qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
This SPC is the one that was Annexed to the Commission Decision on this Article 31 referral for etoricoxib containing medicinal products.
Šis SPC tika pievienots kā Komisijas direktīvas pielikums atsaucei uz 31 pantu attiecībā uz etorikoksiba saturošām zālēm.
The text was valid at that time.
Tolaik šis teksts bija spēkā.
After the Commission Decision, the Member State competent authorities will update the product information as required.
Pēc Komisijas lēmuma dalībvalstu kompetentās iestādes atjauninās produkta informāciju pēc vajadzības.
Therefore, this SPC may not necessarily represent the current text.
Tādēļ šim SPC nav obligāti jāatspoguļo pašreizējais teksts.
< INVENTED NAME (see Annex 1) > 60 mg Film-coated Tablets/ Tablets< INVENTED NAME (see Annex 1) > 90 mg Film-coated Tablets/Tablets < INVENTED NAME (see Annex 1) > 120 mg Film-coated Tablets/Tablets
< IZGUDROTAIS NOSAUKUMS > 60 mg tabletes < IZGUDROTAIS NOSAUKUMS > 90 mg tabletes < IZGUDROTAIS NOSAUKUMS > 120 mg tabletes
Each film-coated tablet/ tablet contains 60, 90 or 120 mg of etoricoxib.
Katra tablete satur 60, 90 vai 120 mg etorikoksiba (Etoricoxib).
Film-coated tablet/ tablet.
Tabletes.
Green, apple-shaped, biconvex tablets< debossed ‘447’ on one side and ‘MSD’ on the other side >.
Zaļas, ābola formas, bikonveksas tabletes < ar iespiestu uzrakstu „ 447 ” vienā pusē un „ MSD ” otrā pusē >.
White, apple-shaped, biconvex tablets< debossed ‘454’ on one side and ‘MSD’ on the other side >.
Baltas, ābola formas, bikonveksas tabletes < ar iespiestu uzrakstu „ 454 ” vienā pusē un „ MSD ” otrā pusē >.
Pale-green, apple-shaped, biconvex tablets< debossed ‘541’ on one side and ‘MSD’ on the other side >.
Gaiši zaļas, ābola formas, bikonveksas tabletes < ar iespiestu uzrakstu „ 541 ” vienā pusē un „ MSD ” otrā pusē >.
For the symptomatic relief of osteoarthritis (OA), rheumatoid arthritis (RA) and the pain and signs of inflammation associated with acute gouty arthritis.
Osteoartrīta (OA), reimatoīdā artrīta (RA) simptomu atvieglošanai un sāpju un iekaisuma simptomu novēršanai akūta podagras artrīta gadījumā.
The decision to prescribe a selective COX-2 inhibitor should be based on an assessment of the individual patient's overall risks (see sections 4.3, 4.4).
Lēmums par selektīvo COX- 2 inhibitoru ordinēšanu jāpieņem, izvērtējot vispārējo risku katram pacientam individuāli (skatīt 4. 3, 4. 4).
< INVENTED NAME > is administered orally and may be taken with or without food.
< IZGUDROTAIS NOSAUKUMS > jālieto perorāli un to var lietot ar vai bez pārtikas produktiem.
The onset of drug effect may be faster when< INVENTED NAME > is administered without food.
Ja < IZGUDROTAIS NOSAUKUMS > lieto bez pārtikas produktiem, iedarbību var novērot ātrāk.
Osteoarthritis The recommended dose is 60 mg once daily.
Osteoartrīts Ieteicamā deva ir 60 mg vienreiz dienā.
28 The recommended dose is 120 mg once daily.
Akūts podagras artrīts Ieteicamā deva ir 120 mg vienreiz dienā.
Therefore, the dose for each indication is the maximum recommended dose:
Tādēļ katrai indikācijai norādīta maksimālā ieteicamā deva:
The dose for OA should not exceed 60mg daily The dose for RA should not exceed 90mg daily The dose for acute gout should not exceed 120mg daily, limited to a maximum of 8 days treatment.
Deva akūta podagras artrīta gadījumā nedrīkst pārsniegt 120 mg dienā, terapija nedrīkst būt ilgāka par 8 dienām.
No dosage adjustment is necessary for elderly patients.
Gados vecākiem pacientiem deva nav jāpiemēro.
In patients with mild hepatic dysfunction (Child-Pugh score 5-6) a dose of 60 mg once daily should not be exceeded.
Pacientiem ar viegliem aknu funkcijas traucējumiem (5- 6 punkti pēc Child- Pugh skalas) nedrīkst pārsniegt devu 60 mg vienreiz dienā.
In patients with moderate hepatic dysfunction (Child-Pugh score 7-9) the recommended dose of 60 mg every other day should not be exceeded.
Pacientiem ar vidēji smagiem aknu funkcijas traucējumiem (7- 9 punkti pēc Child- Pugh skalas) nedrīkst pārsniegt devu 60 mg katru otro dienu.
No dosage adjustment is necessary for patients with creatinine clearance ≥ 30 ml/ min (see section 5.2).
Deva nav jāpiemēro pacientiem ar kreatinīna klīrensu ≥30 ml/ min (skatīt apakšpunktu 5. 2).
The use of etoricoxib in patients with creatinine clearance < 30 ml/ min is contra- indicated (see sections 4.3 and 4.4).
Pacientiem ar kreatinīna klīrensu < 30 ml/ min etorikoksiba lietošana ir kontrindicēta (skatīt apakšpunktus 4. 3 un 4. 4).
Paediatric use:
Lietošana bērniem:
Etoricoxib is contra-indicated in children and adolescents under 16 years of age.
Etorikoksibs ir kontrindicēts bērniem un pusaudžiem līdz 16 gadu vecumam.
History of hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients (see section 6.1).
Paaugstināta jutība pret aktīvo vielu vai jebkuru no palīgvielām (skatīt apakšpunktu 6. 1).
Patients who have experienced bronchospasm, acute rhinitis, nasal polyps, angioneurotic oedema, urticaria, or allergic-type reactions after taking acetylsalicylic acid or NSAIDs including COX-2 (cyclooxygenase-2) inhibitors.
Pacientiem, kuriem iepriekš pēc acetilsalicilskābes vai nesteroidiālo pretiekaisuma līdzekļu (nonsteroidal anti- inflammatory drug- NSAID), tai skaitā COX- 2 (ciklooksigenāzes- 2) inhibitoru, lietošanas novēroja bronhospazmu, akūtu rinītu, deguna polipus, angioneirotisko tūsku, nātreni vai alerģiska tipa reakcijas.
Pregnancy and lactation (see sections 4.6 and 5.3).
Grūtniecības un laktācijas periods (skatīt apakšpunktus 4. 6 un 5. 3).
Estimated renal creatinine clearance < 30 mL/ min.
Kreatinīna klīrenss < 30 ml/ min.
Inflammatory bowel disease.
Zarnu iekaisums.
29 Congestive heart failure (NYHA II-IV).
Sastrēguma sirds mazspēja (NYHA II- IV)
Patients with hypertension whose blood pressure has not been adequately controlled.
Hipertensijas pacientiem, kuriem nevar pienācīgi kontrolēt asinsspiedienu.
Established ischaemic heart disease, peripheral arterial disease and/ or cerebrovascular disease.
Zināma sirds išēmiskā slimība, perifēro artēriju slimība un/ vai cerebrovaskulārā slimība.
Gastrointestinal effects Upper gastrointestinal complications [perforations, ulcers or bleedings (PUBs)], some of them resulting in fatal outcome, have occurred in patients treated with etoricoxib.
32 Ietekme uz kuņģa un zarnu traktu Pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu, novēroja komplikācijas kuņģa un zarnu trakta augšējā daļā [perforācijas, čūlas un asiņošanas (PČA)], dažas no tām beidzās letāli.
Caution is advised with treatment of patients most at risk of developing a gastrointestinal complication with NSAIDs; the elderly, patients using any other NSAID or acetylsalicylic acid concomitantly or patients with a prior history of gastrointestinal disease, such as ulceration and GI bleeding.
Jāievēro piesardzība, ja ordinē pacientiem ar lielāko iespējamo NSAID izraisīto kuņģa un zarnu trakta bojājumu risku: gados veciem pacientiem, pacientiem, kuri vienlaicīgi lieto citus NSAID vai acetilsalicilskābi, vai pacientiem ar tādām kuņģa un zarnu trakta slimībām anamnēzē kā čūla un KZ trakta asiņošana.
NSAIDs + acetylsalicylic acid has not been demonstrated in long-term clinical trials (see section 5.1).
Ilgtermiņa klīniskajos pētījumos, salīdzinot selektīvos COX- 2 inhibitorus + acetilsalicilskābi ar NSAID + acetilsalicilskābi, nav konstatētas būtiskas atšķirības KZ trakta drošības ziņā (skatīt apakšpunktu 5. 1).
Cardiovascular effects Clinical trials suggest that the selective COX-2 inhibitor class of drugs may be associated with a risk of thrombotic events (especially MI and stroke), relative to placebo and some NSAIDs.
Ietekme uz kardiovaskulāro sistēmu Klīniskie pētījumi liecina, ka selektīvo COX- 2 inhibitoru grupas zālēm, salīdzinot ar placebo un dažiem NSAID, var būt trombožu risks (īpaši MI un insulta).
COX-2 selective inhibitors are not a substitute for acetylsalicylic acid for prophylaxis of cardiovascular thrombo-embolic diseases because of their lack of antiplatelet effect.
COX- 2 selektīvie inhibitori nevar aizstāt acetilsalicilskābi kardiovaskulāro trombembolisko slimību profilaksei, jo tiem nav antitrombocītu iedarbības.
Therefore antiplatelet therapies should not be discontinued (see sections 4.5 and 5.1).
(skatīt apakšpunktus 4. 5 un 5. 1).
Monitoring of renal function in such patients should be considered.
Šādiem pacientiem ir jāapsver nieru funkcijas monitorēšana.
Fluid retention, oedema and hypertension As with other drugs known to inhibit prostaglandin synthesis, fluid retention, oedema and hypertension have been observed in patients taking etoricoxib.
Šķidruma aizture, tūska un hipertensija Tāpat kā visām zālēm, kas inhibē prostaglandīnu sintēzi, arī pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu, varēja novērot šķidruma aizturi, tūsku un hipertensiju.
Caution should be exercised in patients with a history of cardiac failure, left ventricular dysfunction, or hypertension and in patients with pre-existing oedema
Jāievēro piesardzība pacientiem ar sirds mazspēju anamnēzē, kreisā kambara disfunkciju vai hipertensiju, un pacientiem ar jebkādas izcelsmes tūsku.
If there is clinical evidence of deterioration in the condition of these patients, appropriate measures including discontinuation of etoricoxib should be taken.
Ja šādiem pacientiem klīniskie simptomi liecina par stāvokļa pasliktināšanos, jāveic attiecīgas pasākumi, tai skaitā etorikoksiba lietošanas pārtraukšana.
Etoricoxib may be associated with more frequent and severe hypertension than some other NSAIDs and selective COX-2 inhibitors, particularly at high doses.
Etorikoksibs, īpaši lielākās devās, biežāk var izraisīt hipertensiju un tā var būt smagāka, salīdzinot ar dažiem citiem NSAID un selektīvajiem COX- 2 inhibitoriem.
Therefore, special attention should be paid to blood pressure monitoring during treatment with etoricoxib.
Tādēļ īpaša uzmanība etorikoksiba terapijas laikā jāpievērš asinsspiediena mērījumiem.
Hepatic effects Elevations of alanine aminotransferase (ALT) and/ or aspartate aminotransferase (AST) (approximately three or more times the upper limit of normal) have been reported in approximately 1% of patients in clinical trials treated for up to one year with etoricoxib 60 and 90 mg daily.
Iedarbība uz aknām Alanīna aminotransferāzes (AlAT) un/ vai aspartāta aminotransferāzes (AsAT) paaugstināšanās (aptuveni trīs vai vairāk reizes virs normas augšējās robežas) ir aprakstīta aptuveni 1% pacientu, kuri klīniskos pētījumos tika ārstēti ar etorikoksibu 60 un 90 mg dienā aptuveni vienu gadu.
General If during treatment, patients deteriorate in any of the organ system functions described above, appropriate measures should be taken and discontinuation of etoricoxib therapy should be considered.
33 Vispārējie Ja ārstēšanas laikā pacientam novēro jebkuras augstāk minētās orgānu sistēmas funkcijas pasliktināšanos, tad attiecīgi jārīkojas un jāapsver iespēja pārtraukt etorikoksiba terapiju.
Serious skin reactions, some of them fatal, including exfoliative dermatitis, Stevens-Johnson syndrome, and toxic epidermal necrolysis, have been reported very rarely in association with the use of NSAIDs and some selective COX-2 inhibitors during post-marketing surveillance (see section 4.8).
Pēc mārketinga novērošanas periodā saistībā ar NSAID un dažu selektīvo COX- 2 inhibitoru lietošanu ļoti reti ir ziņots par nopietnām ādas reakcijām, tai skaitā eksfoliatīvo dermatītu, Stīvensa- Džonsona sindromu un toksisko epidermas nekrozi, dažas no tām bijušas letālas (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Patients appear to be at highest risk for these reactions early in the course of therapy, with the onset of the reaction occurring in the majority of cases within the first month of treatment.
Paaugstinātu šo reakciju risku pacientiem parasti novēro terapijas kursa sākumā, kad lielākajā daļā gadījumu reakcijas sākās terapijas pirmajā mēnesī.
Serious hypersensitivity reactions (such as anaphylaxis and angioedema) have been reported in patients receiving etoricoxib (see section 4.8).
Ir ticis ziņots par nopietnām paaugstinātas jutības reakcijām (tādām kā anafilaksi un angioneirotisko tūsku) pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu (skatīt apakšpunktu 4. 8).
Some selective COX-2 inhibitors have been associated with an increased risk of skin reactions in patients with a history of any drug allergy.
Dažu selektīvo COX- 2 inhibitoru lietošana pacientiem ar jebkādu alerģiju pret zālēm anamnēzē bija saistīta ar paaugstinātu ādas reakciju risku.
Etoricoxib should be discontinued at the first appearance of skin rash, mucosal lesions, or any other sign of hypersensitivity.
Etorikoksiba lietošana jāpārtrauc tiklīdz uz ādas parādās pirmie izsitumi, gļotādas bojājumi vai jebkādas citas paaugstinātas jutības pazīmes.
Caution should be exercised when co-administering etoricoxib with warfarin or other oral anticoagulants (see section 4.5).
Jāievēro piesardzība, ja etorikoksibu ordinē vienlaicīgi ar varfarīnu vai citiem perorālajiem antikoagulantiem (skatīt apakšpunktu 4. 5).
< INVENTED NAME > tablets contain lactose.
< IZGUDROTAIS NOSAUKUMS > tabletes satur laktozi.
Patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption should not take this medicine.
Pacienti ar tādu retu iedzimtu problēmu kā galaktozes nepanesamība, Lappa laktozes deficīts vai glikozes- galaktozes malabsorbcija šīs zāles lietot nedrīkst.
31 Oral anticoagulants:
Perorālie antikoagulanti:
In subjects stabilised on chronic warfarin therapy, the administration of etoricoxib 120 mg daily was associated with an approximate 13% increase in prothrombin time International Normalised Ratio (INR).
Pacientiem, kuri bija stabilizēti ar ilgstošu varfarīna terapiju, etorikoksiba lietošana pa 120 mg dienā bija saistīta ar protrombīna laika starptautiskās normalizētās attiecības (INR, international normalized ratio) paaugstināšanos par apmēram 13%.
Diuretics, ACE inhibitors and Angiotensin II Antagonists:
Diurētikas, AKE inhibitori un angiotenzīna II antagonisti:
NSAIDs may reduce the effect of diuretics and other antihypertensive drugs.
NSAID var samazināt diurētiku un citu antihipertensīvo līdzekļu iedarbību.
Patients should be adequately hydrated and consideration should be given to monitoring of renal function after initiation of concomitant therapy, and periodically thereafter.
Pacienti jānodrošina ar pietiekamu šķidruma daudzumu un pēc vienlaicīgas terapijas uzsākšanas jākontrolē nieru funkcija, kas periodiski jāatkārto arī turpmāk.
Acetylsalicylic Acid:
Acetilsalicilskābe:
In a study in healthy subjects, at steady state, etoricoxib 120 mg once daily had no effect on the anti-platelet activity of acetylsalicylic acid (81 mg once daily).
Etorikoksibs pastāvīgā koncentrācijā pa 120 mg vienu reizi dienā neietekmē zemu devu acetilsalicilskābes (81 mg vienu reizi dienā) antiagreganta aktivitāti.
However, concomitant administration of low-dose acetylsalicylic acid with etoricoxib may result in an increased rate of GI ulceration or other complications compared to use of etoricoxib alone.
34 paaugstināt KZ trakta čūlu gadījumu skaitu vai citu komplikāciju risku, salīdzinot ar tikai etorikoksiba lietošanu.
Concomitant administration of etoricoxib with doses of acetylsalicylic acid above those for cardiovascular prophylaxis or with other NSAIDs is not recommended.
Neiesaka vienlaicīgi ordinēt etorikoksibu ar lielākām acetilsalicilskābes devām kā nepieciešams kardiovaskulāro slimību profilaksei vai citiem NSAID.
(See sections 5.1 and 4.4.)
(Skatīt apakšpunktus 5. 1 un 4. 4.)
Cyclosporin and tacrolimus:
Ciklosporīns un takrolīms:
Although this interaction has not been studied with etoricoxib, coadministration of cyclosporin or tacrolimus with any NSAID may increase the nephrotoxic effect of cyclosporin or tacrolimus.
Lai gan nav pētīta mijiedarbība ar etorikoksibu, tomēr ciklosporīna un takrolīma vienlaicīga lietošana ar NSAID var palielināt ciklosporīna un takrolīma nefrotoksisko iedarbību.
NSAIDs decrease lithium renal excretion and therefore increase lithium plasma levels.
NSAID samazina litija izdali caur nierēm un tādējādi palielina litija plazmas koncentrāciju.
If necessary, monitor blood lithium closely and adjust the lithium dosage while the combination is being taken and when the NSAID is withdrawn.
Ja nepieciešams, uzsākot zāļu vienlaicīgu lietošanu un pārtraucot lietot NSAID, rūpīgi jākontrolē litija koncentrācija asinīs un jāpiemēro litija deva.
Methotrexate:
Metotreksāts:
Two studies investigated the effects of etoricoxib 60, 90 or 120 mg administered once daily for seven days in patients receiving once-weekly methotrexate doses of 7.5 to 20 mg for rheumatoid arthritis.
Divos pētījumos novērtēja etorikoksiba iedarbību, ordinējot 60, 90 vai 120 mg vienu reizi dienā septiņas dienas, reimatoīdā artrīta pacientiem, kuri vienu reizi nedēļā lietoja metotreksāta devas no 7, 5 līdz 20 mg.
Etoricoxib at 60 and 90 mg had no effect on methotrexate plasma concentrations or renal clearance.
Etorikoksibs pa 60 un 90 mg neietekmēja metotreksāta plazmas koncentrāciju vai nieru klīrensu.
In one study, etoricoxib 120 mg had no effect, but in the other study, etoricoxib 120 mg increased methotrexate plasma concentrations by 28% and reduced renal clearance of methotrexate by 13%.
Vienā pētījumā etorikoksiba pa 120 mg ietekmi nenovēroja, bet otrā pētījumā etorikoksibs pa 120 mg palielināja metotreksāta koncentrāciju plazmā par 28% un samazināja metotreksāta nieru klīrensu par 13%.
Etoricoxib 60 mg given concomitantly with an oral contraceptive containing 35 mcg ethinyl estradiol (EE) and 0.5 to 1 mg norethindrone for 21 days increased the steady state AUC0-24hr of EE by 37%.
21 dienu lietojot vienlaicīgi < IZGUDROTAIS NOSAUKUMS > 60 mg un perorālos kontracepcijas līdzekļus, kas satur 35 µg etinilestradiola (EE) un 0, 5 līdz 1 mg noretindrona, EE līdzsvara koncentrācijas AUC0- 24st palielinājās par 37%.
Etoricoxib 120 mg given with the same oral contraceptive concomitantly or separated by 12 hours, increased the steady state AUC0-24hr of EE by 50 to 60%.
Lietojot < IZGUDROTAIS NOSAUKUMS > 120 mg ar tiem pašiem perorālajiem kontracepcijas līdzekļiem, vai nu vienlaicīgi vai 12 stundu intervālu, paaugstinājās EE līdzsvara koncentrācijas AUC0- 24st par 50 līdz 60%.
An increase in EE exposure
EE koncentrācijas pieaugums jāņem vēra, ja izvēlas perorālo kontracepcijas līdzekli, ko lieto vienlaicīgi ar etorikoksibu.
Hormone Replacement Therapy:
Hormonālā aizvietotājterapija:
Administration of etoricoxib 120 mg with hormone replacement therapy consisting of conjugated estrogens (0.625 mg PREMARINTM< or local TRADEMARK >) for 28 days, increased the mean steady state AUC0-24hr of unconjugated estrone (41%), equilin (76%), and 17-β- estradiol (22%).
28 dienas lietojot etorikoksibu 120 mg vienlaicīgi ar hormonālās aizvietotājterapijas līdzekļiem, kas satur konjugētos estrogēnus (0, 625 mg PREMARINTM), palielinājās līdzsvara koncentrācijas AUC0- 24st nekonjugētajam estronam (41%), ekvilīnam (76%) un 17- β- estradiolam (22%).
The effect of the recommended chronic doses of etoricoxib (60 and 90 mg) has not been studied.
Nav pētīta ieteikto etorikoksiba ilgstošas lietošanas devu (60 un 90 mg) ietekme.
The effects of etoricoxib 120 mg on the exposure (AUC0-24hr) to these estrogenic components of PREMARIN< or local TRADEMARK > were less than half of those observed when PREMARIN< or local TRADEMARK > was administered alone and the dose was increased from 0.625 to 1.25 mg.
Etorikoksiba 120 mg ietekme uz līdzsvara koncentrācijas AUC0- 24st šīm PREMARIN estrogēnu sastāvdaļām bija uz pusi mazāka kā tikai ar PREMARIN novērotā, un deva palielinājās no 0, 625 līdz 1, 25 mg.
The clinical significance of these increases is unknown, and higher doses of PREMARIN< or local TRADEMARK > were not studied in combination with etoricoxib.
Šīs palielināšanās klīniskā nozīme nav zināma, un nav pētīta lielāku PREMARIN devu lietošana vienlaicīgi ar etorikoksibu.
Prednisone/ prednisolone:
Prednizons/ prednizolons:
In drug-interaction studies, etoricoxib did not have clinically important effects on the pharmacokinetics of prednisone/ prednisolone.
Zāļu savstarpējās mijiedarbības pētījumos etorikoksibs klīniski nozīmīgi prednizona/ prednizolona farmakokinētiku neietekmēja.
Etoricoxib 120 mg administered once daily for 10 days to healthy volunteers did not alter the steady-state plasma AUC0-24hr or renal elimination of digoxin.
Veseliem brīvprātīgajiem, ordinējot etorikoksibu pa 120 mg vienu reizi dienā 10 dienas, tas neietekmēja digoksīna līdzsvara stāvokļa AUC0- 24st vai elimināciju caur nierēm.
Effect of etoricoxib on drugs metabolised by sulfotransferases
Etorikoksiba iedarbība uz zālēm, kas metabolizējas ar sulfotransferāzēm
Etoricoxib is an inhibitor of human sulfotransferase activity, particularly SULT1E1, and has been shown to increase the serum concentrations of ethinyl estradiol.
Etorikoksibs ir cilvēka sulfotransferāzes aktivitātes inhibitors, īpaši SULT1E1, un to pierāda etinilestradiola koncentrācijas palielināšanās serumā.
While knowledge about effects of multiple sulfotransferases is presently limited and the clinical consequences for many drugs are still being examined, it may be prudent to exercise care when administering etoricoxib concurrently with other drugs primarily metabolised by human sulfotransferases (e. g., oral salbutamol and minoxidil).
35 piesardzība, ja etorikoksibu ordinē vienlaicīgi ar citām zālēm, kas galvenokārt metabolizējas ar cilvēka sulfotransferāzēm (piem., perorālais salbutamols un minoksidils).
Effect of etoricoxib on drugs metabolised by CYP isoenzymes
Etorikoksiba iedarbība uz zālēm, kas metabolizējas ar CYP izoenzīmiem
In a study in healthy subjects, daily administration of etoricoxib 120 mg did not alter hepatic CYP3A4 activity as assessed by the erythromycin breath test.
Pētījumos veseliem brīvprātīgajiem ordinējot 120 mg etorikoksiba dienā netika ietekmēta CYP3A4 aktivitāte, ko novērtēja ar eritromicīna elpas testu.
The main pathway of etoricoxib metabolism is dependent on CYP enzymes.
Galvenais etorikoksiba metabolisma ceļš ir saistīts ar CYP enzīmiem.
CYP3A4 appears to contribute to the metabolism of etoricoxib in vivo.
CYP3A4 uzrāda metabolismu veicinošu iedarbību uz etorikoksibu in vivo.
In vitro studies indicate that CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 and CYP2C19 also can catalyse the main metabolic pathway, but their quantitative roles have not been studied in vivo.
In vitro pētījumi liecināja, ka arī CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 un CYP2C19 var katalizēt galveno metabolisma ceļu, bet nav veiktas kvantitatīvās analīzes in vivo.
Ketoconazole, a potent inhibitor of CYP3A4, dosed at 400 mg once a day for 11 days to healthy volunteers, did not have any clinically important effect on the single-dose pharmacokinetics of 60 mg etoricoxib (43% increase in AUC).
Ketokonazols, spēcīgs CYP3A4 inhibitors, ordinēts veseliem brīvprātīgajiem devās pa 400 mg vienu reizi dienā 11 dienas, klīniski nozīmīgi etorikoksiba reizes devas 60 mg farmakokinētiku neietekmē (AUC palielinās par 43%).
33 Rifampicin:
Rifampicīns:
Co-administration of etoricoxib with rifampicin, a potent inducer of CYP enzymes, produced a 65% decrease in etoricoxib plasma concentrations.
Vienlaicīgi ordinējot etorikoksibu ar rifampicīnu, spēcīgu CYP enzīmu induktoru, par 65% samazinās etorikoksiba plazmas koncentrācija.
This interaction may result in recurrence of symptoms when etoricoxib is co-administered with rifampicin.
Mijiedarbības rezultātā var atkārtoties slimības simptomi, ja etorikoksibu lieto vienlaicīgi ar rifampicīnu.
While this information may suggest an increase in dose, doses of etoricoxib greater than those listed for each indication have not been studied in combination with rifampicin and are therefore not recommended (see section 4.2).
Lai gan šī informācija varētu liecināt par etorikoksiba devas palielināšanas nepieciešamību, nav pētīta vienlaicīga rifampicīna un citu etorikoksiba devu lietošana kā norādīts konkrētai indikācijai, tādēļ to darīt neiesaka (skatīt apakšpunktu 4. 2).
Antacids:
Antacīdie līdzekļi:
Antacids do not affect the pharmacokinetics of etoricoxib to a clinically relevant extent.
Antacīdie līdzekļi etorikoksiba farmakokinētiku klīniski nozīmīgi neietekmē.
No clinical data on exposed pregnancies are available for etoricoxib.
Nav pieejami klīniskie dati par etorikoksiba iedarbību grūtniecēm.
If a woman becomes pregnant during treatment, etoricoxib should be discontinued.
Ja sievietei ārstēšanas laikā iestājas grūtniecība, etorikoksiba lietošana jāpārtrauc.
(See sections 4.3 and 5.3.)
Sievietes, kuras lieto rofekoksibu, bērnu barot ar krūti nedrīkst.
In clinical trials, etoricoxib was evaluated for safety in approximately 4800 individuals, including approximately 3400 patients with OA, RA or chronic low back pain (approximately 600 patients with OA or RA were treated for one year or longer).
36 Klīniskajos pētījumos etorikoksiba drošība tika novērtēta apmēram 4800 pacientiem, tai skaitā apmēram 3400 pacientiem ar OA, RA vai hroniskām sāpēm muguras lejasdaļā (apmēram 600 pacienti ar OA vai RA tika ārstēti vienu gadu vai ilgāk).
The following undesirable effects were reported at an incidence greater than placebo in clinical trials in patients with OA, RA or chronic low back pain treated with etoricoxib 60 mg or 90 mg for up to 12 weeks or in post-marketing experience:
Tika ziņots par sekojošām nevēlamajām blakusparādībām pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu 60 mg vai 90 mg līdz 12 nedēļām OA, RA vai hronisku muguras lejasdaļu sāpju klīniskajos pētījumos, un tās bija biežākas, salīdzinot ar placebo, vai pēcreģistrācijas periodā:
34 [Very Common (> 1/ 10) Common (> 1/ 100 ,< 1/10) Uncommon (> 1/1000 ,< 1/100) Rare (> 1/10,000, < 1/1,000) Very rare (< 1/10,000) including isolated cases]
[Ļoti bieži (> 1/ 10), bieži (> 1/ 100, < 1/ 10), retāk (> 1/ 1000, < 1/ 100), reti (> 1/ 10000, < 1/ 1000), ļoti reti (< 1/ 10000, ieskaitot atsevišķus gadījumus)].
Uncommon: gastroenteritis, upper respiratory infection, urinary tract infection.
Retāk: gastroenterīts, augšējā elpošanas trakta infekcijas, urīnceļu infekcijas.
Very rare: hypersensitivity reactions, including angioedema, anaphylactic/ anaphylactoid reactions.
Ļoti reti: paaugstinātas jutības reakcijas, tai skaitā angioneirotiskā tūska, anafilaktiskas/ anafilaktoīdas reakcijas.
Common: oedema/ fluid retention Uncommon: appetite increase or decrease, weight gain.
Retāk: apetītes palielināšanās vai samazināšanās, tūska/ šķidruma aizture, ķermeņa masas pieaugums.
Uncommon: anxiety, depression, mental acuity decreased.
Retāk: trauksme, depresija, pazeminātas garīgās spējas.
Uncommon: dysgeusia, insomnia, paresthaesia/ hypaesthesia, somnolence.
Retāk: disgeisija, bezmiegs, parestēzija/ hipestēzija, miegainība.
Uncommon: blurred vision.
Retāk: redzes traucējumi.
Uncommon: tinnitus.
Retāk: tinnitus.
Uncommon: congestive heart failure, non-specific ECG changes, myocardial infarction ∗.
Retāk: sastrēguma sirds mazspēja, nespecifiskas izmaiņas EKG, miokarda infarkts∗.
Common: hypertension.
Bieži: hipertensija.
Uncommon: flushing, cerebrovascular accident ∗.
Retāk: pietvīkums, cerebrovaskulāri bojājumi.
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders:
37 Respiratorās, krūšu kurvja un videnes slimības:
Uncommon: cough, dyspnoea, epistaxis.
Retāk: klepus, aizdusa, epistaksis.
Common: gastrointestinal disorders (e. g., abdominal pain, flatulence, heartburn), diarrhea, dyspepsia, epigastric discomfort, nausea.
Bieži: kuņģa un zarnu trakta slimības (piem., vēdera sāpes, uzpūšanās, dedzināšana), caureja, dispepsija, diskomforta sajūta kuņģa apvidū, slikta dūšu.
* Based on analyses of long-term placebo and active controlled clinical trials, selective COX-2 inhibitors have been associated with an increased risk of serious thrombotic arterial events, including myocardial infarction and stroke.
Retāk: vēdera palielināšanās, skābas atraugas, zarnu peristaltikas izmaiņas, aizcietējums, sausa mute, kuņģa un divpadsmitpirkstu zarnas čūla, kairinātas zarnas sindroms, barības vada iekaisums, mutes čūlas, vemšana.
35 Very rare: peptic ulcers including gastrointestinal perforation and bleeding (mainly in the elderly).
Ļoti reti: peptiskā čūla, tai skaitā perforācija un asiņošana kuņģa- zarnu traktā (galvenokārt gados vecākiem pacientiem).
Uncommon: ecchymosis, facial oedema, pruritus, rash.
Retāk: ekhimoze, sejas tūska, nieze, izsitumi.
Very rare: urticaria, Stevens-Johnson syndrome, toxic epidermal necrolysis.
Ļoti reti: nātrene, Stīvensa- Džonsona sindroms, toksiskā epidermas nekrolīze.
Musculoskeletal, connective tissue and bone disorders:
Skeleta- muskuļu, saistaudu un kaulu sistēmas bojājumi:
Uncommon: muscular cramp/ spasm, musculoskeletal pain/ stiffness.
Retāk: muskuļu krampji/ spazmas, skeleta- muskuļu sāpes/ stīvums.
Uncommon: proteinuria.
Retāk: proteinūrija.
Very rare: renal insufficiency, including renal failure, usually reversible upon discontinuation of treatment (see section 4.4).
Ļoti reti: nieru funkcijas traucējumi, tai skaitā nieru mazspēja, terapiju pārtraucot parasti atgriezeniska (skatīt 4. 4).
Common: asthenia/ fatigue, flu-like disease.
Retāk: astēnija/ nogurums, gripai līdzīgi simptomi.
Uncommon: chest pain.
Ļoti reti: sāpes krūškurvī.
ALT increased, AST increased.
AlAT palielināšanās, AsAT palielināšanās.
Uncommon: blood urea nitrogen increased, creatine phosphokinase increased, haematocrit decreased, haemoglobin decreased, hyperkalaemia, leukocytes decreased, platelets decreased, serum creatinine increased, uric acid increased.
Retāk: palielināts urīnvielas daudzums asinīs, kreatīna fosfokināzes palielināšanās, hematokrīta samazināšanās, hemoglobīna samazināšanās, hiperkaliēmija, leikocītu un trombocītu skaita samazināšanās, seruma kreatinīna palielināšanās, urīnskābes samazināšanās.
The following serious undesirable effects have been reported in association with the use of NSAIDs and cannot be ruled out for etoricoxib: nephrotoxicity including interstitial nephritis and nephrotic syndrome; hepatotoxicity including hepatic failure, jaundice and pancreatitis.
Ir ziņots par sekojošām nopietnām blakusparādībām, lietojot citus NSAID, tāpēc un tās nevar izslēgt arī etorikoksibam: nefrotoksicitāte, tai skaitā intersticiāls nefrīts un nefrotiskais sindroms; hepatotoksicitāte, tai skaitā aknu funkcijas traucējumi, dzelte un pankreatīts.
No overdoses of etoricoxib were reported during clinical trials.
Nav ziņots par pārdozēšanas gadījumiem klīnisko pētījumu laikā.
Etoricoxib is not dialysable by haemodialysis; it is not known whether etoricoxib is dialysable by peritoneal dialysis.
Etorikoksibu nevar izvadīt ar hemodialīzi; nav zināms, vai etorikoksibu var izdalīt ar peritoneālās dialīzes palīdzību.
5.1 Pharmacodynamic properties
38 5. 1 Farmakodinamiskās īpašības
Anti-inflammatory and antirheumatic products, non-steroids, coxibs
Pretiekaisuma un pretreimatisma līdzekļi, nesteroīdi, koksibi
36 ATC Code:
ATĶ kods:
Etoricoxib is an oral, selective cyclo-oxygenase-2 (COX-2) inhibitor within the clinical dose range.
Etorikoksibs klīnisku devu robežās ir perorāli lietojams, selektīvs ciklo- oksigenāzes- 2 (COX- 2) inhibitors.
Across clinical pharmacology studies ,< INVENTED NAME > produced dose-dependent inhibition of COX-2 without inhibition of COX-1 at doses up to 150 mg daily.
Visos klīniskās farmakoloģijas pētījumos < IZGUDROTAIS NOSAUKUMS > izraisīja no devas atkarīgu COX- 2 inhibīciju bez COX- 1 inhibīcijas devās līdz 150 mg.
Two isoforms, COX-1 and COX-2, have been identified.
COX- 2 ir pierādīta proinflammatoro stimulu izraisīta indukcija.
COX-2 is the isoform of the enzyme that has been shown to be induced by pro- inflammatory stimuli and has been postulated to be primarily responsible for the synthesis of prostanoid mediators of pain, inflammation, and fever.
Tiek uzskatīts, ka COX- 2 ir primāri atbildīga par sāpju, iekaisuma un drudža prostanoīdo mediatoru sintēzi.
Approximately 3100 patients were treated with etoricoxib ≥ 60 mg daily for 12 weeks or longer.
Apmēram 3100 pacienti tika ārstēti ar etorikoksibu ≥60 mg dienā 12 dienas vai ilgāk.
There was no discernible difference in the rate of serious thrombotic cardiovascular events between patients receiving etoricoxib ≥ 60 mg, placebo, or non-naproxen NSAIDs.
Nav novērotas atšķirības nopietnu trombotisko kardiovaskulāro gadījumu skaita ziņā starp pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu ≥60 mg, placebo vai ne- naproksēna NSAID.
However, the rate of these events was higher in patients receiving etoricoxib compared with those receiving naproxen 500 mg twice daily.
Tomēr šādu gadījumu skaits lielāks bija pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu, salīdzinot ar tiem, kuri lietoja naproksēnu 500 mg divas reizes dienā.
The difference in antiplatelet activity between some COX-1 inhibiting NSAIDs and COX-2 selective inhibitors may be of clinical significance in patients at risk of thrombo-embolic events.
Klīniski nozīmīgi var atšķirties antiagregantu aktivitāte starp dažiem COX- 1 inhibējošiem NSAID un COX- 2 selektīvajiem inhibitoriem pacientiem ar trombemboliju risku.
The clinical relevance of these observations has not been established.
Šo novērojumu klīniskā nozīme nav noskaidrota.
A study of approximately 7100 osteoarthritis patients compared the gastrointestinal tolerability of etoricoxib 90 mg (1.5 times the recommended OA dose) with diclofenac 150 mg.
Pētījumā apmēram 7100 osteoartrīta pacientiem salīdzināja kuņģa un zarnu trakta panesamību etorikoksibam pa 90 mg (1, 5 reizes pārsniedz OA rekomendēto devu) ar diklofenaku pa 150 mg.
Patients were treated for a median duration of 11 months.
Pacienti tika ārstēti vidēji 11 mēnešus.
Use of gastroprotective agents and low dose aspirin were permitted in the study.
Pētījuma laikā bija atļauta gastroprotektīvo līdzekļu un mazu aspirīna devu lietošana.
The gastrointestinal and cardiovascular safety data are summarized below.
Gastrointestinālās un kardiovaskulārās drošības dati ir apkopoti zemāk.
Gastrointestinal tolerability and safety results:
Gastrointestinālās panesamības un drošības rezultāti:
Etoricoxib was associated with a statistically significantly lower incidence of patient withdrawals due to a predefined composite endpoint of clinical gastrointestinal adverse events and laboratory adverse events related to elevated liver function tests compared to diclofenac.
Etorikoksibam, salīdzinot ar diklofenaku, novēroja statistiski būtiski mazāku pacientu skaitu, kuri lietošanu pārtrauca iepriekš definētu, kompleksu klīnisko nevēlamo blakusparādību un laboratoriski noteiktu nevēlamo blakusparādību, kas saistītas ar izmaiņām aknu funkcijas testos, dēļ.
The incidence of clinical gastrointestinal events leading to withdrawal was statistically significantly lower for etoricoxib versus diclofenac (7.1% versus 9.1%, respectively).
Klīniski novēroto gastrointestinālo gadījumu skaits, kas izraisīja atcelšanu, bija statistiski būtiski zemāks etorikoksibam, salīdzinot ar diklofenaku (attiecīgi 7, 1% un 9, 1%).
The rates for confirmed upper gastrointestinal perforations, ulcerations and bleeds were the same for etoricoxib and diclofenac (1.11 events per 100 patient years.)
Apstiprinātu augšējā kuņģa un zarnu trakta perforāciju, čūlu un asiņošanu skaits etorikoksibam un diklofenakam bija līdzīgs (1, 11 gadījumi uz 100 pacientiem gadā).
The following additional safety results were observed in the study:
Papildus šajā pētījumā tika novēroti sekojošie drošības rezultāti:
Cardiovascular data:
Kardiovaskulārie dati:
The event rates for serious thrombotic events were:
Nopietnu trombotisko gadījumu skaits:
Etoricoxib 1.25 events per 100 patient years versus 1.15 events per 100 patient years for diclofenac (relative risk 1.07; 95% CI:
Etorikoksibam 1, 25 gadījumi uz 100 pacientiem gadā, diklofenakam 1, 15 gadījumi uz 100 pacientiem gadā( relatīvais risks 1, 07; 95% TI:
The rates of myocardial infarction were 0.68 versus 0.42 events per 100 patient years on etoricoxib and diclofenac respectively.
Miokarda infarkta gadījumu skaits bija 0, 68 un 0, 42 gadījumi, attiecīgi etorikoksibam un diklofenakam.
The rates of ischemic stroke were 0.14 versus 0.23 per 100 patient years on etoricoxib versus diclofenac respectively.
Išēmiskā insulta gadījumu skaits etorikoksibam bija 0, 14 un diklofenakam 0, 23 gadījumi uz 100 pacientiem gadā.
Cardiorenal events:
Kardiorenāli notikumi:
Statistically significantly more patients treated with etoricoxib than diclofenac experienced adverse effects associated with hypertension (11.7% versus 5.9%) and oedema (7.5% versus
Daudz vairāk ar etorikoksibu ārstētiem pacientiem bija tādas blakusparādības kā hipertensija (11, 7% pret 5, 9%) un tūska (7, 5% pret 5, 9%).
A higher rate of discontinuation due to hypertension was seen (2.3% versus 0.7%) and this was statistically significant.
Tika novērots lielāks zāļu lietošanas pārtraukšanas gadījumu skaits hipertensijas dēļ (2, 3% pret 0, 7%) un tas bija statistiski nozīmīgs.
The incidence of patient discontinuations due to oedema was 0.9% for etoricoxib versus 0.7% for diclofenac.
Pārtraukšanas gadījumu skaits tūskas dēļ etorikoksibam bija 0, 9%, diklofenakam 0, 7%.
The incidence of congestive heart failure was 0.4% for etoricoxib versus 0.2% for diclofenac.
Sastrēguma 39 sirds mazspējas gadījumu skaits etorikoksiba grupā bija 0, 4%, salīdzinot ar 0, 2% diklofenaka grupā.
Hepatic adverse events:
Nevēlamās blakusparādības aknās:
Etoricoxib was associated with a statistically significantly lower rate of withdrawals than diclofenac (0.3% versus 5.2%), due largely to elevations in liver function tests.
Etorikoksiba grupā bija mazāks atcelšanas gadījumu skaits aknu blakusparādību dēļ, salīdzinot ar diklofenaku (0, 3% pret 5, 2%), galvenokārt, dēļ izmaiņām aknu funkciju testos.
The majority of elevations in liver function tests on diclofenac that resulted in discontinuation were greater than 3 times the upper limit of normal.
Lielākā daļa aknu funkciju testu rādītāju, kas izraisīja diklofenaka atcelšanu, 3 reizes pārsniedza normas augšējo robežu.
In patients with osteoarthritis (OA), etoricoxib 60 mg once daily provided significant improvements in pain and patient assessments of disease status.
Pacientiem ar osteoartrītu (OA) etorikoksibs 60 mg vienu reizi dienā būtiski samazināja sāpes un pacienta novērtējumu par slimības statusu.
These beneficial effects were observed as early as the second day of therapy and maintained for up to 52 weeks.
Šo labvēlīgo efektu varēja novērot jau otrajā terapijas dienā un tas saglabājās līdz pat 52 nedēļām.
These beneficial effects were maintained over the 12- week treatment periods.
Šis labvēlīgais efekts saglabājās visu 12 terapijas nedēļu laikā.
In patients experiencing attacks of acute gouty arthritis, etoricoxib 120 mg once daily over an eight-day treatment period, relieved moderate to extreme joint pain and inflammation comparable to indomethacin 50 mg three times daily.
Pacientiem ar akūtu podagras artrītu etorikoksibs, ko lietoja pa 120 mg vienu reizi dienā astoņas dienas, atviegloja vidēji stipras līdz ļoti stiprām locītavu sāpes un iekaisumu, salīdzinot ar indometacīnu pa 50 mg trīs reizes dienā.
Pain relief was observed as early as four hours after initiation of treatment.
Sāpju samazināšanos varēja novērot jau piecas stundas pēc terapijas sākšanas.
In two 12-week double-blind endoscopy studies, the cumulative incidence of gastroduodenal ulceration was significantly lower in patients treated with etoricoxib 120 mg once daily than in patients treated with either naproxen 500 mg twice daily or ibuprofen 800 mg three times daily.
Divos 12 nedēļu ilgos dubultmaskētos endoskopijas pētījumos kuņģa- zarnu trakta čūlu kumulatīvās incidences rādītājs pacientiem, kuri tika ārstēti ar etorikoksibu 120 mg vienreiz dienā, bija ievērojami mazāks nekā pacientiem, kuri tika ārstēti vai nu ar naproksēnu 500 mg divas reizes dienā vai ibuprofēnu 800 mg trīs reizes dienā.
Etoricoxib had a higher incidence of ulceration as compared to placebo.
Etorikoksibam čūlu kumulatīvās incidences rādītājs bija augstāks, salīdzinot ar placebo.
A prespecified, combined analysis of eight clinical trials of approximately 4000 patients with OA, RA, or chronic low back pain assessed the incidence rate for the following endpoints:
Iepriekš definētā, kombinētā analīzē, izmantojot datus no astoņiem klīniskajiem pētījumiem apmēram 4000 pacientiem ar OA, RA vai hroniskām muguras apakšdaļas sāpēm, tika novērtēts gadījumu skaits pēc sekojošiem punktiem:
1) discontinuation for upper GI symptoms; 2) discontinuation for any GI adverse experiences; 3) new use of gastroprotective medications; and 4) new use of any GI medications.
1) pārtraukšana augšējā KZ trakta simptomu dēļ; 2) pārtraukšana jebkādas KZ nevēlamās blakusparādības dēļ; 3) jaunu gastroprotektīvu zāļu lietošanas sākšana; un 4) jebkādu jaunu KZ zāļu lietošanas sākšana.
There was an approximate 50% risk reduction for these endpoints in patients treated with etoricoxib (60, 90 or 120 mg daily) as compared to patients treated with naproxen 500 mg twice daily or diclofenac 50 mg three times daily.
Novērtējot pēc šiem punktiem tika novērota riska samazināšanās par apmēram 50% pacientiem, kuri tika ārstēti ar etorikoksibu (60, 90, vai 120 mg dienā), salīdzinot ar pacientiem, kuri lietoja naproksēnu 500 mg divas reizes dienā vai diklofenaku 50 mg trīs reizes dienā.
There were no statistically significant differences between etoricoxib and placebo.
Netika novērotas būtiskas atšķirības starp etorikoksibu un placebo.
A randomized, double-blind, placebo-controlled, parallel-group study evaluated the effects of 15 days of treatment of etoricoxib (90 mg), celecoxib (200 mg bid), naproxen (500 mg bid) and placebo on urinary sodium excretion, blood pressure, and other renal function parameters in subjects 60 to 85 years of age on a 200-mEq/ day sodium diet.
Randomizētā, dubultaklā, placebo kontrolētā, paralēlu grupu 15 dienu ilgā pētījumā vērtēja etorikoksiba (90 mg), celekoksiba (ieteica 200 mg), naproksēna (ieteica 500 mg) terapijas un placebo ietekmi uz nātrija urīna ekskrēciju, asinsspiedienu un citiem nieru parametriem 60 līdz 85 gadus veciem pacientiem, kuru diētā bija 200 mEq nātrija dienā.
Etoricoxib, celecoxib, and naproxen had similar effects on urinary sodium excretion over the 2 weeks of treatment.
Etorikoksibam, celekoksibam un naproksēnam bija līdzīga ietekme uz nātrija urīna ekskrēciju visu 2 terapijas nedēļu laikā.
All active comparators showed an increase relative to placebo with respect to systolic blood pressures; however, etoricoxib was associated with a statistically significant increase at Day 14 when compared to celecoxib and naproxen (mean change from baseline for systolic blood pressure: etoricoxib 7.7 mmHg, celecoxib 2.4 mmHg, naproxen 3.6 mmHg).
Visas aktīvās vielas izraisīja relatīvu, salīdzinot ar placebo, sistoliskā asinsspiediena palielināšanos; tomēr etorikoksibam, salīdzinot ar celekoksibu un naproksēnu, 14. dienā tika novērots būtisks pieaugums (vidējās izmaiņas, salīdzinot ar izejas sistolisko asinsspiedienu: etorikoksibam 7, 7 mmHg, celekoksibam 2, 4 mmHg, naproksēnam 3, 6 mmHg).
38 Orally administered etoricoxib is well absorbed.
Absorbcija Perorāli ordinēts etorikoksibs labi uzsūcas.
The absolute bioavailability is approximately 100%.
Absolūtā perorālā bioloģiskā pieejamība ir aptuveni 100%.
Following 120 mg once-daily dosing to steady state, the peak plasma concentration (geometric mean Cmax = 3.6 µg/ ml) was observed at approximately 1 hour (Tmax) after administration to fasted adults.
Lietojot devu 120 mg vienreiz dienā līdz līdzsvara koncentrācijai, maksimālā koncentrācija plazmā (vidējais ģeometriskais Cmax=3, 6 µg/ ml) tika konstatēta aptuveni 1 stundu (Tmax) pēc lietošanas pieaugušajiem.
The geometric mean area under the curve (AUC0-24hr) was 37.8 µg• hr/ ml.
Vidējais ģeometriskais laukums zem līknes (AUC 0- 24h) bija 37, 8 µg· hr/ ml.
Dosing with food (a high-fat meal) had no effect on the extent of absorption of etoricoxib after administration of a 120-mg dose.
40 Pārtikas produktiem (taukiem bagātai maltītei) nebija klīniski nozīmīgas ietekmes uz 120 mg etorikoksiba absorbcijas apjomu.
The rate of absorption was affected, resulting in a 36% decrease in Cmax and an increase in Tmax by 2 hours.
Tika ietekmēts absorbcijas rādītājs, kas izraisīja Cmax samazināšanos par 36% un Tmax palielināšanos par 2 stundām.
In vitro studies indicate that CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 and CYP2C19 also can catalyse the main metabolic pathway, but their quantitative roles in vivo have not been studied.
In vitro pētījumi arī liecināja, ka CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 un CYP2C19 katalizē galveno metabolisma ceļu, bet nav pētīti kvantitatīvie rādītāji in vivo.
The principal metabolite is the 6’ -carboxylic acid derivative of etoricoxib formed by further oxidation of the 6’ -hydroxymethyl derivative.
Galvenais metabolīts ir etorikoksiba atvasinājums 6 ’ - karboksilskābe, kas rodas tālāk oksidējoties 6 ’ - hidroksimetil atvasinājumam.
Steady state concentrations of etoricoxib are reached within seven days of once daily administration of 120 mg, with an accumulation ratio of approximately 2, corresponding to a half-life of approximately 22 hours.
Etorikoksiba līdzsvara koncentrācija tiek sasniegta 7 dienās pēc 120 mg vienreiz dienā devas lietošanas, ar akumulācijas rādītāju 2 un atbilstošu eliminācijas pusperiodu aptuveni 22 stundas.
Patients with moderate hepatic dysfunction (Child-Pugh score 7-9) administered etoricoxib 60 mg every other day had similar mean AUC to the healthy subjects given
Pacientiem ar vidēji smagiem aknu funkcijas traucējumiem (7- 9 punkti pēc Child - Pugh skalas), kuriem ordinēja etorikoksibu 60 mg katru otro dienu, bija līdzīgs AUC kā veseliem brīvprātīgajiem, kuri lietoja 60 mg katru dienu.
There are no clinical or pharmacokinetic data in patients with severe hepatic dysfunction (Child-Pugh score ≥ 10).
Nav klīnisko un farmakokinētisko datu par medikamenta lietošanu pacientiem ar smagiem aknu funkcijas traucējumiem (≥10 punkti pēc Child - Pugh skalas).
The pharmacokinetics of a single dose of etoricoxib 120 mg in patients with moderate to severe renal insufficiency and patients with end-stage renal disease on hemodialysis were not significantly different from those in healthy subjects.
Nieru mazspēja Vienas 120 mg etorikoksiba devas farmakokinētika pacientiem ar vidēju vai smagu nieru mazspēju un dializējamiem pacientiem ar nieru slimību pēdējā stadijā ievērojami neatšķīrās no farmakokinētikas
Hemodialysis contributed negligibly to elimination (dialysis clearance approximately 50 ml/ min).
41 veseliem brīvprātīgajiem.
In a pharmacokinetic study (n=16) conducted in adolescents (aged 12 to 17) the pharmacokinetics in adolescents weighing 40 to 60 kg given etoricoxib 60 mg once daily and adolescents > 60 kg given etoricoxib 90 mg once daily were similar to the pharmacokinetics in adults given etoricoxib 90 mg once daily.
Farmakokinētikas pētījumā (N=16), kas veikts pusaudžu vidū (vecums 12 līdz 17 gadi), farmakokinētika pusaudžiem ar ķermeņa masu 40 līdz 60 kg, lietojot 60 mg etorikoksiba vienreiz dienā, un pusaudžiem ar ķermeņa masu > 60 kg, lietojot etorikoksibu 90 mg vienreiz dienā, bija līdzīga kā pieaugušu cilvēku, kuri lieto 90 mg etorikoksiba vienreiz dienā, farmakokinētikai.
(See section 4.2 ‘ Paediatric use’.)
(Skatīt apakšpunktu 4. 2 „ Lietošana bērniem ”).
Etoricoxib was not carcinogenic in mice.
Žurkām ievadot devu, kas 2 reizes pārsniedza dienas devu cilvēkiem [90mg], pie sistemātiskas aptuveni divus gadus ilgas ikdienas ekspozīcijas attīstījās hepatocelulāra un vairogdziedzera folikulāro šūnu adenoma.
Rats developed hepatocellular and thyroid follicular cell adenomas at > 2-times the daily human dose [90 mg] based on systemic exposure when dosed daily for approximately two years.
Hepatocelulārā un vairogdziedzera folikulāro šūnu adenoma ir sugu specifiskas aknu CYP enzīmu indukcijas sekas žurkām.
Hepatocellular and thyroid follicular cell adenomas observed in rats are considered to be a consequence of rat-specific mechanism related to hepatic CYP enzyme induction.
Šie rezultāti ir saskaņā ar citiem savienojumiem, kas saistīti ar šo indukciju.
Etoricoxib has not been shown to cause hepatic CYP3A enzyme induction in humans.
Etorikoksibs neuzrādīja spēju izsaukt CYP enzīmu indukciju cilvēkiem.
In the rat, gastrointestinal toxicity of etoricoxib increased with dose and exposure time.
Žurkām, pieaugot etorikoksiba devai un ekspozīcijas laikam, palielinājās kuņģa un zarnu trakta toksicitāte.
In rabbits, no treatment-related external or skeletal foetal malformations were seen.
Trušiem tika novēroti ārēji bojājumi un augļa skeleta malformācijas, kas nebija saistītas ar ārstēšanu.
A non-dose-related low incidence of cardiovascular malformations was observed in etoricoxib-treated rabbits.
Trušiem, kuriem tika ievadīts etorikoksibs, tika novērots no devas neatkarīgs neliels skaits kardiovaskulāro malformāciju.