qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
It is therefore recommended to monitor tacrolimus blood levels whenever substances which have the potential to alter CYP3A metabolism are used concomitantly and to adjust the tacrolimus dose as appropriate in order to maintain similar tacrolimus exposure (see sections 4.2 and 4.4).
Tādēļ ieteicams kontrolēt takrolīma koncentrāciju asinīs, ja vienlaikus tiek lietotas šādas zāles, un atbilstoši pielāgot takrolīma devu, lai saglabātu līdzīgu takrolīma ietekmi (skatīt apakšpunktus 4. 2 un 4. 4).
Inhibitors of metabolism Clinically the following substances have been shown to increase tacrolimus blood levels:
Metabolisma inhibitori Klīniski pierādīts, ka takrolīma koncentrāciju asinīs palielina šādas vielas:
Strong interactions have been observed with antifungal agents such as ketoconazole, fluconazole, itraconazole and voriconazole, the macrolide antibiotic erythromycin or HIV protease inhibitors (e. g. ritonavir).
Spēcīga mijiedarbība novērota ar tādiem pretsēnīšu līdzekļiem kā ketokonazols, flukonazols, itrakonazols un vorikonazols, makrolīdu grupas antibiotiku eritromicīnu vai HIV proteāzes inhibitoriem (piemēram, ritonaviru).
Concomitant use of these substances may require decreased tacrolimus doses in nearly all patients.
Lietojot vienlaikus šīs zāles, var būt jāsamazina takrolīma deva gandrīz visiem pacientiem.
In vitro the following substances have been shown to be potential inhibitors of tacrolimus metabolism: bromocriptine, cortisone, dapsone, ergotamine, gestodene, lidocaine, mephenytoin, miconazole, midazolam, nilvadipine, norethindrone, quinidine, tamoxifen, (triacetyl)oleandomycin.
23 In vitro pierādīts, ka šādas vielas ir iespējami takrolīma metabolisma inhibitori: bromokriptīns, kortizons, dapsons, ergotamīns, gestodēns, lidokaīns, mefenitoīns, mikonazols, midazolāms, nilvadipīns, noretindrons, hinidīns, tamoksifēns, (triacetil) oleandomicīns.
Inducers of metabolism Clinically the following substances have been shown to decrease tacrolimus blood levels:
Metabolisma induktori Klīniski pierādīts, ka šādas vielas samazina takrolīma koncentrāciju asinīs:
John’ s Wort (Hypericum perforatum) which may require increased tacrolimus doses in almost all patients.
Spēcīga mijiedarbība novērota ar rifampicīnu, fenitoīnu vai divšķautņu asinszāli (Hypericum perforatum), kā dēļ var būt nepieciešama palielināta takrolīma deva gandrīz visiem pacientiem.
Maintenance doses of corticosteroids have been shown to reduce tacrolimus blood levels.
Pierādīts, ka kortikosteroīdu balstdeva samazina takrolīma līmeni asinīs.
22 High dose prednisolone or methylprednisolone administered for the treatment of acute rejection have the potential to increase or decrease tacrolimus blood levels.
Augstas prednizolona vai metilprednizolona devas, ko lieto akūtas tremes ārstēšanai, var palielināt vai samazināt takrolīma līmeni asinīs.
Effect of tacrolimus on the metabolism of other medicinal products Tacrolimus is a known CYP3A4 inhibitor; thus concomitant use of tacrolimus with medicinal products known to be metabolised by CYP3A4 may affect the metabolism of such medicinal products.
Takrolīma ietekme uz citu zāļu metabolismu Zināms, ka takrolīms ir CYP3A4 inhibitors; tādēļ vienlaikus takrolīma un citu zāļu, ko metabolizē CYP3A4, lietošana var ietekmēt šo zāļu metabolismu.
The half-life of ciclosporin is prolonged when tacrolimus is given concomitantly.
Lietojot vienlaikus ar takrolīmu, paildzinās ciklosporīna eliminācijas pusperiods.
In addition, synergistic/ additive nephrotoxic effects can occur.
Papildus tam var rasties sinerģiska/ papildinoša nefrotoksiska ietekme.
For these reasons, the combined administration of ciclosporin and tacrolimus is not recommended and care should be taken when administering tacrolimus to patients who have previously received ciclosporin (see sections 4.2 and 4.4).
Šā iemesla dēļ kombinēta ciklosporīna un takrolīma lietošana nav ieteicama un piesardzība jāievēro pacientiem, kam tiek ordinēts takrolīms un kas iepriekš lietojuši ciklosporīnu (skatīt apakšpunktus 4. 2 un 4. 4).
Tacrolimus has been shown to increase the blood level of phenytoin.
Pierādīts, ka takrolīms palielina fenitoīna koncentrāciju asinīs.
As tacrolimus may reduce the clearance of steroid-based contraceptives leading to increased hormone exposure, particular care should be exercised when deciding upon contraceptive measures.
Tā kā takrolīms var mazināt kontraceptīvo līdzekļu, kam pamatā ir steroīdi, klīrensu, kas var radīt pastiprinātu hormonu ietekmi uz organismu, īpaša uzmanība jāpievērš kontracepcijas metodes izvēlei.
Limited knowledge of interactions between tacrolimus and statins is available.
Nav pieejams pietiekami informācijas par mijiedarbību starp takrolīmu un statīniem.
Available data suggests that the pharmacokinetics of statins are largely unaltered by the co-administration of tacrolimus.
Pieejamie dati liecina, ka, lietojot vienlaikus ar takrolīmu, statīnu farmakokinētika būtiski nemainās.
Other interactions which have led to clinically detrimental effects Concurrent use of tacrolimus with medicinal products known to have nephrotoxic or neurotoxic effects may increase these effects (e. g., aminoglycosides, gyrase inhibitors, vancomycin, cotrimoxazole, NSAIDs, ganciclovir or aciclovir).
Cita veida mijiedarbības, kas izraisījušas klīniski nelabvēlīgu ietekmi Takrolīma vienlaikus lietošana ar zālēm, kam zināma nefrotoksiska vai neirotoksiska ietekme (piemēram, aminoglikozīdiem, žirāzes inhibitoriem, vankomicīnu, kotrimoksazolu, NPL, ganciklovīru vai aciklovīru), var šo ietekmi pastiprināt.
As tacrolimus treatment may be associated with hyperkalaemia, or may increase pre-existing hyperkalaemia, high potassium intake, or potassium-sparing diuretics (e. g., amiloride, triamterene, or spironolactone) should be avoided.
Tā kā takrolīma terapija var izraisīt hiperkaliēmiju vai paaugstināt jau esošu hiperkaliēmiju, jāizvairās no liela kālija daudzuma vai kālijsaudzējošu diurētiku (piemēram, amilorīda, triamterēna vai spironolaktona) lietošanas.
Protein binding considerations Tacrolimus is extensively bound to plasma proteins.
Saistīšanās ar olbaltumiem Takrolīms plaši saistās ar plazmas olbaltumiem.
Possible interactions with other medicinal products known to have high affinity for plasma proteins should be considered (e. g., NSAIDs, oral anticoagulants, or oral antidiabetics).
Jāņem vērā iespējama mijiedarbība ar zālēm, par kurām zināms, ka tām ir augsta afinitāte pret plazmas olbaltumiem (piemēram, NPL, perorāliem antikoagulantiem vai perorāliem pretdiabēta līdzekļiem).
Human data show that tacrolimus is able to cross the placenta.
Cilvēkiem iegūtie dati liecina, ka zāles var šķērsot placentu.
Limited data from organ transplant recipients show no evidence of an increased risk of adverse effects on the course and outcome of pregnancy under tacrolimus treatment compared with other immunosuppressive medicinal products.
Dati, kas pieejami no orgānu transplantātu recipientiem, neliecina par palielinātas nevēlamas ietekmes uz grūtniecību vai tās iznākumu risku takrolīma lietošanas laikā, salīdzinot ar citiem imūnsupresīviem līdzekļiem.
To date, no other relevant epidemiological data are available.
Pašlaik citi nozīmīgi epidemioloģiskie dati nav pieejami.
Due to the need of treatment, tacrolimus can be considered in pregnant women when there is no safer alternative and when the perceived benefit justifies the potential risk to the foetus.
Ja nepieciešama ārstēšana, takrolīma lietošanu grūtniecēm var apsvērt gadījumā, ja nav drošākas alternatīvas un ja paredzamais guvums attaisno iespējamo risku auglim.
In case of in utero exposure, monitoring of the newborn for the potential adverse effects of tacrolimus is recommended (in particular the effects on the kidneys).
Ja auglis dzemdē ir bijis pakļauts takrolīma ietekmei, ieteicams novērot, vai jaundzimušam nerodas iespējamās takrolīma blakusparādības (īpaši ietekme uz nierēm).
There is a risk for premature delivery (< 37 week) as well as for hyperkalaemia in the newborn, which, however, normalizes spontaneously.
24 Pastāv priekšlaicīgu dzemdību (< 37. nedēļu), kā arī hiperkaliēmijas risks jaundzimušajam, kas tomēr spontāni normalizējas.
In rats and rabbits, tacrolimus caused embryofoetal toxicity at doses which demonstrated maternal toxicity (see section 5.3).
Žurkām un trušiem takrolīms radīja toksisku ietekmi uz embriju un augli, lietojot devas, kam pierādīta toksiska ietekme uz mātītes organismu (skatīt apakšpunktu 5. 3).
Tacrolimus affected male fertility in rats (see section 5.3).
Žurkām takrolīms ietekmēja tēviņu auglību (skatīt apakšpunktu 5. 3).
Lactation Human data demonstrate that tacrolimus is excreted into breast milk.
Zīdīšana Cilvēkiem iegūtie dati liecina, ka takrolīms izdalās mātes pienā.
As detrimental effects on the newborn cannot be excluded, women should not breast-feed whilst receiving< Invented name >.
Tā kā nevar izslēgt kaitīgu ietekmi uz jaundzimušo, sievietes, kas lieto < (Piešķirtais) nosaukums >, nedrīkst zīdīt bērnu.
23 Tacrolimus may cause visual and neurological disturbances.
Takrolīms var izraisīt redzes un neiroloģiskus traucējumus.
This effect may be enhanced if< Invented name > is administered in association with alcohol.
Šī ietekme var pastiprināties, ja < (Piešķirtais) nosaukums > lieto vienlaikus ar alkoholu.
The adverse drug reaction profile associated with immunosuppressive agents is often difficult to establish owing to the underlying disease and the concurrent use of multiple medications.
Imūnsupresīvo līdzekļu blakusparādību profilu bieži ir grūti noteikt sakarā ar pamatslimību un vienlaikus terapiju ar vairākām zālēm.
Many of the adverse drug reactions stated below are reversible and/ or respond to dose reduction.
Daudzas no turpmāk minētām blakusparādībām ir atgriezeniskas un/ vai mazinās pēc devas mazināšanas.
Oral administration appears to be associated with a lower incidence of adverse drug reactions compared with intravenous use.
Noteikts, ka pēc perorālas lietošanas blakusparādības rodas retāk, salīdzinot ar intravenozu terapiju.
Adverse drug reactions are listed below in descending order by frequency of occurrence: very common (> 1/ 10); common (> 1/ 100 ,< 1/10); uncommon (> 1/1 ,000, < 1/100); rare (> 1/10,000, < 1/ 1,000); very rare (< 1/10 ,000, including isolated reports).
Blakusparādības norādītas turpmāk dilstošā veidā sastopamības ziņā: ļoti bieži (> 1/ 10); bieži (> 1/ 100, < 1/ 10); retāk (> 1/ 1000, < 1/ 100); reti (> 1/ 10 000, < 1/ 1 000); ļoti reti (< 1/ 10, 000, ieskaitot atsevišķusgadījumus).
Infections and infestations As is well known for other potent immunosuppressive agents, patients receiving tacrolimus are frequently at increased risk for infections (viral, bacterial, fungal, protozoal).
Infekcijas un parazitozes Tāpat kā tas labi zināms par citiem imūnsupresīviem līdzekļiem, arī pacientiem, kas saņem takrolīmu, bieži ir palielināts infekciju (vīrusu, bakteriālu, sēnīšu un vienšūņu) risks.
Both generalised and localised infections can occur.
Var rasties gan ģeneralizētas, gan vietējas infekcijas.
Neoplasms benign, malignant and unspecified Patients receiving immunosuppressive therapy are at increased risk of developing malignancies.
Labdabīgi, ļaundabīgi un neprecizēti audzēji Pacientiem, kas saņem imūnsupresīvu terapiju, ir palielināts ļaundabīgu audzēju attīstības risks.
Blood and lymphatic system disorders common:
Asins un limfātiskās sistēmas traucējumi bieži:
anaemia, leukopenia, thrombocytopenia, leukocytosis, red blood cell analyses abnormal
anēmija, leikopēnija, trombocitopēnija, leikocitoze, patoloģiski sarkano asins šūnu analīžu rezultāti
coagulopathies, coagulation and bleeding analyses abnormal, pancytopenia, neutropenia
koagulopātijas, patoloģiski asinsreces un asinsteces analīžu rezultāti, pancitopēnija, neitropēnija
rare:
reti:
thrombotic thrombocytopenic purpura, hypoprothrombinaemia
trombotiska trombocitopēniska purpura, hipoprotrombinēmija
Immune system disorders Allergic and anaphylactoid reactions have been observed in patients receiving tacrolimus (see section 4.4).
Imūnās sistēmas Pacientiem, kas
Metabolism and nutrition disorders very common:
traucējumi saņem trakrolīmu, ziņots par alerģiskām un anafilaktoīdām reakcijām (skatīt
common:
apakšpunktu 4. 4).
hypomagnesaemia, hypophosphataemia, hypokalaemia,
Endokrīnās sistēmas traucējumi reti: hirsutisms
hyponatraemia, fluid overload, hyperuricaemia, appetite decreased, anorexia,
Metabolisma un barošanās traucējumi ļoti bieži: hiperglikēmija, cukura diabēts, hiperkaliēmija bieži:
metabolic
hipomagnēmija, hipofosfatēmija, hipokaliēmija, hipokalciēmija, hiponatriēmija, hipervolēmija, hiperurikēmija, samazināta ēstgriba, anoreksija, metaboliskā acidoze, hiperlipidēmija, hiperholesterinēmija, hipertriglicerīdēmija, citas elektrolītu novirzes
acidoses,
retāk:
hypertriglyceridaemia, other electrolyte abnormalities uncommon:
dehidratācija, hipoproteinēmija, hiperfosfatēmija, hipoglikēmija
dehydration, hypoproteinaemia, hyperphosphataemia, hypoglycaemia
25
Psychiatric disorders very common: common:
Psihiskie traucējumi ļoti bieži: bezmiegs bieži:
insomnia anxiety symptoms, confusion and disorientation, depression, depressed mood, mood disorders and disturbances, nightmare, hallucination, mental disorders
trauksmes simptomi, apjukums un dezorientācija, depresija, nomākts garastāvoklis, garastāvokļa svārstības un traucējumi, murgi, halucinācijas, psihiski traucējumi
Nervous system disorders very common: common:
Nervu sistēmas traucējumi ļoti bieži: trīce, galvassāpes bieži:
tremor, headache seizures, disturbances in consciousness, paraesthesias and dysaesthesias, peripheral neuropathies, dizziness, writing impaired, nervous system disorders
rakstīšanas traucējumi, nervu sistēmas traucējumi retāk:
24 uncommon:
koma, asiņošana centrālā nervu sistēmā un cerebrovaskulāri traucējumi, paralīze un
coma, central nervous system haemorrhages and cerebrovascular accidents, paralysis and paresis, encephalopathy, speech and language abnormalities, amnesia
parēze, encefalopātija, runas un valodas traucējumi, amnēzija reti: hipertonija ļoti reti:
rare: very rare:
miastēnija
hypertonia myasthenia
Acu slimības
Eye disorders
Retāk:
common: uncommon: rare:
neskaidra redze, fotofobija, acu patoloģijas katarakta
vision blurred, photophobia, eye disorders cataract blindness
Reti: aklums
Ear and labyrinth disorders common: uncommon: rare: very rare:
Ausu un labirinta traucējumi bieži: retāk: reti: ļoti reti:
tinnitus hypoacusis deafness neurosensory hearing impaired
troksnis ausīs pavājināta dzirde neirosensors kurlums dzirdes traucējumi
Cardiac disorders
Sirds funkcijas traucējumi bieži: išēmiski koronārās artērijas traucējumi, tahikardija retāk:
ischaemic coronary artery disorders, tachycardia ventricular arrhythmias and cardiac arrest, heart failures, cardiomyopathies, ventricular hypertrophy, supraventricular arrhythmias, palpitations, ECG investigations abnormal, heart rate and pulse investigations abnormal
kambaru aritmijas un sirdsdarbības apstāšanās, sirds mazspēja, kardiomiopātijas, kambaru hipertrofija, supraventrikulāras aritmijas, sirdsklauves, patoloģiska EKG atrade, patoloģiskas sirdsdarbības ātruma un pulsa pārmaiņas
rare: very rare:
reti: ļoti reti:
pericardial effusion echocardiogram abnormal
perikarda izsvīdums patoloģiska ehokardiogrāfiskā aina
hypertension haemorrhage, thrombembolic and ischaemic events, peripheral vascular disorders, vascular hypotensive disorders
hipertensija asiņošana, trombemboliski un išēmiski traucējumi, perifēro asinsvadu traucējumi, vaskulāri hipotensīvi traucējumi
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders common:
Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības bieži:
dyspnoea, parenchymal lung disorders, pleural effusion, pharyngitis, cough, nasal congestion and inflammations
dispnoja, parenhimālas plaušu slimības, pleiras izsvīdums, faringīts, klepus, aizlikts deguns un iekaisums
uncommon: rare:
retāk: reti:
diarrhoea, nausea gastrointestinal inflammatory conditions, gastrointestinal ulceration and perforation, gastrointestinal haemorrhages, stomatitis and ulceration, ascites, vomiting, gastrointestinal and abdominal pains, dyspeptic signs and symptoms, constipation, flatulence, bloating and distension, loose stools, gastrointestinal signs and symptoms
caureja, slikta dūša kuņģa- zarnu trakta iekaisuma slimības, kuņģa- zarnu trakta čūlas un perforācija, kuņģa- zarnu trakta asiņošana, stomatīts un čūlas, sacīts, vemšana, kuņģa- zarnu trakta un vēdera sāpes, dispepsijas pazīmes un simptomi, aizcietējums, meteorisms, vēdera uzpūšanās, mīksti izkārnījumi, kuņģa- zarnu trakta darbības traucējumu pazīmes un simptomi
ileus paralytic, peritonitis, acute and chronic pancreatitis, blood amylase increased, gastrooesophageal reflux disease, impaired gastric emptying
paralītisks ileuss, peritonīts, akūts un hronisks pankreatīts, palielināts amilāzes līmenis asinīs, gastroezofagālā atviļņa slimība, kuņģa iztukšošanās traucējumi
subileus, pancreatic pseudocyst
parciālās ileuss, aizkuņģa dziedzera pseidocista
Hepatobiliary disorders common:
Aknu un/ vai žultsceļu traucējumi bieži:
and function abnormalities, cholestasis and
aknu enzīmu un funkciju patoloģiskas pārmaiņas, holestāze un dzelte, hepatocelulārs bojājums un hepatīts, holangīts
jaundice,
reti: ļoti reti:
hepatocellular damage and hepatitis, cholangitis rare: hepatitic artery thrombosis, venoocclusive liver disease very rare:
aknu artērijas tromboze, venookluzīva aknu slimība aknu mazspēja, žultsvada stenoze
Skin and subcutaneous disorders common: uncommon: rare:
Ādas un zemādas audu bojājumi bieži: retāk: reti: ļoti reti:
pruritus, rash, alopecias, acne, sweating increased dermatitis, photosensitivity toxic epidermal necrolysis (Lyell’ s syndrome)
nieze, izsitumi, alopēcija, pinnes, pastiprināta svīšana dermatīts, fotosensitivitāte toksiska epidermas nekrolīze (Laiela sindroms) Stīvensa- Džonsona sindroms
Musculoskeletal and connective tissue disorders common: uncommon:
Skeleta- muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi bieži: retāk:
arthralgia, muscle cramps, pain in limb, back pain joint disorders
artralģija, muskuļu krampji, sāpes ekstremitātēs, sāpes mugurā locītavu bojājumi
Renal and urinary very common: common:
Nieru un urīnceļu ļoti bieži: bieži:
disorders renal impairment renal failure, renal failure acute, oliguria, renal tubular necrosis, nephropathy toxic, urinary abnormalities, bladder and urethral symptoms
traucējumi nieru darbības traucējumi nieru mazspēja, akūta nieru mazspēja, oligūrija, nieru kanāliņu nekroze, toksiska nefropātija, urīna patoloģiskas pārmaiņas, urīnpūšļa un urīnizvadkanāla simptomi
Reproductive system and breast disorders uncommon:
Reproduktīvās sistēmas un krūts slimības retāk:
General disorders common:
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā bieži:
and administration site conditions asthenic conditions, febrile disorders, oedema, pain and discomfort, blood alkaline phosphatase increased, weight increased, body temperature perception disturbed
astēniski traucējumi, drudzis, tūska, sāpes un nepatīkama sajūta, palielināts sārmainās fosfatāzes līmenis asinīs, palielināta ķermeņa masa, ķermeņa temperatūras uztveres traucējumi
multi-organ failure, influenza like illness, temperature intolerance, chest pressure sensation, feeling jittery, feeling abnormal, blood lactate dehydrogenase increased, weight decreased
vairāku orgānu mazspēja, gripai līdzīga slimība, temperatūras nepanesamība, spiediena sajūta krūtīs, uzbudinājuma sajūta, slikta pašsajūta, palielināts laktāta dehidrogenāzes līmenis asinīs, samazināta ķermeņa masa
rare: very rare:
reti: slāpes, krišana, saspringuma sajūta krūtīs, samazinātas kustību spējas, čūla ļoti reti:
Injury, poisoning and procedural complications common:
Traumas, saindēšanās un komplikācijas pēc manipulācijām bieži:
primary graft dysfunction
primāra transplantāta disfunkcija
Experience with over dosage is limited.
Nav lielas pieredzes par pārdozēšanu.
Several cases of accidental over dosage have been reported; symptoms have included tremor, headache, nausea and vomiting, infections, urticaria, lethargy, increased blood urea nitrogen and elevated serum creatinine concentrations, and increase in alanine aminotransferase levels.
Ziņots par vairākiem nejaušas pārdozēšanas gadījumiem; simptomu vidū bija trīce, galvassāpes, slikta dūša un vemšana, infekcijas, nātrene, letarģija, palielināta atlieku slāpekļa koncentrācija asinīs un palielināta kreatinīna koncentrācija serumā, kā arī alanīna aminotransferāzes koncentrācijas palielināšanās.
No specific antidote to< Invented name > therapy is available.
Nav pieejams specifisks antidots < (Piešķirtais) nosaukums > terapijai.
If over dosage occurs, general supportive measures and symptomatic treatment should be conducted.
Ja rodas pārdozēšana, jāveic vispārēji uzturoši pasākumi un simptomātiska terapija.
Based on its high molecular weight, poor aqueous solubility, and extensive erythrocyte and plasma protein binding, it is anticipated that tacrolimus will not be dialysable.
Ņemot vērā tā lielo molekulārmasu, vājo šķīdību ūdenī un plašo saistīšanos ar eritrocītiem un plazmas olbaltumiem, tiek uzskatīts, ka takrolīms netiek izvadīts ar dialīzi.
In cases of oral intoxication, gastric lavage and/ or the use of adsorbents (such as activated charcoal) may be helpful, if used shortly after intake.
Perorālas saindēšanās gadījumā var palīdzēt kuņģa skalošana un/ vai adsorbentu (piemēram, aktivētās ogles) lietošana, ja tos lieto neilgi pēc pārdozēšanas.
Macrolide immunosuppressant, ATC code:
Farmakoterapeitiskā grupa: makrolīdu grupas imūnsupresants, ATĶ kods:
Mechanism of action and pharmacodynamic effects At the molecular level, the effects of tacrolimus appear to be mediated by binding to a cytosolic protein (FKBP12) which is responsible for the intracellular accumulation of the compound.
Darbības mehānisms un farmakodinamiskās īpašības Molekulārā līmenī takrolīma darbība tiek mediēta, saistoties ar citosolisku olbaltumu (FKBP12), kas ir atbildīgs par intracelulāru zāļu uzkrāšanos.
The FKBP12-tacrolimus complex specifically and competitively binds to and inhibits calcineurin, leading to a calcium-dependent inhibition of T-cell signal transduction pathways, thereby preventing transcription of a discrete set of lymphokine genes.
FKBP12- takrolīma komplekss specifiski un konkurējoši saistās ar kalcineirīnu un inhibē to, radot kalcija atkarīgu T šūnu signālu pārvades inhibīciju, tādējādi traucējot limfokīnu gēnu komplekta transkripciju.
Tacrolimus is a highly potent immunosuppressive agent and has proven activity in both in vitro and in vivo experiments.
Takrolīms ir ļoti spēcīgs imūnsupresīvs līdzeklis, kam pierādīta aktivitāte gan in vitro gan in vivo eksperimentos.
26 In particular, tacrolimus inhibits the formation of cytotoxic lymphocytes, which are mainly responsible for graft rejection.
It īpaši takrolīms inhibē citotoksisku limfocītu veidošanos, kas ir visvairāk atbildīgi par transplantāta tremi.
Tacrolimus suppresses T-cell activation and T-helper-cell dependent B-cell proliferation, as well as the formation of lymphokines (such as interleukins-2, -3, and γ -interferon) and the expression of the interleukin-2 receptor.
Takrolīms nomāc T šūnu aktivēšanu un T līdzētājšūnu atkarīgu B šūnu proliferāciju, kā arī limfokīnu (piemēram, interleikīnu- 2, - 3, un gamma- interferona) veidošanos un interleikīna- 2 receptora ekspresiju.
Results from published data in other primary organ transplantation< Invented name > has evolved into an accepted treatment as primary immunosuppressive medicinal product following pancreas, lung and intestinal transplantation.
Rezultāti, kas iegūti no publicētiem datiem par citu primāru orgānu transplantāciju < (Piešķirtais) nosaukums > bija iekļauts apstiprinātā terapijā par primāru imūnsupresīvu līdzekli pēc aizkuņģa dziedzera, plaušu un zarnu transplantācijas.
In prospective published studies tacrolimus was investigated as primary immunosuppressant in approximately 175 patients following lung, 475 patients following pancreas and 630 patients following intestinal transplantation.
Prospektīvos publicētos pētījumos takrolīms tika pētīts par primāru imūnsupresantu aptuveni 175 pacientiem pēc plaušu, 475 pacientiem pēc aizkuņģa dziedzera un 630 pacientiem pēc zarnu transplantācijas.
Overall, the safety profile of tacrolimus in these published studies appeared to be similar to what was reported in the large studies, where tacrolimus was used as primary treatment in liver, kidney and heart transplantation.
Kopumā šajos publicētajos pētījumos takrolīma lietošanas drošība bija līdzīga tai, kāda tika novērota lielos pētījumos, kur takrolīms tika lietots primārai terapijai pēc aknu, nieru un sirds transplantācijas.
Lung transplantation The interim analysis of a recent multicentre study discussed 110 patients who underwent 1:1 randomisation to either tacrolimus or ciclosporin.
Plaušu transplantācija Nesen veikta daudzcentru pētījuma starpposma analīzē izvērtēja 110 pacientus, kas tika randomizēti 1: 1, lai saņemtu vai nu takrolīmu vai ciklosporīnu.
Tacrolimus was started as continuous intravenous infusion at a dose of 0.01 to 0.03 mg/ kg/ day and oral tacrolimus was administered at a dose of 0.05 to 0.3 mg/ kg/ day.
Takrolīmu sāka lietot ilgstošas intravenozas infūzijas veidā ar 0, 01 – 0, 03 mg/ kg devu dienā un perorāli takrolīmu lietoja ar 0, 05 – 0, 3 mg/ kg devu dienā.
A lower incidence of acute rejection episodes for tacrolimus- versus ciclosporin- treated patients (11.5% versus 22.6%) and a lower incidence of chronic rejection, the bronchiolitis obliterans syndrome (2.86% versus 8.57%), was reported within the first year after transplantation.
Pirmā gada laikā pēc transplantācijas novēroja mazāku akūtas tremes epizožu rašanos takrolīmam, salīdzinot ar ciklosporīnu ārstētiem pacientiem (11, 5% pret 22, 6%) un mazāku hroniskas tremes, obliterējoša bronhiolīta sindroma (2, 86% pret 8, 57%) sastopamību.
The 1-year patient survival rate was 80.8% in the tacrolimus and 83% in the ciclosporin group (Treede et al., 3rd ICI San Diego, US, 2004; Abstract 22).
Izdzīvošana vienu gadu pēc transplantācijas takrolīma grupā bija 80, 8% un 83% ciklosporīna grupā (Treede et al., 3rd ICI San Diego, US, 2004; Abstract 22).
Tacrolimus was started as continuous intravenous infusion at a dose of 0.025 mg/ kg/ day and oral tacrolimus was administered at a dose of 0.15 mg/ kg/ day with subsequent dose adjustments to target trough levels of 10 to 20 ng/ ml.
Takrolīmu sāka lietot ilgstošas intravenozas infūzijas veidā ar 0, 025 mg/ kg devu dienā un perorāli takrolīmu lietoja ar 0, 15 mg/ kg devu dienā, turpmāk palielinot devu līdz minimālai mērķa koncentrācijai 10 – 20 ng/ ml.
The 1-year patient survival was 83% in the tacrolimus and 71% in the ciclosporin group, the 2-year survival rates were 76% and 66%, respectively.
Izdzīvošana vienu gadu pēc transplantācijas bija 83% takrolīma grupā un 71% ciklosporīna grupā, izdzīvošana 2 gadus pēc transplantācijas bija attiecīgi 76% un 66%.
In an additional two-centre study, 26 patients were randomised to the tacrolimus versus 24 patients to the ciclosporin group.
Papildus divu centru pētījumā 26 pacienti tika randomizēti takrolīma grupā un 24 pacienti ciklosporīna grupā.
Tacrolimus was started as continuous intravenous infusion at a dose of 0.05 mg/ kg/ day and oral tacrolimus was administered at a dose of 0.1 to 0.3 mg/ kg/ day with subsequent dose adjustments to target trough levels of 12 to 15 ng/ ml.
Takrolīmu sāka lietot ilgstošas intravenozas infūzijas veidā ar 0, 05 mg/ kg devu dienā un perorāli takrolīmu lietoja ar 0, 1 - 0, 3 mg/ kg devu dienā, turpmāk palielinot devu līdz mērķa minimālai koncentrācijai 12 – 15 ng/ ml.
The 1-year survival rates were 73.1% in the tacrolimus versus 79.2% in the ciclosporin group.
Izdzīvošana vienu gadu pēc transplantācijas bija 73, 1% takrolīma grupā un 79, 2% ciklosporīna grupā.
Pancreas transplantation A multicentre study included 205 patients undergoing simultaneous pancreas-kidney transplantation who were randomised to tacrolimus (n=103) or to ciclosporin (n=102).
28 Aizkuņģa dziedzera transplantācija Dauzcentru pētījumā piedalījās 205 pacienti, kam tika vienlaicīgi veikta aizkuņģa dziedzera un nieru transplantācija, kas tika randomizēti takrolīma (n=103) vai ciklosporīna (n=102) terapijai.
The initial oral per protocol dose of tacrolimus was 0.2 mg/ kg/ day with subsequent dose adjustments to target trough levels of 8 to 15 ng/ ml by Day 5 and 5 to 10 ng/ mL after Month 6.
Sākotnējā perorālā protokolā norādītā takrolīma deva bija 0, 2 mg/ kg dienā, turpmāk palielinot devu līdz minimālai mērķa koncentrācijai 8 – 15 ng/ ml līdz 5. dienai un 5 – 10 ng/ ml pēc 6. mēneša.
Pancreas survival at 1 year was significantly superior with tacrolimus:
Izdzīvošana 1 gadu pēc aizkuņģa dziedzera transplantācijas bija stipri pārāka takrolīmam:
91.3% versus 74.5% with ciclosporin (p < 0.0005), whereas renal graft survival was similar in both groups.
91, 3% pret 74, 5% ciklosporīnam (p < 0, 0005), bet izdzīvošana pēc nieru transplantācijas bija līdzīga abās grupās.
Intestinal transplantation Published clinical experience from a single centre on the use of tacrolimus for primary treatment following intestinal transplantation showed that the actuarial survival rate of 155 patients (65 intestine alone, 75 liver and intestine, and 25 multivisceral) receiving tacrolimus and prednisone was 75% at 1 year, 54% at 5 years, and 42% at 10 years.
Zarnu transplantācija No viena klīniskā centra publicētā klīniskā pieredze par takrolīma lietošanu primārai terapijai pēc zarnu transplantācijas liecināja, ka aktuāra izdzīvošana 155 pacientiem (ar 65 zarnu, 75 aknu un zarnu, un 25 multiviscerāliem transplantātiem), kas saņēma takrolīmu un prednizonu, bija 75% pēc 1 gada, 54% pēc 5 gadiem, un 42% pēc 10 gadiem.
In the early years the initial oral dose of tacrolimus was 0.3 mg/ kg/ day.
Sākotnējos gados takrolīma perorālā sākumdeva bija 0, 3 mg/ kg dienā.
27 A variety of innovations, such as techniques for early detection of Epstein-Barr (EBV) and CMV infections, bone marrow augmentation, the adjunct use of the interleukin-2 antagonist daclizumab, lower initial tacrolimus doses with target trough levels of 10 to 15 ng/ ml, and most recently allograft irradiation were considered to have contributed to improved results in this indication over time (Abu- Elmagd et al., Ann Surg 2001; 234:404).
Jaunievedumu dažādība, piemēram, tehnika agrīnas Epšteina- Barra (EBV) un CMV infekciju noteikšanai, kaulu smadzeņu pārstādīšana, interleikīna- 2 antagonista daklizumaba papildus lietošana, zemākas sākotnējās takrolīma devas ar minimālo mērķa koncentrāciju 10 – 15 ng/ ml, un visjaunākais – allotransplantāta iradiācija, tika uzskatīti par faktoriem, kas laika gaitā uzlaboja rezultātus šai indikācijai (Abu- Elmagd et al., Ann Surg 2001; 234: 404).
Following oral administration of< Invented name > capsules peak concentrations (Cmax) of tacrolimus in blood are achieved in approximately 1 - 3 hours.
Uzsūkšanās Cilvēkiem pierādīts, ka takrolīms uzsūcas viscaur kuņģa- zarnu traktā Takrolīma maksimālā koncentrācija (Cmax) asinīs tiek sasniegta aptuveni 1 – 3 stundu laikā.
In some patients, tacrolimus appears to be continuously absorbed over a prolonged period yielding a relatively flat absorption profile.
Dažiem pacientiem novērots, ka zāles uzsūcas nepārtraukti ilgstošā laika periodā, kas liecina par relatīvi lēzenu absorbcijas līkni.
The mean oral bioavailability of tarolimus is in the range of 20% - 25%.
Vidējā bioloģiskā pieejamība pēc takrolīma perorālas lietošanas ir 20 – 25% robežās.
After oral administration (0.30 mg/ kg/ day) to liver transplant patients, steady-state concentrations of< Invented name > were achieved within 3 days in the majority of patients.
Pēc perorālas lietošanas (0, 30 mg/ kg dienā) pacientiem pēc aknu transplantācijas, < (Piešķirtais) nosaukums > līdzsvara koncentrācija vairumam pacientu tika sasniegta 3 dienu laikā.
In healthy subjects ,< Invented name > 0.5 mg ,< Invented name > 1 mg and < Invented name > 5 mg Capsules, hard have been shown to be bioequivalent, when administered as equivalent dose.
Veselām personām < (Piešķirtais) nosaukums > 0, 5 mg, < (Piešķirtais) nosaukums > 1 mg and < (Piešķirtais) nosaukums > 5 mg cietām kapsulām pierādīta bioloģiska ekvivalence, ja lieto ekvivalentu devu.
The rate and extent of absorption of tacrolimus is greatest under fasted conditions.
Uztura klātbūtne mazina gan takrolīma uzsūkšanās ātrumu, gan apjomu.
The presence of food decreases both the rate and extent of absorption of tacrolimus, the effect being most pronounced after a high-fat meal.
Šī ietekme visizteiktākā ir pēc maltītes ar augstu tauku saturu.
The effect of a high-carbohydrate meal is less pronounced.
Maltītes ar augstu ogļhidrātu saturu ietekme ir mazāk izteikta.
In stable liver transplant patients, the oral bioavailability of< Invented name > was reduced when it was administered after a meal of moderate fat (34% of calories) content.
Pacientiem ar aknu transplantātu un stabilu stāvokli < (Piešķirtais) nosaukums > bioloģiskā pieejamība pēc perorālas lietošanas mazinājās, ja to lietoja pēc ēdienreizes ar mērenu tauku saturu (34% kaloriju).
Decreases in AUC (27%) and Cmax (50%), and an increase in tmax (173%) in whole blood were evident.
Tika pierādīta AUC (27%) un Cmax (50%) mazināšanās, tmax (173%) palielināšanās asinīs.
In a study of stable renal transplant patients who were administered< Invented name > immediately after a standard continental breakfast the effect on oral bioavailability was less pronounced.
Pētījumā ar stabila nieru transplantāta pacientiem, kam {(Piešķirtais) nosaukums} lietoja tūlīt pēc standarta kontinentālām brokastīm, ietekme uz perorālo biopieejamību bija mazāk izteikta.
Decreases in AUC (2 to 12%) and Cmax (15 to 38%), and an increase in tmax (38 to 80%) in whole blood were evident.
Tika pierādīta AUC (2 – 12%) un Cmax (15 - 38%) mazināšanās, tmax (38 - 80%) palielināšanās asinīs.
Bile flow does not influence the absorption of< Invented name >.
Žults izdalīšanās neietekmē {(Piešķirtais) nosaukums} uzsūkšanos.
A strong correlation exists between AUC and whole blood trough levels at steady-state.
Pastāv stipra korelācija starp AUC un minimālo koncentrāciju asinīs līdzsvara stāvoklī.
Monitoring of whole blood trough levels therefore provides a good estimate of systemic exposure.
Tādēļ minimālās koncentrācijas novērošana asinīs nodrošina labu sistēmiskas ietekmes vērtējumu.
Distribution and elimination In man, the disposition of tacrolimus after intravenous infusion may be described as biphasic.
Izkliede un eliminācija Cilvēkam takrolīma izkliede pēc intravenozas infūzijas var tikt raksturota par divfāzisku.
In the systemic circulation, tacrolimus binds strongly to erythrocytes resulting in an approximate 20:1 distribution ratio of whole blood/ plasma concentrations.
Sistēmiskā asinsritē takrolīms spēcīgi saistās ar eritrocītiem, radot asiņu/ plazmas koncentrācijas izkliedes attiecību apmēram 20: 1.
In plasma, tacrolimus is highly bound (> 98.8%) to plasma proteins, mainly to serum albumin and α -1-acid glycoprotein.
Plazmā zāles ir lielā mērā (> 98, 8%) saistītas ar plazmas olbaltumiem, galvenokārt seruma albumīnu un α- 1 skābo glikoproteīnu.
The steady-state volume of distribution based on plasma concentrations is approximately 1300 l (healthy subjects).
Izkliedes tilpums līdzsvara stāvoklī atbilstoši koncentrācijai plazmā ir aptuveni 1300 l (veselām personām).
In healthy subjects, the average total body clearance (TBC) estimated from whole blood concentrations was 2.25 l/ h.
Veselām personām vidējais kopējais organisma klīrenss (TBC), ko aprēķina no asiņu koncentrācijas, bija 2, 25 l/ h.
In adult liver, kidney and heart transplant patients, values of 4.1 l/ h, 6.7 l/ h and 3.9 l/ h, respectively, have been observed.
Bērniem pēc aknu
Paediatric liver transplant recipients have a TBC approximately twice that of adult liver transplant patients.
29 transplantācijas TBC bija aptuveni divreiz lielāks nekā pieaugušiem ar aknu transplantātu.
Factors such as low haematocrit and protein levels, which result in an increase in the unbound fraction of tacrolimus, or corticosteroid-induced increased metabolism are considered to be responsible for the higher clearance rates observed following transplantation.
Tiek uzskatīts, ka tādi faktori, kā piemēram, zems hematokrīts un olbaltuma koncentrācija, kas rada palielinātu nesaistīto zāļu frakciju, vai kortikosteroīdu inducēts pastiprināts metabolisms, rada lielāku klīrensu pēc transplantācijas.
In healthy subjects, the mean half-life in whole blood is approximately 43 hours.
Veselām personām vidējais eliminācijas pusperiods no asinīm ir aptuveni 43 stundas.
In adult and paediatric liver transplant patients, it averaged 11.7 hours and 12.4 hours, respectively, compared with 15.6 hours in adult kidney transplant recipients.
Pieaugušiem un bērniem pēc aknu transplantācijas tas bija attiecīgi vidēji 11, 7 un 12, 4 stundas, salīdzinot ar 15, 6 stundām pieaugušiem pacientiem pēc nieru transplantācijas.
Increased clearance rates contribute to the shorter half-life observed in transplant recipients.
Palielināts klīrenss nodrošina īsāku eliminācijas pusperiodu, ko novēro transplantāta recipientiem.
In systemic circulation only one
Citiem metabolītiem piemīt tikai vāja imunitāti nomācoša aktivitāte, vai tā vispār nepiemīt.
28 of the inactive metabolites is present at low concentrations.
Sistēmiskā asinsritē konstatējams tikai viens no neaktīviem metabolītiem zemā koncentrācijā.
Therefore, metabolites do not contribute to pharmacological activity of tacrolimus.
Tādēļ metabolīti nepastiprina takrolīma farmakoloģisko aktivitāti.
Excretion Following intravenous and oral administration of 14C-labelled tacrolimus, most of the radioactivity was eliminated in the faeces.
Izdalīšanās Pēc intravenozas un perorālas ar 14C iezīmēta takrolīma lietošanas, lielākā radioaktīvās vielas daļa izdalījās ar izkārnījumiem.
In rats, tacrolimus caused toxic effects to the nervous system and the eyes.
Žurkāmnovēroja toksisku ietekmi uz acīm un nervu sistēmu.
In rats, female reproductive function including birth was impaired at toxic dosages and the offspring showed reduced birth weights, viability and growth.
Žurkām toksiskas devas pavājināja mātīšu reproduktīvo funkciju, tostarp dzemdības un pēcnācējiem konstatēja samazinātu dzimšanas svaru, dzīvīgumu un augšanu.
A negative effect of tacrolimus on male fertility in the form of reduced sperm counts and motility was observed in rats.
Žurkām novēroja takrolīma negatīvu ietekmi uz tēviņu auglību samazināta spermatozoīdu skaita un kustīguma veidā.
6.1 List of excipients [To be completed nationally]
[Aizpilda nacionāli]
[To be completed nationally]
30 [Aizpilda nacionāli]
MARKETING AUTHORISATION NUMBER(S) [To be completed nationally]
[Aizpilda nacionāli]
29 [To be completed nationally]
[Aizpilda nacionāli]
Prograf and associated names (see Annex I) 5 mg/ ml concentrate for solution for infusion
Prograf un associated names (Skatīt pielikumu I) koncentrāts infūziju šķīduma pagatavošanai 5 mg/ ml
[see Annex I - to be completed nationally]
[Skatīt pielikumu I - aizpilda nacionāli]
Method of administration The concentrate should be used for intravenous infusion only after it is diluted with suitable carrier media (see section 6.6).
Koncentrātu intravenozai infūzijai drīkst lietot tikai pēc atšķaidīšanas ar piemērotu šķīdinātāju (skatīt apakšpunktu 6. 6).
Duration of dosing Patients should be converted from intravenous to oral medication as soon as individual circumstances permit.
Lietošanas ilgums Pacientiem jāpārtrauc intravenoza ievadīšana un jāsāk perorāla lietošana, tiklīdz to ļauj individuālie apstākļi.
Intravenous therapy should not be continued for more than 7 days.
Intravenozu terapiju nedrīkst turpināt ilgāk par 7 dienām.
31 Prophylaxis of transplant rejection - adults Oral< Invented name > therapy should commence at 0.10 - 0.20 mg/kg/day administered as two divided doses (e.g. morning and evening).
32 Ieteikumi par devu – Aknu transplantācija Transplantāta tremes profilakse – pieaugušajiem Perorāla < (Piešķirtais) nosaukums > terapija jāsāk ar 0, 10 – 0, 20 mg/ kg dienā, ko lieto 2 dalītās devās (piemēram, no rīta un vakarā).
Dosage recommendations - Heart transplantation Prophylaxis of transplant rejection – adults< Invented name > can be used with antibody induction (allowing for delayed start of < Invented name > therapy) or alternatively in clinically stable patients without antibody induction.
33 < (Piešķirtais) nosaukums > var lietot kopā ar antivielu inducēšanu (kas ļauj sākt {(Piešķirtais) nosaukums} terapiju vēlīni) vai alternatīvā veidā klīniski stabiliem pacientiem bez antivielu inducēšanas.
Administration
Pēc antivielu inducēšanas perorāla < (Piešķirtais) nosaukums > terapija jāsāk ar 0, 075 mg/ kg dienā, ko lieto 2 dalītās devās (piemēram, no rīta un vakarā).
32 should commence within 5 days after the completion of surgery as soon as the patient's clinical condition is stabilised.
Lietošana jāsāk apmēram 5 dienu laikā pēc operācijas pabeigšanas, tiklīdz pacienta klīniskais stāvoklis ir stabilizējies.
Paediatric patients In general, paediatric patients require doses 1½ - 2 times higher than the adult doses to achieve similar blood levels.
34 Bērniem Parasti bērniem nepieciešamas 1, 5 – 2 reizes lielākas devas nekā pieaugušiem, lai sasniegtu līdzīgu koncentrāciju asinīs.
Elderly patients There is no evidence currently available to indicate that dosing should be adjusted in elderly patients.
Gados veciem pacientiem Patreiz nav datu, kas liecinātu, ka gados veciem pacientiem nepieciešama devas pielāgošana.
Conversion from ciclosporin Care should be taken when converting patients from ciclosporin-based to< Invented name > -based therapy (see sections 4.4 and 4.5). < Invented name > therapy should be initiated after considering ciclosporin blood concentrations and the clinical condition of the patient.
Terapijas maiņa no ciprosporīna Jāievēro piesardzība, mainot pacientiem terapiju, kas balstīta uz ciprosporīnu, pret terapiju, kam pamatā ir < (Piešķirtais) nosaukums > (skatīt apakšpunktus 4. 4. un 4. 5). < (Piešķirtais) nosaukums > terapija jāsāk pēc ciprosporīna koncentrācijas asinīs un pacienta klīniskā stāvokļa novērtēšanas.
33 initiated 12 - 24 hours after discontinuation of ciclosporin.
Praktiski < (Piešķirtais) nosaukums > terapija būtu jāsāk 12 – 24 stundas pēc ciklosporīna terapijas pārtraukšanas.
Hypersensitivity to any of the excipients< To be implemented nationally - in particular polyoxyethylene hydrogenated castor oil or structurally related compounds. >
Paaugstināta jutība pret kādu no kapsulu palīgvielām.
John’ s wort (Hypericum perforatum) or other herbal preparations should be avoided when taking< Invented name > due to the risk of interactions that lead to decrease in blood concentrations of tacrolimus and reduced clinical effect of tacrolimus (see section 4.5 Interactions with other medicinal products and other forms of interactions).
Jāizvairās no divšķautņu asinszāli (Hypericum perforatum) saturošu ārstniecības augu preparātu un citu ārstniecības augu preparātu lietošanas < (Piešķirtais) nosaukums > lietošanas laikā mijiedarbības riska dēļ, kas samazina takrolīma koncentrāciju asinīs un takrolīma klīnisko efektivitāti (skatīt apakšpunktu 4. 5 "Mijiedarbība ar citām zālēm un citi mijiedarbības veidi").
Since levels of tacrolimus in blood may significantly change during diarrhoea episodes, extra monitoring of tacrolimus concentrations is recommended during episodes of diarrhoea.
35 Tā kā caurejas takrolīma zāļu līmenis asinīs var būtiski mainīties, caurejas takrolīma ieteicama papildu zāļu koncentrācijas kontrole.
Most cases have been reversible, occurring primarily in children with tacrolimus blood trough concentrations much higher than the recommended maximum levels.
Vairumā gadījumu tās bija atgriezeniskas un radās galvenokārt bērniem, kam takrolīma minimālā koncentrācija asinīs bija daudz lielāka par ieteicamo maksimālo līmeni.
Other factors observed to increase the risk of these clinical conditions included pre-existing heart disease, corticosteroid usage, hypertension, renal or hepatic dysfunction, infections, fluid overload, and
Citi faktori, kurus novēroja saistībā ar palielinātu šo klīnisko stāvokļu risku, bija iepriekš esoša sirds slimība, kortikosteroīdu lietošana, hipertensija, nieru vai aknu darbības traucējumi, infekcijas, pārmērīgs šķidruma daudzums organismā un tūska.
If administered accidentally either arterially or perivasally, the reconstituted< Invented name > 5 mg/ml Concentrate for Solution for Infusion may cause irritation at the injection site.
Ja atšķaidīts < (Piešķirtais) nosaukums > 5 mg/ ml koncentrāts infūziju šķīduma pagatavošanai nejauši lietots intraarteriāli vai perivaskulāri, tas var izraisīt kairinājumu injekcijas vietā.
[To be implemented nationally] < < Invented name > 5 mg/ ml Concentrate for Solution for Infusion contains polyoxyethylene hydrogenated castor oil, which has been reported to cause anaphylactoid reactions.
[Aizpilda nacionāli]
The risk of anaphylaxis may be reduced by slow infusion of reconstituted< Invented name > 5 mg/ml Concentrate for Solution for Infusion or by the prior administration of an antihistamine.
4. 5 Mijiedarbība ar citām zālēm un citi mijiedarbības veidi
35 Weaker interactions have been observed with clotrimazole, clarithromycin, josamycin, nifedipine, nicardipine, diltiazem, verapamil, danazol, ethinylestradiol, omeprazole and nefazodone.
Vājāka mijiedarbība novērota ar klotrimazolu, klaritromicīnu, josamicīnu, nifedipīnu, nikardipīnu, diltiazemu, verapamilu, danazolu, etinilestradiolu, omeprazolu un nefazodonu.
In vitro the following substances have been shown to be potential inhibitors of tacrolimus metabolism: bromocriptine, cortisone, dapsone, ergotamine, gestodene, lidocaine, mephenytoin, miconazole, midazolam, nilvadipine, norethindrone, quinidine, tamoxifen, (triacetyl)oleandomycin.
36 In vitro pierādīts, ka šādas vielas ir iespējami takrolīma metabolisma inhibitori: bromokriptīns, kortizons, dapsons, ergotamīns, gestodēns, lidokaīns, mefenitoīns, mikonazols, midazolāms, nilvadipīns, noretindrons, hinidīns, tamoksifēns, (triacetil) oleandomicīns.
Due to the need of treatment, tacrolimus can be considered in pregnant women when there is no safer alternative and when the perceived
Ja nepieciešama ārstēšana, takrolīma lietošanu grūtniecēm var apsvērt gadījumā, ja nav drošākas alternatīvas un ja paredzamais guvums attaisno iespējamo risku auglim.
There is a risk for premature delivery (< 37 week) as well as for hyperkalaemia in the newborn, which, however, normalizes spontaneously.
37 Pastāv priekšlaicīgu dzemdību (< 37. nedēļu), kā arī hiperkaliēmijas risks jaundzimušajam, kas tomēr spontāni normalizējas.
Not relevant.
Takrolīms var izraisīt redzes un neiroloģiskus traucējumus.
thrombotic thrombocytopenic purpura, hypoprothrombinaemia
reti: trombotiska trombocitopēniska purpura, hipoprotrombinēmija
Immune system disorders Allergic and anaphylactoid reactions have been observed in patients receiving tacrolimus (see section 4.4).
Imūnās sistēmas traucējumi Pacientiem, kas saņem trakrolīmu, ziņots par alerģiskām un anafilaktoīdām reakcijām (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Endocrine disorders rare: hirsutism
Endokrīnās sistēmas traucējumi reti: hirsutisms
Metabolism and nutrition disorders very common:
Metabolisma un barošanās traucējumi ļoti bieži: hiperglikēmija, cukura diabēts, hiperkaliēmija bieži:
hyperglycaemic conditions, diabetes mellitus, hyperkalaemia
hipomagnēmija, hipofosfatēmija, hipokaliēmija, hipokalciēmija, hiponatriēmija, hipervolēmija, hiperurikēmija, samazināta ēstgriba, anoreksija, metaboliskā acidoze, hiperlipidēmija, hiperholesterinēmija, hipertriglicerīdēmija, citas elektrolītu novirzes
common:
retāk:
hypomagnesaemia, hypophosphataemia, hypokalaemia,
dehidratācija, hipoproteinēmija, hiperfosfatēmija, hipoglikēmija
hypocalcaemia,
38
hyponatraemia, fluid overload, hyperuricaemia, appetite decreased, anorexia,
Psihiskie traucējumi ļoti bieži: bezmiegs bieži:
metabolic
trauksmes simptomi, apjukums un dezorientācija, depresija, nomākts garastāvoklis, garastāvokļa svārstības un traucējumi, murgi, halucinācijas, psihiski traucējumi
hypercholesterolaemia,
psihotiski traucējumi
dehydration, hypoproteinaemia, hyperphosphataemia, hypoglycaemia
Nervu sistēmas traucējumi ļoti bieži: trīce, galvassāpes bieži:
insomnia anxiety symptoms, confusion and disorientation, depression, depressed mood, mood disorders and disturbances, nightmare, hallucination, mental disorders
krampji, samaņas traucējumi, parestēzijas un dizestēzijas, perifēras neiropātijas, reibonis,
Nervous system disorders very common: common:
rakstīšanas traucējumi, nervu sistēmas traucējumi retāk: