qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
If overdose occurs, the patient must be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8), and standard supportive treatment applied as necessary.
4. 8 skyrių), ir, jei reikia, taikyti standartinį palaikomąjį gydymą.
Administration of activated charcoal may be used to aid removal of unabsorbed efavirenz.
Neabsorbuotam efavirenzui pašalinti galima vartoti aktyvintosios anglies.
There is no specific antidote for overdose with efavirenz.
Perdozavus specifinio efavirenzo priešnuodžio nėra.
Since efavirenz is highly protein bound, dialysis is unlikely to remove significant quantities of it from blood.
Efavirenzas stipriai jungiasi su baltymais, todėl netikėtina, kad dializės metu iš kraujo pasišalins reikšmingas jo kiekis.
Up to 30% of the emtricitabine dose and approximately 10% of the tenofovir dose can be removed by haemodialysis.
Taikant hemodializę galima pašalinti iki 30% emtricitabino ir maždaug 10% tenofoviro dozės.
It is not known whether emtricitabine or tenofovir can be removed by peritoneal dialysis.
Nėra žinoma, ar emtricitabinas ir tenofoviras gali būti pašalinti peritoninės dializės būdu.
Antivirals for treatment of HIV infections, combinations, ATC code:
Farmakoterapinė grupė – antivirusiniai vaistiniai preparatai ŽIV infekcijai gydyti, deriniai.
J05AR06
ATC kodas – J05AR06
Mechanism of action: efavirenz is an NNRTI of HIV-1.
Efavirenzas yra ŽIV- 1 NNATI.
Efavirenz non-competitively inhibits HIV-1 reverse transcriptase (RT) and does not significantly inhibit human immunodeficiency virus-2 (HIV-2) RT or cellular deoxyribonucleic acid (DNA) polymerases (α, β, γ, and δ).
Jis nekonkurenciniu būdu slopina ŽIV- 1 atvirkštinę transkriptazę (toliau - AT) ir reikšmingai neslopina žmogaus imunodeficito viruso- 2 (ŽIV - 2) AT ar ląstelių dezoksiribonukleino rūgščių (toliau – DNR) polimerazių (alfa, beta, gama ir delta).
Emtricitabine is a nucleoside analogue of cytidine.
Emtricitabinas yra nukleozido citidino analogas.
Tenofovir disoproxil fumarate is converted in vivo to tenofovir, a nucleoside monophosphate (nucleotide) analogue of adenosine monophosphate.
Tenofoviro dizoproksilio fumaratas in vivo yra konvertuojamas į tenofovirą, kuris yra nukleozido monofosfatas (nukleotidas), adenozino monofosfato analogas.
Emtricitabine and tenofovir are phosphorylated by cellular enzymes to form emtricitabine triphosphate and tenofovir diphosphate, respectively.
Emtricitabinas ir tenofoviras ląstelių fermentų fosforilinami iki emtricitabino trifosfato ir tenofoviro difosfato.
In vitro studies have shown that both emtricitabine and tenofovir can be fully phosphorylated when combined together in cells.
In vitro tyrimai rodo, kad būdami kartu ląstelėse tiek emtricitabinas, tiek tenofoviras gali būti visiškai fosforilinti.
Emtricitabine triphosphate and tenofovir diphosphate competitively inhibit HIV-1 reverse transcriptase, resulting in DNA chain termination.
Emtricitabino trifosfatas ir tenofoviro difosfatas konkurenciniu būdu slopina ŽIV- 1 atvirkštinę transkriptazę, dėl ko nutrūksta DNR grandinės sintezė.
Both emtricitabine triphosphate and tenofovir diphosphate are weak inhibitors of mammalian DNA polymerases and there was no evidence of toxicity to mitochondria in vitro and in vivo.
Tiek emtricitabino trifosfatas, tiek tenofoviro difosfatas silpnai slopina žinduolių DNR polimerazę ir nesukelia toksinio poveikio mitochondrijoms in vitro ir in vivo.
Antiviral activity in vitro: efavirenz demonstrated antiviral activity against most non-clade B isolates (subtypes A, AE, AG, C, D, F, G, J, and N) but had reduced antiviral activity against group O viruses.
Parodytas efavirenzo antivirusinis aktyvumas prieš daugumą dangalo neturinčių B izoliatų (A, AE, AG, C, D, F, G, J ir N potipių), bet jo antivirusinis aktyvumas prieš O grupės virusus buvo mažesnis.
Emtricitabine displayed antiviral activity against HIV-1 clades A, B, C, D, E, F, and G.
Emtricitabinas parodė antivirusinį aktyvumą prieš ŽIV- 1 dangalus A, B, C, D, E, F ir G.
Tenofovir displayed antiviral activity against HIV-1 clades A, B, C, D, E, F, G, and O.
Tenofoviras parodė antivirusinį aktyvumą prieš ŽIV- 1 dangalus A, B, C, D, E, F, G ir O.
Both emtricitabine and tenofovir showed strain specific activity against HIV-2 and antiviral activity against HBV.
Tiek emtricitabinas, tiek tenofoviras parodė padermei specifinį aktyvumą prieš ŽIV- 2 ir antivirusinį aktyvumą prieš HBV.
In combination studies evaluating the in vitro antiviral activity of efavirenz and emtricitabine together, efavirenz and tenofovir together, and emtricitabine and tenofovir together, additive to synergistic antiviral effects were observed.
Derinių tyrimuose, kuriuose in vitro buvo vertintas efavirenzo kartu su emtricitabinu, efavirenzo kartu su tenofoviru bei emtricitabino kartu su tenofoviru bendras antivirusinis aktyvumas, buvo stebėtas papildomas sinergistinis poveikis.
25 Resistance: resistance to efavirenz can be selected in vitro and resulted in single or multiple amino acid substitutions in HIV-1 RT, including L100I, V108I, V179D, and Y181C.
Atsparumas efavirenzui gali būti išvestas in vitro ir gautas pakeitus vieną ar keletą aminorūgščių ŽIV- 1 AT, tarp jų pakaitai L100I, V108I, V179D ir Y181C.
K103N was the most frequently observed RT substitution in viral isolates from patients who experienced rebound in viral load during clinical studies of efavirenz.
K103N buvo dažniausias AT pakaitas, stebėtas virusų izoliatuose, gautuose iš pacientų, kuriems klinikinių efavirenzo tyrimų metu pasireiškė virusų kiekio atkrytis.
Substitutions at RT positions 98, 100, 101, 108, 138, 188, 190 or 225 were also observed, but at lower frequencies, and often only in combination with K103N.
Be to, stebėti AT pakaitai 98, 100, 101, 108, 138, 188, 190 ar 225 padėtyse, tačiau rečiau ir dažnai tik kartu su K103N.
Cross-resistance profiles for efavirenz, nevirapine and delavirdine in vitro demonstrated that the K103N substitution confers loss of susceptibility to all three NNRTIs.
Kryžminis atsparumas efavirenzui, nevirapinui ir delavirdinui in vitro rodo, kad dėl K103N pakaito išnyksta jautrumas visiems trims NNATI.
The potential for cross-resistance between efavirenz and NRTIs is low because of the different binding sites on the target and mechanism of action.
Kryžminio atsparumo tarp efavirenzo ir NRTI galimybė yra maža, nes yra skirtingos prisijungimo prie viruso vietos ir skirtingi veikimo mechanizmai.
The potential for cross-resistance between efavirenz and PIs is low because of the different enzyme targets involved.
Kryžminio atsparumo tarp efavirenzo ir PI galimybė yra maža, nes jie veikia skirtingus fermentus.
Resistance to emtricitabine or tenofovir has been seen in vitro and in some HIV-1 infected patients due to the development of an M184V or M184I substitution in RT with emtricitabine or a K65R substitution in RT with tenofovir.
Rezistentiškumas emtricitabinui ar tenofovirui nustatytas in vitro ir kai kuriems ŽIV- 1 infekuotiems pacientams, o jis emtricitabinui išsivysto dėl M184V ar M184I mutacijos, o tenofovirui dėl K65R pakaito AT.
No other pathways of resistance to emtricitabine or tenofovir have been identified.
Jokių kitų rezistentiškumo emtricitabinui ar tenofovirui išsivystymo būdų nenustatyta.
Emtricitabine-resistant viruses with the M184V/ I mutation were cross-resistant to lamivudine, but retained sensitivity to didanosine, stavudine, tenofovir and zidovudine.
Emtricitabinui atsparūs virusai su M184V/ I mutacija buvo kryžmiškai atsparūs lamivudinui, tačiau išliko jautrūs didanozinui, stavudinui, tenofovirui ir zidovudinui.
The K65R mutation can also be selected by abacavir or didanosine and results in reduced susceptibility to these agents plus lamivudine, emtricitabine and tenofovir.
K65R mutaciją taip pat gali selekcionuoti abakaviras ar didanozinas, ji sąlygoja sumažėjusį jautrumą šiems vaistiniams preparatams bei lamivudinui, emtricitabinui ir tenofovirui.
Tenofovir disoproxil fumarate should be avoided in patients with HIV-1 harbouring the K65R mutation.
Tenofoviro dizoproksilio fumarato reikia vengti skirti pacientams, turintiems ŽIV- 1 padermių su K65R mutacija.
Both the K65R and M184V/ I mutation remain fully susceptible to efavirenz.
Tiek K65R, tiek M184V/ I mutacijos išlieka visiškai jautrios efavirenzui.
Patients with HIV-1 expressing three or more thymidine analogue associated mutations (TAMs) that included either an M41L or an L210W substitution in RT showed reduced susceptibility to tenofovir disoproxil fumarate.
Pacientų, kurių ŽIV- 1 turėjo tris ar daugiau su timidino analogais susijusias mutacijas (TAM), iš kurių viena buvo arba M41L, arba L210W pakaitas AT, jautrumas tenofoviro dizoproksilio fumaratui buvo sumažėjęs.
In vivo resistance (antiretroviral-naïve patients): extremely limited resistance data from patients treated with Atripla are currently available.
Atsparumas in vivo (antiretrovirusiniais vaistais negydytiems pacientams): duomenų apie pacientų, gydytų Atripla, atsparumą yra labai mažai.
However, in a 144-week open-label randomised clinical study (GS-01-934) in antiretroviral-naïve patients, where efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate were used as individual formulations (or as efavirenz and the fixed combination of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate (Truvada) from week 96 to 144), genotyping was performed on plasma HIV-1 isolates from all patients with confirmed HIV RNA > 400 copies/ ml at week 144 or early study drug discontinuation (see section on Clinical experience).
Klinikinė patirtis).
As of week 144:
144 savaitę:
• The M184V/ I mutation developed in 2/ 19 (10.5%) isolates analysed from patients in the efavirenz + emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group and in 10/ 29 (34.5%) isolates analysed from the efavirenz + lamivudine/ zidovudine group (p-value < 0.05, Fisher’ s Exact test comparing the emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group to the lamivudine/ zidovudine group among all subjects). • No virus analysed contained the K65R mutation. • Genotypic resistance to efavirenz, predominantly the K103N mutation, developed in virus from 13/ 19 (68%) patients in the efavirenz + emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group and in virus from 21/ 29 (72%) patients in the efavirenz + lamivudine/ zidovudine group.
13 iš 19 (68%) pacientų efavirenzo, emtricitabino ir tenofoviro dizoproksilio fumarato grupėje ir 21 iš 29 (72%) pacientų efavirenzo, lamivudino ir zidovudino grupėje.
A summary of resistance mutation development is shown in Table 5.
Atsparumą lemiančių mutacijų santrauka pateikiama 5 lentelėje.
26 Table 5:
28 Table 5:
Development of resistance in study GS-01-934 through week 144
Atsparumo vystymasis klinikiniame tyrime GS- 01- 934 iki 144- osios savaitės
Efavirenz+
Efavirenzas+
Efavirenz+lamivudine/
Efavirenzas +
emtricitabine+
emtricitabinas+ tenofoviro dizoproksilio fumaratas (N=244)
zidovudine
lamivudinas ir zinovudinas (N=243)
tenofovir disoproxil fumarate (N=244)
Atsparumo analizė 144- ąją savaitę
Resistance analysis by On-therapy genotypes
Gydymo metu rasti genotipai 1
week 144 1
19
Efavirenz resistance
Atsparumas efavirenzui
* p-value < 0.05, Fisher’ s Exact test comparing efavirenz + emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group to efavirenz + lamivudine/ zidovudine group among all patients.
* p dydis < 0, 05; Fisher’ s Exact testu palyginus efavirenzo, emtricitabino ir tenofoviro dizoproksilio fumarato grupės visus pacientus su efavirenzo, lamivudino ir zidovudino grupės visais pacientais.
1 Other efavirenz resistance mutations included A98G (n=1), K103E (n=1), V179D (n=1), and M230L (n=1).
1 kitos atsparumą efavirenzui nulemiančio mutacijos buvo A98G (n=1), K103E (n=1), V179D (n=1) ir M230L (n=1).
2 Thymidine analogue associated mutations included D67N (n=1) and K70R (n=1).
2 Su timidino analogais susijusios mutacijos buvo D67N (n=1) ir K70R (n=1).
Please refer to the Summary of Product Characteristics for the individual components for additional information regarding in vivo resistance with these medicinal products.
Papildoma informaciją apie atsparumą šiems vaistiniams preparatams in vivo žiūrėkite kiekvienos sudedamosios dalies Preparato charakteristikų santraukoje.
In a 144-week open-label randomised clinical study (GS-01-934) antiretroviral treatment-naïve HIV-1 infected patients received either a once-daily regimen of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate or a fixed combination of lamivudine and zidovudine (Combivir) administered twice daily and efavirenz once daily (please refer to the Summary of Product Characteristics for Truvada).
144 savaičių trukmės atvirame atsitiktinių imčių klinikiniame tyrime (GS- 01- 934) anksčiau antiretrovirusiniais vaistais negydyti ŽIV- 1 infekuoti pacientai gavo arba vieną kartą per parą efavirenzo, emtricitabino ir tenofoviro dizoproksilio fumarato dozę, arba fiksuotą lamivudino ir zidovudino derinį (Combivir) du kartus per parą ir efavirenzą vieną kartą per parą (žiūrėkite Truvada Preparato charakteristikų santrauką).
Patients who completed 144 weeks of treatment with either treatment arm in study GS-01-934 were given the option to continue in an open-label extended phase of the study with Atripla on an empty stomach.
Pacientams, kurie pabaigė 144 savaičių trukmės gydymą bet kurioje tyrimo GS- 01- 934 atšakoje, buvo suteikta galimybė tęsti gydymą atviroje pratęstoje Atripla tyrimo fazėje, kai Atripla vartotas nevalgius.
Preliminary 24-week data are available from a total of 286 patients who changed to Atripla:
Išankstiniai 24- osios savaitės duomenys yra gauti iš viso apie 286 pacientus, kurie pakeitė gydymą į Atripla.
160 had previously received efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate, and 126 had previously received Combivir and efavirenz.
160 anksčiau vartojo efavirenzą, emtricitabiną ir tenofoviro dizoproksilio fumaratą, o 126 anksčiau vartojo Combivir ir efavirenzą.
The majority of patients from both initial treatment groups maintained virologic suppression after changing to Atripla.
Daugumai abiejų pradinių gydymo grupių pacientų po gydymo pakeitimo į Atripla išliko virusologinis slopinimas.
In 91% of the patients the HIV-1 RNA plasma concentrations remained < 50 copies/ ml and in 97% < 400 copies/ ml, after 24 weeks of Atripla treatment (intention to treat analysis (ITT), missing=failure).
Po 24 gydymo Atripla savaičių 91% tiriamųjų plazmoje buvo ŽIV- 1 RNR koncentracija mažesnė kaip 50 kopijų/ ml, o 97% - < 400 kopijų/ ml (intention to treat analysis (ITT), trūkstamas = nepakankamas).
Study AI266073 was a 48-week open-label randomised clinical study in HIV infected patients comparing the efficacy of Atripla to antiretroviral therapy consisting of at least two nucleoside or nucleotide reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) with a protease inhibitor or non-nucleoside reverse transcriptase inhibitor; however not a regimen containing all Atripla components (efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate).
Tyrimas AI266073 buvo 48 savaičių trukmės atviras atsitiktinių imčių klinikinis ŽIV infekuotų pacientų tyrimas, kuriame lygintas Atripla veiksmingumas su antiretrovirusiniu gydymu, susidedančiu iš bent dviejų nukleozidų ar nukleotidų atvirkštinės transkriptazės inhibitorių (NATI) su proteazių inhibitoriumi arba nenukleozidų atvirkštinės transkriptazės inhibitoriumi, bet ne su deriniu, kuriame
Atripla was administered on an empty stomach (see section 4.2).
4. 2 skyrių).
Patients had never experienced virological failure on a previous antiretroviral therapy, had no known HIV-1 mutations that confer resistance to any of the three components within Atripla, and had been virologically suppressed for at least three months at baseline.
Pacientai niekada ankstesnio antiretrovirusinio gydymo metu nebuvo patyrę virusologinio gydymo neveiksmingumo, neturėjo žinomų ŽIV- 1 mutacijų, kurios suteikia atsparumą kuriai nors iš trijų Atripla sudedamųjų dalių bei pacientams mažiausiai tris mėnesius prieš pradedant tyrimą buvo virusologinis slopinimas.
Forty-eight
Pacientams gydymas buvo arba pakeistas į Atripla (n = 203), arba jie toliau tęsė ankstesnį antiretrovirusinį gydymą (n = 97).
27 week data showed that high levels of virologic suppression, comparable to the original treatment regimen, were maintained in patients who were randomised to change to Atripla (see Table 6).
6 lentelę).
48-week efficacy data from study AI266073 in which Atripla was administered to virologically suppressed patients on combination antiretroviral therapy
48 savaičių veiksmingumo duomenys, gauti klinikiniame tyrime AI266073, kuriame Atripla skirta pacientams, kuriems yra sudėtinio antiretrovirusinio gydymo sukeltas virusologinis slopinimas
Treatment group
Gydymo grupė Toliau tęsė
Atripla (N=203) n/ N (%)
Skirtumas tarp Atripla ir
Stayed on original treatment regimen
ankstesnio gydymo
Difference between Atripla and original treatment regimen
Vertinamoji baigtis
(95%CI)
(95% PI)
patients with HIV-1 RNA < 50 copies/ ml PVR (KM)
Pacientai, turintys < 50 ŽIV- 1 RNR kopijų/ mL
8.9% (-7.7% to 25.6%)
8, 9% (nuo - 7, 7% iki 25, 6%)
M=Excluded M=Failure
M = atmestas
1.2% (-2.3% to 6.7%) 0.5% (-7.0% to 9.3%)
1, 2% (nuo - 2, 3% iki 6, 7%)
Modified LOCF
M = nepakankamas Modifikuotas LOCF
94/ 97 (96.9%)
85/ 97 (87, 6%) 94/ 97 (96, 9%)
-3.3% (-8.3% to 2.7%)
0, 5% (nuo - 7, 0% iki 9, 3%) - 3, 3% (nuo - 8, 3% iki 2, 7%)
patients with HIV-1 RNA < 200 copies/ ml PVR (KM)
Pacientai, turintys < 200 ŽIV- 1 RNR kopijų/ mL
-0.5% (-3.2% to 2.2%)
- 0, 5% (nuo - 3, 2% iki 2, 2%)
M=Excluded
M = atmestas
0% (-2.4% to 4.2%)
0% (nuo - 2, 4% iki 4, 2%)
M=Failure
M = nepakankamas
-0.5% (-7.6% to 7.9%)
- 0, 5% (nuo - 7, 6% iki 7, 9%)
Pure virologic response assessed using the Kaplan Meier (KM) method M:
Grynasis virusologinis atsakas, įvertintas Kaplan Meier (KM) metodu M:
Post-hoc analysis where patients who failed virologically or discontinued for adverse events were treated as failures; for other drop-outs, the LOCF (last observation carried forward) method was applied
Trūkstamas Modifikuotas LOCF: post- hoc analizė, kai pacientai, kuriems nepasireiškė virologinis atsakas arba kurie nutraukė vaisto vartojimą dėl nepageidaujamų reiškinių, buvo laikomi nesėkmingai gydytais.
When the two strata were analysed separately, response rates in the stratum with prior PI-treatment were numerically lower for patients switched to Atripla [92.4% versus 94.0% for the PVR (sensitivity analysis) for Atripla and SBR patients respectively; a difference (95%CI) of -1.6% (-10.0%, 6.7%)].
Dvi stratifikuotas grupes išanalizavus atskirai, atsako dažnis pacientams, anksčiau gydytiems proteazės inhibitoriais, buvo mažesnis vietoje ankstesnių vaistų paskui vartojus Atripla [PVR (jautrumo analizė) 92, 4% Atripla ir 94% SBR grupės pacientams; skirtumas (95% pasikliautinasis intervalas) - 1, 6% (- 10%, 6, 7%)].
In the prior-NNRTI stratum, response rates were 98.9% vs 97.4% for Atripla and SBR patients respectively; a difference (95%CI) of 1.4% (-4.0%, 6.9%).
Ankstesnėje NNATI stratifikuotoje grupėse atsako dažnis buvo Atripla grupės pacientams buvo 98, 9%, SBR – 97, 4%, skirtumas (95% pasikliautinasis intervalas) 1. 4% (- 4%, 6, 9%).
No data are currently available from clinical studies with Atripla in treatment-naïve patients or in heavily pretreated patients.
Klinikinių Atripla tyrimų su dar negydytais arba stipriai gydytais pacientais duomenų kol kas nėra.
There is no clinical experience with Atripla in patients who are experiencing virological failure in a first-line antiretroviral treatment regimen or in combination with other antiretroviral agents.
Klinikinės Atripla skyrimo patirties nėra pacientams, kuriems taikant pirmaeilį antiretrovirusinį gydymą arba gydant kartu su kitais antiretrovirusiniais vaistiniais preparatais yra nepakankamas virusologinis slopinimas.
Patients coinfected with HIV and HBV: limited clinical experience in patients co-infected with HIV and HBV suggests that treatment with emtricitabine or tenofovir disoproxil fumarate in antiretroviral combination therapy to control HIV infection also results in a reduction in HBV DNA (3 log10 reduction or 4 to 5 log10 reduction, respectively) (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
The separate pharmaceutical forms of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate were used to determine the pharmacokinetics of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate, administered separately in HIV infected patients.
Atskiros efavirenzo, emtricitabino ir tenofoviro dizoproksilio fumarato farmacinės formos buvo naudojamos skirtingiems ŽIV infekuotiems pacientams, norint nustatyti efavirenzo, emtricitabino ir tenofoviro dizoproksilio fumarato farmakokinetiką.
The bioequivalence of one Atripla film-coated tablet with one efavirenz 600 mg film-coated tablet plus one emtricitabine 200 mg hard capsule plus one tenofovir disoproxil 245 mg film-coated tablet (equivalent to 300 mg tenofovir disoproxil fumarate) administered together, was established following single dose administration to fasting healthy subjects in study GS-US-177-0105 (see Table 7).
7 lentelę).
28 Table 7:
7 lentelė.
Summary of pharmacokinetic data from study GS-US-177-0105
Klinikiniame tyrime GS- US- 177- 0105 gautų farmakokinetikos duomenų santrauka
Tenofovir disoproxil
Efavirenzas (n = 45)
Emtricitabine (n=45) GMR (%)
Emtricitabinas (n = 45) GMR (%)
fumarate (n=45) GMR (%)
Tenofoviro dizoproksilio fumaratas (n = 45) Standarta GMR (%)
Parameters
Parametra
Test
s Bandinys Standartas (90% PI) Bandinys Standartas (90% PI) Bandinys 98, 79 88, 84 2264, 3 2308, 6 2130, 6 2384. 4 325, 1 (92, 28, (84, 02;
Reference (90%CI) Test 98.79
s 352, 9
Reference (90%CI) Test Reference (90%CI) 88.84
(90% PI) 91, 46 (84, 64,
2,264.3
(26, 8)
2,308.6
(30, 3)
(92.28,
105, 76)
2,130.6
(25, 3)
2,384.4
(20. 4)
(84.02,
93, 94)
325.1
(34, 2)
352.9
(29, 6)
(84.64,
98, 83)
(26.8)
125, 623.
(30.3)
95, 84
105.76) 95.84
97, 98
(25.3)
99, 29
(20.4)
AUC0- t
93.94) 97.98
132, 795. 7
(34.2)
10682, 6
(29.6)
10874. 4
98.83) 99.29
1948, 8
AUC0-last
1969, 0
125,623.6 132,795.7
6
10,682.6 10,874.4
(94, 90;
(94.90,
(91, 02;
1,948.8
(ng· val/ ml) a
1,969.0
(27. 0)
(91.02,
(18, 1)
(ng·h/ ml)
(14. 9)
(25.7) (27.0)
(32, 9)
101.23) 95.87
(32, 8)
(18.1) (14.9)
(25. 7)
AUCinf
AUCinf 146 074, 155518, 6
146,074.9 155,518.6
(89, 63,
(89.63,
10854, 9
10,854.9 11,054.3
11054. 3
(94.86,
(94, 86;
(93.22,
(93, 22;
(ng·h/ ml)
(ng· val/ ml) 9 (33, 1) (34, 6)
(33.1) (34.6)
102, 55)
102.55)
(17, 9)
(17.9) (14.9)
(14. 9)
(29.2)
(29, 2)
180.6 182.5 (45.3) (38.3)
(53. 8)
14.5 14.6 (53.8) (47.8)
(47. 8)
18.9 (20.8)
(20. 8)
17.8 (22.6)
(22. 6)
Test: single fixed-dose combination tablet taken under fasted conditions.
Bandinys: vienkartinė fiksuotos dozės sudėtinė tabletė, išgerta nevalgius.
Reference: single dose of a 600 mg efavirenz tablet, 200 mg emtricitabine capsule and 300 mg tenofovir disoproxil fumarate tablet taken under fasted conditions.
Standartas: vienkartinė dozė, susidedanti iš 600 mg efavirenzo tabletės, 200 mg emtricitabino kapsulės ir 300 mg tenofoviro dizoproksilio fumarato tabletės, pavartota nevalgius.
Values for Test and Reference are mean (% coefficient of variation).
Bandinio ir standarto parametrų vertės yra vidutinės (kintamumo koeficientas%).
GMR=geometric least-squares mean ratio, CI=confidence interval
GMR (geometric least- squares mean ratio) - geometrinis mažiausių kvadratų vidurkių koeficientas.
Absorption: in HIV infected patients, peak efavirenz plasma concentrations were attained by 5 hours and steady-state concentrations reached in 6 to 7 days.
ŽIV infekuotiems pacientams didžiausia efavirenzo koncentracija plazmoje buvo pasiekta po 5 valandų, pusiausvyrinė koncentracija pasiekta 6- ąją – 7- ąją parą.
In 35 patients receiving efavirenz 600 mg once daily, steady-state peak concentration (Cmax) was 12.9 ± 3.7 µM (29%) [mean ± standard deviation (S. D.) (coefficient of variation (%CV))], steady-state Cmin was 5.6 ± 3.2 µM (57%), and AUC was 184 ± 73 µM• h (40%).
35 pacientų, vartojusių 600 mg efavirenzo vieną kartą per parą, pasiekus pusiausvyrinę koncentraciją Cmax buvo 12, 9 ± 3, 7 mikroM (29%), [vidurkis ± standartinis nuokrypis (SN) (variacijos koeficientas (% VK)] Cmin – 5, 6 ± 3, 2 mikroM (57%) ir AUC – 184 ± 73 mikroM• val (40%).
Emtricitabine is rapidly absorbed with peak plasma concentrations occurring at 1 to 2 hours post-dose.
Emtricitabinas yra greitai absorbuojamas, didžiausia koncentracija plazmoje susidaro po 1- 2 valandų po dozės pavartojimo.
Following multiple dose oral administration of emtricitabine to 20 HIV infected patients, steady-state Cmax was 1.8 ± 0.7 µg/ ml (mean ± S. D.) (39%CV), steady-state Cmin was 0.09 ± 0.07 µg/ ml (80%) and the AUC was 10.0 ± 3.1 µg• h/ ml (31%) over a 24 hour dosing interval.
20 ŽIV infekuotų pacientų išgėrus kartotines emtricitabino dozes, per visą 24 valandų dozavimo intervalą pasiekus pusiausvyrinę koncentraciją Cmax buvo 1, 8 ± 0, 7 mikrog/ ml (vidurkis ± S. N.) (39% VK), Cmin – buvo 0, 09 ± 0, 07 mikrog/ ml (80%), AUC buvo 10, 0 ± 3. 1 mikrog• val / ml (31%).
Following oral administration of a single 300 mg dose of tenofovir disoproxil fumarate to HIV-1 infected patients in the fasted state, maximum tenofovir concentrations were achieved within one hour and the Cmax and AUC (mean ± S. D.) (%CV) values were 296 ± 90 ng/ ml (30%) and 2,287 ± 685 ng• h/ ml (30%), respectively.
ŽIV- 1 infekuotiems nevalgiusiems pacientams išgėrus vienkartinę 300 mg tenofoviro dizoproksilio fumarato dozę, maksimali tenofoviro koncentracija buvo pasiekta per vieną valandą, o Cmax ir AUC (vidurkis ± S. N.) (% VK) vertės atitinkamai buvo 296 ± 90 ng/ ml (30%) ir 2287 ± 685 ng• val/ ml
The oral bioavailability of tenofovir from tenofovir disoproxil fumarate in fasted patients was approximately 25%.
Nevalgiusiems pacientams išgėrus tenofoviro dizoproksilio fumarato, tenofoviro biologinis prieinamumas buvo maždaug 25%.
Atripla has not been evaluated in the presence of food.
Atripla vartojimas valgio metu netirtas.
Administration of efavirenz capsules with a high fat meal increased the mean AUC and Cmax of efavirenz by 28% and 79%, respectively, compared to administration in a fasted state.
Vartojant efavirenzo kapsules su labai riebiu maistu vidutinis efavirenzo AUC padidėjo 28%, o Cmax 79%, lyginant su vartojimu nevalgius.
Compared to fasted administration, dosing of tenofovir disoproxil fumarate and emtricitabine in combination with either a high fat meal or a light meal increased the mean AUC and Cmax of tenofovir by 35% and 15%, respectively without affecting emtricitabine exposures.
Vartojant tenofoviro dizoproksilio fumaratą ir emtricitabiną kartu arba su labai riebiu maistu, arba su lengvu maistu, tenofoviro vidutinė AUC padidėjo 35% ir Cmax 15%, lyginant su vartojimu nevalgius, o emtricitabino ekspozicijos nepakito.
Atripla is recommended for administration on an empty stomach since food may increase efavirenz exposure and may lead to an increase in the frequency of adverse reactions (see sections 4.4 and 4.8).
4. 4 ir 4. 8 skyrius).
It is anticipated that tenofovir exposure will be approximately 35% lower following administration of Atripla on an empty stomach as compared to the individual component tenofovir disoproxil fumarate when taken with food.
Numanoma, kad tenofoviro ekspozicija bus maždaug 35% mažesnė pavartojus Atripla esant tuščiam skrandžiui, lyginant su vienu tenofoviro dizoproksilio fumaratu, kai jis vartojamas valgant.
29 antiretroviral therapy and subsequently changed to Atripla with a recommendation for administration of Atripla on an empty stomach.
48 savaičių klinikinio tyrimo (AI266073) duomenys rodo, kad virusologinis slopinimas palaikomas pacientams, kuriems dėl taikyto sudėtinio antiretrovirusinio gydymo yra stabilus virusologinis slopinimas, vėliau pakeitus gydymą Atripla, rekomenduojant šio vaisto vartoti nevalgius.
Distribution: efavirenz is highly bound (> 99%) to human plasma proteins, predominantly albumin.
Efavirenzas stipriai (daugiau kaip 99%) jungiasi su žmogaus plazmos baltymais, daugiausiai albuminu.
In vitro binding of emtricitabine to human plasma proteins is < 4% and independent of concentrations over the range of 0.02 to 200 µg/ ml.
Emtricitabino susijungimas su žmogaus plazmos baltymais in vitro yra mažiau kaip 4% nepriklausomai nuo koncentracijos, jei ji nuo 0, 02 iki 200 mikrogramų/ ml.
Following intravenous administration the volume of distribution of emtricitabine was approximately 1.4 l/ kg.
Sušvirkšto į veną emtricitabino pasiskirstymo tūris buvo maždaug 1, 4 l/ kg.
After oral administration, emtricitabine is widely distributed throughout the body.
Išgertas emtricitabinas plačiai pasiskirsto visame organizme.
The mean plasma to blood concentration ratio was approximately 1.0 and the mean semen to plasma concentration ratio was approximately 4.0.
Vidutinis koncentracijų plazmoje ir kraujyje santykis buvo maždaug 1, 0, o vidutinis koncentracijų sėkloje ir plazmoje santykis buvo maždaug 4, 0.
In vitro binding of tenofovir to human plasma or serum protein is < 0.7% and 7.2%, respectively over the tenofovir concentration range 0.01 to 25 µg/ ml.
Tenofoviro susijungimas su žmogaus plazmos ar serumo baltymais in vitro buvo atitinkamai mažiau nei 0, 7% ir 7, 2% esant tenofoviro koncentracijai 0, 01- 25 mikrogramo/ ml.
Following intravenous administration the volume of distribution of tenofovir was approximately 800 ml/ kg.
Sušvirkšto į veną tenofoviro pasiskirstymo tūris buvo maždaug 800 ml/ kg.
After oral administration, tenofovir is widely distributed throughout the body.
Išgertas tenofoviras plačiai pasiskirsto visame organizme.
Biotransformation: studies in humans and in vitro studies using human liver microsomes have demonstrated that efavirenz is principally metabolised by the cytochrome P450 system to hydroxylated metabolites with subsequent glucuronidation of these hydroxylated metabolites.
Tyrimai su žmonėmis ir in vitro su žmogaus kepenų mikrosomomis parodė, kad daugiausiai efavirenzą metabolizuoja citochromo P450 sistema iki hidroksilintų metabolitų, kurie paskui gliukuroninami.
The in vitro studies suggest that CYP3A4 and CYP2B6 are the major isoenzymes responsible for efavirenz metabolism and that it inhibits P450 isoenzymes 2C9, 2C19, and 3A4.
Tyrimų in vitro duomenys leidžia teigti, kad CYP3A4 ir CYP2B6 yra pagrindiniai efavirenzą metabolizuojantys izofermentai ir kad efavirenzas slopina P450 izofermentus 2C9, 2C19 ir 3A4.
In in vitro studies efavirenz did not inhibit CYP2E1 and inhibited CYP2D6 and CYP1A2 only at concentrations well above those achieved clinically.
Tyrimuose in vitro efavirenzas neslopina CYP2E1, o CYP2D6 ir CYP1A2 slopina tik esant koncentracijai, daug didesnei už kliniškai pasiekiamas koncentracijas.
Efavirenz plasma exposure may be increased in patients with homozygous G516T genetic variant of the CYP2B6 isoenzyme.
Efavirenzo ekspozicija plazmoje gali padidėti pacientams, kurie turi CYP2B6 izofermento homozigotinį G516T genetinį variantą.
The clinical implications of such an association are unknown; however, the potential for an increased frequency and severity of efavirenz-associated adverse events cannot be excluded.
Vis dėlto negalima atmesti didesnio dažnio ir sunkumo su efavirenzu susijusių nepageidaujamų reakcijų galimybės.
Efavirenz has been shown to induce P450 enzymes, resulting in the induction of its own metabolism.
Nustatyta, kad efavirenzas indukuoja P450 izofermentus, skatindamas savo paties metabolizmą.
In uninfected volunteers, multiple doses of 200 to 400 mg per day for 10 days resulted in a lower than predicted extent of accumulation (22 to 42% lower) and a shorter terminal half-life of 40 to 55 hours (single dose half-life 52 to 76 hours).
Neinfekuotiems savanoriams, kurie 10 parų vartojo po 200 - 400 mg per parą, nustatyta (22- 42%) mažesnė, negu numatyta kumuliacija ir trumpesnis galutinis pusinės eliminacijos periodas – 40- 55 valandos (vienkartinės dozės pusinės eliminacijos periodas – 52- 76 valandos).
There is limited metabolism of emtricitabine.
Emtricitabinas metabolizuojamas nedaug.
The biotransformation of emtricitabine includes oxidation of the thiol moiety to form the 3'-sulphoxide diastereomers (approximately 9% of dose) and conjugation with glucuronic acid to form 2'-O-glucuronide (approximately 4% of dose).
Emtricitabino biotransformacija apima aktyviosios tiolio grupės oksidaciją iki 3 '- sulfoksido diastereomerų (maždaug 9% dozės) ir konjugaciją su gliukurono rūgštimi, susidarant 2' - O- gliukuronidui (maždaug 4% dozės).
In vitro studies have determined that neither tenofovir disoproxil fumarate nor tenofovir are substrates for the CYP450 enzymes.
In vitro tyrimais nustatyta, kad nei tenofoviro dizoproksilio fumaratas, nei tenofoviras nėra CYP450 fermentų substratai.
Neither emtricitabine nor tenofovir inhibited in vitro drug metabolism mediated by any of the major human CYP450 isoforms involved in drug biotransformation.
Be to,
Also, emtricitabine did not inhibit uridine 5'-diphosphoglucuronyl transferase, the enzyme responsible for glucuronidation.
32 emtricitabinas neslopina fermento uridin- 5 '- difosfogliukuroniltransferazės, atsakingo už gliukuronizavimą.
Elimination: efavirenz has a relatively long terminal half-life of at least 52 hours after single doses (see also data from bioequivalence study described above) and 40 to 55 hours after multiple doses.
Efavirenzo galutinis pusinės eliminacijos laikas yra santykinai ilgas: mažiausiai 52 valandos po vienkartinės dozės (taip pat žiūrėkite anksčiau aprašyto bioekvivalentiškumo tyrimo duomenis) ir 40- 55 valandos po kartotinių dozių.
Approximately 14 to 34% of a radiolabelled dose of efavirenz was recovered in the urine and less than 1% of the dose was excreted in urine as unchanged efavirenz.
Maždaug 14- 34% žymėtojo efavirenzo dozės išsiskyrė su šlapimu ir mažiau kaip 1% šios dozės – su šlapimu nepakitusio vaisto pavidalu.
Following oral administration, the elimination half-life of emtricitabine is approximately 10 hours.
Išgerto emtricitabino pusinės eliminacijos laikas trunka maždaug 10 valandų.
Emtricitabine is primarily excreted by the kidneys with complete recovery of the dose achieved in urine (approximately 86%) and faeces (approximately 14%).
Emtricitabinas daugiausiai šalinamas pro inkstus su šlapimu (maždaug 86% pavartotos dozės) ir su išmatomis (maždaug 14% dozės).
The systemic clearance of emtricitabine averaged 307 ml/ min.
Sisteminis vidutinis emtricitabino klirensas yra 307 ml/ min.
Following oral administration, the elimination half-life of tenofovir is approximately 12 to 18 hours.
Išgerto tenofoviro pusinės eliminacijos periodas trunka maždaug 12- 18 valandų.
Tenofovir is primarily excreted by the kidney by both filtration and an active tubular transport system with approximately 70 to 80% of the dose excreted unchanged in urine following intravenous administration.
Suleidus jo į veną, maždaug 70- 80% nepakitusio tenofoviro išsiskiria su šlapimu.
Renal
Tariamas tenofoviro klirensas yra vidutiniškai maždaug 307 ml/ min.
30 clearance has been estimated to be approximately 210 ml/ min, which is in excess of the glomerular filtration rate.
Apskaičiuota, kad inkstų klirensas yra maždaug 210 ml/ min., kas viršija glomerulų filtracijos greitį.
This indicates that active tubular secretion is an important part of the elimination of tenofovir.
Tai rodo, kad svarbų vaidmenį šalinant tenofovirą atlieka aktyvi sekrecija inkstų kanalėliuose.
Age, gender and ethnicity: the pharmacokinetics of emtricitabine and tenofovir are similar in male and female patients.
Emtricitabino ir tenofoviro farmakokinetika vyrams ir moterims yra panaši.
Although limited data suggest that females as well as Asian and Pacific Island patients may have higher exposure to efavirenz, they do not appear to be less tolerant of efavirenz.
Nors negausūs duomenys rodo, kad Azijos ir Ramiojo vandenyno salų pacientams efavirenzo ekspozicija yra didesnė, tačiau jie efavirenzą toleruoja ne blogiau.
Pharmacokinetic studies have not been performed with efavirenz, emtricitabine or tenofovir in the elderly (over 65 years).
Efavirenzo, emtricitabino ir tenofoviro farmakokinetikos senyvų (vyresnių kaip 65 metų) žmonių organizme tyrimų neatlikta.
Pharmacokinetic studies with Atripla have not been performed in infants and children (see section 4.2).
4. 2 skyrių).
Renal impairment: the pharmacokinetics of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate after co-administration of the separate pharmaceutical forms or as Atripla have not been studied in HIV infected patients with renal impairment.
Efavirenzo, emtricitabino ir tenofoviro dizoproksilio fumarato, pavartotų atskiromis farmacinėmis formomis arba kaip Atripla, ŽIV infekuotų pacientų, kurių inkstų funkcija sutrikusi organizme farmakokinetikos tyrimų neatlikta.
Pharmacokinetic parameters were determined following administration of single doses of the individual preparations of emtricitabine 200 mg or tenofovir disoproxil 245 mg to non-HIV infected patients with varying degrees of renal impairment.
Farmakokinetikos rodmenys buvo nustatyti skiriant atskirais vaistiniais preparatais vienkartines emtricitabino 200 mg arba tenofoviro dizoproksilio 245 mg dozes ŽIV neinfekuotiems pacientams, sergantiems įvairaus laipsnio inkstų funkcijos sutrikimu.
The degree of renal impairment was defined according to baseline creatinine clearance (normal renal function when creatinine clearance > 80 ml/ min; mild impairment with creatinine clearance=50 to 79 ml/ min; moderate impairment with creatinine clearance=30 to 49 ml/ min and severe impairment with creatinine clearance=10 to 29 ml/ min).
Inkstų funkcijos sutrikimo laipsnis buvo nustatytas remiantis pradiniu kreatinino klirensu (KrKl) (normali inkstų funkcija, kai KrKl > 80 ml/ min.; lengvas inkstų funkcijos sutrikimas – KrKl - 50- 79 ml/ min.; vidutinio sunkumo inkstų funkcijos sutrikimas – KrKl - 30- 49 ml/ min.; sunkus inkstų funkcijos sutrikimas – KrKl - 10- 29 ml/ min.).
The mean (%CV) emtricitabine exposure increased from 12 µg• h/ ml (25%) in subjects with normal renal function to 20 µg• h/ ml (6%), 25 µg• h/ ml (23%) and 34 µg• h/ ml (6%) in patients with mild, moderate and severe renal impairment, respectively.
Vidutinė emtricitabino ekspozicija (% VK) padidėjo nuo 12 mikrogramų• val/ ml (25%) tiriamiesiems, kurių inkstų funkcija normali, iki 20 mikrogramų• val/ ml (6%) su lengvu, iki 25 mikrogramų• val/ ml (23%) su vidutiniu ir iki 34 mikrogramų• val/ ml (6%) pacientams su sunkiu inkstų funkcijos sutrikimu.
The mean (%CV) tenofovir exposure increased from 2,185 ng• h/ ml (12%) in patients with normal renal function, to 3,064 ng• h/ ml (30%), 6,009 ng• h/ ml (42%) and 15,985 ng• h/ ml (45%) in patients with mild, moderate and severe renal impairment, respectively.
Vidutinė tenofoviro ekspozicija (% VK) padidėjo nuo 2 185 ng• val/ ml (12%) pacientams, kurių inkstų funkcija normali, iki 3 064 ng• val/ ml (30%) pacientams su lengvu, iki 6 009 ng• val/ ml (42%) su vidutiniu ir iki 15 985 ng• val/ ml (45%) pacientams su sunkiu inkstų funkcijos sutrikimu.
In patients with end-stage renal disease (ESRD) requiring haemodialysis, between dialysis drug exposures substantially increased over 72 hours to 53 µg• h/ ml (19%) of emtricitabine, and over 48 hours to 42,857 ng• h/ ml (29%) of tenofovir.
Pacientams, kuriems yra paskutinė inkstų ligos stadija (PILS) ir yra reikalinga hemodializė, tarp dializių vaistinių preparatų ekspozicija labai padidėja - per 72 valandas iki 53 mikrogramų• val/ ml (19%) emtricitabinui ir per 48 valandas iki 42 857 (29%) ng• val/ ml tenofovirui.
The pharmacokinetics of efavirenz have not been studied in patients with renal impairment.
33 Efavirenzo farmakokinetika pacientų, kurių inkstų funkcija pablogėjusi, organizme netirta.
However, less than 1% of an efavirenz dose is excreted unchanged in the urine, so the impact of renal impairment on exposure to efavirenz is likely to be minimal.
Vis dėlto mažiau kaip 1% efavirenzo dozės pašalinama nepakitusia forma su šlapimu, todėl tikėtinas minimalus inkstų funkcijos sutrikimų poveikis efavirenzo ekspozicijai.
Atripla is not recommended for patients with moderate or severe renal impairment (creatinine clearance < 50 ml/ min).
Pacientams, kuriems yra vidutinio sunkumo ar sunkių inkstų funkcijos sutrikimų (kreatinino klirensas mažesnis kaip 50 ml/ min), Atripla skirti nerekomenduojama.
Patients with moderate or severe renal impairment require dose interval adjustment of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate that cannot be achieved with the combination tablet (see sections 4.2 and 4.4).
4. 2 ir 4. 4 skyrius).
Hepatic impairment: the pharmacokinetics of Atripla have not been studied in HIV infected patients with hepatic impairment.
ŽIV infekuotų pacientų, kurių kepenų funkcija sutrikusi organizme Atripla farmakokinetika netirta (žr.
Atripla should be administered with caution to patients with mild-to-moderate liver disease (see sections 4.3 and 4.4).
4. 3 ir 4. 4 skyrius).
Atripla must not be used in patients with severe hepatic impairment (see section 4.3).
4. 3 skyrių).
In the single patient studied with severe hepatic impairment (CPT, Grade C), half-life of efavirenz was doubled indicating a potential for a much greater degree of accumulation.
Tiriant vieną pacientą, kuriam buvo sunkus kepenų veiklos sutrikimas (C laipsnio CPT), efavirenzo pusinis gyvavimo laikas dvigubai pailgėjo, kas rodo gerokai didesnę vaisto kaupimosi galimybę.
31 The pharmacokinetics of emtricitabine have not been studied in non-HBV infected patients with varying degrees of hepatic insufficiency.
Emtricitabino farmakokinetika HBV neinfekuotų pacientų, kuriems buvo įvairaus laipsnio kepenų funkcijos nepakankamumas, organizme netirta.
In general, emtricitabine pharmacokinetics in HBV infected patients were similar to those in healthy subjects and in HIV infected patients.
Apskritai emtricitabino farmakokinetika HBV infekuotųjų organizme buvo panaši į sveikų, žmonių ir į ŽIV infekuotų pacientų.
A single 300 mg dose of tenofovir disoproxil fumarate was administered to non-HIV infected patients with varying degrees of hepatic impairment defined according to CPT classification.
Vienkartinė 300 mg tenofoviro dizoproksilio fumarato dozė buvo paskirta ŽIV neinfekuotiems pacientams, kuriems buvo skirtingo laipsnio kepenų funkcijos sutrikimas (pagal CPT klasifikaciją).
Tenofovir pharmacokinetics were not substantially altered in subjects with hepatic impairment suggesting that no dose adjustment of tenofovir disoproxil fumarate is required in these subjects.
Pacientams, kurių kepenų funkcija sutrikusi, tenofoviro farmakokinetika nebuvo reikšmingai pakitusi, taigi dozės tokiems pacientams koreguoti nereikia.
Malformations were observed in 3 of 20 foetuses/ newborns from efavirenz-treated cynomolgus monkeys given doses resulting in plasma efavirenz concentrations similar to those seen in humans.
Pavianų rūšies beždžionėms sušėrus efavirenzo dozę, sukėlusią koncentraciją, panašią į žmonių plazmoje, 3 iš 20 jų vaisių ir naujagimių nustatyti apsigimimai.
Anencephaly and unilateral anophthalmia with secondary enlargement of the tongue were observed in one foetus, micro-ophthalmia was observed in another foetus, and cleft palate was observed in a third foetus.
Vienam vaisiui nustatyta anencefalija, vienpusė anoftalmija su antriniu liežuvio padidėjimu, kitam – mikrooftalmija, trečiajam – nesuaugęs gomurys.
Efavirenz induced foetal resorptions in rats.
Efavirenzas žiurkėms sukėlė vaisiaus rezorbciją.
Conventional reproductive/ developmental toxicity studies with emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate revealed no special hazard for humans.
Įprastų toksinio poveikio reprodukcijai ir vystymuisi tyrimų su emtricitabinu ir tenofoviro dizoproksilio fumaratu duomenys specifinio pavojaus žmogui nerodo.
Carcinogenicity studies using efavirenz showed an increased incidence of hepatic and pulmonary tumours in female mice, but not in male mice.
Kancerogeninio poveikio tyrimai parodė padažnėjusius kepenų ir plaučių navikus pelių patelėms, bet ne patinams.
Carcinogenicity studies using efavirenz in male mice and in male and female rats were negative.
Pelių patinų, žiurkių patinų ir patelių kancerogeninio poveikio tyrimų rezultatai buvo neigiami.
While the carcinogenic potential in humans is unknown, these data suggest that the clinical benefit of efavirenz outweighs the potential carcinogenic risk to humans.
Kol kancerogeninis poveikis žmogui nežinomas, šie duomenys rodo, kad klinikinė efavirenzo nauda viršija kancerogeninio poveikio riziką žmogui.
Tenofovir disoproxil fumarate did not show any carcinogenic potential in a long-term oral carcinogenicity study in rats.
Atliekant ilgalaikius geriamojo vaistinio preparato kancerogeniškumo tyrimus su žiurkėmis tenofoviro dizoproksilio fumaratas neparodė jokio kancerogeninio pavojaus.
A long-term oral carcinogenicity study in mice showed a low incidence of duodenal tumours, considered likely related to high local concentrations in the gastrointestinal tract at a dose of 600 mg/ kg/ day.
Ilgalaikių geriamojo vaistinio preparato kancerogeninio poveikio tyrimų su pelėmis metu nustatytas nedidelis dvylikapirštės žarnos navikų išsivystymo dažnis, manoma, susijęs su didele vietine tenofoviro dizoproksilio fumarato koncentracija virškinimo trakte, vartojant 600 mg/ kg per parą vaisto dozę.
While the mechanism of tumour formation is uncertain, the findings are unlikely to be of relevance to humans.
Nors navikų susidarymo mechanizmas nėra aiškus, tikėtina, kad šie rezultatai žmogui nėra svarbūs.
Emtricitabine did not show any carcinogenic potential in long-term studies in rats and mice.
Ilgalaikiai geriamojo emtricitabino kancerogeniniai tyrimai su pelėmis ir žiurkėmis jokio kancerogeninio poveikio neparodė.
Tenofovir disoproxil fumarate was positive in two out of three in vitro genotoxicity studies but negative in the in vivo micronucleus assay.
34 Įprastų efavirenzo ir emtricitabino genotoksinio poveikio tyrimų duomenys buvo neigiami. Tenofoviro dizoproksilio fumaratas sukėlė poveikį dviejuose iš trijų genotoksinio poveikio in vitro tyrimų, tačiau nedarė įtakos in vivo mikrobranduolių tyrimo rezultatams.
The combination of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate was positive in the in vitro mouse lymphoma assay, with comparable results to those obtained for tenofovir disoproxil fumarate alone.
Emtricitabino ir tenofoviro dizoproksilio fumarato derinys buvo teigiamas pelės limfomos in vitro tyrime, rezultatai panašūs į atskirai vartojamo tenofoviro dizoproksilio fumarato tyrimo rezultatus.
The combination of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate was negative in the bacterial reverse mutation assay (Ames assay).
Emtricitabino ir tenofoviro dizoproksilio fumarato derinys buvo neigiamas bakterijų atvirkštinės mutacijos tyrime (Ames tyrimas).
Biliary hyperplasia was observed in cynomolgus monkeys given efavirenz for ≥ 1 year at a dose resulting in mean AUC values approximately 2-fold greater than those in humans given the recommended dose.
Tulžies takų hiperplazija buvo nustatyta pavianų rūšies beždžionėms, ≥ 1 metus gavusioms efavirenzo dozę, kurios vidutinis AUC buvo maždaug dvigubai didesnis, negu AUC žmonių, vartojančių rekomenduojamą dozę.
The biliary hyperplasia regressed upon cessation of dosing.
Vaisto vartojimą nutraukus tulžies takų hiperplazija išnyko.
Biliary fibrosis has been observed in rats.
Žiurkėms nustatyta tulžies takų fibrozė.
Preclinical studies of tenofovir disoproxil fumarate conducted in rats, dogs and monkeys revealed effects on bone and a decrease in serum phosphate concentration.
Ikiklinikiniuose tyrimuose, atliktuose su žiurkėmis, šunimis ir beždžionėmis, nustatytas tenofoviro dizoproksilio fumarato poveikis virškinimo traktui, inkstams, kaulams ir sumažėjusi fosfatų koncentracija kraujo serume.
Bone toxicity was diagnosed as osteomalacia (monkeys) and reduced bone mineral density (rats and dogs).
Toksinis poveikis kaulams pasireiškė osteomaliacija (beždžionėms) ir sumažėjusiu kaulų mineralų tankiu (žiurkėms ir šunims).
Findings in the rat and monkey studies indicated that there was a substance-related decrease in intestinal absorption of phosphate with potential secondary reduction in bone mineral density.
Tyrimuose su žiurkėmis ir beždžionėmis nustatyti pokyčiai rodo su vaistiniu preparatu susijusį fosfatų absorbcijos sumažėjimą žarnyne kartu su galimu antriniu kaulų mineralų tankio sumažėjimu.
The mechanisms of these toxicities are not completely understood.
Tikslus šių toksinių poveikių mechanizmas nežinomas.