qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Diarrhoea, vomiting, nausea, abdominal pain Mouth ulceration, stomatitis ulcerative, stomatitis, right upper quadrant pain, dyspepsia, glossitis, gastroesophogeal reflux, rectal disorder, gastrointestinal disorder, constipation, loose stools, toothache, tooth disorder
Caureja, vemšana, slikta dūša, sāpes vēderā Čūlas mutes dobumā, čūlains stomatīts, stomatīts, sāpes vēdera labās puses augšējā kvadrantā, dispepsija, glosīts, gastroezofageāls atvilnis, taisnās zarnas darbības traucējumi, kuņģa – zarnu trakta traucējumi, aizcietējums, šķidra vēdera izeja, zobu sāpes, zobu bojājumi
Hepatic function abnormal
Aknu darbības traucējumi
Alopecia, rash Photosensitivity reaction, maculopapular rash, eczema, acne, skin disorder, nail disorder, skin discolouration, pruritus, dry skin, erythema, bruise, sweating increased
Alopēcija, izsitumi Fotosensitivitātes reakcijas, makulopapulāri izsitumi, ekzēma, pinnes, ādas bojājums, nagu bojājumi, ādas krāsas pārmaiņas, nieze, sausa āda, apsārtums, hematoma, pastiprināta svīšana
Musculoskeletal and connective tissue disorders Very common:
Ļoti bieži:
Arthralgia, myalgia, musculoskeletal pain
Locītavu sāpes, muskuļu sāpes, skeleta- muskuļu sāpes
Enuresis, micturition disorder, urinary incontinence
Enurēze, urinācijas traucējumi, urīna nesaturēšana
Female: amenorrhea, menorrhagia, menstrual disorder, vaginal disorder, Male: testicular pain
Sievietēm: amenoreja, menorāģija, menstruālā cikla traucējumi, vagināli traucējumi, Vīriešiem: sāpes sēkliniekos
General disorders and administration site Very common:
Ļoti bieži:
conditions Injection site inflammation, injection site reaction, fatigue, rigors, fever, influenza-like symptoms, malaise, irritability
Iekaisums injekcijas vietā, reakcijas injekcijas vietā, noguruma sajūta, drebuļi, drudzis, gripai līdzīgi simptomi, vārgums, aizkaitināmība
Chest pain, asthenia, oedema, injection site pain 15
Sāpes krūtīs, astēnija, tūska, sāpes injekcijas vietā
Growth rate decrease (height and/or weight decrease for age)
Augšanas aizture (vecumam neatbilstoši mazs augums un/ vai ķermeņa masa)
Injury, poisoning and procedural complications
16 Traumas, saindēšanās un ar manipulācijām saistītas komplikācijas Bieži:
Skin laceration
Ādas plaisāšana
Overdose
4. 9 Pārdozēšana
In clinical trials with Rebetol used in combination with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b, the maximum overdose reported was a total dose of 10 g of Rebetol (50 x 200 mg capsules) and 39 MIU of interferon alfa-2b (13 subcutaneous injections of 3 MIU each) taken in one day by a patient in an attempt at suicide.
Klīniskos pētījumos, lietojot Rebetol kombinācijā ar alfa– 2b peginterferonu vai alfa– 2b interferonu, ziņots par pārdozēšanas gadījumu maksimāli ar 10 g kopējo Rebetol devu (50 x 200 mg kapsulas) un 39 MSV alfa– 2b interferona (13 injekcijas zemādā pa 3 MSV katra), ko vienā dienā pacients lietojis pašnāvības nolūkā.
The patient was observed for two days in the emergency room, during which time no adverse event from the overdose was noted.
Šai laikā nenovēroja pārdozēšanas izraisītas blakusparādības.
Direct acting antivirals, nucleosides and nucleotides (excl. reverse transcriptase inhibitors), ATC code:
Tiešas darbības pretvīrusu līdzekļi, nukleozīdi un nukleotīdi (izņemot reversās transkriptāzes inhibitorus), ATĶ kods:
Ribavirin (Rebetol) is a synthetic nucleoside analogue which has shown in vitro activity against some RNA and DNA viruses.
Ribavirīns (Rebetol) ir sintētisks nukleozīdu analogs, kam in vitro pierādīta iedarbība pret dažiem RNS un DNS vīrusiem.
The mechanism by which Rebetol in combination with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b exerts its effects against HCV is unknown.
Mehānisms, ar kādu Rebetol kombinācijā ar alfa– 2b peginterferonu vai alfa– 2b interferonu darbojas pret HCV, nav zināms.
Oral formulations of Rebetol monotherapy have been investigated as therapy for chronic hepatitis C in several clinical trials.
Rebetol perorālu zāļu formu lietošana monoterapijas veidā hroniska C hepatīta ārstēšanai pētīta vairākos klīniskos pētījumos.
Results of these investigations showed that Rebetol monotherapy had no effect on eliminating hepatitis virus (HCV-RNA) or improving hepatic histology after six to 12 months of therapy and six months of follow-up.
Šo pētījumu rezultāti liecina, ka Rebetol monoterapija nav efektīvs līdzeklis hepatīta vīrusa (HCV– RNS) izvadīšanai vai aknu histoloģijas uzlabošanai pēc 6 līdz 12 ārstēšanas mēnešiem un sešiem novērošanas mēnešiem.
Rebetol clinical trials in adults The use of Rebetol in combination treatment with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b was evaluated in a number of clinical trials.
Ar Rebetol veiktie klīniskie pētījumi pieaugušiem Rebetol lietošana kombinācijā ar alfa– 2b peginteferonu vai alfa– 2b interferonu tika pētīta daudzos klīniskos pētījumos.
Eligible patients for these trials had chronic hepatitis C confirmed by a positive HCV-RNA polymerase chain reaction assay (PCR) (> 30 IU/ml), a liver biopsy consistent with a histological diagnosis of chronic hepatitis with no other cause for the chronic hepatitis, and abnormal serum ALT.
Šiem pētījumiem atlasītiem pacientiem bija hronisks C hepatīts, kas apstiprināts ar pozitīvu HCV– RNS polimerāzes ķēdes reakcijas (PĶR) rezultātu (> 30 SV/ ml), aknu biopsijas dati atbilda hroniska hepatīta histoloģiskai diagnozei un nebija citu hroniska hepatīta iemeslu, un pacientiem bija patoloģiski izmainīts ALAT līmenis serumā.
Naïve patients Three trials examined the use of interferon in naïve patients, two with Rebetol + interferon alfa-2b (C95-132 and I95-143) and one with Rebetol + peginterferon alfa-2b (C/I98-580).
Iepriekš neārstēti pacienti Trīs pētījumos vērtēja interferona lietošanu iepriekš neārstētiem pacientiem, divos pētījumos lietoja Rebetol un alfa– 2b interferonu (C95– 132 un I95– 143) un vienā – Rebetol un alfa– 2b peginterferonu (C/ I98– 580).
In all cases the treatment was for one year with a follow-up of six months.
Visos gadījumos ārstēšanu turpināja vienu gadu un novērošanas periods bija seši mēneši.
The sustained response at the end of follow-up was significantly increased by the addition of Rebetol to interferon alfa-2b (41% vs 16%, p < 0.001).
Alfa– 2b interferonam pievienojot Rebetol, noturīgā atbildreakcija novērošanas perioda beigās ievērojami uzlabojās (41% pret 16%, p < 0, 001).
In clinical trials C95-132 and I95-143, Rebetol + interferon alfa-2b combination therapy proved to be significantly more effective than interferon alfa-2b monotherapy (a doubling in sustained response).
C95– 132 un I95– 143 klīniskos pētījumos pierādīts, ka kombinēta ārstēšana ar Rebetol un alfa– 2b interferonu ir daudz efektīvāka nekā alfa– 2b interferona monoterapija (noturīgā atbildreakcija ir divreiz izteiktāka).
Combination therapy also decreased the relapse rate.
Kombinēta ārstēšana mazina arī recidīvu rašanās biežumu.
This was true for all HCV genotypes, particularly Genotype 1, in which the relapse rate was reduced by 30% compared with interferon alfa-2b monotherapy.
Tas attiecināms uz visiem HCV genotipiem, īpaši uz 1. genotipu, kad recidīvu biežums mazinājās par 30%, salīdzinot ar alfa– 2b interferona monoterapiju.
In clinical trial C/I98-580, 1,530 naïve patients were treated for one year with one of the following combination regimens: • Rebetol (800 mg/day) + peginterferon alfa-2b (1.5 micrograms/kg/week) (n = 511). • Rebetol (1,000/1,200 mg/day) + peginterferon alfa-2b (1.5 micrograms/kg/week for one month followed by 0.5 microgram/kg/week for 11 months) (n = 514). • Rebetol (1,000/1,200 mg/day) + interferon alfa-2b (3 MIU three times a week) (n = 505).
C/ I98– 580 klīniskā pētījuma 1 530 iepriekš neārstētus pacientus vienu gadu ārstēja pēc vienas no tālāk minētām shēmām. • Rebetol (800 mg/ dienā) + alfa– 2b peginterfeons (1, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā), (n = 511). • Rebetol (1 000/ 1 200 mg/ dienā) + alfa– 2b peginterferons (1, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā vienu mēnesi, pēc tam 0, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā 11 mēnešus), (n = 514). • Rebetol (1 000/ 1 200 mg/ dienā) + alfa– 2b interferons (3 MSV trīsreiz nedēļā), (n = 505).
16 In this trial, the combination of Rebetol and peginterferon alfa-2b (1.5 micrograms/kg/week) was significantly more effective than the combination of Rebetol and interferon alfa-2b, particularly in patients infected with Genotype 1.
17 Šajā pētījumā Rebetol un alfa– 2b peginterferona (1, 5 mikrogrami/ kg/ nedēļā) kombinācija bija ievērojami efektīvāka nekā Rebetol un alfa– 2b interferona kombinācija, īpaši ar 1. genotipa vīrusiem inficētiem pacientiem.
Sustained response was assessed by the response rate six months after the cessation of treatment.
Noturīgo atbildreakciju vērtēja, ņemot vērā atbildreakcijas pakāpi sešus mēnešus pēc ārstēšanas pārtraukšanas.
However, response rates in this trial were shown to be dependent also on the dose of Rebetol administered in combination with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b.
Tomēr šai pētījumā pierādīja, ka atbildreakcijas pakāpe atkarīga arī no kombinācijā ar alfa– 2b peginterferonu vai alfa– 2b interferonu lietotās Rebetol devas.
In those patients that received > 10.6 mg/kg Rebetol (800 mg dose in typical 75 kg patient), regardless of genotype or viral load, response rates were significantly higher than in those patients that received ≤ 10.6 mg/kg Rebetol (Table 6), while response rates in patients that received > 13.2 mg/kg Rebetol were even higher.
Pacientiem, kas saņēma Rebetol > 10, 6 mg/ kg (800 mg tipiskam pacientam ar ķermeņa masu 75 kg), neatkarīgi no genotipa vai vīrusu slodzes atbildreakcijas pakāpe bija ievērojami augstāka nekā pacientiem, kas saņēma Rebetol ≤ 10, 6 mg/ kg (6. tabula), turklāt atbildreakcijas pakāpe pacientiem, kas saņēma Rebetol > 13, 2 mg/ kg, bija vēl augstāka.
Sustained response rates with Rebetol + peginterferon alfa-2b (by Rebetol dose [mg/kg], genotype and viral load)
Noturīgās atbildreakcijas pakāpe, lietojot Rebetol un alfa– 2b peginterferonu (atkarā no Rebetol devas [mg/ kg], vīrusu genotipa un vīrusu slodzes)
Rebetol dose (mg/kg)
Rebetol deva P 1, 5/ R P 0, 5/ R (mg/ kg)
≤ > ≤ >
1. genotips
≤ 600,000 IU/ml Genotype 1
1. genotips ≤ 600 000 SV/ ml
10.6 10.6 All
Visi ≤ 10, 6
> 600,000 IU/ml Genotype 2/3
> 600 000 SV/ ml
Rebetol (800 mg) + peginterferon alfa-2b (1.5 micrograms/kg) Rebetol (1,000/1,200 mg) + peginterferon alfa-2b (1.5 to 0.5 microgram/kg) Rebetol (1,000/1,200 mg) + interferon alfa-2b (3 MIU)
Rebetol (800 mg) + alfa– 2b peginterferons (1, 5 mikrogrami/ kg) Rebetol (1 000/ 1 200 mg) + alfa– 2b peginterferons (1, 5 līdz 0, 5 mikrogrami/ kg) Rebetol (1 000/ 1 200 mg) + alfa– 2b interferons (3 MSV)
In a separate trial, 224 patients with genotype 2 or 3 received peginterferon alfa-2b, 1.5 microgram/kg subcutaneously, once weekly, in combination with ribavirin 800 mg –1,400 mg p.o. for 6 months (based on body weight, only three patients weighing > 105 kg, received the 1,400 mg dose) (Table 7).
Atsevišķā pētījumā 224 pacienti, kas inficēti ar 2. vai 3. genotipa vīrusu, saņēma alfa- 2b peginterferonu 1, 5 mikrogrami/ kg subkutāni reizi nedēļā kombinācijā ar 800 mg – 1 400 mg Rebetol perorāli 6 mēnešus (ņemot vērā ķermeņa masu, tikai trīs pacienti, kas sver > 105 kg, saņēma 1 400 mg devu) (7. tabula).
Virologic Response at End of Treatment, Sustained Virologic Response and Relapse by HCV Genotype and Viral Load* Rebetol 800-1,400 mg/day Plus peginterferon alfa-2b 1.5 μg/kg Once Weekly
Virusoloģiskā atbildreakcija ārstēšanas beigās, ilgstoša virusoloģiskā atbildreakcija un recidīvs atbilstoši HCV genotipam un vīrusu slodzei *
End
alfa- 2b peginterferons 1, 5 μg/ kg reizi nedēļā plus Rebetol 800- 1 400 mg dienā
of Treatment Response
Uzlabošanās ārstēšanas beigās
Sustained Virologic Response
Ilgstoša virusoloģiskā atbildreakcija
Relapse
Recidīvs
> 600,000 IU/ml
HCV 2 ≤ 600 000 SV/ ml > 600 000 SV/ ml
HCV 3
18 HCV 3
≤ 600,000 IU/ml
(24/ 166) ≤ 600 000 SV/ ml
49%.
6 mēnešus ilgas ārstēšanas panesamība šajā pētījumā bija labāka nekā 1 gadu ilgai ārstēšanai pivotālā kombinācijas pētījumā; lietošanas pārtraukšana 5% pret 14%, devas pielāgošana 18% pret 49%.
In a non-comparative trial, 235 patients with genotype 1 and low viral load (< 600,000 IU/ml) received peginterferon alfa-2b, 1.5 microgram/kg subcutaneously, once weekly, in combination with weight adjusted Rebetol.
Atsevišķā pētījumā 235 pacienti ar 1. genotipu un zemu vīrusu slodzi (< 600 000 SV/ ml) saņēma subkutāni 1, 5 mikrogrami/ kg alfa- 2b peginterferonu kombinācijā ar Rebetol, kura deva tika pielāgota atkarība no ķermeņa masas, vienu reizi nedēļā.
Predictability of sustained virological response in naïve patients Virological response by week 12, defined as a 2-log viral load decrease or undetectable levels of HCV RNA has been shown to be predictive for sustained response (Table 8).
Vēlīnās virusoloģiskās atbildreakcijas paredzamība iepriekš neārstētiem pacientiem Virusoloģiskā atbildreakcija, kas 12. nedēļā bija vismaz kā 2- log HCV- RNS līmeņa samazinājums nosakāmās robežās, vai arī tās vispār nebija nosakāmas, uzrāda vēlīnas atbildreakcijas paredzamību (8. tabula).
Table 8
8. tabula
Predictability of sustained response by viral response at week 12 and genotype*
12. nedēļā un genotipi *
Treatment
Terapija Rebetol
Genotype Viral response at Sustained response Negative week 12 predictive value
Genotips Virusoloģiskā atbildreakcija 12. nedēļā
Rebetol (> 10.6mg/kg) 1 +peginterferon alfa-2b
(> 10, 6 mg/ kg) + alfa- 2b
Yes 75% (82/110)
Jā 75% (82/ 110)
1.5 48-week treatment
peginterferons 1, 5 48 nedēļu ārstēšanas kurss Rebetol
Rebetol 800-1400 mg 2 and 3 +peginterferon alfa-2b
800 – 1 400 mg + alfa- 2b
Yes 99% (213/215) 83%
Jā 99% (213/ 215)
1.5 24-week treatment *reflects patients with 12 week data available
peginterferons 1, 5 24 nedēļu ārstēšanas kurss
No 1% (2/215)
Nē 1% (2/ 215)
Patients were randomized to receive either Rebetol (800 mg/day) plus peginterferon alfa-2b (1.5 µg/kg/week) or Rebetol (800 mg/day) plus interferon alfa-2b (3 MIU TIW) for 48 weeks with a follow-up period of 6 months.
2. pētījums (P02080) bija
Study 2 (P02080) was a randomized, single centre study that enrolled 95 previously untreated adult patients with chronic hepatitis C who were co- infected with HIV.
19 randomizēts, viena centra pētījums, kurā bija iesaistīti 95 iepriekš neārstēti pieauguši pacienti ar hronisku C hepatītu un vienlaikus inficēti ar HIV.
Patients were randomized to receive either Rebetol (800-1,200 mg/day based on weight) plus peginterferon alfa-2b (100 or 150 µg/week based on weight) or Rebetol (800- 1,200 mg/day based on weight) plus interferon alfa-2b (3 MIU TIW).
Pacienti tika randomizēti, lai saņemtu vai nu Rebetol (800 - 1 200 mg dienā atkarībā no ķermeņa masas) un alfa- 2b peginterferonu (100 vai 150 µg nedēļā atkarībā no ķermeņa masas) vai Rebetol (800 - 1 200 mg dienā atkarībā no ķermeņa masas) un alfa- 2b interferonu (3 MSV TRN).
The duration of therapy was 18 48 weeks with a follow-up period of 6 months except for patients infected with genotypes 2 or 3 and viral load < 800,000 IU/ml (Amplicor) who were treated for 24 weeks with a 6 month follow-up period.
Ārstēšanas ilgums bija 48 nedēļas ar 6 mēnešu ilgu turpmākas novērošanas periodu, izņemot pacientus, kas bija inficēti ar 2. vai 3. genotipu un vīrusu slodzi < 800 000 SV/ ml (Amplicor), kas tika ārstēti 24 nedēļas ar 6 mēnešu ilgu turpmākas novērošanas periodu.
Table 9 Sustained virological response based on genotype after Rebetol in combination with peginterferon alfa-2b in HCV/HIV co-infected patients
Ilgstoša viroloģiskā atbildes reakcija atbilstoši genotipam pēc Rebetol lietošanas kombinācijā ar alfa- 2b peginterferonu ar HCV/ HIV vienlaikus inficētiem pacientiem
Study 11
2. pētījums2
Rebetol (800- Rebetol (800-
p lie - Rebetol (800 -
(800 mg/day)
p lie -
1,200 mg/day) 1,200 mg/day) d d
(800 mg/ dienā) lumsa 1 200 mg/ die - Rebetol (800 -
Rebetol
alfa- 2b
+
peg
peginterferon (800 mg/day) + peginterferon
peginterferons interferons peginterferons
alfa-2b
(1, 5 µg/ kg /
Interferon alfa-
(3 MSV TRN)
alfa-2b (100
(100 vai
(1.5 µg /kg/
150cµg/ nedē -
2b (3 MIU
nedēļā)
p
interferons
or 150c
ļā)
alfa-2 b
(3 MSV TRN)
p
Visi
b
27% (56/ 205) 20% (41/ 205) 0, 047 44% (23/ 52)
value a
1., 4.
µg/week)
Genotips
All Genotype 1, 17 4
17% (21/ 125)
0.017 0.007
Genotips
MIU = million international units; TIW = three times a week. a: p value based on Cochran-Mantel Haenszel Chi square test. b: p value based on chi-square test. c: subjects < 75 kg received 100 µg/week peginterferon alfa-2b and subjects ≥ 75 kg received 150 µg/week peginterferon alfa-2b. d:
MSV = miljons starptautiskās vienības; TRN = trīs reizes nedēļā. a: p lielums balstās uz Cochran- Mantel Haenszel Chi square testu. b: p lielums balstās uz chi- square testu. c: pacienti ar ķermeņa masu < 75 kg, kas saņēma 100 µg alfa- 2b peginterferona nedēļā, un pacienti ar ķermeņa masu ≥ 75 kg, kas saņēma 150 µg alfa- 2b peginterferona nedēļā. d:
Rebetol dosing was 800 mg for patients < 60 kg, 1,000 mg for patients 60-75 kg, and 1,200 mg for patients > 75 kg.
Rebetol deva bija 800 mg pacientiem ar ķermeņa masu < 60 kg, 1 000 mg pacientiem ar ķermeņa masu 60 - 75 kg un 1 200 mg pacientiem ar ķermeņa masu > 75 kg.
Both the Metavir score and Ishak grade decreased among subjects treated with Rebetol in combination with peginterferon alfa-2b.
Gan Metavir punkti, gan Ishak pakāpe samazinājās pacientiem, kas tika ārstēti ar Rebetol kombinācijā ar alfa- 2b peginterferonu.
This decline was significant among responders (-0.3 for Metavir and -1.2 for Ishak) and stable (-0.1 for Metavir and -0.2 for Ishak) among non- responders.
Šī samazināšanās bija nozīmīga pacientiem ar atbildes reakciju (- 0, 3 Metavir un – 1, 2 Ishak) un stabila (- 0, 1 Metavir un – 0, 2 Ishak) pacientiem bez atbildes reakcijas.
Previous treatment failure patients Retreatment of prior treatment failures (relapse and non-responder patients) with peginterferon alfa- 2b in combination with Rebetol In a non-comparative trial, 2,293 patients with moderate to severe fibrosis who failed previous treatment with combination alpha interferon/ribavirin were retreated with peginterferon alfa 2b, 1.5 microgram/kg subcutaneously, once weekly, in combination with weight adjusted Rebetol.
Pacienti, kam iepriekšējā ārstēšana bijusi neveiksmīga Pacientu, kam iepriekš bijusi neveiksmīga terapija (recidīvs vai nav bijusi atbildes reakcija) atkārtota ārstēšana ar alfa- 2b peginterferonu kombinācijā ar Rebetolu Nesalīdzinošā pētījumā 2 293 pacienti ar vidēji smagu vai smagu fibrozi, kam iepriekš bijusi neveiksmīga terapija ar alfa interferona/ ribavirīna kombināciju, tika ārstēti atkārtoti ar alfa- 2b peginterferonu, devā 1, 5 mikrogrami/ kg zemādā reizi nedēļā kombinācijā ar ķermeņa masai pielāgotu Rebetola devu.
Failure to prior therapy was defined as relapse or non-response (HCV-RNA positive at the end of a minimum of 12 weeks of treatment).
Iepriekšējās terapijas neveiksme tika definēta kā recidīvs vai atbildes reakcijas trūkums (HCV- RNS pozitīvs vismaz 12 nedēļu ilga ārstēšanas perioda beigās).
Patients who were HCV-RNA negative at Treatment Week 12 continued treatment for 48 weeks and were followed for 24 weeks post-treatment.
20 Pacientiem, kas ārstēšanas 12. nedēļā bija HCV- RNS negatīvi, turpināja ārstēšanu 48 nedēļas un novēroja 24 nedēļas pēc ārstēšanas.
Response Week 12 was defined as undetectable HCV- RNA after 12 weeks of treatment.
Atbildes reakcija uz ārstēšanu 12. ārstēšanas nedēļā tika definēta kā nenosakāms HCV- RNS līmenis pēc 12 ārstēšanas nedēļām.
Sustained Virologic Response (SVR) is defined as undetectable HCV-RNA at 24 weeks post-treatment (Table 10).
Ilgstoša viroloģiska reakcija (IVR) tiek definēta kā nenosakāms HCV- RNS līmenis 24 nedēļas pēc ārstēšanas (10. tabula).
Table 10 Rates of Response to retreatment in prior treatment failures
10. tabula
Patients with undetectable HCV–RNA 19 at treatment Week 12 and SVR upon retreatement Overall
Pacienti ar nenosakāmu HCV- RNS līmeni pēc 12 ārstēšanas nedēļām un IVR uz atkārtotu ārstēšanu
31.5 (272/863) 50.4 (137/272) 42.6, 58.2
38, 6 59, 4 (549/ 1423) (326/ 549) 54, 0; 64, 8
21.7 (497/2,293) 19.5, 23.9
31, 5 50, 4 (272/ 863) (137/ 272) 42, 6; 58, 2
59.6 (121/203) 50.7, 68.5
21, 7 (497/ 2293) 19, 5; 23, 9
58.1 (200/344)
Recidīvs
52.5 (105/200) 43.4, 61.6
67, 7 59, 6 (203/ 300) (121/ 203) 50, 7; 68, 5
37.7 (243/645) 32.8, 42.6
58, 1 52, 5 (200/ 344) (105/ 200) 43, 4; 61, 6
51.2 (66/129) 39.8, 62.5
37, 7 (243/ 645) 32, 8; 42, 6
48.6 (122/251)
1. / 4. genotips
44.3 (54/122) 32.7, 55.8
59, 7 51, 2 (66/ 129) (129/ 216) 39, 8; 62, 5
28.6 (134/468) 23.3, 34.0
48, 6 44, 3 (54/ 122) (122/ 251) 32, 7; 55, 8
Genotype 2/3
28, 6 (134/ 468) 23, 3; 34, 0
88.9 (72/81)
2. / 3. genotips
73.6 (53/72) (60.2, 87.0)
88, 9 (72/ 81) 73, 6 (53/ 72) (60, 2; 87, 0)
57.0 (147/258) 49.0, 64.9
28, 6 57, 0 (258/ 903) (147/ 258) 49, 0; 64, 9
23.0 (182/790)
1. / 4. genotips
51.6 (94/182) 42.1, 61.2
23, 0 51, 6 (94/ 182) (182/ 790) 42, 1; 61, 2
9.9 (123/1,242) 7.7, 12.1
2. / 3. genotips Genotips
73.0 (135/185) 64.6, 81.4
77, 1 73, 0 (185/ 240) (135/ 185) 64, 6; 81, 4
70.6 (12/17) 42.1, 99.1
METAVIR fibrozes vērtējums
21.9 (147/672) 17.8, 26.0
21, 9 (147/ 672)
F4
21
Baseline Viral Load HVL (> 600,000 IU/ml)
HVL (> 600 000 SV/ ml)
Plasma HCV-RNA is measured with a research-based quantitative polymerase chain reaction assay by a central laboratory * Intent to treat population includes 7 patients for whom at least 12 weeks of prior therapy could not be confirmed.
Ārstēt paredzētā populācija ietver 7 pacientus, kuriem nevar apstiprināt vismaz 12 nedēļas ilgu iepriekš veiktu terapiju.
Overall, approximately 36% (821/2,286) of patients had undetectable plasma HCV-RNA levels at Week 12 of therapy measured using a research-based test (limit of detection 125 IU/ml).
Kopumā aptuveni 36% (821/ 2286) pacientu bija nenosakāms HCV- RNS līmenis plazmā ārstēšanas 12. nedēļā, nosakot ar testu, kas balstīts uz pētījumiem (noteikšanas robeža 125 SV/ ml).
20 Non-responders to prior therapy with pegylated interferon alpha/ribavirin were less likely to achieve a Week 12 response to retreatment than non-responders to nonpegylated interferon alpha/ribavirin (12.4% vs.
Pacientiem, kam nebija atbildes reakcijas uz iepriekšēju terapiju ar pegilētu alfa interferonu/ ribavirīnu, bija mazāk raksturīga reakcija 12. nedēļā uz atkārtotu ārstēšanu nekā pacientiem bez atbildes reakcijas uz nepegilētu alfa interferonu/ ribavirīnu (12, 4% salīdzinājumā ar 28, 6%).
Retreatment of relapse patients with Rebetol and interferon alfa-2b combination treatment Two trials examined the use of Rebetol and interferon alfa-2b combination treatment in relapse patients (C95-144 and I95-145); 345 chronic hepatitis patients who had relapsed after previous interferon treatment were treated for six months with a six month follow-up.
345 hroniska hepatīta pacientus, kam pēc iepriekšējas ārstēšanas ar interferonu bija attīstījies slimības recidīvs, ārstēja sešus mēnešus ar sekojošu sešu mēnešu novērošanas periodu.
Combination therapy with Rebetol and interferon alfa-2b resulted in a sustained virological response that was ten-fold higher than that with interferon alfa-2b alone (49% vs 5%, p < 0.0001).
Kombinēta ārstēšana ar Rebetol un alfa– 2b interferonu nodrošināja noturīgu virusoloģisku atbildes reakciju, kas bija 10 reizes izteiktāka nekā lietojot tikai alfa– 2b interferonu (49% pret 5%, p < 0, 0001).
This benefit was maintained irrespective of standard predictors of response to interferon alfa-2b such as virus level, HCV genotype and histological staging.
Šis labvēlīgais rezultāts saglabājās neatkarīgi no parastiem atbildes reakciju ietekmējošiem faktoriem pret alfa– 2b interferonu, piemēram, vīrusu daudzuma, HCV genotipa un procesa histoloģiskās stadijas
Long-term efficacy data Two large long-term follow-up studies enrolled 1,071 patients and 567 patients after treatment in prior studies with nonpegylated interferon alfa-2b (with or without Rebetol) and pegylated interferon alfa- 2b (with or without Rebetol), respectively.
Ilgstošas terapijas efektivitātes dati Divos lielos ilgstošos novērošanas pētījumos tika iesaistīti 1 071 pacients un 567 pacienti pēc ārstēšanas iepriekšējos pētījumos attiecīgi ar nepegilētu alfa- 2b interferonu (kombinācijā ar Rebetol vai bez tā) un pegilētu alfa- 2b interferonu (kombinācijā ar Rebetol vai bez tā).
The purpose of the studies was to evaluate the durability of sustained virologic response (SVR) and assess the impact of continued viral negativity on clinical outcomes.
Pētījumu mērķis bija novērtēt ilgstošas viroloģiskas atbildreakcijas (IVA) ilgumu un ilgstošas vīrusu negativitātes ietekmi uz klīniskiem iznākumiem.
At least 5 years of long-term follow-up was completed after treatment in 462 patients and 327 patients, respectively.
Vismaz 5 gadus ilga novērošana pēc ārstēšanas tika veikta attiecīgi 462 un 327 pacientiem.
12 out of 492 sustained responders and only 3 out of 366 sustained responders relapsed, respectively, in the studies.
Pētījumos recidīvu novēroja attiecīgi 12 no 492 pacientiem ar ilgstošu atbildreakciju un tikai 3 no 366 pacientiem ar ilgstošu atbildreakciju.
The Kaplan-Meier estimate for continued sustained response over 5 years is 97% (95% CI:
Kaplāna- Meijera aprēķins ilgstošai atbildreakcijai 5 gadu laikā ir 97% (95% TI:
95-99%) for patients receiving nonpegylated interferon alfa-2b (with or without Rebetol), and is 99% (95% CI:
95- 99%) pacientiem, kas saņem nepegilētu alfa- 2b interferonu (kombinācijā ar Rebetol vai bez tā), un 99% (95% TI:
98-100%) for patients receiving pegylated interferon alfa-2b (with or without Rebetol).
98- 100%) pacientiem, kas saņem pegilētu alfa- 2b interferonu (kombinācijā ar Rebetol vai bez tā).
SVR after treatment of chronic HCV with interferon alfa-2b (pegylated and nonpegylated,with or without Rebetol) results in long-term clearance of the virus providing resolution of the hepatic infection and clinical'cure' from chronic HCV.
Ilgstoša virusoloģiskā atbildreakcija (IVA) pēc hroniska HCV ārstēšanas ar alfa- 2b interferonu (pegilētu vai nepegilētu, ar vai bez Rebetola) uzrāda vīrusa līmeņa samazinājumu pie aknu infekciju slimībām, un klīnisku hroniska HCV ārstēšanu.
Rebetol clinical trials in children and adolescents:
22 Rebetol klīniskie pētījumi bērniem un pusaudžiem:
Children and adolescents 3 to 16 years of age with compensated chronic hepatitis C and detectable HCV-RNA (assessed by a central laboratory using a research-based RT-PCR assay) were enrolled in two multicentre trials and received Rebetol 15 mg/kg per day plus interferon alfa-2b 3 MIU/m2 3 times a week for 1 year followed by 6 months follow-up after treatment.
Bērni un pusaudži vecumā no 3 līdz 16 gadiem ar kompensētu hronisku C hepatītu un noteicamu HCV RNS līmeni (ko izmeklēja centrālā laboratorijā, izmantojot pētījumam paredzētu RT- PCR raudzi) tika iekļauti divos daudzcentru pētījumos un saņēma 15 mg/ kg Rebetol dienā plus 3 MSV/ m2 alfa- 2b interferona trīs reizes nedēļā 1 gadu ilgi, kam sekoja 6 mēnešus ilgs pēcterapijas novērošanas periods.
57% male, 80% Caucasian, and 78% genotype 1, 64% ≤ 12 years of age.
57% vīriešu dzimuma, 80% kaukāziešu, 78% ar 1. genotipa vīrusu inficēti, 64% ≤ 12 gadus veci.
Study results are summarized in Table 11.
Pētījumu rezultāti ir apkopoti 11. tabulā.
Table 11.
11. tabula
Virological response in previously untreated children and adolescents Rebetol 15 mg/kg/day + interferon alfa-2b 3 MIU/m2 3 times a week
Virusoloģiskā atbildreakcija: iepriekš neārstēti bērni un pusaudži 15 mg/ kg Rebetol dienā + 3 MSV/ m2 alfa- 2b interferona 3 reizes nedēļā
21 Genotype 2/3/4 (n=26) * Number (%) of patients
2. / 3. / 4. genotips (n=26) * Pacientu skaits (%)
Ribavirin is absorbed rapidly following oral administration of a single dose (mean Tmax= 1.5 hours), followed by rapid distribution and prolonged elimination phases (single dose half-lives of absorption, distribution and elimination are 0.05, 3.73 and 79 hours, respectively).
Pēc tam vērojama ātra izplatīšanās organismā un ilgstošas eliminācijas fāze (vienreizējas devas uzsūkšanās, izplatīšanās un eliminācijas pusperiods ir attiecīgi 0, 05, 3, 73 un 79 stundas).
Absorption is extensive with approximately 10% of a radiolabelled dose excreted in the faeces.
Uzsūcas preparāta lielākā daļa un tikai 10% no radioloģiski iezīmētās devas izdalās ar izkārnījumiem.
However, absolute bioavailability is approximately 45 %-65%, which appears to be due to first pass metabolism.
Tomēr absolūta bioloģiskā pieejamība ir aptuveni 45 – 65%, ko nosaka pirmā loka metabolisms.
There is a linear relationship between dose and AUCtf following single doses of 200-1,200 mg ribavirin.
Lietojot ribavirīna vienreizējas devas (200 – 1 200 mg), pastāv lineāra sakarība starp devu un AUCtf.
Volume of distribution is approximately 5,000 l.
Sadales tilpums ir aptuveni 5 000 l.
Ribavirin does not bind to plasma proteins.
Ribavirīns nesaistās ar plazmas olbaltumiem.
Ribavirin has been shown to produce high inter- and intra-subject pharmacokinetic variability following single oral doses (intrasubject variability of approximately 30% for both AUC and Cmax), which may be due to extensive first pass metabolism and transfer within and beyond the blood compartment.
Ribavirīnam ir izteikta farmakokinētikas mainība cilvēka organismā, kā arī atšķirības starp dažādiem indivīdiem pēc vienreizējas iekšķīgas devas lietošanas (katram pacientam individuālā mainība ir aptuveni 30% gan AUC, gan Cmax vērtībām), ko, iespējams, nosaka plašais pirmā loka metabolisms un pārsadale asinīs un citos audos.
Ribavirin transport in non-plasma compartments has been most extensively studied in red cells, and has been identified to be primarily via an es-type equilibrative nucleoside transporter.
Ribavirīna transports ārpus plazmas vislabāk izpētīts eritrocītos, un konstatēts, ka tas notiek galvenokārt ar es tipa ekvilibrējošo nukleozīdu transportētāju starpniecību.
This type of transporter is present on virtually all cell types and may account for the high volume of distribution of ribavirin.
Šā transportētāja tips atrasts praktiski uz visu šūnu virsmām, kas varētu būt par iemeslu ribavirīna lielajam sadales tilpumam.
The ratio of whole blood:plasma ribavirin concentrations is approximately 60: 1; the excess of ribavirin in whole blood exists as ribavirin nucleotides sequestered in erythrocytes.
Tas skaidrojams ar ribavirīna nukleotīdu sekvestrāciju eritrocītos.
Ribavirin has two pathways of metabolism:
Ribavirīnam ir divi metabolisma ceļi:
1) a reversible phosphorylation pathway; 2) a degradative pathway involving deribosylation and amide hydrolysis to yield a triazole carboxyacid metabolite.
1) atgriezeniskās fosforilēšanas ceļš; 2) sadalīšanās ceļš, kas ietver deribozilēšanu un amīdu hidrolīzi, rodoties triazola ogļskābes metabolītam.
Both ribavirin and its triazole carboxamide and triazole carboxylic acid metabolites are also excreted renally.
Gan ribavirīns, gan tā triazola karboksiamīds un triazola ogļskābes metabolīti arī izdalās caur nierēm.
Upon multiple dosing, ribavirin accumulates extensively in plasma with a six-fold ratio of multiple-dose to single-dose AUC12hr.
Lietojot atkārtoti, ribavirīns uzkrājas plazmā sešas reizes vairāk, salīdzinot ar vienreizējas devas AUC12h.
Following oral dosing with 600 mg BID, steady-state was reached by approximately four weeks, with mean steady state plasma concentrations approximately 2,200 ng/ml.
Lietojot perorāli 600 mg divreiz dienā, līdzsvara koncentrācija tika sasniegta pēc aptuveni
Upon discontinuation of dosing the half-life was approximately 298 hours, which probably reflects slow elimination from non-plasma compartments.
Terapijas pārtraukšanas brīdī preparāta pusperiods bija aptuveni 298 stundas, kas, iespējams, atspoguļo lēno elimināciju no ārpus plazmas struktūrām.
Food effect:
Uztura ietekme:
The bioavailability of a single oral dose of ribavirin was increased by co-administration of a high fat meal (AUCtf and Cmax both increased by 70%).
Ribavirīna vienreizējas perorālas devas bioloģiskā pieejamība palielinājās, lietojot vienlaikus ar treknu ēdienu (AUCtf un Cmax palielinājās par 70%).
It is possible that the increased bioavailability in this study was due to delayed transit of ribavirin or modified pH.
Bioloģiskās pieejamības palielināšanās šai pētījumā, iespējams, saistīta ar aizkavētu ribavirīna transportu vai mainītu pH.
The clinical relevance of results from this single dose study is unknown.
Šo vienreizējas devas klīniskā pētījuma rezultātu klīniskā nozīmība nav zināma.
In the pivotal clinical efficacy trial, patients were instructed to take ribavirin with food to achieve the maximal plasma concentration of ribavirin.
Pivotālā klīniskās efektivitātes pētījumā pacientiem ribavirīnu ieteica lietot vienlaikus ar uzturu, lai sasniegtu maksimālo ribavirīna koncentrāciju plazmā.
Single-dose ribavirin pharmacokinetics were altered (increased AUCtf and Cmax) in patients with renal dysfunction compared with control subjects (creatinine clearance > 90 ml/minute).
Pacientiem ar nieru darbības traucējumiem ribavirīna vienreizējas devas farmakokinētika bija izmainīta (palielināts AUCtf un Cmax), salīdzinot ar kontrolgrupu (kreatinīna klīrenss > 90 ml/ min).
This appears to be due to reduction of apparent clearance in these patients.
Acīmredzot tas saistīts ar samazināto šķietamo klīrensu šiem pacientiem.
Ribavirin concentrations are essentially unchanged by haemodialysis.
Veicot hemodialīzi, ribavirīna koncentrācija būtiski nemainās.
Single-dose pharmacokinetics of ribavirin in patients with mild, moderate or severe hepatic dysfunction (Child-Pugh Classification A, B or C) are similar to those of normal controls.
Ribavirīna vienreizējas devas farmakokinētika pacientiem ar viegli, vidēji izteiktiem vai izteiktiem aknu darbības traucējumiem (A, B vai C pakāpe pēc Child– Pugh klasifikācijas) ir līdzīga kā veseliem kontrolgrupas pacientiem.
Elderly patients (≥ 65 years of age):
Gados vecāki pacienti (≥ 65 gadus veci):
Specific pharmacokinetic evaluations for elderly subjects have not been performed.
Specifiski farmakokinētikas pētījumi gados vecākiem cilvēkiem nav veikti.
However, in a population pharmacokinetic study, age was not a key factor in the kinetics of ribavirin; renal function is the determining factor.
Tomēr populācijā veiktos farmakokinētikas pētījumos pacienta vecums nebija galvenais ribavirīna farmakokinētiku ietekmējošais faktors; noteicošais faktors ir nieru darbība.
Population pharmacokinetic analysis was performed using sparsely sampled serum concentration values from four controlled clinical trials.
Populācijas farmakokinētikas analīze veikta, izmantojot pēc nejaušības principa savāktus datus par preparāta koncentrāciju serumā no četriem kontrolētiem klīniskiem pētījumiem.
The clearance model developed showed that body weight, gender, age, and serum creatinine were the main covariates.
Izstrādātais klīrensa modelis rāda, ka galvenie ietekmējošie faktori ir ķermeņa masa, dzimums, vecums un kreatinīna līmenis serumā.
For males, clearance was approximately 20% higher than 22 for females.
Vīriešiem klīrenss bija par aptuveni 20% augstāks nekā sievietēm.
Clearance increased as a function of body weight and was reduced at ages greater than 40 years.
Klīrenss palielinājās kā ķermeņa masas funkcija, un mazinājās pacientiem pēc 40 gadu vecuma.
Effects of these covariates on ribavirin clearance appear to be of limited clinical significance due to the substantial residual variability not accounted for by the model.
Šo faktoru ietekmei uz ribavirīna klīrensu ir ierobežota klīniska nozīme, jo šai modelī netika ņemta vērā būtiska reziduālā mainība.
Multiple-dose pharmacokinetic properties for Rebetol capsules and interferon alfa-2b in children and adolescents with chronic hepatitis C between 5 and 16 years of age are summarized in Table 12.
Rebetol kapsulu un alfa- 2b interferona atkārtotu devu lietošanas farmakokinētiskās īpašības bērniem un pusaudžiem vecumā no 5 līdz 16 gadiem ar hronisku C hepatītu apkopotas 12. tabulā.
The pharmacokinetics of Rebetol and interferon alfa-2b (dose-normalized) are similar in adults and children or adolescents.
Rebetol un alfa- 2b interferona (normalizētas devas) farmakokinētika ir līdzīga pieaugušajiem un pusaudžiem vai bērniem.
Table 12.
24 12. tabula.
Mean (% CV) multiple-dose pharmacokinetic parameters for interferon alfa-2b and Rebetol capsules when administered to children or adolescents with chronic hepatitis C
Vidējie (% SK) atkārtotu devu farmakokinētiskie raksturlielumi alfa- 2b interferonam un Rebetol kapsulām, lietojot tos bērniem vai pusaudžiem ar hronisku C hepatītu RAKSTURLIELUMS
Interferon alfa-2b
Alfa- 2b interferons
15 mg/kg/day as 2 divided doses (n = 17)
3 MSV/ m2 3 reizes nedēļā 15 mg/ kg dienā 2 dalītās devās
Tmax (hr)
Tmax (stundas)
clearance l/hr/kg
Šķietamais klīrenss l/ h/ kg
*AUC12 (ng.hr/ml) for Rebetol; AUC0-24 (IU.hr/ml) for interferon alfa-2b
* Rebetol AUC12 (ng. h/ ml); alfa- 2b interferona AUC0- 24 (SV. h/ ml)
Ribavirin:
Ribavirīns.
Ribavirin is embryotoxic or teratogenic, or both, at doses well below the recommended human dose in all animal species in which studies have been conducted.
Ribavirīns ir embriotoksisks un/ vai teratogēns visām dzīvnieku sugām, ar kurām veikti pētījumi, lietojot par cilvēkam ieteikto devu mazākas devas.
Malformations of the skull, palate, eye, jaw, limbs, skeleton and gastrointestinal tract were noted.
Novēroja galvaskausa, aukslēju, acu, žokļu, ekstremitāšu, skeleta un kuņģa un zarnu trakta anomālijas.
The incidence and severity of teratogenic effects increased with escalation of the dose.
Teratogēnās iedarbības sastopamība un izteiktības pakāpe palielinājās, palielinot devu.
Survival of foetuses and offspring was reduced.
Augļu un pēcnācēju izdzīvošanas rādītāji bija pazemināti.
In a juvenile rat toxicity study, pups dosed from postnatal day 7 to 63 with 10, 25 and 50 mg/kg of ribavirin demonstrated a dose-related decrease in overall growth, which was subsequently manifested as slight decreases in body weight, crown-rump length and bone length.
Juvenīlas toksicitātes pētījumā ar žurkām, lietojot 10, 25 un 50 mg/ kg ribavirīna mazuļiem no 7. līdz 63. dienai pēc dzimšanas, novēroja no devas atkarīgu augšanas samazināšanos kopumā, kas vēlāk izpaudās kā nedaudz samazināta ķermeņa masa, garums no galvas virsmas līdz sēžas kaulam un kaulu garums.
At the end of the recovery period, tibial and femoral changes were minimal although generally statistically significant compared to controls in males at all dose levels and in females dosed with the two highest doses compared to controls.
Atveseļošanās perioda beigās tibiālā un femorālā kaula garuma pārmaiņas bija minimālas, lai gan kopumā statistiski nozīmīgas, tēviņiem lietojot visas devas, salīdzinot ar kontrolgrupu, un mātītēm, lietojot divas lielākās devas, salīdzinot ar kontrolgrupu.
No histopathological effects on bone were observed.
Histopatoloģiska ietekme uz kauliem netika novērota.
No ribavirin effects were observed regarding neurobehavioural or reproductive development.
Ribavirīna ietekme uz neiroloģisko un uzvedības vai reproduktīvo attīstību netika novērota.
Plasma concentrations achieved in rat pups were below human plasma concentrations at the therapeutic dose.
Koncentrācija plazmā, ko sasniedza žurku mazuļiem, bija mazāka par koncentrāciju plazmā, kas radās cilvēkam, lietojot terapeitiskas devas.
Erythrocytes are a primary target of toxicity for ribavirin in animal studies.
Eritrocīti ir galvenās ribavirīna toksicitātes mērķšūnas pētījumos ar dzīvniekiem.
Anaemia occurs shortly after initiation of dosing, but is rapidly reversible upon cessation of treatment.
Anēmija parādās neilgi pēc terapijas sākšanas un ātri pazūd pēc tās pārtraukšanas.
In 3- and 6-month studies in mice to investigate ribavirin-induced testicular and sperm effects, abnormalities in sperm, occurred at doses of 15 mg/kg and above.
Lai noteiktu ribavirīna izraisītas sēklinieku un spermas pārmaiņas, tika veikti 3 un 6 mēnešus ilgi pētījumi, kuru laikā patoloģiskas pārmaiņas spermā attīstījās, lietojot ribavirīnu 15 mg/ kg un lielākā devā.
These doses in animals produce systemic exposures well below those achieved in humans at therapeutic doses.
Šīs devas dzīvniekiem izraisa vājāku sistēmisku iedarbību nekā terapeitiskās devas cilvēkam.
Upon cessation of treatment, essentially total recovery from ribavirin-induced testicular toxicity occurred within one or two spermatogenic cycles (see section 4.6).
Pēc ārstēšanas pārtraukšanas toksiskā ietekme uz sēkliniekiem pilnībā izzuda pēc viena vai diviem spermatoģenēzes cikliem (skatīt apakšpunktu 4. 6).
Genotoxicity studies have demonstrated that ribavirin does exert some genotoxic activity.
Genotoksicitātes pētījumos pierādīts, ka ribavirīnam piemīt neliela genotoksiska ietekme.
Ribavirin was active in the Balb/3T3 in vitro Transformation Assay.
Ribavirīns bija aktīvs Balb/ 3T3 transformācijas testā in vitro.
Genotoxic activity was observed in the mouse lymphoma assay, and at doses of 20-200 mg/kg in a mouse micronucleus assay.
Genotoksiskā iedarbība novērota limfomas testos pelēm, kā arī kodoliņu testos pelēm, lietojot ribavirīnu 20 – 200 mg/ kg.
A dominant lethal assay in rats was negative, indicating that if mutations occurred in rats they were not transmitted through male gametes.
Tas liecina, ka mutācijas, kas attīstās žurkām, netiek pārmantotas ar vīrišķām gametām.
Conventional carcinogenicity rodent studies with low exposures compared to human exposure under therapeutic conditions (factor 0.1 in rats and 1 in mice) did not reveal tumorigenicity of ribavirin.
Parastie kancerogenitātes pētījumi ar grauzējiem lietojot zemas pieļaujamās devas salīdzinājumā ar cilvēka devām pie terapeitiskiem nosacījumiem (0, 1 faktors žurkām un 1 pelēm) neatklāja ribavirīna tumorogenitāti.
In addition, in a 26 week carcinogenicity study using the heterozygous p53(+/-) mouse model, ribavirin did not produce tumours at the maximally tolerated dose of 300 mg/kg (plasma exposure factor
Papildus 26 nedēļu kancerogenitātes pētījumos ar heterozigotiem p53( + / -) peļu tipiem, ribavirīns neizraisīja audzējus pie maksimāli pieļaujamās devas 300 mg/ kg (plazmas ekspozīcijas faktors bija apmēram 2, 5 salīdzinājumā ar cilvēka ekspozīciju).
These studies suggest that a carcinogenic potential of ribavirin in humans is unlikely.
Šie pētījumi liecina, ka ribavirīna kancerogenitātes potenciāls cilvēkam ir praktiski neiespējams.
Ribavirin plus interferon alfa-2b:
Ribavirīns kombinācijā ar alfa– 2b interferonu.
When used in combination with peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b, ribavirin did not cause any effects not previously seen with either active substance alone.
Lietojot kombinācijā ar alfa– 2b peginterferonu vai alfa– 2b interferonu, ribavirīns neizraisīja reakcijas, kas nebūtu novērotas, lietojot katru aktīvo vielu atsevišķi.
The major treatment-related change was a reversible mild to moderate anaemia, the severity of which was greater than that produced by either active substance alone.
Nozīmīgākā ārstēšanas izraisītā reakcija bija pārejoša viegla vai mēreni izteikta anēmija, kuras smaguma pakāpe bija lielāka nekā lietojot katru aktīvo vielu atsevišķi.
Microcrystalline cellulose, Lactose monohydrate, Croscarmellose sodium, Magnesium stearate.
Mikrokristāliskā celuloze, Laktozes monohidrāts, Kroskarmelozes nātrija sāls, Magnija stearāts.
Gelatine, Titanium dioxide.
Želatīns, Titāna dioksīds.
Capsule imprint:
Apdruka uz kapsulas:
Shellac, Propylene glycol, Ammonium hydroxide, Colouring agent (E 132).
Šellaka, Propilēnglikols, Amonija hidroksīds, Krāsviela (E 132).
Ribavirin capsules are packaged in blisters consisting of polyvinyl chloride (PVC)/polyethylene (PE)/polyvinylidene chloride (PVdC).
Ribavirīna kapsulas iepakotas polivinilhlorīda (PVH) / polietilēna( PE) / polivinilidēnhlorīda (PVdH) blisteros.
Packs of 84, 112, 140 and 168 capsules.
Iepakojumā ir 84, 112, 140 vai 168 kapsulas.
SP Europe 73, rue de Stalle B-1180 Bruxelles 24 Belgium
SP Europe 73, rue de Stalle B- 1180 Bruxelles Beļģija
84 hard capsules 112 hard capsules 140 hard capsules 168 hard capsules
84 cietās kapsulas 112 cietās kapsulas 140 cietās kapsulas 168 cietās kapsulas
7 May 1999 Date of last renewal:
1999. gada 7. maijs Pēdējās pārreģistrācijas datums:
02 September 2004
2004. gada 2. septembris
Rebetol 40 mg/ml oral solution
Rebetol 40 mg/ ml šķīdums iekšķīgai lietošanai
Each ml of oral solution contains 40 mg of ribavirin.
Viens ml šķīduma iekšķīgai lietošanai satur 40 mg ribavirīna (ribavirin).
For a full list of excipients, see section 6.1.
Palīgvielas:
Rebetol contains 142 mg of sorbitol and 300 mg of sucrose per ml.
142 mg sorbīta un 300 mg saharozes Pilnu palīgvielu sarakstu skatīt apakšpunktā 6. 1.
Clear, colourless to pale or light yellow oral solution
Dzidrs, bezkrāsains līdz blāvi vai gaiši dzeltenas krāsas šķīdums iekšķīgai lietošanai
Rebetol is intended for use, in a combination regimen with interferon alfa-2b, for the treatment of children and adolescents 3 years of age and older, who have chronic hepatitis C, not previously treated, without liver decompensation, and who are positive for serum HCV-RNA.
Rebetol kombinācijā ar alfa– 2b interferonu ir paredzēts lietot iepriekš neārstētu bērnu no 3 gadu vecuma un pusaudžu ārstēšanai, kuriem ir hronisks C hepatīts bez aknu dekompensācijas pazīmēm un ar pozitīvu HCV– RNS reakciju serumā.
The expected benefit of treatment should be weighed against the safety findings observed for paediatric subjects in the clinical trials (See sections 4.4, 4.8 and 5.1).
Paredzamais ārstēšanas ieguvums jāsalīdzina ar klīniskajos pētījumos novērotajiem drošības aspektiem bērniem (skatīt apakšpunktus 4. 4, 4. 8 un 5. 1).
Rebetol monotherapy must not be used.
Rebetolu nedrīkst lietot monoterapijas veidā.
There is no safety or efficacy information in children or adolescents on the use of Rebetol with pegylated or other forms of interferon (i.e., not alfa-2b).
Nav informācijas par Rebetol drošību un efektivitāti bērniem vai pusaudžiem, lietojot to kopā ar pegilētām vai citām interferona formām (t. i., izņemot alfa– 2b).
Dose to be administered Rebetol oral solution is supplied in a concentration of 40 mg/ml.
Lietojamā deva Rebetol šķīdums iekšķīgai lietošanai pieejams 40 mg/ ml koncentrācijā.
Children 3 years of age or older and adolescents:
3 gadus veciem vai vecākiem bērniem un pusaudžiem:
Rebetol oral solution is administered in two divided doses (morning and evening) with food.
Rebetol šķīdumu iekšķīgai lietošanai lieto 2 dalītās devās (no rīta un vakarā) kopā ar ēdienu.
In clinical studies performed in this population ribavirin was used in a dose of 15 mg/kg/day (Table 1).
Veiktajos klīniskajos pētījumos šai populācijai ribavirīns tika lietots devā 15 mg/ kg/ dienā (1. tabula).
Rebetol must be used in combination with interferon alfa-2b solution for injection, administered at a dose of 3 million international units (MIU)/m2 three times a week.
Rebetol jālieto kopā ar alfa- 2b interferona šķīdumu injekcijām, ko ievada ar devu 3 miljoni starptautisko vienību (MSV) / m2 trīs reizes nedēļā.
26 Please refer also to the interferon alfa-2b Summary of Product Characteristics (SPC).
Lūdzu, iepazīstieties arī ar alfa- 2b interferona zāļu aprakstu (ZA).
Table 1
28 1. tabula.
Rebetol Oral Solution - Paediatric Dosage
Rebetol šķīdums iekšķīgai lietošanai – devas bērniem
Body Weight (kg)
Ķermeņa masa (kg)
Measured Dose
Nomērīta deva
(Morning / Evening)
(no rīta/ vakarā)
Patients who weigh > 47 kg and are able to swallow capsules may take the equivalent dose of ribavirin 200 mg capsules in two divided doses (Please see SPC for ribavirin capsules).
Pacientiem, kas sver > 47 kg un spēj norīt kapsulas, var lietot atbilstošu ribavirīna 200 mg kapsulu devu divās dalītās devās (lūdzu, skatīt ribavirīna kapsulu ZA).
Duration of treatment Genotype 1.
Terapijas ilgums 1. genotips.
The recommended duration of treatment is one year.
Ieteicamais terapijas ilgums ir viens gads.
Patients who fail to achieve virological response at 6 months are highly unlikely to become sustained virological responders (negative predictive value 96%).
Nav domājams, ka pacientiem, kam virusoloģiska atbildreakcija nerodas pēc 12 nedēļām, būs virusoloģiska uzlabošanās (negatīvas prognozes vērtējums 96%).
Virological response is defined as absence of detectable HCV-RNA at 12 weeks of treatment.
Par virusoloģisku atbildreakciju tiek saukta noteicama HCV- RNS līmeņa izzušana pēc 12 ārstēšanas nedēļām.