qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
No interaction studies have been undertaken between fosamprenavir with ritonavir and the protease inhibitors: indinavir, saquinavir, nelfinavir and atazanavir.
Nav veikti mijiedarbības pētījumi starp fosamprenaviru ar ritonaviru un proteāžu inhibitoriem: indinaviru, sakvinaviru, nelfinaviru un atazanaviru.
Antibiotics / Antifungals
Antibiotikas / pretsēnīšu līdzekļi
Clarithromycin: a reduction in the clarithromycin dose should be considered when co-administered with Telzir with ritonavir in patients with renal impairment as moderate increases in clarithromycin concentrations are expected when co-administered with Telzir with ritonavir.
Klaritromicīns: jāapsver klaritromicīna devas samazināšana, nozīmējot to vienlaicīgi ar Telzir ar ritonaviru pacientiem ar nieru funkciju traucējumiem, jo ir sagaidāma neliela klaritromicīna koncentrācijas paaugstināšanas lietojot vienlaicīgi ar Telzir ar ritonaviru.
Erythromycin: no pharmacokinetic study has been performed with fosamprenavir with ritonavir in combination with erythromycin, however, plasma levels of erythromycin may be increased when co-administered.
Eritromicīns: nav veikti farmakokinētiskie pētījumi par fosamprenavira ar ritonaviru un eritromicīna kombinēto terapiju, tomēr, lietojot vienlaicīgi, iespējams eritromicīna plazmas līmeņa pieaugums.
Ketoconazole / Itraconazole: co-administration of fosamprenavir 700 mg with ritonavir 100 mg twice daily and ketoconazole 200 mg once daily increased plasma ketoconazole Cmax by 25% and increased AUC(0-τ) to values 2.69-fold those observed on administration of ketoconazole 200 mg once daily without concurrent fosamprenavir with ritonavir.
Ketokonazols / Itrakonazols: vienlaikus lietojot fosamprenaviru 700 mg un ritonaviru 100 mg divas reizes dienā ar ketokonazolu 200 mg vienu reizi dienā, ketokonazola Cmax plazmā pieauga par 25% un AUC( 0- τ) pieauga līdz līmenim, kas 2, 69 reizes pārsniedza to, kas tika novērots, lietojot ketokonazolu 200 mg vienu reizi dienā bez fosamprenavira un ritonavira.
When used with Telzir with ritonavir, high doses (> 200 mg/ day) of ketoconazole or itraconazole are not recommended.
Nav ieteicams lietot lielas (> 200 mg/ dienā) ketokonazola vai itrakonazola devas, ja tos lieto kopā ar Telzir un ritonaviru.
Rifabutin: compared to rifabutin administered alone (300 mg once daily), plasma rifabutin AUC (0- 48) was unchanged and Cmax was decreased 14% following co-administration of reduced doses of rifabutin (150 mg every other day) with fosamprenavir 700 mg twice daily with ritonavir 100 mg twice daily.
Rifabutīns: pēc samazinātas rifabutīna devas (150 mg pārdienās) lietošanas kopā ar fosamprenaviru 700 mg divas reizes dienā un ritonaviru 100 mg divas reizes dienā, rifabutīna AUC (0- 48) plazmā nemainījās un Cmax samazinājās par 14%, salīdzinot ar viena paša rifabutīna (300 mg vienu reizi dienā) lietošanu.
However, 25-O-desacetylrifabutin AUC (0-48) and Cmax were increased 11-fold and 6- fold respectively, which could potentially lead to an increase of rifabutin related adverse events, notably uveitis.
Tomēr 25- O- dezacetilrifabutīna AUC (0- 48) un Cmax pieauga attiecīgi 11 reizes un 6 reizes, kas, iespējams, varētu izraisīt ar rifabutīnu saistītu blakusparādību, īpaši uveīta, pieaugumu.
Based on historical comparison, rifabutin did not appear to reduce amprenavir exposure.
Vēsturisks salīdzinājums neliecina, ka rifabutīns samazinātu amprenavira iedarbību.
On the basis of these data, a 75% reduction of the standard rifabutin dose (i. e. to 150 mg every other day) is recommended when administered with Telzir with ritonavir.
Pamatojoties uz šiem datiem, tiek ieteikts samazināt rifabutīna parasto devu par 75% (tas ir, līdz 150 mg pārdienās), ja to lieto kopā ar Telzir un ritonaviru.
Further dose reduction may be necessary.
Tālāka devas samazināšana var būt nepieciešama.
8 Other medicinal products
Citas zāles
Medicinal products that may reduce plasma amprenavir concentrations when co-administered with Telzir
Zāles, kas var samazināt amprenavira koncentrāciju plazmā, ja tiek lietotas vienlaicīgi ar Telzir
Antacids, Histamine H2 receptor antagonist and Proton-Pump inhibitors: no dose adjustment for any of the respective medicinal products is considered necessary when antacids, proton-pump inhibitors or histamine H2 receptor antagonists are administered concomitantly with fosamprenavir.
Antacīdi, histamīna H2 receptoru antagonisti un protonu sūkņa inhibitori: nav nepieciešams pielāgot attiecīgo zāļu devas, ja antacīdi, protonu sūkņa inhibitori vai histamīna H2 receptoru antagonisti tiek lietoti vienlaicīgi ar fosamprenaviru.
The AUC and Cmax of amprenavir were decreased by 18% and 35% respectively, whilst the Cmin (C12h) was comparable, when a single 1400 mg dose of fosamprenavir was co-administered with a single 30 ml dose of antacid suspension (equivalent to 3.6 grams aluminium hydroxide and 1.8 grams magnesium hydroxide).
Amprenavira AUC un Cmax bija samazināti par 18% un 35% attiecīgi, kamēr Cmin (C12h) bija salīdzināms, kad vienreizēju 1400 mg fosamprenavira devu lietoja kopā ar vienreizēju 30 ml antacīda suspensijas devu (kas atbilst 3, 6 g alumīnija hidroksīda un 1, 8 g magnija hidroksīda).
Serum levels of amprenavir can be reduced by concomitant use of histamine H2 receptor antagonists (for example ranitidine and cimetidine).
Vienlaicīga histamīna H2 antagonistu lietošana var samazināt amprenavira līmeni serumā (piemēram ranitidīns un cimetidīns).
Concurrent administration of ranitidine (300 mg single dose) with fosamprenavir (1400 mg single dose) decreased plasma amprenavir AUC by 30% and Cmax by 51%.
Vienlaicīga ranitidīna lietošana (300 mg vienreizēja deva) ar fosamprenaviru (1400 mg vienreizēja deva) samazina plazmas amprenavira AUC par 30% un Cmax par 51%.
There was, however, no change observed in the amprenavir Cmin (C12h).
Tomēr, netika novērotas izmaiņas amprenavira Cmin (C12h).
The AUC and Cmin of amprenavir were increased by 20% and 19% respectively, with Cmax unchanged when fosamprenavir (700 mg twice daily) plus ritonavir (100 mg twice daily) was given concomitantly with phenytoin (300 mg once daily).
Zāles ar pretkrampju iedarbību: lietojot fosamprenaviru (700 mg divreiz dienā) un ritonaviru (100 mg divreiz dienā) vienlaikus ar fenitoīnu (300 mg reizi dienā), amprenavira AUC un Cmin palielinājās attiecīgi par 20% un 19%, bet Cmax nemainījās.
The AUC, Cmax and Cmin of phenytoin were decreased by 22%, 20% and 29% respectively.
Fenitoīna AUC, Cmax un Cmin samazinājās attiecīgi par 22%, 20% un 29%.
Therefore, if fosamprenavir plus ritonavir is given in combination with phenytoin, no change to the fosamprenavir plus ritonavir dosage regimen is required.
Tādēļ, ja fosamprenavirs un ritonavirs tiek lietoti vienlaikus ar fenitoīnu, fosmaprenavira un ritonavira dozēšanas shēma nav jāmaina.
However, it is recommended that phenytoin plasma concentrations be monitored and phenytoin dose increased as appropriate.
Tomēr ieteicams atbilstoši kontrolēt fenitoīna koncentrāciju plazmā un palielināt fenitoīna devu.
Concomitant administration of other anticonvulsant agents known to be enzymatic inducers (e. g. phenobarbital, carbamazepine) has not been studied but may lead to a decrease in the plasma concentrations of amprenavir.
8 Citu pretkrampju līdzekļu ar zināmu enzīmus inducējošu darbību (piemēram, fenobarbitāla, karbamazepīna) vienlaikus lietošana nav pētīta, bet tā var radīt amprenavira līmeņa pazemināšanos plazmā.
These combinations should be used with caution.
Šādas kombinācijas jālieto piesardzīgi.
Medicinal products whose plasma levels may be increased when co-administered with Telzir
Zāles, kuru līmenis plazmā var paaugstināties, ja tās lieto vienlaicīgi ar Telzir
Other medicinal products with a narrow therapeutic window: some substances (e. g. lidocaine (by systemic route) and halofantrine) given with Telzir may cause serious adverse reactions.
Citas zāles ar šauru terapeitisko indeksu: dažas vielas (piemēram, lidokaīns (sistēmiskā veidā) un halofantrīns) lietotas vienlaicīgi ar fosamprenaviru var izraisīt nopietnas blakusparādības.
Concomitant use is not recommended.
Vienlaicīga lietošana nav rekomendēta.
Erectile dysfunction medicinal products: concomitant use is not recommended.
Medikamenti erektilās disfunkcijas ārstēšanai: vienlaicīgu lietošanu nerekomendē.
Based on data for ritonavir and other protease inhibitors, plasma concentrations of PDE5 inhibitors (e. g. sildenafil and vardenafil) are expected to substantially increase when co-administered with Telzir with ritonavir and may result in an increase in PDE5 inhibitor associated adverse reactions, including hypotension, visual changes and priapism.
Pamatojoties uz datiem par ritonaviru un citiem proteāžu inhibitoriem, paredzams PDE5 inhibitoru (piemēram, sildenafila un vardenafila) plazmas koncentrācijas ievērojams pieaugums, ja tos lieto vienlaicīgi ar Telzir ar ritonaviru, un tas var izraisīt ar PDE5 saistītu blakusparādību pieaugumu, tajā skaitā hipotensiju, redzes izmaiņas un priapismu.
Consequently, concomitant administration of Telzir with ritonavir and these glucocorticoids is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects (see section 4.4).
Tādējādi, vienlaikus lietot Telzir ar ritonaviru un šos glikokortikoīdus nav ieteicams, izņemot gadījumus, kad varbūtējais terapeitiskais guvums ir lielāks par kortikosteroīdu sistēmiskās iedarbības izraisīto risku (skatīt apakšpunktu 4. 4).
Moreover, in case of withdrawal of glucocorticoids progressive dose reduction may have to be
Bez tam, atceļot glikokortikoīdus, devas samazināšanu būtu jāveic progresējoši ilgākā periodā.
HMG-CoA reductase inhibitors: if treatment with a HMG-CoA reductase inhibitor is indicated, pravastatin or fluvastatin is recommended because their metabolism is not dependent on CYP 3A4 and interactions are not expected with protease inhibitors.
Ja ir indicēta terapija ar HMG- CoA reduktāzes inhibitoriem, rekomendē pravastatīnu vai fluvastatīnu, jo to metabolisms nav saistīts ar CYP3A4 un nav sagaidāma mijiedarbība ar proteāžu inhibitoriem.
HMG-CoA reductase inhibitors which are highly dependent on CYP3A4 for metabolism, such as lovastatin and simvastatin, are expected to have markedly increased plasma concentrations when co-administered with Telzir with ritonavir.
HMG- CoA reduktāzes inhibitoriem, kuru metabolisms ir ļoti atkarīgs no CYP3A4, tādiem kā lovastatīns un simvastatīns, ir sagaidāma plazmas koncentrācijas ievērojama paaugstināšanās lietojot vienlaicīgi ar Telzir ar ritonaviru.
Since increased concentrations of HMG-CoA reductase inhibitors may cause myopathy, including rhabdomyolysis, the combination of lovastatin or simvastatin with Telzir with ritonavir is not recommended.
Tā kā paaugstināta HMG- CoA koncentrācija var izraisīt miopātiju, tajā skaitā rabdomiolīzi, lovastatīna vai simvastatīna kombinācija ar Telzir ar ritonaviru nav rekomendējama.
No adjustment of the fosamprenavir or ritonavir dose is required when co-administered with atovarstatin.
Nav nepieciešama fosamprenavira vai ritonavira devas pielāgošana lietojot to vienlaicīgi ar atorvastatīnu.
The Cmax, AUC and Cmin of atorvastatin were increased by 184%, 153% and 73% respectively when atorvastatin (10 mg once daily for 4 days) was given with fosamprenavir 700 mg twice daily with ritonavir 100 mg twice daily for two weeks.
Atorvastatīna Cmax, AUC un Cmin bija paaugstināti attiecīgi par 184%, 153% un 73% lietojot atorvastatīnu (10 mg vienreiz dienā 4 dienas) vienlaicīgi ar fosamprenaviru 700 mg divas reizes dienā ar ritonaviru 100 mg divas reizes dienā divas nedēļas.
The Cmax, AUC and Cmin of amprenavir were unchanged.
Amprenavira Cmax, AUC un Cmin bija neizmainīti.
When used with Telzir with ritonavir, doses of atorvastatin no greater than 20 mg / day should be administered, with careful monitoring for atorvastatin toxicity.
Lietojot kopā ar Telzir ar ritonaviru, lieto atorvastatīna devas ne lielākas kā 20 mg/ dienā, rūpīgi sekojot atorvastatīna toksicitātei.
Immunosuppressants: frequent therapeutic concentration monitoring of immunosuppresant levels is recommended until levels have stabilised as plasma concentrations of cyclosporin, rapamycin and tacrolimus may be increased when co-administered with fosamprenavir with ritonavir.
Imūnsupresanti: rekomendē bieži pārbaudīt imūnsupresantu terapeitiskās koncentrācijas līmeni līdz tas ir stabilizējies, jo ciklosporīna, rapamicīna un takrolima plazmas koncentrācija var pieaugt lietojot vienlaicīgi ar fosamprenaviru ar ritonaviru.
Coadministration with Telzir/ ritonavir may cause a large increase in the concentration of this benzodiazepine.
Lietošana kopā ar Telzir/ ritanoviru var stipri paaugstināt šī benzodiazepīna koncentrāciju.
No drug interaction study has been performed for the co-administration of Telzir/ ritonavir with benzodiazepines.
Nav notikuši zāļu mijiedarbības pētījumi par Telzir/ ritanovira lietošanu kopā ar benzodiazepīniem.
Therefore Telzir/ ritonavir should not be co-administered with orally administered midazolam (see section 4.3), whereas caution should be used with co-administration of Telzir/ ritonavir and parenteral midazolam.
Tāpēc Telzir/ ritonaviru nevajadzētu lietot kopā ar perorālo midazolāmu (skatīt apakšpunktu 4. 3), bet piesardzība jāievēro, lietojot Telzir/ ritonaviru kopā ar parenterālo midazolāmu.
Data from concomitant use of parenteral midazolam with other protease inhibitors suggest a possible 3-4 fold increase in midazolam plasma levels.
Dati par parenterālā midazolāma vienlaikus lietošanu ar citiem proteāžu inhibitoriem liecina, ka midazolāma koncentrācija plazmā varētu
If Telzir/ ritonavir is co-administered with parenteral midazolam, it should be done in an intensive care unit (ICU) or similar setting which ensures close clinical monitoring and appropriate medical management in case of respiratory depression and/ or prolonged sedation.
Ja Telzir/ ritonaviru lieto kopā ar parenterālo midazolāmu, tas ir jāveic intensīvās terapijas nodaļā vai tai līdzīgos apstākļos, kur iespējams nodrošināt rūpīgu klīnisko novērošanu un atbilstošu medicīnisko terapiju gadījumā, ja rodas elpošanas nomākums un/ vai ilgstoša sedācija.
Tricyclic antidepressants: careful monitoring of the therapeutic and adverse reactions of tricyclic antidepressants is recommended when they (for example desipramine and nortriptyline) are concomitantly administered with Telzir.
Tricikliskie antidepresanti: rekomendē rūpīgi uzraudzīt triciklisko antidepresantu terapeitiskos efektus un blakusparādības tos (piemēram, dezipramīnu un nortriptilīnu) lietojot vienlaicīgi ar Telzir.
Medicinal products whose plasma levels may be decreased when co-administered with Telzir
Zāles, kuru līmenis plazmā var pazemināties, ja tās lieto vienlaicīgi ar Telzir
Methadone: co-administration of fosamprenavir 700 mg and ritonavir 100 mg twice daily with methadone once daily (≤ 200 mg) for 14 days decreased the active (R-) methadone enantiomer AUC(0- τ) and Cmax by 18% and 21% respectively.
Metadons: lietojot fosamprenaviru 700 mg un ritonaviru 100 mg divas reizes dienā vienlaikus ar metadonu (≤ 200 mg) vienu reizi dienā 14 dienas, aktīvā (R -) metadona enantiomēra AUC( 0- τ) un Cmax samazinājās attiecīgi par 18% un 21%.
This limited impact is not expected to be clinically significant.
Neuzskata, ka šai ierobežotajai ietekmei varētu būt klīniska nozīme.
However, as a precaution, patients should be monitored for withdrawal syndrome.
Tomēr piesardzības dēļ pacienti ir jānovēro, vai nerodas atcelšanas sindroms.
Based on historical comparisons, methadone did not appear to alter plasma amprenavir pharmacokinetic parameters.
Balstoties uz vēsturiskiem salīdzinājumiem, tiek uzskatīts, ka metadons neietekmē amprenavira farmakokinētiskos rādītājus plazmā.
Oral anticoagulants: a reinforced monitoring of the International Normalised Ratio is recommended in case of administration of Telzir with ritonavir with warfarin or other oral anticoagulants, due to a possible decrease or increase of their antithrombotic effect.
Iekšķīgi lietojamie antikoagulanti: lietojot Telzir ar ritonaviru vienlaicīgi ar varfarīnu vai citiem iekšķīgi lietojamiem antikoagulantiem, rekomendē pastiprināti uzraudzīt INR (International Normalised Ratio) to iespējamās pazeminātās vai paaugstinātās antitrombotiskās darbības dēļ.
10 daily decreased plasma EE AUC(0- τ) and Cmax by 37% and 28%, respectively, and decreased plasma NE AUC(0-τ), Cmax, and Cτ by 34%, 38%, and 26%, respectively.
Steroīdi: lietojot fosamprenaviru 700 mg divas reizes dienā un ritonaviru 100 mg divas reizes dienā kopā ar perorālās kontracepcijas līdzekļiem, kas saturēja etinilestradiolu (EE) 0, 035 mg / noretisteronu (NE) 0, 5 mg vienu reizi dienā, etinilestradiola AUC( 0- τ) un Cmax plazmā pazeminājās attiecīgi par 37% un 28%, bet noretisterona AUC( 0- τ), Cmax, un Cτ plazmā pazeminājās par attiecīgi 34%, 38%, un 26%.
Steady state plasma amprenavir pharmacokinetic (PK) parameters were not significantly affected by co-administration with this oral contraceptive; however, ritonavir AUC(0- τ) and Cmax were 45% and 63% higher, respectively, compared to historical data in female subjects dosed with fosamprenavir / ritonavir alone.
Vienlaicīga lietošana kopā ar šiem perorālās kontracepcijas līdzekļiem būtiski neizmainīja amprenavira farmakokinētiskos rādītājus pie līdzsvara koncentrācijas plazmā, tomēr ritonavira AUC( 0- τ) and Cmax attiecīgi bija par 45% un 63% augstāki, salīdzinot ar sākotnējiem datiem sievietēm, kas lietoja tikai fosamprenaviru un ritonaviru.
In addition to the decreased hormonal contraceptive exposures, co-administration of fosamprenavir with ritonavir and this oral contraceptive resulted in clinically significant hepatic transaminase elevations in some healthy subjects.
Papildus hormonālo pretapaugļošanās līdzekļu pazeminātajai ekspozīcijai, fosamprenavira un ritonavira vienlaicīga lietošana kopā ar šiem perorālās kontracepcijas līdzekļiem dažām veselām pētījuma dalībniecēm izraisīja klīniski nozīmīgu aknu transamināžu līmeņa paaugstināšanos.
Therefore alternative non-hormonal methods of contraception are recommended for women of childbearing potential (see section 4.4).
Tāpēc sievietēm reproduktīvā vecumā iesaka izmantot alternatīvas nehormonālas kontracepcijas metodes (skatīt apakšpunktu 4. 4).
The Cmax and AUC of paroxetine were decreased by 51% and 55% respectively when paroxetine 20 mg once daily was given with fosamprenavir 700 mg and ritonavir 100 mg twice daily for 10 days in healthy volunteers.
Paroksetīns: veseliem brīvprātīgajiem 10 dienas lietojot fosamprenaviru 700 mg un ritonaviru 100 mg divas reizes dienā kopā ar paroksetīnu 20 mg vienu reizi dienā, paroksetīna Cmax un AUC samazinājās attiecīgi par 51% un 55%.
The mechanism of this interaction remains unknown.
Šīs mijiedarbības mehānisms nav zināms.
Based on historical comparison, amprenavir pharmacokinetic parameters were not altered by paroxetine.
Pamatojoties uz vēsturisku salīdzinājumu, paroksetīns nemainīja amprenavira farmakokinētiku.
Therefore, if paroxetine is co-administered with Telzir and ritonavir, the recommended approach is a dose titration of paroxetine based on a clinical assessment of antidepressant response.
Tādēļ, lietojot paroksetīnu kopā ar Telzir un ritonaviru, ieteicamā pieeja ir paroksetīna devas titrēšana, par pamatu ņemot atbildes reakcijas pret antidepresantu klīnisku novērtējumu.
In addition, patients on stable dose of paroxetine who start treatment with Telzir and ritonavir should be monitored for antidepressant response.
Turklāt pacientiem, kam ir nostabilizēta paroksetīna deva un tiek sākta ārstēšana ar Telzir un ritonaviru, jākontrolē atbildes reakcija pret antidepresanta lietošanu.
There is no clinical experience with fosamprenavir in pregnant women.
Nav datu par Telzir lietošanu grūtniecības laikā.
In animal studies at systemic plasma exposures (AUC) to amprenavir lower than therapeutic exposure in patients treated with Telzir, some developmental toxicity was observed (see section 5.3).
Pētījumos ar dzīvniekiem pie sistēmiskās ietekmes, kas ir zemāka par terapeitisko ietekmi uz pacientiem, kas tiek ārstēti ar Telzir, ir novērota reproduktīva toksicitāte (skatīt apakšpunktu 5. 3.).
In view of the low exposure in reproductive toxicity studies, the potential developmental toxicity of Telzir has not been fully determined.
Ņemot vērā zemo ietekmi reproduktīvās toksikoloģijas pētījumos, iespējamā Telzir attīstības toksicitāte nav pilnībā noteikta.
Telzir should be used during pregnancy only if the potential benefit justifies the potential risk to the foetus.
Telzir grūtniecības laikā lieto tikai tad, ja iespējamais ieguvums mātei pārsniedz risku bērnam.
Lactation
10 Zīdīšana
Amprenavir-related material was found in rat milk, but it is not known whether amprenavir is excreted in human milk.
Ar amprenaviru saistītas vielas ir atrastas žurku pienā, bet nav zināms, vai amprenavirs izdalās cilvēku pienā.
Rat pups exposed pre and post-natally to amprenavir and fosamprenavir showed developmental toxicity (see section 5.3).
Žurkulēniem, kuri pre un postnatāli bija pakļauti amprenavira un fosamprenavira ietekmei novēroja attīstības toksicitāti (skatīt apakšpunktu 5. 3.).
It is therefore recommended that mothers treated with Telzir do not breast-feed their infants.
Tādēļ mātēm, kuras saņem Telzir, tiek ieteikts nezīdīt bērnu.
As a general rule, it is recommended that HIV-infected women must not breast-feed under any circumstances to avoid transmission of HIV.
Bez tam sievietēm, kas inficētas ar HIV, tiek ieteikts nekādā gadījumā nebarot bērnus ar krūti, lai izvairītos no HIV transmisijas.
No studies on the effects of Telzir in combination with ritonavir on the ability to drive and use machines have been performed.
Nav veikti pētījumi, lai novērtētu Telzir kombinācijas ar ritonaviru ietekmi uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus.
The adverse reaction profile of Telzir should be borne in mind when considering the patient’ s ability to drive or operate machinery (see section 4.8).
Apsverot pacienta spēju vadīt transportlīdzekļus vai apkalpot mehānismus, jāņem vērā Telzir blakusparādību profils.
The safety of fosamprenavir has been studied in 755 adult patients in Phase II and III controlled clinical trials.
Fosamprenavira drošība ir pētīta kontrolētos II un III fāzes klīniskajos pētījumos ar 755 pieaugušiem pacientiem.
The safety of the co-administration of fosamprenavir with low dose ritonavir was established in two pivotal Phase III trials:
Fosamprenavira vienlaicīgas lietošanas ar ritonaviru drošība tika noteikta divos galvenajos III fāzes pētījumos:
APV30003 in protease inhibitor experienced patients, fosamprenavir given in combination with low dose ritonavir either once daily (1400 mg / 200 mg) (n =
APV30002 (n=322) pacienti, kuri iepriekš nav saņēmuši antiretrovīrusu terapiju, saņēma 1400 mg fosamprenavira vienu reizi dienā kombinācijā ar ritonaviru (200 mg) kā daļu no trīs zāļu režīma kopā ar abakaviru un lamivudīnu.
11 106) or twice daily (700 mg / 100 mg) (n = 106) in combination with two active reverse transcriptase inhibitors (RTIs).
APV30003 pacienti, kuri iepriekš saņēmuši proteāžu inhibitorus, saņēma fosamprenaviru kombinācijā ar mazām ritonavira devām vienu reizi dienā (1400 mg/ 200 mg) (n=106) vai divas reizes dienā (700 mg/ 100 mg) (n=106) kombinācijā ar diviem aktīviem reversās transkriptāzes inhibitoriem (RTI).
The adverse reaction profile was similar across all the respective adult studies: antiretroviral naïve (APV30002) and protease inhibitor experienced (twice daily dosing, APV30003) patient populations.
Blakusparādību profils bija līdzīgs visos attiecīgajos pētījumos, kuros piedalījās pieaugušie: kā pacientiem, kuri iepriekš nav saņēmuši antiretrovīrusu terapiju (APV30002), tā pacientiem, kuri iepriekš ārstēti ar proteāžu inhibitoriem (divas reizes dienā, APV30003).
Adverse reactions are listed by MedDRA system organ class and absolute frequency.
Blakusparādības ir uzskaitītas pa MedDRA sistēmām, orgānu klasēm un pēc absolūtā biežuma.
Very common (≥ 1/ 10), Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10), Uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100), Rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000) or Very rare (< 1/ 10,000), including isolated reports.
Biežums ir noteikts šādi: ļoti bieži (≥ 1/ 10), bieži (≥ 1/ 100, < 1/ 10), retāk (≥ 1/ 1000, < 1/ 100), reti (≥ 1/ 10 000, < 1/ 1000) vai ļoti reti (< 1/ 10 000), ieskaitot atsevišķus gadījumus.
Frequency categories for the events below have been based on clinical trials and postmarketing data.
Tālāk norādītais blakusparādību biežums ir balstīts uz klīniskajiem pētījumiem un datiem pēc zāļu laišanas tirgū.
Most of the adverse events below were reported from two large clinical studies in adults, where the adverse events were of at least moderate intensity (Grade 2 or more) occurring in at least 1% of patients and reported by investigators as being attributable to the medicinal products used in the studies.
Vairums no tālāk minētajām blakusparādībām tika reģistrētas divos lielos klīniskajos pētījumos pieaugušajiem, ietverot tās blakusparādības, kuras bija vismaz mēreni smagas (2. pakāpe vai vairāk), kuras radās vismaz 1% pacientu un par kurām pētnieki ziņoja kā par saistītām ar pētījumos lietotajām zālēm.
Body System
Organisma sistēma
Headache, dizziness, oral paraesthesia
Galvassāpes, reibonis, orāla parestēzija
Loose stools, nausea, vomiting, abdominal pain
Šķidra vēdera izeja, slikta dūša, vemšana, sāpes vēderā
Rash (see text below “ rash/ cutaneous reactions”)
Izsitumi (skat. tālāk esošo tekstu „ Izsitumi / ādas reakcijas ”)
Angioedema
Angioneirotiskā tūska
The adverse event profile in children and adolescents is based on integrated safety data from two studies (APV29005 and APV20003) in which 126 HIV-1 infected subjects 2 to 18 years of age received fosamprenavir with ritonavir with background nucleoside reverse transcriptase inhibitor therapy (see section 5.1 for information on dosing regimens applied for each age group).
Blakusparādību profils bērniem un pusaudžiem iegūts no apvienotiem divu pētījumu (APV29005 un APV20003) drošības datiem, kuros 126 ar HIV- 1 inficēti pētījumu dalībnieki vecumā no 2 līdz 18 gadiem lietoja fosamprenaviru kombinācijā ar ritonaviru uz nukleozīdu reversās transkriptāzes inhibitoru terapijas fona (informāciju par lietotām devām visās vecuma grupās skatīt apakšpunktā 5. 1).
70% of subjects received greater than 48 weeks of exposure.
70% dalībnieku terapiju saņēma ilgāk nekā 48 nedēļas.
Overall the safety profile in these 126 children and adolescents was similar to that observed in the adult population.
Kopējais drošības profils šiem 126 bērniem un pusaudžiem līdzinājās tam, kas novērots pieaugušo populācijā.
Drug-related adverse events were more common in APV20003 (55%) where subjects received once daily fosamprenavir / ritonavir when compared to APV29005 (39%) where subjects received twice daily fosamprenavir / ritonavir.
Ar zālēm saistītas blakusparādības APV20003 pētījumā (55%), kura dalībnieki fosamprenaviru / ritonaviru lietoja vienu reizi dienā, radās biežāk nekā APV29005 pētījumā (39%), kura dalībnieki fosamprenaviru / ritonaviru lietoja divas reizes dienā.
Rash / cutaneous reactions: erythematous or maculopapular cutaneous eruptions, with or without pruritus, may occur during therapy.
Izsitumi/ ādas reakcijas: terapijas laikā var parādīties eritematozi vai makulopapulāri izsitumi uz ādas, ar vai bez niezes.
The rash generally will resolve spontaneously without the necessity of discontinuing treatment with the fosamprenavir with ritonavir.
Izsitumi parasti pāriet spontāni bez nepieciešamības pārtraukt fosamprenavira ar ritonaviru terapiju.
12 Severe or life-threatening cases of rash, including Stevens-Johnson syndrome are rare.
Nopietnu vai dzīvībai bīstamu izsitumu gadījumi, tajā skaitā Stīvensa- Džonsona sindroms ir reti.
Fosamprenavir with ritonavir therapy should be definitively stopped in case of severe rash or in case of rash of mild or moderate intensity associated with systemic or mucosal signs (see section 4.4).
(skatīt apakšpunktu 4. 4.).
Clinical chemistry abnormalities: clinical chemistry abnormalities (Grade 3 or 4) potentially related to treatment with fosamprenavir with ritonavir and reported in greater than or equal to 1% of adult patients, included: increased ALT (common), AST (common), serum lipase (common) and triglycerides (very common).
Izmaiņas klīniskās bioķīmijas rādītājos: par izmaiņām klīniskās bioķīmijas rādītājos (3. vai 4. pakāpes) saistībā ar fosamprenavira ar ritonaviru terapiju ir ziņots mazāk kā 1% pieaugušo pacientu, tajā skaitā: paaugstināts AlAT (bieži), AsAT (bieži), seruma lipāze (bieži) un triglicerīdi (ļoti bieži).
Grade 3 or 4 elevations in total cholesterol values were observed in less than 1% of adult patients (< 1% APV30002; 0% APV 30003).
3. vai 4. pakāpes kopējā holesterīna līmeņa paaugstināšanās tika novērota mazāk kā 1% pieaugušo pacientu (< 1% APV 30002; 0% APV 30003).
Lipodystrophy: combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump) (see section 4.4).
Lipodistrofija: kombinēta antiretrovīrusu terapija ir bijusi saistīta ar ķermeņa tauku pārsadali (lipodistrofiju) HIV pacientiem, kas izpaužas kā perifēro un sejas zemādas tauku zudums, palielināts intraabdominālo un viscerālo tauku daudzums, krūšu hipertrofija un dorsocervikāla tauku uzkrāšanās („ bifeļa kupris ”) (skatīt apakšpunktu 4. 4.).
Metabolic abnormalities: combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
Metabolie traucējumi: kombinēta antiretrovīrusu terapija ir bijusi saistīta ar metaboliem traucējumiem, tādiem kā hipertrigliceridēmija, hiperholesterinēmija, insulīna rezistence, hiperglikēmija un hiperlaktātēmija (skatīt apakšpunktu 4. 4.).
Hyperglycaemia: new onset of diabetes mellitus, hyperglycaemia or exacerbations of existing diabetes mellitus have been reported in patients receiving antiretroviral protease inhibitors (see section 4.4).
12 Hiperglikēmija: cukura diabēta sākšanās, esoša cukura diabēta hiperglikēmijas paasinājumi ir ziņoti pacientiem, kas saņem antiretrovīrusu proteāžu inhibitorus (skatīt apakšpunktu 4. 4.).
Rhabdomyolysis: an increase in CPK, myalgia, myositis, and rarely, rhabdomyolysis, have been reported with protease inhibitors, more specifically in association with nucleoside analogues.
KFK līmeņa pieaugums, miaļģijas, miozīts, un reti rabdomiolīze ir ziņoti saistībā ar proteāžu inhibitoriem, vairāk saistībā ar nukleozīdu analogiem.
Haemophiliac patients: there have been reports of increased spontaneous bleeding in haemophiliac patients receiving antiretroviral protease inhibitors (see section 4.4).
Pacienti ar hemofiliju: ir ziņojumi par paaugstinātu spontānu asiņošanu hemofilijas pacientiem, kuri saņem antiretrovīrusu proteāžu inhibitorus (skatīt apakšpunktu 4. 4.).
Immune Reactivation Syndrome: in HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
HIV inficētiem pacientiem, kuriem, uzsākot kombinēto pretretrovīrusu terapiju (combination antiretroviral therapy - CART), ir smags imūndeficīts, var parādīties iekaisuma reakcija uz asimptomātiskiem vai esošiem oportūniskajiem patogēnajiem mikroorganismiem (skatīt apakšpunktu 4. 4).
There is no known antidote for Telzir.
Nav zināma Telzir antidota.
It is not known whether amprenavir can be removed by peritoneal dialysis or haemodialysis.
Naz zināms, vai amprenaviru var atdalīt ar peritoneālās dialīzes vai hemodialīzes palīdzību.
If overdosage occurs, the patient should be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8) and standard supportive treatment applied as necessary.
Ja ir notikusi pārdozēšana, jānovēro, vai pacientam, nerodas toksicitātes pazīmes (skatīt apakšpunktu 4. 8.), un vajadzības gadījumā jāveic uzturoša standarta terapija.
Antivirals for systemic use, protease inhibitor, ATC Code:
Farmakoterapeitiskā grupa – pretvīrusu līdzeklis sistēmiskai lietošanai, ATĶ kods:
Amprenavir is a competitive inhibitor of the HIV-1 protease.
Amprenavirs ir konkurējošs HIV- 1 proteāzes inhibitors.
13 Co-administration of ritonavir with fosamprenavir increase plasma amprenavir AUC by approximately 2-fold and plasma C τ, ss by 4- to 6-fold, compared to values obtained when fosamprenavir is administered alone.
Vienlaicīga ritonavira lietošana ar fosamprenaviru palielina amprenavira plazmas AUC apmēram divas reizes un plazmas Cτ, ss – 4 – 6 reizes, salīdzinot ar vērtībām, kas iegūtas fosamprenaviru lietojot monoterapijā.
Administration of fosamprenavir 700 mg twice daily with ritonavir 100 mg twice daily results in plasma amprenavir concentrations (data from study APV30003 in antiretroviral experienced patients) which results in protein adjusted median ratios of Cmin/ IC50 and Cmin/ IC95 of 21.7 (range 1.19-240) and 3.21 (range 0.26-30.0), respectively.
700 mg fosamprenavira lietošana divas reizes dienā kopā ar 100 mg ritonavira divas reizes dienā rada amprenavira koncentrāciju plazmā (pētījuma APV30003 dati par pacientiem, kam veikta pretretrovīrusu terapija), kas atbilst proteīnam pielāgotiem vidējiem raksturlielumiem Cmin/ IC50 un Cmin/ IC95 attiecīgi 21, 7 (1, 19 – 240 robežās) un 3, 21 (0, 26 – 30, 0 robežās).
Antiviral activity in vitro
Pretvīrusu aktivitāte in vitro
The in vitro antiviral activity of amprenavir was evaluated against HIV-1 IIIB in both acutely and chronically infected lymphoblastic cell lines (MT-4, CEM-CCRF, H9) and in peripheral blood lymphocytes.
Amprenavira in vitro pretvīrusu aktivitāte tika izvērtēta pret HIV- 1 IIIB gan akūti, gan hroniski inficētās limfoblastisko šūnu līnijās (MT- 4, CEM- CCRF, H9) un perifēro asiņu limfocītos).
The 50% inhibitory concentration (IC50) of amprenavir ranged from 0.012 to 0.08 µM in acutely infected cells and was 0.41 µM in chronically infected cells (1 µM = 0.50 µg/ ml).
Amprenavira 50% inhibīcijas koncentrācija (IC50) svārstās no 0, 012 līdz 0, 08 μM akūti inficētās šūnās un bija 0, 41 μM hroniski inficētās šūnās (1 μM=0, 50 μg/ ml).
The relationship between in vitro anti-HIV-1 activity of amprenavir and the inhibition of HIV-1 replication in humans has not been defined.
Saistība starp amprenavira in vitro anti - HIV- 1 aktivitāti un HIV- 1 replikācijas inhibīciju cilvēkos nav noteikta.
Resistance
13 Rezistence
HIV-1 isolates with decreased susceptibility to amprenavir have been selected during in vitro serial passage experiments.
HIV- 1 izolāti ar samazinātu jutību pret amprenaviru ir izvēlēti virknē in vitro pasāžas pētījumu.
Reduced susceptibility to amprenavir was associated with virus that had developed I50V or I84V or V32I+I47V or I54M mutations.
Samazināto uzņēmību pret amprenaviru saista ar to, ka vīrusam ir attīstījusies 150V vai I84V vai V321+147V vai 154M mutācija.
a) ART-naïve or PI-naïve patients Various regimens have been assessed in the amprenavir/ fosamprenavir development programs with and without co-administration of ritonavir.
a) Ar ART vai PI neārstēti pacienti Amprenavira/ fosamprenavira izstrādes programmu gaitā ir novērtētas dažādas ārstēšanas shēmas gan ar ritonavira vienlaicīgu lietošanu, gan bez tās.
K20K/ R, I54I/ L and I93I/ L respectively
Katrā no šiem trim izolātiem tika konstatēta viena rezistences mutācija: attiecīgi K20K/ R, I54I/ L un I93I/ L.
14 Fosamprenavir
Fosamprenavirs
L10F/ I/ V, L33F, M36I, I54A/ L/ M/ S/ T/ V, I62V, V82A/ C/ F/ G, I84V and L90M and is associated with increased phenotypic resistance to fosamprenavir with ritonavir as well as reduced likelihood of virological response (resistance).
L10F/ I/ V, L33F, M36I, I54A/ L/ M/ S/ T/ V, I62V, V82A/ C/ F/ G, I84V un L90M, un saistīts ar palielinātu fenotipisku rezistenci
Reduced susceptibility to amprenavir was associated with virus that had developed I50V or I84V or V32I+I47Vor I54M mutations.
Samazināta jutība pret amprenaviru tika saistīta ar vīrusu, kam bija izveidojušās I50V vai I84V, vai V32I+I47V, vai I54M mutācijas.
Based on data from twenty-five antiretroviral naïve patients failing a fosamprenavir containing regimen (one of whom showed Baseline resistance to lopinavir and saquinavir and another to tipranavir the resistance pathways associated with amprenavir produce limited cross-resistance to atazanavir/ ritonavir (three of 25 isolates), darunavir/ ritonavir (four of 25 isolates), indinavir/ ritonavir (one of 25 isolates), lopinavir/ ritonavir (three of 24 isolates, saquinavir (three of 24 isolates) and tipranavir/ ritonavir (four of 24 isolates).
Balstoties uz datiem par divdesmit pieciem pacientiem, kas nebija saņēmuši pretretrovīrusu terapiju un kam bija neveiksmīga ārstēšana ar fosamprenaviru saturošu shēmu (vienam no viņiem pētījuma sākumā bija pret lopinaviru un sakvinaviru, citam – pret tipranaviru rezistents vīruss), ar amprenaviru saistīti rezistences attīstīšanās ceļi rada ierobežotu krustenisku rezistenci pret atazanaviru/ ritonaviru (trīs no 25 izolātiem), darunaviru/ ritonaviru (četri no 25 izolātiem), indinaviru/ ritonaviru (trīs no 25 izolātiem), lopinaviru/ ritonaviru (trīs no 24 izolātiem), sakvinaviru (trīs no 24 izolātiem) un tipranaviru/ ritonaviru (četri no 24 izolātiem)..
Cross-resistance between amprenavir and reverse transcriptase inhibitors is unlikely to occur because the enzyme targets are different.
Krusteniskā rezistence starp amprenaviru un atgriezeniskās transkriptāzes inhibitoriem ir maz ticama, jo enzīmu mērķi ir dažādi.
Telzir is not recommended for use as monotherapy, due to the rapid emergence of resistant virus.
Telzir neiesaka lietot monoterapijā, jo ātri attīstās rezistenti vīrusi.
15 Clinical experience
Klīniskā pieredze
Clinical experience with fosamprenavir boosted with ritonavir is mainly based on three open label studies.
Klīniskā pieredze par fosamprenavira lietošanu kopā ar ritonaviru galvenokārt balstās uz trijiem atklātiem pētījumiem.
Two studies performed in antiretroviral naïve patients, one in comparison to nelfinavir (study APV30002) and one in comparison to lopinavir / ritonavir (study ESS100732), and one study in antiretroviral experienced patients, in comparison to lopinavir / ritonavir (study APV30003).
Vēl viens pētījums veikts pacientiem, kuri iepriekš saņēmuši antiretrovīrusu terapiju, salīdzinot ar lopinaviru / ritonaviru (APV30003).
Antiretroviral Naïve Adult Patients
Antiretrovīrusu terapiju iepriekš nesaņēmuši pieaugušie pacienti
In antiretroviral naïve patients in APV30002, fosamprenavir (1400 mg) given once daily in combination with low dose ritonavir (200 mg) as part of a triple regimen including abacavir (300 mg twice daily) and lamivudine (150 mg twice daily) showed similar efficacy over 48 weeks compared to nelfinavir (1250 mg) given twice daily in combination with abacavir with lamivudine (300 and 150 mg twice daily).
Pētījumā APV30002 pacientiem, kuri iepriekš nav saņēmuši antiretrovīrusu terapiju, fosamprenaviru (1400 mg) deva vienu reizi dienā kombinācijā ar zemām ritonavira devām (200 mg) kā daļu no trīskomponentu režīma ar abakaviru (300 mg divas reizes dienā) un lamivudīnu (150 mg divas reizes dienā), bija līdzīga efektivitāte 48 nedēļu laikā kā nelfinaviram (1250 mg) divas reizes dienā kombinācijā ar abakaviru ar lamivudīnu (300 un 150 mg divas reizes dienā).
Non-inferiority was demonstrated between fosamprenavir with ritonavir and nelfinavir based on the proportions of patients achieving plasma HIV-1 RNA levels < 400 copies/ ml at 48 weeks (primary endpoint).
15 Netika novērota fosamprenavira ar ritonaviru un nelfinaviru mazāka efektivitāte salīdzinot pacientu proporcijas, kuri sasniedza HIV- 1 RNS līmeni, 400 kopijām/ ml 48 nedēļās (primārais beigu punkts).
In the ITT (Rebound or Discontinuation = Failure) analysis, 69% (221 / 322) of patients receiving fosamprenavir with ritonavir achieved < 400 copies/ ml compared to 68% (221 / 327) of patients receiving nelfinavir.
Analizējot ārstēt paredzētos pacientus, 69% (221/ 322) pacienti, kuri saņēma fosamprenaviru ar ritonaviru sasniedza, 400 kopijām/ ml salīdzinot ar 68% (221/ 322) pacientu, kuri saņēma nelfinaviru.
The median plasma HIV-1 RNA had decreased by 3.1 log10 copies/ ml and 3.0 log10 copies/ ml at Week 48 in the fosamprenavir with ritonavir and nelfinavir arms respectively.
Vidējais plazmas HIV- 1 RNS līmenis samazinājās par 3, 1 log10 kopijām/ ml un 3, 0 log10 kopijām/ ml 48 nedēļa attiecīgi fosamprenavira un ritonavira grupās.
The median baseline CD4 cell count was low (170 cells/ mm3 overall) in both groups.
Vidējais izejas CD4 šūnu skaits bija zems (170 šūnas/ mm3) abās grupās.
CD4 + cell counts increased in both the fosamprenavir with ritonavir and nelfinavir groups, with median increases above baseline being similar in magnitude at Week 48 (+ 203 and + 207 cells/ mm3, respectively).
CD4+ šūnu skaits pieauga gan fosamprenavira ar ritonaviru, gan nelfinavira grupās, ar vidējo pieaugumu virs izejas datiem līdzīgu kā 48 nedēļā (attiecīgi, +203 un +207 šūnas/ mm3).
The data presented above demonstrates that the once daily regimen of fosamprenavir with ritonavir (1400 / 200 mg OD) in antiretroviral naïve patients showed similar efficacy compared to nelfinavir given twice daily.
Iepriekš minētie dati parāda, ka fosamprenavira ar ritonaviru lietošana vienu reizi dienā (1400/ 200 mg OD) antiretrovīrusu terapiju iepriekš nesaņēmušiem pacientiem uzrādīja tādu pat efektivitāti kā nelfinavirs divas reizes dienā.
This study in view of its design (open label versus nelfinavir) did not provide a sufficiently robust efficacy demonstration in antiretroviral naïve patients to support the once daily regimen of fosamprenavir with ritonavir.
Šis pētījums plānojuma ziņā (atklāts, salīdzinošs ar nelfinaviru) nenodrošināja pietiekami stiprus efektivitātes pierādījumus, lai apstiprinātu fosamprenavira ar ritonaviru lietošanas shēmu vienreiz dienā pacientiem, kas iepriekš nebija lietojuši antiretrovīrusu līdzekļus.
As a conservative approach, based on enhanced amprenavir Ctrough levels, the twice daily dosing regimen of fosamprenavir with ritonavir was recommended for optimal therapeutic management of this population (see section 4.2).
Kā konservatīvu pieeju, pamatojoties uz iegūtajiem amprenavira Cvidējiem līmeņiem, optimālai terapijai šai populācijai ieteica fosamprenavira ar ritonaviru lietošanu divas reizes dienā (skatīt apakšpunktu 4. 2.).
In a subsequent randomised open-label study (ESS100732) in antiretroviral naïve patients, fosamprenavir (700 mg) co-administered with low dose ritonavir (100 mg) in a twice daily regimen including abacavir / lamivudine (600 mg / 300 mg) fixed dose combination tablet once daily showed comparable efficacy over 48 weeks to lopinavir / ritonavir (400 mg / 100 mg) given twice daily in combination with abacavir / lamivudine (600 mg / 300 mg once daily).
Turpmāk veiktā randomizētā, atklātā pētījumā (ESS100732) ar pacientiem, kas iepriekš nebija lietojuši antiretrovīrusu līdzekļus, lietojot fosamprenaviru (700 mg) kopā ar mazu ritonavira devu (100 mg) divas reizes dienā shēmā, kas ietvēra abakavira / lamivudīna (600 mg / 300 mg) fiksētas devas kombinētu tableti reizi dienā, 48 nedēļu laikā novēroja līdzīgu efektivitāti kā lopinaviram / ritonaviram (400 mg / 100 mg), ko lietoja divreiz dienā kombinācijā ar abakaviru / lamivudīnu (600 mg / 300 mg reizi dienā).
Non-inferiority was demonstrated between fosamprenavir co-administered with ritonavir and lopinavir / ritonavir based on the proportions of patients achieving plasma HIV-1 RNA levels < 400 copies/ ml at 48 weeks (primary endpoint).
Pierādīts, ka fosamprenavira vienlaikus lietošana ar ritonaviru nebija mazāk efektīva, salīdzinot ar lopinaviru / ritonaviru, pamatojoties uz pacientu daļām, kam 48 nedēļu laikā tika sasniegts HIV- 1 RNS līmenis plazmā < 400 kopijas/ ml (primārais iznākums).
In the Time to loss of virological response (TLOVR) analysis for the ITT(E) population, the proportion of patients achieving < 400 copies/ ml was 73% (315 / 434) in the fosamprenavir with ritonavir group compared to 71% (317 / 444) of patients receiving lopinavir / ritonavir, with a 95% confidence interval of the difference of [-4,84%; 7; 05%].
Laika līdz viroloģiskas atbildreakcijas zudumam (LVARZ, TLOVR) analīzē par ITT (E) populāciju, pacientu daļa, kam tika sasniegtas < 400 kopijas/ ml fosamprenavira ar ritonaviru grupā, bija 73% (315 / 434), salīdzinot ar 71% (317 / 444) pacientu, kas saņēma lopinaviru / ritonaviru, ar 95% ticamības intervālu atšķirībai [- 4, 84%; 7; 05%].
The median plasma HIV-1 RNA had decreased by 3.34 log10 copies/ ml and 3.33 log10 copies/ ml at Week 48 in the fosamprenavir with ritonavir and lopinavir / ritonavir arms respectively.
Vidējais HIV- 1 RNS līmenis plazmā 48. nedēļā bija mazinājies par 3, 34 log10 kopijām/ ml fosamprenavira ar ritonaviru grupā un par 3, 33 log10 kopijām/ ml lopinavira / ritonavira grupā.
16 Median increase in CD4 cell count was 176 cells/ mm3 in the fosamprenavir with ritonavir arm and 191 cells/ mm3 in the lopinavir / ritonavir arm respectively by Week 48.
Vidēja CD4 šūnu skaita palielināšanās pēc 48 nedēļām bija 176 šūnas/ mm3 fosamprenavira ar ritonaviru grupā un 191 šūnas/ mm3 lopinavira / ritonavira grupā.
Antiretroviral Experienced Adult Patients
Pieaugušie pacienti, kuri iepriekš saņēmuši antiretrovīrusu terapiju
In a randomised open-label study (APV30003) in protease inhibitor experienced patients with virological failure (less than or equal to two PIs) the fosamprenavir with ritonavir combination (700 / 100 mg twice daily or 1400 / 200 mg once daily) did not demonstrate non-inferiority to lopinavir / ritonavir with regard to viral suppression as measured by the average area under the curve minus baseline (AAUCMB) for plasma HIV-1 RNA over 48 weeks (the primary end point).
Nejaušinātā, atklātā pētījumā (APV30003) ar proteāžu inhibitoriem iepriekš ārstēti pacienti, kuriem bija virusoloģiskās atbildes iztrūkums (mazāks kā vai vienāds ar diviem proteāžu inhibitoriem) fosamprenavira ar ritonaviru kombinācija (700/ 100 mg divas reizes dienā vai 1400/ 200 mg vienu reizi dienā) nebija mazāk efektīvs kā lopinavirs/ ritonavirs attiecībā uz vīrusa supresiju mērot kā vidējo laukumu zem līknes mīnuss izejas datus (AAUCMB) plazmas HIV- 1 RNS 48 nedēļu laikā (primārais beigu punkts).
Results were in favour of the lopinavir / ritonavir arm as detailed below.
Rezultāti bija par labu lopinaviram/ ritonaviram.
All patients in this study had failed treatment with a previous protease inhibitor regimen (defined as plasma HIV-1 RNA that never went below 1,000 copies/ ml after at least 12 consecutive weeks of therapy, or initial suppression of HIV-1 RNA which subsequently rebounded to ≥ 1,000 copies/ ml).
Visi pacienti šajā pētījumā bija iepriekš neveiksmīgi ārstēti ar proteāžu inhibitoriem (plazmas HIV- 1 RNS līmenis nekad nenokritās zem 1000 kopijām/ ml pēc vismaz 12 sekojošām terapijas nedēļām vai ar sākotnējo vīrusa supresiju, kas pēc tam atkal pavairojās līdz vairāk kā 1000 kopijām/ ml).
However, only 65% of patients were receiving a PI based regimen at study entry.
Tomēr, tikai 65% pacientu saņēma PI saturošas zāļu kombinācijas pētījuma sākumā.
The population enrolled mainly consisted of moderately antiretroviral experienced patients.
Iekļauto populāciju pārsvarā veidoja iepriekš vidēji daudz antiretrovīrusu terapiju saņēmuši pacienti.
The median durations of prior exposure to NRTIs were 257 weeks for patients receiving fosamprenavir with ritonavir twice daily (79% had ≥ 3 prior NRTIs) and 210 weeks for patients receiving lopinavir/ ritonavir (64% had ≥ 3 prior NRTIs).
16 ar ritonaviru divas reizes dienā (79% iepriekš saņēmuši 3 vai vairāk NRTI) un 210 nedēļas pacientiem, kuri saņēma lopinaviru/ ritonaviru (63% iepriekš saņēmuši 3 un vairāk NRTI).
The median durations of prior exposure to protease inhibitors were 149 weeks for patients receiving fosamprenavir with ritonavir twice daily (49% received ≥ 2 prior PIs) and 130 weeks for patients receiving lopinavir/ ritonavir (40% received ≥ 2 prior PIs).
Vidējais iepriekšējās proteāžu inhibitoru terapijas ilgums bija 149 nedēļas pacientiem, kuri saņēma fosamprenaviru ar ritonaviru divas reizes dienā (49% iepriekš saņēmuši 2 vai vairāk proteāžu inhibitorus) un 130 nedēļas pacientiem, kuri saņēma lopinaviru/ ritonaviru (40% iepriekš saņēmuši 2 un vairāk proteāžu inhibitorus).