qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
It is produced by a method known as ‘ recombinant DNA technology’: the enzyme is made by a cell which has received a gene (DNA) that makes it able to produce the enzyme.
Jis gaminamas pagal rekombinantinę DNR technologiją: fermentą gamina ląstelė, į kurią implantuotas genas (DNR), leidžiantis jai jį gaminti.
Laronidase replaces the enzyme missing in patients with MPS I.
Laronidazė pakeičia MPS I sergančių pacientų organizme trūkstantį fermentą.
By supplying the missing enzyme, the symptoms of MPS I are controlled and this improves the patient ’ s quality of life.
Paciento organizmui gavus trūkstamo fermento MPS I simptomai kontroliuojami ir taip pagerinama jo gyvenimo kokybė.
(44-20) 74 18 84 00 Fax (44-20) 74 18 86 68 E-mail: mail@emea. europa. eu http: / /www. emea. europa. eu ©EMEA 2007 Reproduction and/ or distribution of this document is authorised for non commercial purposes only provided the EMEA is acknowledged How has Aldurazyme been studied?
(44- 20) 74 18 84 00 Fax (44- 20) 74 18 86 68 E- mail: mail@ emea. eu. int http: // www. emea. europa. eu ©EMEA 2007 Reproduction and/ or distribution of this document is authorised for non commercial purposes only provided the EMEA is acknowledged Kaip buvo tiriamas Aldurazyme?
Aldurazyme has been studied in 45 patients aged five years and over with a confirmed diagnosis of MPS I.
Buvo tiriamas Aldurazyme poveikis 45 vyresniems nei penkerių metų pacientams, kuriems nustatyta MPS I.
The study compared the effect of Aldurazyme to that of placebo (a dummy treatment).
Aldurazyme poveikis buvo lyginamas su placebo (preparato, kurio sudėtyje nėra veikliosios medžiagos) poveikiu.
The main measure of effectiveness was the lung function (forced vital capacity, FVC) and the distance the patients could walk over six minutes before and after 26 weeks of treatment, but the study continued for up to four years.
Pagrindinis veiksmingumo rodiklis buvo plaučių funkcija (forsuota gyvybinė plaučių talpa) ir atstumas, kurį pacientai galėjo nueiti per šešias minutes prieš gydymą ir 26 savaites po jo, tačiau tyrimas buvo tęsiamas keturis metus.
Aldurazyme has also been studied in 20 children below the age of five years who received Aldurazyme for a year.
Atliktas Aldurazyme poveikio tyrimas su 20 jaunesnių nei penkių metų vaikų, kurie šiuo preparatu gydyti vienus metus.
The study was looking mainly at the safety of the medicine, but it also measured its effectiveness (looking at its effect on reducing levels of GAGs in the urine and on the size of the liver).
Pagrindinis tyrimo tikslas buvo nustatyti preparato vartojimo saugą, tačiau vertintas ir preparato veiksmingumas (vertinta, kaip jis padeda sumažinti glikozaminoglikanų koncentraciją šlapime, arba kaip nuo jo priklauso kepenų dydis).
What benefit has Aldurazyme shown during the studies?
Kokia Aldurazyme nauda atsiskleidė tyrimų metu?
The study showed that Aldurazyme had improved both the FVC and the walking ability of patients at 26 weeks.
Tyrimas parodė, kad po 26 savaičių Aldurazyme preparatu gydytų pacientų pagerėjo ir forsuota gyvybinė plaučių talpa, ir pacientų pajėgumas eiti.
This effect was maintained for up to four years.
Toks pat poveikis išliko iki keturių metų.
In children under five years of age, Aldurazyme reduced the levels of GAGs in the urine by about 60% and half of the children treated had a liver of a normal size at the end of the study.
Jaunesniems nei 5 metų vaikams preparatas Aldurazyme sumažino glikozaminoglikanų koncentraciją šlapime 60 proc., gydymo pabaigoje pusės gydytų vaikų kepenys buvo normalaus dydžio.
What is the risk associated with Aldurazyme?
Kokia rizika siejama su Aldurazyme vartojimu?
Most of the side effects seen with Aldurazyme are reactions caused by the infusion rather than the medicine itself.
Dažniausiai šalutiniai reiškiniai gydant preparatu Aldurazyme kilo dėl infuzijos, o ne dėl paties preparato.
These are generally mild to moderate in intensity and decrease with time.
Šios šalutinės reakcijos paprastai buvo lengvos arba vidutinio sunkumo ir laikui bėgant lengvėjo.
The most common side effects with Aldurazyme in patients over the age of five (seen in more than 1 patient in 10) are headache, nausea (feeling sick), abdominal (tummy) pain, rash, arthropathy (damage to the joints), arthralgia (joint pain), back pain, pain in the extremities (hands and feet), flushing, pyrexia (fever) and reactions at the site of the infusion.
Dažniausiai pasitaikantys šalutiniai gydymo preparatu Aldurazyme reiškiniai, pasireiškę vyresniems nei penkerių metų pacientams (daugiau nei 1 pacientui iš 10) yra: galvos skausmas, pykinimas, pilvo skausmas, odos paraudimas, artropatija (sąnarių pažeidimas), artrarlgija (sąnarių skausmas), nugaros skausmas, galūnių (rankų ar pėdų) skausmas, veido paraudimas ir pireksija (karščiavimas) ir odos reakcijos infuzijos vietoje.
In patients under five years of age, the very common side effects are increased blood pressure, decreased oxygen saturation (a measure of lung function), tachycardia (fast heart rate), pyrexia and chills.
Jaunesniems nei penkerių metų pacientams itin dažnai pasireiškė padidėjęs kraujo spaudimas, pablogėjęs aprūpinimas deguonimi (tiriant plaučių funkciją), tachikardija (padažnėjęs širdies plakimas), pireksija ir šaltkrėtis.
For the full list of all side effects reported with Aldurazyme, see the Package Leaflet.
Išsamų šalutinių reiškinių, apie kuriuos pranešta gydant Aldurazyme, sąrašą galima rasti preparato pakuotės lapelyje.
Almost all patients who receive Aldurazyme develop antibodies (proteins that are produced in response to Aldurazyme).
Beveik visų preparatu Aldurazyme gydomų pacientų organizmas ima gaminti antikūnus (proteinus, kuriuos organizmas ima gaminti reaguodamas į gydymą Aldurazyme).
The effect of these on the safety and effectiveness of the medicine is not fully known.
Kokį poveikį tai gali turėti vaisto vartojimo saugai ir veiksmingumui, iki galo neištirta.
Aldurazyme should not be used in people who may have a severe allergic reaction (anaphylactic reaction) to laronidase or any of the other ingredients.
Aldurazyme negalima vartoti asmenims, kurie gali būti itin alergiški (kuriems pasireiškia anafilaktinė reakcija) laronidazei arba kitai sudėtinei šio vaistinio preparato medžiagai.
Why has Aldurazyme been approved?
Kodėl Aldurazyme buvo patvirtintas?
The Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) decided that Aldurazyme gives effective control of the symptoms of MPS I.
Žmonėms skirtų vaistų komitetas (CHMP) nusprendė, kad preparatas Aldurazyme padeda veiksmingai kontroliuoti MPS I simptomus.
The Committee decided that Aldurazyme’ s benefits are greater than its risks for long-term enzyme replacement therapy in patients with a confirmed diagnosis of MPS I.
Komitetas nusprendė, kad Aldurazyme teikiama nauda yra didesnė už jo keliamą riziką, kai jo skiriama taikant ilgalaikę fermentų pakeičiamąją terapiją pacientams, kuriems diagnozuota MPS I.
The Committee recommended that Aldurazyme be given marketing authorisation.
Komitetas rekomendavo suteikti preparato Aldurazyme rinkodaros teisę.
This means that, because the disease is rare, it has not been possible to obtain complete information about Aldurazyme.
Preparato Aldurazyme rinkodaros teisė suteikta taikant išimtinių aplinkybių sąlygą, kadangi dėl ligos retumo buvo neįmanoma gauti išsamios informacijos apie jį.
Every year, the European Medicines Agency (EMEA) will review any new information that may become available and this summary will be updated as necessary.
Europos vaistų agentūra (EMEA) kiekvienais metais peržiūri visą naują informaciją ir prireikus atnaujina šią santrauką.
What information is still awaited for Aldurazyme?
Kokia informacija dar turi būti pateikta apie Aldurazyme?
The company that makes Aldurazyme will monitor patients receiving Aldurazyme, looking at reactions to the infusion and the development of antibodies.
Aldurazyme gaminanti bendrovė stebės preparatu Aldurazyme gydomus pacientus, vertins organizmo reakcijas į infuzijas ir antikūnų gamybą.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Aldurazyme to Genzyme Europe B. V. on 10 June 2003.
Kita informacija apie Aldurazyme Europos Komisija suteikė visoje Europos Sąjungoje galiojančią preparato Aldurazyme rinkodaros teisę bendrovei „ Genzyme Europe B. V. “ 2003 m. birželio 10 d.
The record of Aldurazyme’ s designation as an orphan medicine is available here The full EPAR for Aldurazyme can be found here.
Išsamų Aldurazyme EPAR galima rasti čia.
This summary was last updated in 12-2007.
Ši santrauka paskutinį kartą buvo atnaujinta 2007– 12
100 U/ ml
100 V/ ml koncentratas infuziniam tirpalui
5 ml (100 U/ ml)
5 ml (100 V/ ml)
25 vials
25 buteliukų
Aldurazyme 100 U/ ml concentrate for solution for infusion
Aldurazyme 100 V/ ml koncentratas infuziniam tirpalui.
1 ml contains 100 U (approximately 0.58 mg) of laronidase.
1 ml yra 100 V (apie 0, 58 mg) laronidazės.
Each vial of 5 ml contains 500 U of laronidase.
Kiekviename 5 ml buteliuke yra 500 V laronidazės.
The activity unit (U) is defined as the hydrolysis of one micromole of substrate (4-MUI) per minute.
Aktyvumo vienetas (V) apibrėžiamas kaip fermento kiekis, galintis per minutę hidrolizuoti vieną mikromolį substrato (4- MUI).
Laronidase is a recombinant form of human α -L-iduronidase and is produced by recombinant DNA technology using mammalian Chinese Hamster Ovary (CHO) cell culture.
Laronidazė yra rekombinacinė žmogaus α- L- iduronidazė ir yra gaminama DNR rekombinacijos technologija naudojant kiniškojo žiurkėno kiaušidžių ląstelių kultūrą.
Each vial of 5 ml contains 1.29 mmol sodium.
Kiekviename 5 ml buteliuke yra 1, 29 mmol natrio.
A clear to slightly opalescent, and colourless to pale yellow solution.
Skaidrus ar truputį opalescuojantis, bespalvis arba šviesiai geltonas tirpalas.
Aldurazyme is indicated for long-term enzyme replacement therapy in patients with a confirmed diagnosis of Mucopolysaccharidosis I (MPS I; α -L-iduronidase deficiency) to treat the non- neurological manifestations of the disease (see section 5.1).
5. 1 skyrių).
Aldurazyme treatment should be supervised by a physician experienced in the management of patients with MPS I or other inherited metabolic diseases.
Gydymą Aldurazyme turi prižiūrėti gydytojas, turintis patirties dirbant su pacientais segančiais MPS I ar kitomis paveldimomis medžiagų apykaitos ligomis.
Administration of Aldurazyme should be carried out in an appropriate clinical setting where resuscitation equipment to manage medical emergencies would be readily available.
Aldurazyme turi būti vartojamas tinkamoje medicinos įstaigoje, turinčioje paruoštą atgaivinimo įrangą kritiniam atvejui.
The recommended dosage regimen of Aldurazyme is 100 U/ kg body weight administered once every week as an intravenous infusion.
Rekomenduojamas Aldurazyme dozavimo režimas yra 100 V/ kg kūno svorio, suleidžiamas kartą per savaitę intraveninės infuzijos būdu.
The initial infusion rate of 2 U/ kg/ h may be incrementally increased every fifteen minutes, if tolerated, to a maximum of 43 U/ kg/ h.
Pradinis infuzijos greitis 2 V/ kg/ h gali būti palaipsniui kas penkiolika minučių didinamas, jei tai toleruojama, iki maksimalaus 43 V/ kg/ h greičio.
The total volume of the administration should be delivered in approximately 3-4 hours.
Bendras vaisto kiekis turi būti suleistas maždaug per 3– 4 valandas.
For information on pre-treatment, see section 4.4 and for further instructions, see section 6.6.
Informacija apie paruošiamąjį gydymą pateikta 4. 4 skyriuje, o kiti nurodymai 6. 6 skyriuje.
The safety and efficacy of Aldurazyme in patients older than 65 years have not been established and no dosage regimen can be recommended in these patients.
Aldurazyme saugumas ir efektyvumas vyresniems kaip 65 metų pacientams neįvertintas, todėl tokiems pacientas negali būti rekomenduojamas joks dozavimo režimas.
The safety and efficacy of Aldurazyme in patients with renal or hepatic insufficiency have not been evaluated and no dosage regimen can be recommended in these patients.
Aldurazyme saugumas ir efektyvumas pacientams su inkstų arba kepenų nepakankamumu neįvertintas, todėl tokiems pacientas negali būti rekomenduojamas joks dozavimo režimas.
Severe hypersensitivity (e. g. anaphylactic reaction) to the active substance or to any of the excipients (see sections 4.4 and 4.8).
4. 4 ir 4. 8 skyrius).
Patients treated with Aldurazyme may develop infusion-associated reactions (IARs), defined as any related adverse event occurring during the infusion or until the end of the infusion day (see section 4.8).
4. 8 skyrių).
Some of these IARs may be severe (see below).
Kai kurios su infuzija susijusios šalutinės reakcijos gali būti stiprios (žr. žemiau).
Patients treated with Aldurazyme should be closely monitored and all cases of infusion-associated reactions, delayed reactions and possible immunological reactions reported.
Aldurazyme gydomi pacientai turi būti atidžiai stebimi ir visos su infuzija susijusios šalutinės reakcijos, uždelstos reakcijos ir galimos imunologinės reakcijos registruojamos.
Antibody status should be regularly monitored and reported.
Reikia reguliariai sekti ir registruoti antikūnų kiekį.
Severe infusion associated reactions have been reported in patients with pre-existent severe underlying upper airway involvement and therefore specifically these patients should continue to be closely monitored and only be infused with Aldurazyme in an appropriate clinical setting where resuscitation equipment to manage medical emergencies would be readily available.
Aldurazyme infuzijas jiems galima atlikti tik tinkamoje medicinos įstaigoje, turinčioje paruoštą reanimacijos įrangą kritiniam atvejui.
Patients with an acute underlying illness at the time of Aldurazyme infusion appear to be at greater risk for IARs.
Pacientams, kurie Aldurazyme infuzijos metu sirgo gretutine ūmia liga, yra didesnė su infuzija susijusios šalutinės reakcijos išsivystymo rizika.
Careful consideration should be given to the patient’ s clinical status prior to administration of Aldurazyme.
Prieš skiriant Aldurazyme reikia atidžiai įvertinti paciento klinikinę būklę.
Based on the Phase 3 clinical trial, almost all patients are expected to develop IgG antibodies to laronidase, mostly within 3 months of initiation of treatment.
3- ios fazės klinikinių tyrimų duomenimis, beveik pas visus pacientus gali atsirasti laronidazės antikūnų IgG, dažniausiai per tris mėnesius nuo gydymo pradžios.
Patients who have developed antibodies or symptoms of IARs should be treated with caution when administering Aldurazyme (see sections 4.3 and 4.8).
Pacientams, pas kuriuos atsirado antikūnų arba su infuzija susijusių šalutinių reakcijų simptomų, Aldurazyme reikia leisti atsargiai (žr. punktus 4. 3 ir 4. 8).
In clinical studies IARs were usually manageable by slowing the rate of infusion and by (pre-) treating the patient with antihistamines and/ or antipyretics (paracetamol or ibuprofen), thus enabling the patient to continue treatment.
Klinikinių tyrimų metu su infuzija susijusios šalutinės reakcijos paprastai buvo suvaldomos sumažinus infuzijos greitį ir prieš infuziją skyrus pacientams antihistaminų ir (arba) antipiretikų (paracetamolio arba ibuprofeno), taip sudarant sąlygas tęsti gydymą.
As there is little experience on resumption of treatment following prolonged interruption, use caution due to the theoretical increased risk of hypersensitivity reaction after treatment interruption.
Kadangi turima maža gydymo atnaujinimo po ilgesnės pertraukos patirties, tokiais atvejais dėl teorinio jautrumo po gydymo pertraukos rizikos padidėjimo reikia elgtis atsargiai.
With initial administration of Aldurazyme or upon re-administration following interruption of treatment, it is recommended that patients be administered pretreatment medicines(antihistamines and/ or antipyretics) approximately 60 minutes prior to the start of the infusion, to minimise the potential occurrence of IARs.
Aldurazyme gydymo pradžioje arba pratęsus gydymą po ilgesnės pertraukos, kad būtų sumažinta galimų su infuzija susijusių šalutinių reakcijų rizika, rekomenduojama pacientui maždaug 60 minučių prieš infuzijos pradžią suvartoti paruošiamųjų vaistų (antihistaminų ir (arba) antipiretikų).
If clinically indicated, administration of pretreatment medications with subsequent infusions of Aldurazyme should be considered.
Atsižvelgiant į klinikinius požymius, galima įvertinti ir galimybę infuziją pradėti iš karto po paruošiamųjų vaistų suvartojimo.
In case of a mild or moderate IAR, treatment with antihistamines and paracetamol/ ibuprofen should be considered and/ or a reduction in the infusion rate to half the infusion rate at which the reaction occurred.
Silpnų arba vidutinių su infuzija susijusių šalutinių reakcijų atveju galima bandyti gydyti antihistaminais ir paracetamoliu ar ibuprofenu ir (arba) per pusę sumažinti infuzijos greitį lyginant su greičiu, kuriam esant reakcijos pasireiškė.
In case of a single severe IAR, the infusion should be stopped until the symptoms are resolved and treatment with antihistamines and paracetamol/ ibuprofen should be considered.
Vienkartinės stiprios su infuzija susijusios šalutinės reakcijos atveju infuziją reikia nutraukti, kol simptomai baigsis ir bandyti gydyti antihistaminais ir paracetamoliu ar ibuprofenu.
The infusion can be restarted with a reduction of the infusion rate to 1/ 2 – 1/ 4 the rate of the infusion at which the reaction occurred.
Infuziją galima pratęsti sumažinus infuzijos greitį iki 1/ 2 – 1/ 4 infuzijos greičio, kuriam esant pasireiškė reakcijos.
In case of a recurrent moderate IAR or re-challenge after a single severe IAR, pretreatment should be considered (antihistamines and paracetamol/ ibuprofen and/ or corticosteroids) and a reduction of the infusion rate to 1/ 2 – 1/ 4 the rate of the infusion at which the previous reaction occurred.
Pasikartojančių vidutinių su infuzija susijusių šalutinių reakcijų atveju arba iš naujo bandant po pavienės sunkios šalutinės reakcijos, galima bandyti gydyti paruošiamaisiais vaistais (antihistaminais ir paracetamoliu ar ibuprofenu ir/ ar kortikosteroidais) ir iki 1/ 2 – 1/ 4 sumažinti infuzijos greitį lyginant su greičiu, kuriam esant reakcijos pasireiškė.
As with any intravenous protein product, severe allergic-type hypersensitivity reactions are possible.
Kaip ir su bet kokiais intraveniniais baltyminiais produktais, galimos sunkios alerginio tipo padidėjusio jautrumo reakcijos.
If these reactions occur, immediate discontinuation of Aldurazyme is recommended and appropriate medical treatment should be initiated.
Pasireiškus tokios reakcijoms, rekomenduojama nedelsiant nutraukti Aldurazyme gydymą ir pradėti tinkamą medikamentinį gydymą.
3 This medicinal product contains sodium and is administered in 0.9% sodium chloride intravenous solution (see section 6.6).
6. 6 skyrių).
To be taken into consideration by patients on a controlled sodium diet.
Į tai reikia atkreipti dėmesio pacientams, kurie laikosi mažai natrio turinčios dietos.
Based on its metabolism, laronidase is an unlikely candidate for Cytochrome P450 mediated interactions.
Atsižvelgiant į jo metabolizmą, laronidazė vargu ar galėtų dalyvauti citochromo P450 sąlygojamose sąveikose.
Aldurazyme should not be administered simultaneously with chloroquine or procaine due to a potential risk of interference with the intracellular uptake of laronidase.
Dėl galimos sąveikos su intraląsteliniu laronidazės pasisavinimu, Aldurazyme negalima gydyti kartu su chlorokvinu arba prokainu.
There are inadequate data on the use of Aldurazyme in pregnant women.
Nėra patikimų duomenų apie Aldurazyme vartojimą nėštumo metu.
Animal studies do not indicate direct or indirect harmful effects on pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition and postnatal development (see section 5.3).
5. 3 skyrių).
Therefore Aldurazyme should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Todėl Aldurazyme nėštumo metu vartoti negalima, išskyrus neabejotinai būtinus atvejus.
Laronidase may be excreted in milk.
Laronidazė gali patekti į pieną.
Because there are no data available in neonates exposed to laronidase via breast milk, it is recommended to stop breast-feeding during Aldurazyme treatment.
Kadangi duomenų apie per motinos pieną gaunamos laronidazės poveikį naujagimiams nėra, rekomenduojama Aldurazyme gydymo metu maitinimą krūtimi nutraukti.
The majority of the related adverse events in the clinical trials were classified as infusion-associated reactions (IARs), experienced by 53% of the patients in the Phase 3 study (treated for up to 4 years) and 35% of the patients in the under 5 study (up to 1 year of treatment).
Dauguma susijusių nepageidaujamų reiškinių, pastebėtų klinikinių tyrimų metu, buvo klasifikuojami kaip su infuzija susijusios reakcijos (SISR), kurias patyrė 53% pacientų III fazės tyrimo metu (gydymo trukmė iki 4 metų) ir 35% jaunesnių negu 5 metų tiriamųjų (gydymo trukmė iki 1 metų).
Over time the number of these reactions decreased.
Su laiku šių reakcijų skaičius mažėjo.
The majority of the IARs were mild or moderate in intensity.
Dauguma SISR buvo lengvos ar vidutinio sunkumo.
The most frequent adverse drug reactions (ADRs) were: headache, nausea, abdominal pain, rash, arthralgia, backpain, pain at extremity, flushing, pyrexia, infusion site reactions, blood pressure increased, oxygen saturation decreased tachycardia and chills.
Dažniausios nepageidaujamos reakcijos buvo galvos skausmas, pykinimas, pilvo skausmas, išbėrimas, sąnarių skausmas, nugaros skausmas, galūnių skausmas, paraudimas, karščiavimas, infuzijos vietos reakcijos, padidėjęs kraujospūdis, sumažėjęs deguonies įsotinimas, tachikardija ir šalčio krėtimas.
ADRs to Aldurazyme reported during the Phase 3 study and its extension in a total of 45 patients age 5 years and older and treated up to 4 years are listed below using the following categories of frequency: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10).
3- ios tyrimo fazės ir jos pratęsimo metu nepageidaujamos reakcijos į Aldurazyme, pasireiškusios iš viso 45 iki 12 mėnesių gydytiems 5 metų ir vyresniems pacientams, nurodytos žemiau pateiktoje lentelėje pagal organų sistemų klases ir suskirstytos pagal šias dažnio kategorijas: labai dažni (≥ 1/ 10), dažni (nuo ≥ 1/ 100 iki < 1/ 10).
Due to the small patient population, an ADR reported in a single patient is classified as common.
Dėl mažo pacientų skaičiaus, vienam pacientui pasireiškusi nepageidaujama reakcija klasifikuojama kaip dažna.
body temperature increased,
Pageidaujamas terminas padidėjusi kūno temperatūra, sumažėjęs
oxygen saturation decreased
deguonies įsotinimas
Cardiac disorders
Širdies sutrikimai Nervų sistemos sutrikimai
tachycardia
tachikardija galvos skausmas
common
dažni labai dažni
Nervous system disorders
Kvėpavimo sistemos, krūtinės ląstos ir
paraesthesia, dizziness,
parestezija, galvos svaigimas.
disorders
tarpuplaučio sutrikimai
respiratory distress, dyspnoea, cough
kvėpavimo distresas, dusulys, kosulys
nausea, abdominal pain
pykinimas, pilvo skausmas
vomiting, diarrhoea rash
Odos ir poodinio audinio sutrikimai
Skin and subcutaneous tissue disorders angioneurotic edema, swelling face,
vėmimas, viduriavimas išbėrimas angioneurozinė edema, veido tinimas,
Musculoskeletal and connective tissue ain extremity disorders
dilgėlinė, niežėjimas, šaltas prakaitas, alopecija, hiperhidrozė
very common
dažni
musculoskeletal pain flushing Vascular disorders hypotension, pallor, peripheral coldness
Skeleto, raumenų ir jungiamojo audinio sutrikimai
pyrexia, Infusion site reaction
artropatija, nugaros skausmas, galūnių skausmas raumenų ir kaulų skausmas
very common
labai dažni dažni
General disorders and administration site
Kraujagyslių sutrikimai
chills, feeling hot, feeling cold, fatigue, influenza like illness
paraudimas hipotenzija, išblyškimas, periferinis šaltumas
common
labai dažni dažni
system disorders
Bendri sutrikimai ir vartojimo vietos pažeidimai
anaphylactic reaction
karščiavimas, reakcija infuzijos vietoje šalčio krėtimas, karščio pojūtis, šalčio pojūtis, nuovargis, į gripą panašus negalavimas
Psychiatric disorders
Imuninės sistemos sutrikimai Psichikos sutrikimai
restlessness
anafilaksinė reakcija neramumas
common
dažni dažni
Most of the ADRs were mild to moderate in severity.
Dauguma nepageidaujamų reakcijų buvo lengvos ar vidutinio sunkumo.
A single patient with pre-existing airway compromise developed a severe reaction three hours from the start of the infusion (at week 62 of treatment) consisting of urticaria and airway obstruction, requiring tracheostomy.
Vienam pacientui, jau turinčiam kvėpavimo takų sutrikimų, praėjus trims valandoms nuo infuzijos pradžios (62- ą gydymo savaitę) prasidėjo stipri reakcija, pasireiškianti urtikarija ir kvėpavimo takų obstrukcija, pareikalavusia tracheotomijos.
This patient tested positive for IgE.
Šio paciento IgE testas buvo teigiamas.
Post-marketing experience of infusion associated reactions revealed reporting of pyrexia, chills and vomiting, mostly mild to moderate in intensity.
Poregistraciniu laikotarpiu gauta pranešimų apie su infuzija susijusį karščiavimą, šalčio krėtimą ir vėmimą, kurie dažniausiai būna lengvi ar vidutinio sunkumo.
Additionally, a few patients who had a prior history of severe MPS I- related upper airway and pulmonary involvement, experienced severe reactions including bronchospasm, respiratory arrest, and facial oedema (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Paediatric population ADRs to Aldurazyme reported during a Phase 2 study in a total of 20 patients, under 5 years of age and mainly of the severe phenotype, treated up to 12 months are listed below.
Vaikų populiacija Nepageidaujamos Aldurazyme reakcijos, pastebėtos 2 fazės klinikinio tyrimo, kuriame dalyvavo ne ilgiau kaip 12 mėnesių gydomų 20 jaunesnių kaip 5 metų pacientų, daugiausia sergančių sunkia ligos forma, metu, išvardytos toliau.
ADRs were all mild to moderate in severity.
Jos buvo nesunkios arba vidutinio sunkumo.
MedDRA
Dažnis
System Organ Class
Organų sistemų klasės Tyrimai
blood pressure increased
Pageidaujamas terminas padidėjęs kraujospūdis
Very common
labai dažni
saturation decreased tachycardia
sumažėjęs deguonies įsotinimas tachikardija
Very common Very common
labai dažni labai dažni
pyrexia chills
karščiavimas šalčio krėtimas
5 In a phase 4 study 33 MPS1 patients received 1 of 4 dose regimens:
IV fazės tyrime 33 MPS1 sergantiems pacientams buvo taikomas 1 iš 4 dozavimo režimų:
100 U/ Kg IV every week (recommended dose), 200 U/ Kg IV every week, 200 U/ Kg IV every 2 weeks or 300 U/ Kg IV every 2 weeks.
100 VV/ kg į veną kiekvieną savaitę (rekomenduojama dozė), 200 VV/ kg į veną kiekvieną savaitę, 200 VV/ kg į
The recommended dose group had the fewest number of patients who experienced ADRs and IARs.
5 veną kas dvi savaites arba 300 VV/ kg į veną kas dvi savaites.
The type of IARs was similar to those seen in other clinical studies.
Su infuzija susijusių šalutinių reakcijų pobūdis buvo panašus kaip ir kitų klinikinių tyrimų metu.
Immunogenicity Almost all patients developed IgG antibodies to laronidase.
Imunogeniškumas Beveik visų pacientų organizme susidarė laronidazės IgG antikūnų.
Most patients seroconverted within 3 months of initiation of treatment; although seroconversion in patients under 5 years old with a more severe phenotype occurred mostly within 1 month (mean 26 days versus 45 days in patients 5 years and older).
Dauguma pacientų serokonvertavo per 3 mėnesius nuo gydymo pradžios; tuo tarpu jaunesniems kaip 5 metų sunkesnio fenotipo pacientams serokonversija pasireiškė per 1 mėnesį (vidutiniškai per 26 dienas palyginus su 45 dienomis 5 metų ir vyresniems vaikams).
By the end of the Phase 3 study (or at time of early study withdrawal), 13/ 45 patients had no detectable antibodies by radioimmunoprecipitation (RIP) assay, including 3 patients that had never seroconverted.
III fazės tyrimo pabaigoje (arba ankstyvo tyrimo nutraukimo metu) 13 iš 45 pacientų organizme antikūnų nebuvo aptikta radioimunoprecipitacijos (RIP) tyrimo metu, įskaitant ir 3 pacientus, kuriems niekada nebuvo nustatyta serokonversijos.
Patients with absent to low antibody levels showed a robust reduction in urinary GAG level, whereas patients with high antibody titers showed variable reduction in urinary GAG.
Pacientams, kurių organizme nebuvo antikūnų ar jų buvo maži kiekiai, GAG kiekis šlapime labai sumažėjo, o pacientams, kurių organizme buvo didelis antikūnų titras, GAG kiekio šlapime sumažėjimas buvo nepastovus.
The clinical significance of this finding is unknown since there were no consistent relationships between IgG antibody level and clinical efficacy endpoints.
Šių duomenų klinikinė reikšmė nežinoma, kadangi nėra pastovaus ryšio tarp IgG antikūnų kiekio ir klinikinio veiksmingumo rezultatų.
In addition 60 patients in the Phase 2 and 3 studies were tested for in-vitro neutralising effects.
Be to, 60 pacientų II ir III fazės tyrimų metu buvo atliktas neutralizuojamojo poveikio in vitro tyrimas.
Four patients (three in the Phase 3 study and one in the Phase 2 study) showed marginal to low level in vitro inhibition of laronidase enzymatic activity, which did not appear to impact clinical efficacy and/ or urinary GAG reduction.
Keturiems pacientams (trims 3 fazės tyrimuose ir vienam 2 fazės tyrimuose) buvo stebimas ribinis arba mažas in vitro laronidazės fermentinio aktyvumo slopinimas, kuris atrodo neturi įtakos klinikiniam veiksmingumui ir (arba) GAG sumažėjimui šlapime.
The presence of antibodies did not appear to be related to the incidence of IARs, although the onset of IARs typically coincided with the formation of IgG antibodies.
Antikūnų buvimas, atrodo, nėra susijęs su infuzija susijusių reakcijų dažniu, nors SISR pradžia dažniausiai sutampa su IgG antikūnų atsiradimu.
The occurrence of IgE antibodies was not fully explored.
IgE antikūnų atsiradimas nėra pilnai ištyrinėtas.
A16AB05.
Farmakoterapinė grupė – fermentai, ATC kodas – A16A B05.
Mucopolysaccharide storage disorders are caused by the deficiency of specific lysosomal enzymes required for the catabolism of glycosaminoglycans (GAGs).
Mukopolisacharidų kaupimo sutrikimus sukelia tam tikrų lizosomų fermentų, reikalingų glikozaminoglikanų (GAG) katabolizmui, trūkumas.
MPS I is a heterogeneous and multisystemic disorder characterised by the deficiency of α -L-iduronidase, a lysosomal hydrolase which catalyses the hydrolysis of terminal α -L-iduronic residues of dermatan sulfate and heparan sulfate.
MPS I yra heterogeninis multisisteminis sutrikimas, apibrėžiamas kaip α- L- iduronidazės (lizosomų hidrolizės, katalizuojančios dermatano sulfato ir heparano sulfato galinių α- L- iduroninių liekanų hidrolizę) trūkumas.
Reduced or absent α -L-iduronidase activity results in the accumulation of the GAGs, dermatan sulfate and heparan sulfate in many cell types and tissues.
Susilpnėjus arba nesant α- L- iduronidazės aktyvumo, įvairių tipų ląstelėse ir audiniuose kaupiasi GAG, dermatano sulfatas ir heparino sulfatas.
The rationale for enzyme replacement therapy is to restore a level of enzymatic activity sufficient to hydrolyse the accumulated substrate and to prevent further accumulation.
Fermentų papildymo terapijos paskirtis yra atstatyti fermentų aktyvumo lygį pakankamą hidrolizuoti susikaupusį substratą ir išvengti tolimesnio jo kaupimosi.
After intravenous infusion, laronidase is rapidly removed from the circulation and taken up by cells into lysosomes, most likely via mannose-6 phosphate receptors.
Po intraveninės infuzijos, laronidazė greitai pasišalina iš cirkuliacijos ir pasisavinama ląstelių lizosomų, greičiausiai per manozės- 6 fosfato receptorius.
Purified laronidase is a glycoprotein with a molecular weight of approximately 83 kD.
Išvalyta laronidazė yra glikoproteinas, kurio molekulinė masė yra apie 83 kD.
Laronidase is comprised of 628 amino acids after cleavage of the N-terminus.
Laronidazę, po N- galo atskėlimo, sudaro 628 amino rūgštys.
The molecule contains 6 N-linked oligosaccharide modifications sites.
Molekulė turi 6- ias modifikacijos oligosacharidais per N- jungtis vietas.
Three clinical trials were performed with Aldurazyme to assess its efficacy and safety.
Aldurazyme veiksmingumas ir saugumas buvo vertinamas trejuose klinikiniuose tyrimuose.
One clinical study focussed mainly on assessing the effect of Aldurazyme on the systemic manifestations of MPS I such as poor endurance, restrictive lung disease, upper airway obstruction, reduced joint range of motion, hepatomegaly and visual impairment.
Vienas su Aldurazyme atliktas klinikinis tyrimas buvo daugiausiai skirtas įvertinti Aldurazyme poveikiui sisteminiams MPS I pasireiškimams, kaip antai jėgų stoka, kvėpavimo funkcijos nepakankamumas, viršutinių kvėpavimo takų obstrukcija, sumažėjęs sąnarių lankstumas, hepatomegalija ir regėjimo sutrikimai.
One study mainly assessed the safety and
Vienuose tyrimuose daugiausia buvo vertinamas Aldurazyme saugumas ir farmakokinetika
6 pharmacokinetics of Aldurazyme in patients less than 5 years old, but some efficacy measurements were included as well.
6 jaunesniems kaip 5 metų amžiaus pacientams, tačiau kai kur buvo įtrauktas ir veiksmingumo matavimas.
The third study was conducted to evaluate the pharmacodynamics and safety of different dose regimens of Aldurazyme.
Trečiasis tyrimas buvo atliktas siekiant įvertinti skirtingų Aldurazyme dozavimo rėžimų farmakodinamiką ir saugumą.
To date there are no clinical data that demonstrate any benefit on the neurological manifestations of the disorder.
Iki šiol nėra klinikinių duomenų įrodančių kokią nors naudą neurologinių sutrikimų pasireiškimui.
The safety and efficacy of Aldurazyme was assessed in a randomised, double-blind, placebo controlled, Phase 3 Study of 45 patients, ranging in age from 6 to 43 years.
Aldurazyme saugumas ir efektyvumas buvo vertintas atsitiktinės atrankos dvigubai koduotu, placebu kontroliuojamu, 3- ios fazės tyrimu su 45 pacientais, kurių amžius buvo nuo 6 iki 43 metų.
Although patients representing the full range of the disease spectrum were enrolled, the majority of the patients were of the intermediate phenotype, with only one patient exhibiting the severe phenotype.
Nors tyrime dalyvavo pacientai, atstovaujantys pilnam ligos spektrui, dauguma pacientų buvo vidutinio fenotipo, ir buvo tik vienas pacientas, rodantis sunkų fenotipą.
Patients were enrolled with a Forced Vital Capacity (FVC) less than 80% of the predicted value and had to be able to stand for 6 minutes and to walk 5 meters.
FVC) yra mažesnis kaip 80% nei numatyta, ir kurie gali stovėti 6 minutes ir nueiti 5 metrus.
Patients received either 100 U/ kg of Aldurazyme or placebo every week for a total of 26 weeks.
Pacientai 26 savaites kas savaitę gavo arba 100 V/ kg Aldurazyme, arba placebą.
The primary efficacy endpoints were changes in percent of predicted normal FVC and absolute distance travelled in the six-minute walk test (6MWT).
Pirminiai efektyvumo požymiai buvo apskaičiuotos forsuotos gyvybinės plaučių talpos (FVC) pokyčiai procentais ir absoliutus atstumas, nueitas per šešių minučių ėjimo testą (6MĖT).
All patients subsequently enrolled in an open label extension study where they all received 100 U/ kg of Aldurazyme every week for an additional 3.5 years (182 weeks).
Po to visi pacientai sėkmingai pradėjo papildomą atvirą tyrimą, per kurį visi kas savaitę gavo po 100 V/ kg Aldurazyme papildomus 3, 5 metų (182 savaites).
Following 26 weeks of therapy, Aldurazyme-treated patients showed improved respiratory function and walking ability as compared to placebo as indicated below.
Po 26 terapijos savaičių Aldurazyme gydytiems pacientams pagerėjo kvėpavimo funkcija ir ėjimo geba, palyginti su vartojusiais placebo (žr. žemiau).
Phase 3, 26 weeks of treatment compared to placebo
3- ioji fazė, 26 savaičių gydymas, palyginti su placebu
p value
p vertė
Confidence interval (95%)
Patikimumo intervalas (95%)
Percent Predicted
Pranašauto FVC
mean
vidurkis
FVC (percentage point)
procentas (procentais)
3.0
3
0.9 - 8.6
0, 9 – 8, 6
6MWT
6 min. ėjimo testas
(meters)
(metrais)
-2.0 - 79.0
- 2 – 79
The open label extension study showed improvement and/ or maintenance of these effects up to 208 weeks in the Aldurazyme/ Aldurazyme group and 182 weeks in the Placebo/ Aldurazyme group as indicated in the table below.
Atviro tęstinio tyrimo metu buvo stebimas pagerėjimas ir (arba) šių pokyčių išlikimas iki 208 savaičių Aldurazyme/ Aldurazyme grupėje ir 182 savaites placebo/ Aldurazyme grupėje (žr. žemiau esančią lentelę).
Aldurazyme/ Aldurazyme At 208 weeks
208
Placebo/ Aldurazyme At 182 weeks
182 savaitės
Percent predicted FVC (%)1 6 MWT (meters) Apnea/ Hypopnea Index (AHI) Shoulder flexion Range Of Motion (degrees) CHAQ/ HAQ Disability Index 2
CHAQ/ HAQ neįgalumo indeksas 2
The decrease in percent predicted FVC is not clinically significant over this timeframe, and absolute lung volumes continued to increase commensurate with changes in height in growing paediatric patients.
Šis pranašauto FVC sumažėjimo procentas nėra kliniškai reikšmingas šiame laikotarpyje ir absoliutūs plaučių tūriai toliau didėja atitinkamai ūgio pakitimams augantiems vaikams.
2 Both groups exceeded the minimal clinically important difference (-0.24)
2 Abi grupės viršijo minimalų kliniškai reikšmingą skirtumą (- 0, 24)
Of the 26 patients with abnormal liver volumes at pre-treatment baseline, 22 (85%) achieved a normal liver size by the end of the study.
Iš 26 pacientų, kurių kepenys prieš pradedant gydyti buvo nenormalaus dydžio, 22 pacientams (85%) kepenų dydis tapo normalus tyrimo pabaigoje.
There was a rapid reduction in the excretion of urinary GAG (µg/ mg creatinine) within the first 4 weeks, which was maintained through the remainder of the study.
Per pirmas 4 savaites greitai sumažėjo GAG išsiskyrimas su šlapimu (mikrogramai/ mg kreatinino) ir sumažėjimas išliko iki tyrimo pabaigos.
Urinary GAG levels decreased by 77% and 66% in the Placebo/ Aldurazyme and Aldurazyme/ Aldurazyme groups, respectively; at the end of the study one-third of the patients (15 of 45) had reached normal urinary GAG levels.
Tyrimo pabaigoje vieno trečdalio pacientų (15 iš 45) šlapime GAG kiekis buvo normalus.
7 To address the heterogeneity in disease manifestation across patients, using a composite endpoint that summed up clinically significant changes across five efficacy variables (percent predicted normal FVC, 6MWT distance, shoulder flexion range of motion, AHI, and visual acuity) the global response was an improvement in 26 patients (58%), no change in 10 patients (22%), and a deterioration in 9 patients (20%).
7 Nustatant ligos pasireiškimo heterogeniškumą tarp pacientų, atsižvelgiant į sudėtinę vertinamąją baigtį, kuri buvo penkių veiksmingumo kriterijų (pranašaujamas normalaus FVC procentas, 6 min. ėjimo testo atstumas, paties lenkimo judesio apimtis, AHI ir regėjimo aštrumas) kliniškai reikšmingų pokyčių suma, bendras atsakas buvo toks: pagerėjimas 26 pacientams (58%), jokio pakitimo 10 pacientų (22%) ir pablogėjimas 9 pacientams (20%).
A Phase 2 open-label, 1-year study was conducted that mainly assessed the safety and pharmacokinetics of Aldurazyme in 20 patients less than 5 years of age at the time of enrolment (16 patients with the severe phenotype and 4 with the intermediate phenotype).
II fazės atviru vienerių metų trukmės tyrimu buvo nustatinėjamas Aldurazyme saugumas ir farmakokinetika 20 pacientų, kurie įtraukimo į tyrimą pradžioje buvo jaunesni negu 5 metų, organizme (16 pacientų liga buvo sunkaus fenotipo, 4 − vidutinio sunkumo fenotipo).
The patients were scheduled to receive Aldurazyme 100 U/ kg weekly infusions for a total duration of 52 weeks.
Pacientams 52 savaites kartą per savaitę buvo infuzuojama 100 V/ kg kūno svorio Aldurazyme dozė.
Four patients underwent dosage increases to 200 U/ kg for the last 26 weeks because of elevated urinary GAG levels at Week 22.
Keturiems pacientams paskutines 26 savaites dozė buvo padidinta iki 200 V/ kg kūno svorio, kadangi 22 savaitę padidėjo GAG kiekis šlapime.
Eighteen patients completed the study.
Aštuoniolika pacientų užbaigė tyrimą.
Aldurazyme was well tolerated at both dosages.
Abi Aldurazyme dozės buvo toleruojamos gerai.
The mean urinary GAG level declined by 50% at Week 13 and was reduced by 61% at the end of the study.
Vidutiniškai GAG kiekis šlapime sumažėjo 50% 13 savaitę ir 61% tyrimo pabaigoje.
Upon study completion, all patients showed reductions in liver size and 50% (9/ 18) had normal liver size.
Pabaigus tyrimą visų pacientų kepenų dydis sumažėjo, o 50% (9/ 18) jis buvo normalus.
The proportion of patients with mild left ventricular hypertrophy decreased from 53% (10/ 19) to 17% (3/ 18), and mean left ventricular mass normalized for body surface area decreased by 0.9 Z-Score (n=17).
Pacientų dalis su nedidele kairio skilvelio hipertrofija sumažėjo nuo 53% (10/ 19) iki 17% (3/ 18) ir vidutinė kairio skilvelio masė, pritaikyta kūno paviršiaus plotui, sumažėjo 0, 9 Z- rezultato (n=17).
Several patients showed an increase in height (n=7) and weight (n=3) for age Z-score.
Keliems pacientams padidėjo ūgis (n=7) ir svoris (n=3) pagal amžiaus Z- rezultatą.
The younger patients with the severe phenotype (< 2.5 years) and all 4 patients with the intermediate phenotype exhibited a normal rate of mental development, whereas the older patients with a severe phenotype made limited or no gains in cognition.
Jaunesnių (< 2, 5 metų) pacientų, kurių ligos fenotipas buvo sunkus, ir visų 4 pacientų, kurių ligos fenotipas buvo vidutinio sunkumo, psichikos vystymasis buvo normalus, tačiau vyresnių pacientų, kurių ligos fenotipas buvo sunkus, pažinimo funkcijos pagerėjimas buvo nedidelis ar jo nebuvo.
A phase 4 study was conducted to evaluate the pharmacodynamic effects on urinary GAGs, liver volume, and 6MWT, of different Aldurazyme dose regimens.
Buvo atliktas ketvirtos fazės klinikinis tyrimas siekiant įvertinti skirtingų Aldurazyme dozavimo režimų farmakodinaminį poveikį GAG kiekiui šlapime, kepenų tūriui ir 6 minučių ėjimo testui.
In this 26-week open label study, 33 MPS1 patients received 1 of 4 dose regimens of Aldurazyme:
26 savaičių trukmės atvirame tyrime 33 MPS1 sergantiems pacientams buvo taikomas 1 iš 4 Aldurazyme dozavimo režimų:
100 U/ Kg IV every week (recommended dose), 200 U/ Kg IV every week, 200 U/ Kg IV every 2 weeks; or 300 U/ KgIV every 2 weeks.
100VV/ kg į veną kiekvieną savaitę (rekomenduojama dozė), 200VV/ kg į veną kiekvieną savaitę, 200VV/ kg į veną kas dvi savaites; arba 300VV/ kg į veną kas dvi savaites.
No definite benefit was shown with the higher doses over the recommended dose.
Skiriant didesnes dozes, akivaizdžių privalumų nenustatyta, lyginant su rekomenduojama doze.
The 200 U/ Kg IV every 2 weeks regimen may be an acceptable alternative for patients with difficulty receiving weekly infusions; however, there is no evidence that the long term clinical efficacy of these two dose regimens is equivalent.
Pacientams, kuriems sunku vartoti savaitines infuzijas, 200VV/ kg į veną kas dvi savaites režimas gali būti priimtina alternatyva, tačiau nėra duomenų, kad šių dviejų dozavimo režimų ilgalaikis klinikinis veiksmingumas yra ekvivalentiškas.
This medicinal product has been authorised under “ Exceptional Circumstances”.
Šio vaistinio preparato rinkodaros teisė suteikta „ išimtinėmis sąlygomis “.
The European Medicines Agency (EMEA) will review any new information which may become available every year and this SPC will be updated as necessary.
Europos vaistų agentūra (EMEA) kasmet peržiūrės visą naują informaciją apie preparatą ir jei reikės atnaujins šią PCS.
After intravenous administration of laronidase with an infusion time of 240 minutes and at a dose of 100 U/ kg body weight pharmacokinetic properties were measured at Weeks 1, 12 and 26.
Farmokinetinės savybės buvo matuotos 1- ą, 12- ą ir 26- ą savaitę po 240 minučių intraveninės laronidazės infuzijos naudojant dozę 100 V/ kg kūno masės.
Mean ± SD
Vidurkis ± SD 0, 197 ± 0, 052
Mean ± SD
Vidurkis ± SD 0, 210 ± 0, 079
Mean ± SD
Vidurkis ± SD 0, 302 ± 0, 089
Cmax showed an increase over time.
Cmax su laiku didėjo.
The volume of distribution decreased with continued treatment, possibly related to antibody formation and/ or decreased liver volume.
Tęsiant gydymą, pasiskirstymo tūris mažėjo, greičiausiai tai gali būti sietina su antikūnų atsiradimu ir kepenų tūrio sumažėjimu.
The pharmacokinetic profile in patients less than 5 years old was similar to that of older and less severely affected patients.
Vaisto farmakokinetinis profilis jaunesniems kaip 5 metų pacientams buvo panašus kaip vyresniems ar lengvesne ligos forma sergantiems pacientams.
8 Laronidase is a protein and is expected to be metabolically degraded through peptide hydrolysis.
8 Laronidazė yra baltymas ir jis greičiausiai metaboliškai skaidomas peptidų hidrolize.
Consequently, impaired liver function is not expected to affect the pharmacokinetics of laronidase in a clinically significant way.
Todėl nesitikima, kad laronidazės farmokinetikai kliniškai reikšmingos įtakos turėtų susilpnėjusi kepenų funkcija.
Renal elimination of laronidase is considered to be a minor pathway for clearance (see section 4.2).
4. 2 skyrių).
Non-clinical data reveal no special hazard for humans based on conventional studies of safety pharmacology, single dose toxicity, repeated dose toxicity and toxicity to reproduction.
Įprastų farmakologinio saugumo, vienos dozės ir kartotinių dozių toksiškumo ir toksinio poveikio reprodukcijai ikiklinikinių tyrimų duomenys specifinio pavojaus žmogui nerodo.
Sodium chloride Sodium phosphate monobasic, monohydrate Sodium phosphate dibasic, heptahydrate Polysorbate 80 Water for injections
Natrio chloridas Vienbazis natrio fosfatas, monohidratas Dvibazis natrio fosfatas, heptahidratas Polisorbatas 80 Injekcinis vanduo
In the absence of compatibility studies, this medicinal product must not be mixed with other medicinal products except those mentioned in 6.6.
Suderinamumo tyrimų neatlikta, todėl šio vaistinio preparato maišyti su kitais vaistiniais preparatais negalima, išskyrus nurodytus 6. 6 skyriuje.
Diluted solutions:
Atskiesti tirpalai:
From a microbiological safety point of view, the product should be used immediately.
Dėl mikrobiologinio saugumo, preparatas turi būti naudojamas nedelsiant.
If not used immediately, in-use storage should not be longer than 24 hours at 2°C - 8°C provided that dilution has taken place under controlled and validated aseptic conditions.
Jei jis nepradedamas naudoti nedelsiant, jei skiedimas buvo atliktas kontroliuojamomis ir aprobuotomis aseptinėmis sąlygomis, jį galima laikyti ne ilgiau kaip 24 valandas 2°C - 8°C temperatūroje.
Store in a refrigerator (2°C – 8°C).
Laikyti šaldytuve (2°C– 8°C).
5 ml concentrate for solution in a vial (type I glass) with a stopper (siliconised chlorobutyl rubber) and a seal (aluminium) with a flip-off cap (polypropylene).
5 ml koncentrato tirpalo buteliuke (I tipo stiklas) su kamšteliu (silikonizuota chlorbutilo guma) ir apsauga (aliuminis) su nuimamu dangteliu (polipropilenas).
Pack sizes:
Pakuotės dydžiai:
1, 10 and 25 vials.
1, 10 ir 25 buteliukai.
Each vial of Aldurazyme is intended for single use only.
Kiekvienas Aldurazyme buteliukas skirtas vienkartiniam naudojimui.
The concentrate for solution for infusion has to be diluted with sodium chloride 9 mg/ ml (0.9%) solution for infusion using aseptic technique.
Koncentratas infuziniam tirpalui naudojant tinkamą aseptinį metodą turi būti atskiestas natrio chlorido 9 mg/ ml (0, 9%) infuziniu tirpalu.
It is recommended that the diluted Aldurazyme solution be administered to patients using an infusion set equipped with a 0.2 µm in-line filter.
Rekomenduojama, kad atskiestas Aldurazyme tirpalas butų suleidžiamas pacientams naudojant infuzijos komplektą su 0, 2 µm filtru linijoje.
9 Preparation of the Aldurazyme Infusion (Use Aseptic Technique) Determine the number of vials to be diluted based on the individual patient's weight.
9 Aldurazyme infuzijos paruošimas (naudoti aseptinį metodą) Atsižvelgdami į konkretaus paciento svorį nustatykite, kiek buteliukų reikia atskiesti.
Remove the required vials from the refrigerator approximately 20 minutes in advance in order to allow them to reach room temperature (below 30˚ C).
Išimkite reikiamą kiekį buteliukų iš šaldytuvo maždaug prieš 20 minučių, kad jie galėtų sušilti iki kambario temperatūros (žemesnėje kaip 30˚C temperatūroje).
Before dilution, visually inspect each vial for particulate matter and discoloration.
Prieš skiesdami, apžiūrėkite kiekvieną buteliuką, ar jame nėra dalelių ir, ar nepakitusi spalva.
The clear to slightly opalescent and colourless to pale yellow solution should be free of visible particles.
Skaidriame ar truputį opalescuojančiame, bespalviame arba šviesiai geltoname tirpale neturi matytis dalelių.