla traucējumu simptomi
proteinuria, renal pain
proteinūrija, sāpes nierēs
rash, pruritus
izsitumi, nieze
urticaria, psoriasis, ecchymosis and increased bruising, purpura, dermatitis and eczema, hair loss
nātrene, psoriāze, ekhimoze un pastiprināta zilumu veidošanās, purpura, dermatīts un ekzēma, matu izkrišana
erythema multiforme, panniculitis
erythema multiforme, pannikulīts Reti
Musculoskeletal, connective tissue and
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas
musculoskeletal pain
skeleta muskuļu sāpes
bone disorders
bojājumi
Rhabdomyolysis
rabdomiolīze
Endocrine disorders
Endokrīnie traucējumi
thyroid disorder (including goitre)
vairogdziedzera slimības (ieskaitot kāksli)
hypokalaemia, lipids increased, appetite disorders (including anorexia), hyperuricaemia
hipokaliēmija, paaugstināts lipīdu līmenis, ēstgribas traucējumi (ieskaitot anoreksiju), hiperurikēmija
hypercalcaemia, hypocalcaemia
hiperkalcēmija, hipokalcēmija
11 System Organ Class Infections and infestations
Infekcijas un infestācijas
Frequency Common
Bieži
Adverse Reaction lower respiratory infections (including pneumonia, bronchitis), viral infections (including influenza, herpes infections), candidiasis, bacterial infections (including urinary tract infections), upper respiratory infection
dziļo elpceļu infekcijas (ieskaitot pneimoniju un bronhītu), vīrusu infekcijas (to vidū gripa, herpes infekcijas), kandidoze, bakteriālas infekcijas (to vidū urīnceļu infekcijas), augšējo elpceļu infekcijas
opportunistic infections (including tuberculosis, histoplasmosis), sepsis, abscess, joint infection, skin infection (including cellulitis and impetigo), superficial fungal infections (including skin, nail and foot)
oportūnistiskas infekcijas (to vidū tuberkuloze, histoplazmoze), sepse, abscesi, locītavu infekcijas, ādas infekcijas (tai skaitā celulīts un impetigo), virspusējas sēnīšu infekcijas (to vidū ādas, nagu un pēdu infekcijas)
necrotising fasciitis, viral meningitis, diverticulitis, wound infection
nekrotizējošs fascīts, vīrusu meningīts, divertikulīts, brūces infekcija
Injury and poisoning
Traumas un saindēšanās
accidental injury, impaired healing
nejauša trauma, traucēta dzīšana
Neoplasms benign, malignant and unspecified
Orgānu sistēmu grupa Labdabīgi, ļaundabīgi un neprecizēti audzēji
Uncommon
Sastopamība Retāk
skin papilloma
Nevēlamā blakusparādība ādas papilloma
(including cysts and polyps)
(ieskaitot cistas un polipus)
lymphoma, solid organ tumours (including breast, ovarian, testicular), malignant melanoma, squamous cell carcinoma of the skin
limfoma, blīvi orgānu audzēji (to vidū krūts, olnīcu, sēklinieku), ļaundabīga melanoma, ādas plakano šūnu karcinoma
hypertension, flushing, haematoma
hipertensija, pietvīkums, hematoma
vascular occlusion, aortic stenosis, thrombophlebitis, aortic aneurysm
asinsvada aizsprostojums, aortas stenoze, tromboflebīts, aortas aneirisma
injection site reaction (including pain, swelling, redness or pruritus)
reakcijas injekcijas vietā (tostarp sāpes, pietūkums, apsārtums vai nieze)
pyrexia, fatigue (including asthenia and malaise)
pireksija, nogurums (tostarp astēnija un slikta pašsajūta)
chest pain, oedema, influenza like illness
sāpes krūtīs, tūska, gripai līdzīga slimība
systemic lupus erythematosus, angioedema, drug hypersensitivity
sistēmiskā sarkanā vilkēde, angioneirotiska tūska, paaugstināta jutība pret zālēm
serum sickness, seasonal allergy
seruma slimība, sezonāla alerģija
hepatic enzymes increased
paaugstināts aknu enzīmu līmenis
hepatic necrosis, hepatitis, hepatic steatosis, cholelithiasis, blood bilirubin increased
aknu nekroze, hepatīts, aknu steatoze, holelitiāze, paaugstināts bilirubīna līmenis asinīs
menstrual cycle and uterine bleeding disorders
menstruālā cikla un dzemdes asiņošanas traucējumi
mood disorders, anxiety (including nervousness and agitation)
garastāvokļa traucējumi, trauksme (tostarp nervozitāte un uzbudinājums)
12 Injection site reactions
Reakcijas injekcijas vietā
In the pivotal controlled trials, 15% of patients treated with Humira developed injection site reactions (erythema and/ or itching, haemorrhage, pain or swelling), compared to 9% of patients receiving placebo or active control.
Pivotālos kontrolētos pētījumos 15% ar Humira ārstēto pacientu radās reakcijas injekcijas vietā (apsārtums un/ vai nieze, asiņošana, sāpes vai pietūkums) salīdzinājumā ar 9% pacientu, kas saņēma placebo vai aktīvo kontrolpreparātu.
Injection site reactions generally did not necessitate discontinuation of the medicinal product.
Reakciju dēļ injekcijas vietā zāļu lietošana parasti nebija jāpārtrauc.
In the pivotal controlled trials, the rate of infection was 1.58 per patient year in the Humira treated patients and 1.42 per patient year in the placebo and active control-treated patients.
Pivotālos kontrolētos pētījumos infekciju sastopamība bija 1, 58 gadījumi uz pacientgadu ar Humira ārstētiem pacientiem un 1, 42 gadījumi uz pacientgadu ar placebo un aktīvo kontrolpreparātu ārstētiem pacientiem.
The infections consisted primarily of nasopharyngitis, upper respiratory tract infection, and sinusitis.
Infekcijas pārsvarā bija nazofaringīts, augšējo elpceļu infekcijas un sinusīts.
Most patients continued on Humira after the infection resolved.
Vairums pacientu pēc infekcijas likvidēšanas turpināja Humira lietošanu.
The incidence of serious infections was 0.04 per patient year in Humira treated patients and 0.03 per patient year in placebo and active control − treated patients.
Smagu infekciju sastopamība bija 0, 04 gadījumi uz pacientgadu ar Humira ārstētiem pacientiem un 0, 03 gadījumi uz pacientgadu ar placebo un aktīvo kontrolpreparātu ārstētiem pacientiem.
In controlled and open label studies with Humira, serious infections (including fatal infections, which occurred rarely) have been reported, which include reports of tuberculosis (including miliary and extra-pulmonary locations) and invasive opportunistic infections (e. g. disseminated or extrapulmonary histoplasmosis, blastomycosis, coccidioidomycosis, pneumocystis, candidiasis, aspergillosis and listeriosis).
13 Kontrolētos un atklātos pētījumos ar Humira ziņots par smagām infekcijām (tostarp par letālām infekcijām, kas radās reti), piemēram, bija ziņojumi par tuberkulozi (tostarp miliāras un ārpusplaušu lokalizācijas) un invazīvām oportūnistiskām infekcijām (piemēram, diseminēta vai ārpusplaušu histoplazmoze, blastomikoze, kokcidioidomikoze, pneimocista, kandidoze, aspergiloze un listerioze).
Most of the cases of tuberculosis occurred within the first eight months after initiation of therapy and may reflect recrudescence of latent disease.
Vairums tuberkulozes gadījumu radās pirmajos astoņos mēnešos pēc ārstēšanas uzsākšanas un varētu liecināt par latentas slimības izpausmi.
No malignancies were observed in 171 patients with an exposure of 192.5 patient years during a Humira trial in juvenile idiopathic arthritis patients.
171 pacientam ar kopējo 192, 5 pacientgadu lietošanas pieredzi Humira pētījumā juvenīlā idiopātiskā artrīta pacientiem netika novēroti nekādi ļaundabīgi jaunveidojumi.
During the controlled portions of pivotal Humira trials at least 12 weeks in duration in patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis, psoriatic arthritis, ankylosing spondylitis, Crohn’ s disease and psoriasis, malignancies, other than lymphoma and non-melanoma skin cancer, were observed at a rate (95% confidence interval) of 5.9 (3.5, 9.9) per 1,000 patient-years among 3853 Humira treated patients versus a rate of 4.3 (1.8, 10.4) per 1,000 patient-years among 2,183 control patients (median duration of treatment was 5.5 months for Humira and 3.9 months for control-treated patients).
Pivotālo Humira pētījumu vismaz 12 nedēļas ilgajās kontrolētajās daļās pacientiem ar vidēji smagu vai smagu reimatoīdo artrītu, psoriātisko artrītu, ankilozējošo spondilītu, Krona slimību un psoriāzi ļaundabīgus jaunveidojumus, izņemot limfomu un nemelanomas ādas vēzi, novēroja (ar 95% ticamības intervālu) 5, 9 gadījumos (3, 5, 9, 9) uz 1000 pacientgadiem starp 3853 ar Humira ārstēto pacientu salīdzinājumā ar 4, 3 gadījumu (1, 8, 10, 4) uz 1000 pacientgadiem starp 2183 kontrolgrupas pacientiem (vidējais ārstēšanas ilgums bija 5, 5 mēneši Humira lietotājiem un 3, 9 mēneši kontrolgrupas pacientiem).
The rate (95% confidence interval) of non-melanoma skin cancers was 8.8 (5,7, 13.5) per 1,000 patient-years among Humira-treated patients and 2.6 (0.8, 8.0) per 1,000 patient-years among control patients.
Nemelanomas ādas vēža gadījumu sastopamība (95% ticamības intervāls) bija 8, 8 gadījumi (5, 7, 13, 5) uz 1000 pacientgadiem starp pacientiem, ārstētiem ar Humira, un 2, 6 gadījumi (0, 8, 8, 0) uz 1000 pacientgadiem kontrolgrupas pacientiem.
Of these skin cancers, squamous cell carcinomas occurred at rates (95% confidence interval) of 2.5 (1.1, 5.6) per 1,000 patient-years among Humira-treated patients and 0 per 1,000 patient-years among control patients.
No šiem vēža gadījumiem plakanšūnu karcinomas radās (ar 95% ticamības intervālu) 2, 5 gadījumos (1, 1, 5, 6) uz 1000 pacientgadiem starp pacientiem, ārstētiem ar Humira, un 0 gadījumos uz 1000 pacientgadiem kontrolgrupas pacientiem.
The rate (95% confidence interval) of lymphomas was 0.8 (0.2, 3.3) per 1,000 patient-years among Humira-treated patients and 0.9 (0.1, 6.1) per 1,000 patient-years among control patients.
Limfomas gadījumu sastopamība (95% ticamības intervāls) bija 0, 8 gadījums (0, 2, 3, 3) uz 1000 pacientgadiem ar Humira ārstētajiem pacientiem un 0, 9 gadījums (0, 1, 6, 1) uz 1000 pacientgadiem kontrolgrupas pacientiem.
When combining controlled portions of these trials and ongoing open label extension studies with a median duration of approximately 1.7 years including 6,539 patients and over 16,000 patient-years of therapy, the observed rate of malignancies, other than lymphoma and non-melanoma skin cancers is approximately 10.1 per 1,000 patient years.
Apvienojot šo klīnisko pētījumu kontrolētās daļas un notiekošos atklātos pētījumu pagarinājumus, kuru vidējais ilgums ir aptuveni 1, 7 gadi, piedaloties 6539 pacientiem un aptverot vairāk nekā 16000 terapijas pacientgadus, novērotā ļaundabīgo jaunveidojumu, izņemot limfomas un nemelanomas ādas vēža gadījumus, sastopamība ir aptuveni 10, 1 gadījumi uz 1000 pacientgadiem.
The observed rate of non-melanoma skin cancers is approximately 9.0 per 1,000 patient years, and the observed rate of lymphomas is approximately 1.1 per 1000 patient years.
Novērotā nemelanomas ādas vēža sastopamība ir aptuveni 9, 0 gadījumi uz 1000 pacientgadiem un novērotā limfomu sastopamība ir aptuveni 1, 1 gadījumi uz 1000 pacientgadiem.
In post-marketing experience from January 2003, predominately in patients with rheumatoid arthritis, the reported rate of malignancies other than lymphomas and non-melanoma skin cancers is approximately 1.7 per 1,000 patient years.
Pēcreģistrācijas lietošanas pieredzē no 2003. gada janvāra, galvenokārt pacientiem ar reimatoīdo artrītu, ziņotā kopējā ļaundabīgo jaunveidojumu, izņemot limfomu un nemelanomas ādas vēzi, sastopamība ir aptuveni 1, 7 gadījumi uz 1000 pacientgadiem.
The reported rates for non-melanoma skin cancers and lymphomas are approximately 0.2 and 0.4 per 1,000 patient years, respectively (see section 4.4).
Ziņotā nemelanomas ādas vēža un limfomas sastopamība ir attiecīgi aptuveni 0, 2 un 0, 4 gadījumi uz 1000 pacientgadiem (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Rare post-marketing cases of hepatosplenic T-cell lymphoma have been reported in patients treated with adalimumab (see section 4.4).
Pēcreģistrācijas laikā saņemti ziņojumi par retiem hepatolienālas T- šūnu limfomas gadījumiem pacientiem, kuri tika ārstēti ar adalimumabu (skatīt apakšpunktu 4. 4).
13 Autoantibodies
Autoantivielas
Patients had serum samples tested for autoantibodies at multiple time points in rheumatoid arthritis Studies I − V.
Pacientiem I – V reimatoīdā artrīta pētījumos vairākas reizes dažādos laikos seruma paraugos pārbaudīja autoantivielas.
In these trials, 11.9% of patients treated with Humira and 8.1% of placebo and active control − treated patients that had negative baseline anti-nuclear antibody titres reported positive titres at Week 24.
Šajos pētījumos 11, 9% ar Humira ārstēto pacientu un 8, 1% ar placebo un aktīvo kontrolpreparātu ārstēto pacientu, kam sākotnēji bija negatīvi antinukleāro antivielu titri, 24. nedēļā bija pozitīvi titri.
Two patients out of 3,441 treated with Humira in all rheumatoid arthritis and psoriatic arthritis studies developed clinical signs suggestive of new-onset lupus-like syndrome.
Diviem no 3441 ar Humira ārstētiem pacientiem visos reimatoīdā artrīta un psoriātiskā artrīta pētījumos attīstījās klīniskas pazīmes, kas liecināja par tikko radušos vilkēdei līdzīgu sindromu.
The patients improved following discontinuation of therapy.
Pēc terapijas pārtraukšanas pacientu stāvoklis uzlabojās.
No patients developed lupus nephritis or central nervous system symptoms.
Nevienam pacientam neradās vilkēdes nefrīts vai centrālās nervu sistēmas simptomi.
Liver Enzyme Elevations
Aknu enzīmu līmeņa paaugstināšanās
Rheumatoid arthritis clinical trials: in controlled rheumatoid arthritis clinical trials (RAstudies I − IV), elevations of ALT were similar in patients receiving adalimumab or placebo.
Reimatoīdā artrīta klīniskie pētījumi: kontrolētajos reimatoīdā artrīta klīniskajos pētījumos (RA pētījumi I - IV) AlAT paaugstināšanās pacientiem, kuri saņēma adalimumabu, bija tāda pati kā
In patients with early rheumatoid arthritis (disease duration of less than 3 years) (RA study V), elevations of ALT were more common in the combination arm (Humira / methotrexate) compared to the methotrexate monotherapy arm or the Humira monotherapy arm.
Pacientiem ar nesen konstatētu reimatoīdo artrītu (slimības ilgums mazāk kā 3 gadi) (RA pētījums V) AlAT paaugstināšanos biežāk novēroja kombinācijas grupā (Humira/ metotreksāts), nekā metotreksāta monoterapijas vai Humira monoterapijas grupā.
In the JIA trial the few transaminase elevations were small and similar in the placebo and adalimumab exposed patients, and mostly occurred in combination with methotrexate.
Vairumā gadījumu tie radās kombinācijā ar metotreksātu.
Psoriatic arthritis clinical trials: elevations in ALT were more common in psoriatic arthritis patients (PsA studies I - II) compared with patients in rheumatoid arthritis clinical studies.
AlAT paaugstināšanās bija biežāk sastopama psoriātiskā artrīta pacientiem (PsA pētījumi I - II), nekā pētījumos ar reimatoīdā artrīta pacientiem.
In all rheumatoid arthritis, polyarticular juvenile idiopathic arthritis and psoriatic arthritis studies, patients with raised ALT were asymptomatic and in most cases elevations were transient and resolved on continued treatment.
Visos reimatoīdā artrīta, poliartikulāra juvenīlā idiopātiskā artrīta un psoriātiskā artrīta pētījumos pacientiem AlAT paaugstināšanās bija asimptomātiska, vairumā gadījumu īslaicīga un turpinot ārstēšanu – izzuda.
Crohn’ s disease clinical trials: in controlled clinical trials, elevations of ALT were similar in patients receiving adalimumab or placebo.
Krona slimības klīniskie pētījumi: kontrolētos klīniskos pētījumos AlAT līmeņa paaugstināšanās pacientiem, kuri saņēma adalimumabu un placebo, bija līdzīga.
Psoriasis clinical trials: in controlled psoriasis clinical trials, elevations of ALT were similar in patients receiving adalimumab or placebo.
Poriāzes klīniskie pētījumi: kontrolētos psoriāzes klīniskajos pētījumos pacientiem, kuri saņēma adalimumabu un placebo, AlAT līmeņa paaugstināšanās bija līdzīga.
Additional Adverse Reactions from Postmarketing Surveillance or Phase IV Clinical Trials
Nevēlamās blakusparādības, kuras konstatētas pēcreģistrācijas lietošanas novērojumos vai IV fāzes klīniskajos pētījumos
The additional adverse reactions in Table 2 have been reported from postmarketing surveillance or Phase IV clinical trials:
2, konstatētas pēcreģistrācijas novērošanā vai IV fāzes klīniskajos pētījumos:
Table 2 Undesirable Effects in Postmarketing Surveillance and Phase IV Clinical Studies
2. tabula Nevēlamās blakusparādības pēcreģistrācijas novērojumos un IV fāzes klīniskajos pētījumos
System Organ Class Gastrointestinal disorders Hepatobiliary disorders Nervous system disorders
Orgānu sistēmu grupa Kuņģa- zarnu trakta traucējumi Aknu un/ vai žults izvades sistēmas traucējumi Nervu sistēmas slimības
Adverse Reaction intestinal perforation reactivation of hepatitis B demyelinating disorders (e. g. optic neuritis, Guillian-Barré syndrome)
Nevēlamā blakusparādība zarnu perforācija B hepatīta reaktivizēšanās demielinizējoši bojājumi (piemēram, optiskais neirīts, Guillain- Barré sindroms)
Skin and subcutaneous tissue disorders Immune system disorders Neoplasma benign, malignant and unspecified (including cysts and polyps)
Elpošanas sistēmas traucējumi, krūšu kurvja un videnes slimības Ādas un zemādas audu bojājumi Imūnās sistēmas traucējumi Labdabīgi, ļaundabīgi un neprecizēti audzēji (ieskaitot cistas un polipus)
cutaneous vasculitis anaphylaxis hepatosplenic T-cell lymphoma
intersticiālas plaušu slimības, ieskaitot pulmonāro fibrozi ādas vaskulīts anafilakse hepatolienāla T- šūnu limfoma
14 4.9 Overdose
Pārdozēšana 4. 9
No dose-limiting toxicity was observed during clinical trials.
Klīniskos pētījumos nenovēroja devu ierobežojošu toksisku ietekmi.
The highest dose level evaluated has been multiple intravenous doses of 10 mg/ kg, which is approximately 15 times the recommended dose.
Augstākais pārbaudītais devu līmenis bija daudzkārtējas, intravenozas 10 mg/ kg devas, kas ir aptuveni 15 reižu vairāk nekā ieteiktā deva.
Selective immunosuppressive agents.
Farmakoterapeitiskā grupa: selektīvi imunitāti nomācoši līdzekļi.
Adalimumab binds specifically to TNF and neutralizes the biological function of TNF by blocking its interaction with the p55 and p75 cell surface TNF receptors.
Adalimumabs specifiski saistās pie TNF un neitralizē TNF bioloģisko darbību, bloķējot tā mijiedarbību ar p55 un p75 šūnu virsmas TNF receptoriem.
Adalimumab also modulates biological responses that are induced or regulated by TNF, including changes in the levels of adhesion molecules responsible for leukocyte migration (ELAM-1, VCAM-1, and ICAM-1 with an IC50 of0.1-0.2 nM).
15 Adalimumabs arī modulē bioloģisko atbildes reakciju, ko inducē vai regulē TNF, tostarp adhēzijas molekulu, kas nosaka leikocītu migrāciju (ELAM– 1, VCAM– 1 un ICAM– 1 ar IC50 0, 1 – 0, 2 nM), daudzuma pārmaiņas.
Pharmacodynamic effects
Farmakodinamiskais raksturojums
After treatment with Humira, a rapid decrease in levels of acute phase reactants of inflammation (C-reactive protein (CRP) and erythrocyte sedimentation rate (ESR)) and serum cytokines (IL-6) was observed compared to baseline in patients with rheumatoid arthritis.
Pēc ārstēšanas ar Humira pacientiem ar reimatoīdo artrītu novēroja strauju akūtās fāzes iekaisuma mediatoru (C– reaktīvā olbaltuma (CRO) un eritrocītu grimšanas ātruma (EGĀ)) un seruma citokīnu (IL– 6) līmeņa pazemināšanos salīdzinājumā ar sākotnējo līmeni.
Serum levels of matrix metalloproteinases (MMP-1 and MMP-3) that produce tissue remodelling responsible for cartilage destruction were also decreased after Humira administration.
Matrices metālproteināžu (MMP– 1 un MMP– 3), kas rada audu remodelāciju, izraisot skrimšļu sabrukšanu, līmenis pēc Humira ievadīšanas arī pazeminājās.
Patients treated with Humira usually experienced improvement in haematological signs of chronic inflammation.
Ar Humira ārstētiem pacientiem parasti uzlabojās hroniska iekaisuma hematoloģiskie raksturlielumi.
A rapid decrease in CRP levels was also observed in patients with Crohn’ s disease.
Pacientiem ar Krona slimību arī novēroja strauju CRO līmeņa pazemināšanos.
A rapid decrease in CRP levels was also observed in patients with polyarticular juvenile idiopathic arthritis.
Pacientiem ar poliartikulāro juvenīlo idiopātisko artrītu arī novēroja strauju CRO līmeņa pazemināšanos.
Humira was evaluated in over 3,000 patients in all rheumatoid arthritis clinical trials.
Humira tika pētīts vairāk nekā 3000 pacientiem visos reimatoīdā artrīta klīniskajos pētījumos.
Some patients were treated for up to 60 months duration.
Daži pacienti tika ārstēti līdz pat 60 mēnešiem.
The efficacy and safety of Humira for the treatment of rheumatoid arthritis were assessed in five randomised, double-blind and well-controlled studies.
Humira efektivitāte un drošība reimatoīdā artrīta ārstēšanā tika vērtēta piecos randomizētos, dubultaklos un labi kontrolētos pētījumos.
RAstudy I evaluated 271 patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis who were ≥ 18 years old, had failed therapy with at least one disease-modifying, anti rheumatic drug and had insufficient efficacy with methotrexate at doses of 12.5 to 25 mg (10 mg if methotrexate-intolerant) every week and whose methotrexate dose remained constant at 10 to 25 mg every week.
RA pētījumā I pārbaudīja 271 pacientu ar vidēji smagu vai smagu aktīvu reimatoīdo artrītu, kas bija ≥ 18 gadus veci un kam iepriekš bija bijusi neefektīva terapija ar vismaz vienu slimību modificējošu pretreimatisma līdzekli un metotreksāts 12, 5 – 25 mg devā (10 mg, ja bija metotreksāta nepanesamība) katru nedēļu nebija pietiekami efektīvs, un kam metotreksāta deva bija nemainīgi 10 – 25 mg katru nedēļu.
Doses of 20, 40 or 80 mg of Humira or placebo were given every other week for 24 weeks.
20, 40 vai 80 mg Humira devas vai placebo ievadīja katru otro nedēļu 24 nedēļas.
RA study II evaluated 544 patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis who were ≥ 18 years old and had failed therapy with at least one disease-modifying, anti-rheumatic drugs.
RA pētījumā II pārbaudīja 544 pacientus ar vidēji smagu vai smagu aktīvu reimatoīdo artrītu, kas bija ≥ 18 gadus veci un kam iepriekš bija bijusi neefektīva terapija ar vismaz vienu slimību modificējošu pretreimatisma līdzekli.
Doses of 20 or 40 mg of Humira were given by subcutaneous injection every other week with placebo on alternative weeks or every week for 26 weeks; placebo was given every week for the same duration.
20 vai 40 mg Humira devas ievadīja subkutānas injekcijas veidā katru otro nedēļu un placebo alternatīvajās nedēļās vai katru nedēļu 26 nedēļas; placebo ievadīja katru nedēļu tikpat ilgi.
No other disease-modifying anti-rheumatic drugs were allowed.
Citu slimību modificējošu pretreimatisma līdzekļu lietošana nebija atļauta.
RA study III evaluated 619 patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis who were ≥ 18 years old, and who had an ineffective response to methotrexate at doses of 12.5 to 25 mg, or
RA pētījumā III pārbaudīja 619 pacientus ar vidēji smagu vai smagu aktīvu reimatoīdo artrītu, kas bija ≥ 18 gadus veci un kuriem bija neefektīva atbildes reakcija pret metotreksāta 12, 5 – 25 mg devām vai bija 10 mg metotreksāta (reizi nedēļā) nepanesamība.
There were three groups in this study.
Šajā pētījumā bija trīs grupas.
The first received placebo injections every week for 52 weeks.
Pirmā saņēma placebo injekcijas katru nedēļu 52 nedēļas.
The second received 20 mg of Humira every week for 52 weeks.
Otrā saņēma 20 mg Humira katru nedēļu 52 nedēļas.
The third group received 40 mg of Humira every other week with placebo injections on alternate weeks.
Trešā grupa saņēma 40 mg Humira katru otro nedēļu ar placebo injekcijām alternatīvajās nedēļās.
Thereafter, patients enrolled in an open-label extension phase in which 40 mg of Humira was administered every other week up to 60 months.
Pēc tam pacienti pētījuma atvērtajā pagarinātajā fāzē saņēma 40 mg Humira katru otro nedēļu līdz 60 mēnešiem.
RA study IV primarily assessed safety in 636 patients with moderately to severely active rheumatoid arthritis who were ≥ 18 years old.
RA pētījumā IV primāri vērtēja drošību 636 pacientiem ar vidēji smagu vai smagu aktīvu reimatoīdo artrītu, kas bija ≥ 18 gadus veci.
Patients were permitted to be either disease-modifying, anti-rheumatic drug-naïve or to remain on their pre-existing rheumatologic therapy provided that therapy was stable for a minimum of 28 days.
Pacienti drīkstēja būt gan tādi, kas iepriekš nav saņēmuši slimību modificējošu pretreimatisma līdzekli, gan tādi, kas turpināja lietot reimatoloģisku terapiju, ja vien terapija bija stabila vismaz 28 dienas.
These therapies include methotrexate, leflunomide, hydroxychloroquine, sulfasalazine and/ or gold salts.
Šī terapija bija metotreksāts, leflunomīds, hidroksihlorokvīns, sulfasalazīns un/ vai zelta sāļi.
Patients were randomised to 40 mg of Humira or placebo every other week for 24 weeks.
Pacienti tika nejaušināti iedalīti grupās, kas saņēma vai nu 40 mg Humira, vai placebo katru otro nedēļu 24 nedēļas.
RA study V evaluated 799 methotrexate-naïve, adult patients with moderate to severely active early rheumatoid arthritis (mean disease duration less than 9 months).
RA pētījumā V tika vērtēti 799 iepriekš ar metotreksātu neārstēti pieauguši pacienti ar vidēji smagu vai smagu aktīvu reimatoīdo artrītu agrīnā stadijā (vidējais slimības ilgums nepārsniedza 9 mēnešus).
This study evaluated the efficacy of Humira 40 mg every other week/ methotrexate combination therapy, Humira 40 mg every other week monotherapy and methotrexate monotherapy in reducing the signs and symptoms and rate of progression of joint damage in rheumatoid arthritis for 104 weeks.
Šajā pētījumā tika vērtēta reimatoīdā artrīta locītavu bojājuma pazīmju un simptomu un progresēšanas ātruma samazināšanas efektivitāte pēc 104 nedēļām, lietojot katru otro nedēļu 40 mg
The primary end point in RA studies I, II and III and the secondary endpoint in RA study IV was the percent of patients who achieved an ACR 20 response at Week 24 or 26.
16 Humira/ metotreksāta kombinācijas terapiju, 40 mg Humira monoterapiju, lietojot to katru otro nedēļu, un metotreksāta monoterapiju.
The primary endpoint in RA study V was the percent of patients who achieved an ACR 50 response at Week 52.
Primārais vērtētais raksturlielums RA pētījumā I, II un III un sekundārais vērtētais raksturlielums RA pētījumā IV bija procentuālais pacientu īpatsvars, kas sasniedza ACR 20 atbildes reakciju 24. vai 26. nedēļā.
RA studies III and V had an additional primary endpoint at 52 weeks of retardation of disease progression (as detected by X-ray results).
Primārais vērtētais raksturlielums RA pētījumā V bija procentuālais pacientu īpatsvars, kas sasniedza ACR 50 atbildes reakciju 52. nedēļā.
RA study III also had a primary endpoint of changes in quality of life.
RA pētījumā III primārais vērtētais raksturlielums bija arī dzīves kvalitātes izmaiņas.
ACR response
ACR atbildes reakcija
The percent of Humira-treated patients achieving ACR 20, 50 and 70 responses was consistent across RA studies I, II and III.
Procentuālais ar Humira ārstēto pacientu skaits, kas sasniedza ACR 20, 50 un 70 atbildes reakciju, RA pētījumā I, II un III bija vienāds.
The results for the 40 mg every other week dose are summarised in Table 3.
Rezultāti, lietojot 40 mg devu katru otro nedēļu, apkopoti 3. tabulā.
Table 3 ACR Responses in Placebo-Controlled Trials (Percent of Patients)
ACR atbildes reakcijas ar placebo kontrolētos pētījumos (procentuālais pacientu īpatsvars) Atbildes reakcija
Response
Placebo / MTXc
Humirab n=113
n=110 n=113
6 months 12 months ACR 50
6 mēneši 12 mēneši
13.3% NA
13, 3% NZ
65.1% NA
65, 1% NZ
19.1% NA
19, 1% NZ
46.0% NA
46, 0% NZ
6 months 12 months ACR 70
6 mēneši 12 mēneši
6.7% NA
6, 7% NZ
52.4% NA
52, 4% NZ
8.2% NA
8, 2% NZ
22.1% NA
22, 1% NZ
6 months 12 months a
6 mēneši 12 mēneši
3.3% NA
3, 3% NZ
23.8% NA
23, 8% NZ
1.8% NA
1, 8% NZ
12.4% NA
12, 4% N
RA study I at 24 weeks, RA study II at 26 weeks, and RA study III at 24 and 52 weeks b 40 mg Humira administered every other week c MTX = methotrexate **p < 0.01, Humira versus placebo
nedēļām b 40 mg Humira, ievadīti katru otro nedēļu c MTX = metotreksāts ** p < 0, 01, Humira, salīdzinot ar placebo
In RA studies I-IV, all individual components of the ACR response criteria (number of tender and swollen joints, physician and patient assessment of disease activity and pain, disability index (HAQ) scores and CRP (mg/ dl) values) improved at 24 or 26 weeks compared to placebo.
RA pētījumos I – IV visas individuālās ACR atbildes reakcijas kritēriju sastāvdaļas (jutīgo un pietūkušo locītavu skaits, ārsta un pacienta vērtējums par slimības aktivitāti un sāpēm, darba spēju zuduma (HAQ) punkti un CRO (mg/ dl) raksturlielumi) pēc 24 vai 26 nedēļām salīdzinājumā ar placebo uzlabojās.
In RA study III, these improvements were maintained throughout 52 weeks.
RA pētījumā III šī uzlabošanās saglabājās 52 nedēļas.
In addition, ACR response rates were maintained in the majority of patients followed in the open-label extension phase to Week 104.
Bez tam ACR atbildes reakcija palika tai pašā līmenī lielākajai daļai pacientu atvērtajā pagarinātajā pētījuma fāzē līdz pat 104. nedēļai.
There 16 were 114 out of 207 patients who continued on Humira 40 mg every other week for 60 months.
114 no 207 pacientiem turpināja 40 mg Humira lietošanu katru otro nedēļu 60 mēnešus.
Among those, 86, 72, and 41 patients had ACR 20/ 50/ 70 response, respectively at Month 60.
No šiem pacientiem 60. mēnesī ACR 20/ 50/ 70 atbildes reakcija bija attiecīgi 86, 72 un 41 pacientam.
In RA study IV, the ACR 20 response of patients treated with Humira plus standard of care was statistically significantly better than patients treated with placebo plus standard of care (p < 0.001).
RA pētījumā IV ACR 20 atbildes reakcija Humira plus standarta aprūpi saņēmušajiem pacientiem bija statistiski labāka nekā pacientiem, kas saņēma placebo plus standarta aprūpi (p < 0, 001).
In RA studies I-IV, Humira-treated patients achieved statistically significant ACR 20 and 50 responses compared to placebo as early as one to two weeks after initiation of treatment.
RA pētījumos I - IV ar Humira ārstētie pacienti sasniedza statistiski ticamu ACR 20 un 50 atbildes reakciju salīdzinājumā ar placebo jau 1 – 2 nedēļas pēc ārstēšanas uzsākšanas.
In RA study V with early rheumatoid arthritis patients who were methotrexate naïve, combination therapy with Humira and methotrexate led to faster and significantly greater ACR responses than methotrexate monotherapy and Humira monotherapy at Week 52 and responses were sustained at Week 104 (see Table 4).
RA pētījumā V ar agrīnas stadijas reimatoīdā artrīta pacientiem, kuri iepriekš nebija ārstēti ar metotreksātu, kombinēta terapija ar Humira un metotreksātu pēc 52 nedēļām izraisīja ātrāku un nozīmīgi labāku ACR atbildes reakciju nekā metotreksāta monoterapija un Humira monoterapija, un pēc 104 nedēļām atbildes reakcija bija saglabājusies (skatīt 4. tabulu).
Table 4 ACR Responses in RA Study V (percent of patients)
ACR atbildes reakcijas RA pētījumā V (procentuālais pacientu īpatsvars)
Response ACR 20
Atbildes reakcija ACR 20
p-valuea
p
p-valueb
vērtībaa
p-valuec
p
ACR 50
vērtībab p vērtībac
Week 52 Week 104
52. nedēļa 104. nedēļa ACR 50
< 0.001 < 0.001
< 0, 001 0, 043 < 0, 001 0, 140
Week 52 Week 104
52 / nedēļa 104. nedēļa ACR 70
Week 52 Week 104
52. nedēļa 104. nedēļa
p-value is from the pairwise comparison of methotrexate monotherapy and Humira/ methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test. b p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and Humira/ methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test c p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and methotrexate monotherapy using the Mann-Whitney U test
a. p vērtība iegūts no metotreksāta monoterapijas un Humira/ metotreksāta kombinētas terapijas atbilstošu pāru salīdzinājuma, izmantojot Mann- Whitney U testu. b. p vērtība iegūts no Humira monoterapijas un Humira/ metotreksāta kombinētas terapijas atbilstošu pāru salīdzinājuma, izmantojot Mann- Whitney U testu. c. p vērtība iegūts no Humira monoterapijas un metotreksāta monoterapijas atbilstošu pāru salīdzinājuma, izmantojot Mann- Whitney U testu.
At Week 52, 42.9% of patients who received Humira/ methotrexate combination therapy achieved clinical remission (DAS28 < 2.6) compared to 20.6% of patients receiving methotrexate monotherapy and 23.4% of patients receiving Humira monotherapy.
52. nedēļā 42, 9% pacientu, kuri saņēma kombinēto Humira/ metotreksāta terapiju, sasniedza klīnisku remisiju (DAS28 < 2, 6) salīdzinājumā ar 20, 6% pacientu, kuri saņēma metotreksāta monoterapiju, un 23, 4% pacientu, kuri saņēma Humira monoterapiju.
Humira/ methotrexate combination therapy was clinically and statistically superior to methotrexate (p < 0.001) and Humira monotherapy (p < 0.001) in achieving a low disease state in patients with recently diagnosed moderate to severe rheumatoid arthritis.
Kombinētā Humira/ metotreksāta terapija bija klīniski un statistiski pārāka par metotreksātu (p < 0, 001) un Humira monoterapiju (p < 0, 001), sasniedzot zemu slimības aktivitātes līmeni pacientiem ar nesen diagnosticētu vidēji smagu vai smagu reimatoīdo artrītu.
The response for the two monotherapy arms was similar (p = 0.447).
Atbildes reakcija abās monoterapijas grupās bija līdzīga (p = 0, 447).
Radiographic response
Radiogrāfiskās izmaiņas
In RA study III, where Humira treated patients had a mean duration of rheumatoid arthritis of approximately 11 years, structural joint damage was assessed radiographically and expressed as change in modified Total Sharp Score (TSS) and its components, the erosion score and joint space narrowing score.
RA pētījumā III pacientiem, kuri saņēma Humira un vidējais slimošanas ilgums ar reimatoīdo artrītu bija apmēram 11 gadu, locītavu strukturālo bojājumu noteica radiogrāfiski un novērtēja kā izmaiņas starp kopējo modificēto Sharp skalas punktu skaitu (TSS) un tā komponentiem, eroziju skalas punktu skaitu un locītavas spraugas sašaurināšanās punktu skaitu.
Humira/ methotrexate patients demonstrated significantly less radiographic progression than patients receiving methotrexate alone at 6 and 12 months (see Table 5).
Pēc 6 un 12 mēnešiem Humira/ metotrexate pacientiem tika konstatēts, ka locītavu izmaiņas radiogrāfiski ir progresējušas ievērojami mazāk nekā pacientiem, kuri saņēma tikai metotrexate (skatīt 5. tabulu).
Data from the open-label extension phase indicate that the reduction in rate of progression of structural damage is maintained for 60 months in a subset of patients.
Pētījuma atvērtās pagarinātās fāzes dati liecina, ka strukturālo bojājumu progresijas pakāpes mazināšanās pacientu apakšgrupā turpinās 60 mēnešus.
113/ 207 of patients originally treated with 40 mg Humira every other week were evaluated radiographically at 5 years.
Pēc 5 gadiem radiogrāfiski tika izmeklēti 113/ 207 pacienti, kuri sākotnēji tika ārstēti ar 40 mg Humira katru otro nedēļu.
Among those, 66 patients showed no progression of structural damage defined by a change in the TSS of zero or less.
No šiem pacientiem 66 nekonstatēja strukturālo bojājumu progresiju, to izsakot ar Sharp skalas kopējā punktu skaita nulles vai mazāku izmaiņu.
17 Table 5 Radiographic Mean Changes Over 12 Months in RA Study III
Radiogrāfiskās izmaiņas RA pētījumā III 12 mēnešu laikā
HUMIRA/ MTX 40 mg every
HUMIRA/ MTX 40 mg katru otro nedēļu
Placebo/ MTX- HUMIRA/ MTX
Placebo/ MTX - HUMIRA/ MTX (Ticamības intervālsb 95%)
p-value
Kopējais Sharp
a
skalas punktu skaits
Total Sharp Score Erosion score JSNd score
Eroziju skalas punktu skaits
0.1 0.0 0.1
< 0, 001
2.6 (1.4, 3.8) 1.6 (0.9, 2.2) 0.9 (0.3, 1.4)
LSS( JSN) d punktu skaits
< <
0, 9
0.001c 0.001 0.002
(0, 3, 1, 4)
methotrexate b 95% confidence intervals for the differences in change scores between methotrexate and Humira. c Based on rank analysis d Joint Space Narrowing
metotreksāts a b 95% ticamības intervāls punktu skaita atšķirībām starp metotreksātu un Humira. c pamatots ar kategoriju analīzi d Locītavas spraugas sašaurināšanās
In RA study V, structural joint damage was assessed radiographically and expressed as change in modified Total Sharp Score (see Table 6).
RA pētījumā V strukturālo locītavu bojājumu vērtēja radiogrāfiski un izteica kā modificētā kopējā Sharp punktu skaita pārmaiņu (skatīt 6. tabulu).
Table 6 Radiographic Mean Changes at Week 52 in RA Study V
Vidējās radiogrāfiskās pārmaiņas pēc 52 nedēļām RA pētījumā V
p-valuea
vērtībaa
p-valueb
vērtībab
p-valuec
vērtībac
confidence confidence interval) interval)
ticamības ticamības intervāls) intervāls)
confidence interval)
ticamības intervāls)
Total Sharp Score
Kopējais
1.3 (0.5-2.1) < 0.001
1, 3 (0, 5- 2, 1) < 0, 001
Erosion score JSN score a
Sharp skalas punktu skaits
p-value is from the pairwise comparison of methotrexate monotherapy and Humira/ methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test. b p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and Humira/ methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test c p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and methotrexate monotherapy using the Mann-Whitney U test
atbilstošu pāru salīdzinājuma, izmantojot Mann- Whitney U testu. b p vērtība iegūts no Humira monoterapijas un Humira/ metotreksāta kombinētas terapijas atbilstošu pāru salīdzinājuma, izmantojot Mann- Whitney U testu. c p vērtība iegūts no Humira monoterapijas un metotreksāta monoterapijas atbilstošu pāru salīdzinājuma, izmantojot Mann- Whitney U testu.
Following 52 weeks and 104 weeks of treatment, the percentage of patients without progression (change from baseline in modified Total Sharp Score ≤ 0.5) was significantly higher with Humira/ methotrexate combination therapy (63.8% and 61.2% respectively) compared to methotrexate monotherapy (37.4% and 33.5% respectively, p < 0.001) and Humira monotherapy (50.7%, p < 0.002 and 44.5%, p < 0.001 respectively).
Pēc 52 un 104 ārstēšanas nedēļām procentuālais pacientu īpatsvars, kuriem nebija slimības progresēšanas (modificētā kopējā Sharp punktu skaita pārmaiņa no sākumstāvokļa ≤ 0, 5), Humira/ metotreksāta kombinētās terapijas gadījumā (attiecīgi 63, 8% un 61, 2%) bija nozīmīgi lielāks nekā metotreksāta monoterapijas (attiecīgi 37, 4% un 33, 5%) un Humira monoterapijas gadījumā (attiecīgi 50, 7%, p < 0, 002 un 44, 5%, p < 0, 001).
Quality of life and physical function
19 Dzīves kvalitāte un fiziskās funkcijas
Health-related quality of life and physical function was assessed using the disability index of the Health Assessment Questionnaire (HAQ) in the four original adequate and well-controlled trials, which was a pre-specified primary endpoint at Week 52 in RA study III.
Četros oriģinālos adekvātos un labi kontrolētos pētījumos ar veselību saistīto dzīves kvalitāti un fiziskās funkcijas vērtēja, izmantojot Veselības vērtējuma aptaujas (Health Assessment Questionnaire (HAQ)) darba spēju zuduma indeksu, kas RA pētījumā III bija iepriekš noteiktais primārais vērtētais raksturlielums 52. nedēļā.
All doses/ schedules of Humira in all four studies showed statistically significantly greater improvement in the disability index of the HAQ from baseline to Month 6 compared to placebo and in RA study III the same was seen at Week 52.
Visas Humira devas/ shēmas visos četros pētījumos nodrošināja statistiski ticami labāku HAQ darba spēju zuduma indeksa uzlabošanos no sākotnējā stāvokļa līdz 6. mēnesim salīdzinājumā ar placebo un RA pētījumā III tādu pašu rezultātu konstatēja 52. nedēļā.
Results from the Short Form Health Survey (SF 36) for all doses/ schedules of Humira in all four studies support these findings, with statistically significant physical component summary (PCS) scores, as well as statistically significant pain and vitality domain scores for the 40 mg every other week dose.
40 mg devai katru otro nedēļu bija statistiski ticams fiziskās komponentes apkopojuma (PCS) punktu skaits, kā arī statistiski ticams sāpju un vitalitātes sfēras punktu skaits.
A statistically significant decrease in fatigue as measured by functional assessment of chronic illness therapy (FACIT) scores was seen in all three studies in which it was assessed (RA studies I, III, IV).
Statistiski ticams noguruma mazināšanās, kas noteikta ar funkcionālu hroniskas slimības terapijas vērtējumu (FACIT), punktu skaits bija visos trijos pētījumos, kuros tas tika vērtēts (RA pētījumā I, III, IV).