qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
The Cmax and AUC of paroxetine were decreased by 51% and 55% respectively when paroxetine 20 mg once daily was given with fosamprenavir 700 mg and ritonavir 100 mg twice daily for 10 days in healthy volunteers.
Sveikiems savanoriams 10 dienų laikotarpiu 20 mg paroksetino vartojant vieną kartą per parą kartu su 700 mg fosamprenaviro ir du kartus per parą kartu su 100 mg ritonaviro, paroksetino Cmax ir AUC sumažėjo atitinkamai 51% ir 55%.
The mechanism of this interaction remains unknown.
Šios sąveikos mechanizmas išlieka nežinomas.
Based on historical comparison, amprenavir pharmacokinetic parameters were not altered by paroxetine.
Remiantis ankstesniu palyginimu, paroksetinas nekeitė amprenaviro farmakokinetinių parametrų.
Therefore, if paroxetine is co-administered with Telzir and ritonavir, the recommended approach is a dose titration of paroxetine based on a clinical assessment of antidepressant response.
Todėl skiriant vartoti paroksetiną kartu su Telzir ir ritonaviru paroksetino dozę rekomenduojama parinkti kliniškai įvertinus antidepresinę reakciją.
In addition, patients on stable dose of paroxetine who start treatment with Telzir and ritonavir should be monitored for antidepressant response.
Be to, pacientus, kurie vartoja pastovią paroksetino dozę ir pradeda gydymą Telzir bei ritonaviru, reikia stebėti dėl antidepresinės reakcijos.
There is no clinical experience with fosamprenavir in pregnant women.
Klinikinės fosamprenaviro skyrimo nėščiosioms patirties nėra.
In animal studies at systemic plasma exposures (AUC) to amprenavir lower than therapeutic exposure in patients treated with Telzir, some developmental toxicity was observed (see section 5.3).
5. 3 skyrių).
In view of the low exposure in reproductive toxicity studies, the potential developmental toxicity of Telzir has not been fully determined.
Dėl mažos vaisto ekspozicijos toksiškumo reprodukcijai tyrimuose galimas Telzir toksinis poveikis vystymuisi išsamiai apibrėžtas nebuvo.
Telzir should be used during pregnancy only if the potential benefit justifies the potential risk to the foetus.
Todėl Telzir nėštumo laikotarpiu skiriamas tik tuo atveju, kai galima nauda didesnė už galimą žalą.
Lactation
10 Žindymo laikotarpis
Amprenavir-related material was found in rat milk, but it is not known whether amprenavir is excreted in human milk.
Amprenaviro veikliosios medžiagos rasta žiurkių piene, bet ar amprenaviras išsiskiria į moters pieną, nežinoma.
Rat pups exposed pre and post-natally to amprenavir and fosamprenavir showed developmental toxicity (see section 5.3).
5. 3 skyrių).
It is therefore recommended that mothers treated with Telzir do not breast-feed their infants.
Telzir vartojančioms moterims nerekomenduojama žindyti.
As a general rule, it is recommended that HIV-infected women must not breast-feed under any circumstances to avoid transmission of HIV.
Aplamai, ŽIV infekuotoms moterims draudžiama žindyti, kad neperduotų kūdikiams ŽIV.
No studies on the effects of Telzir in combination with ritonavir on the ability to drive and use machines have been performed.
Telzir derinio su ritonaviru poveikis gebėjimui vairuoti ir valdyti mechanizmus netirtas.
The adverse reaction profile of Telzir should be borne in mind when considering the patient’ s ability to drive or operate machinery (see section 4.8).
4. 8 skyrių).
The safety of fosamprenavir has been studied in 755 adult patients in Phase II and III controlled clinical trials.
Fosamprenaviro saugumas buvo tirtas II ir III fazės kontroliuotų klinikinių tyrimų su 755 suaugusiais pacientais metu.
The safety of the co-administration of fosamprenavir with low dose ritonavir was established in two pivotal Phase III trials:
Fosamprenaviro ir mažų dozių ritonaviro derinio saugumas nustatytas dviem pagrindiniais III fazės tyrimais:
APV30002 (n = 322) in antiretroviral naïve patients, fosamprenavir (1400 mg) given once daily in combination with ritonavir (200 mg) as part of a triple regimen including abacavir and lamivudine.
APV30002 (n = 322) metu antiretrovirusiniais vaistais negydytiems pacientams fosamprenaviro (1400 mg) skirta vieną kartą per parą kartu su ritonaviru (200 mg) kaip dalis trigubo gydymo (įskaitant gydymą abakaviru ir lamivudinu).
APV30003 in protease inhibitor experienced patients, fosamprenavir given in combination with low dose ritonavir either once daily (1400 mg / 200 mg) (n =
APV30003 metu proteazių inhibitoriais gydytiems pacientams fosamprenaviras skirtas kartu su maža ritonaviro doze vieną kartą per parą (1400 mg/ 200 mg) (n = 106) arba du kartus per parą (700 mg/ 100 mg) (n = 106) kartu su dviem veikliais atvirkštinės transkriptazės inhibitoriais (AT).
The adverse reaction profile was similar across all the respective adult studies: antiretroviral naïve (APV30002) and protease inhibitor experienced (twice daily dosing, APV30003) patient populations.
Nepageidaujamų reakcijų spektras buvo panašus visų tyrimų su suaugusiais žmonėmis metu: ir antiretrovirusinio gydymo negavusių pacientų (APV30002), ir proteazių inhibitoriais (du kartus per parą, APV30003) gydytų pacientų populiacijose.
Frequencies are defined as:
Nepageidaujamos reakcijos išvardytos pagal „ MedDRA “ organų sistemų klases ir absoliutų dažnį.
Very common (≥ 1/ 10), Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10), Uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100), Rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000) or Very rare (< 1/ 10,000), including isolated reports.
Dažnis apibūdinamas taip: labai dažni (≥1/ 10), dažni (nuo ≥1/ 100 iki < 1/ 10), nedažni (nuo ≥1/ 1 000 iki < 1/ 100), reti (nuo ≥1/ 10 000 iki < 1/ 1 000) ir labai reti (< 1/ 10 000), įskaitant pavienius atvejus.
Frequency categories for the events below have been based on clinical trials and postmarketing data.
Nepageidaujamų reakcijų dažnis išvestas remiantis klinikiniais tyrimais ir pranešimais, gautais vaistui patekus į rinką.
Most of the adverse events below were reported from two large clinical studies in adults, where the adverse events were of at least moderate intensity (Grade 2 or more) occurring in at least 1% of patients and reported by investigators as being attributable to the medicinal products used in the studies.
Dauguma toliau išvardytų nepageidaujamų reakcijų buvo nustatytos atliekant du didelius klinikinius tyrimus su suaugusiais žmonėmis, jos buvo ne mažiau kaip vidutinio intensyvumo (2 laipsnio ar stipresnės), pasireiškė ne mažiau kaip 1% pacientų ir tyrėjų apibūdintos kaip susijusios su vaistiniu preparatu, vartotu tyrimų metu.
Headache, dizziness, oral paraesthesia
Galvos skausmas, galvos svaigimas, burnos parestezija
Loose stools, nausea, vomiting, abdominal pain
Laisvi viduriai, pykinimas, vėmimas, pilvo skausmas
Rash (see text below “ rash/ cutaneous reactions”)
Bėrimas (žr. žemiau „ Bėrimas / odos reakcijos “)
Stevens Johnson syndrome
Stevens- Johnson sindromas
The adverse event profile in children and adolescents is based on integrated safety data from two studies (APV29005 and APV20003) in which 126 HIV-1 infected subjects 2 to 18 years of age received fosamprenavir with ritonavir with background nucleoside reverse transcriptase inhibitor therapy (see section 5.1 for information on dosing regimens applied for each age group).
Vaikai ir paaugliai: nepageidaujamo poveikio spektras vaikams ir paaugliams nustatytas remiantis integruotais saugumo duomenimis iš dviejų tyrimų (APV29005 ir APV20003), kuriose 126 ŽIV infekuoti 2– 18 metų tiriamieji gavo fosamprenaviro ir ritonaviro, kartu skiriant gydymą nukleozidų atvirkštinės transkriptazės inhibitoriais (kiekvienoje amžiaus grupėje taikyti dozavimo režimai pateikti 5. 1 skyriuje).
70% of subjects received greater than 48 weeks of exposure.
70% asmenų buvo gydyti daugiau nei 48 savaites.
Overall the safety profile in these 126 children and adolescents was similar to that observed in the adult population.
Bendrai saugumo profilis šiems 126 vaikams ir paaugliams buvo panašus į stebėtą suaugusiųjų populiacijoje.
Drug-related adverse events were more common in APV20003 (55%) where subjects received once daily fosamprenavir / ritonavir when compared to APV29005 (39%) where subjects received twice daily fosamprenavir / ritonavir.
Su vaistu susiję nepageidaujami poveikiai buvo dažnesni APV20003 tyrime (55%), kur asmenims fosamprenaviras ir ritonaviras buvo skiriami vieną kartą per parą, lyginant su APV29005 (39%), kur asmenims fosamprenaviras ir ritonaviras buvo skiriami du kartus per parą.
Rash / cutaneous reactions: erythematous or maculopapular cutaneous eruptions, with or without pruritus, may occur during therapy.
Eriteminiai ar makulopapuliniai odos bėrimai su ar be niežulio gali atsirasti gydymo metu.
The rash generally will resolve spontaneously without the necessity of discontinuing treatment with the fosamprenavir with ritonavir.
Paprastai bėrimas išnyksta savaime, nenutraukiant gydymo fosamprenaviru ir ritonaviru.
12 Severe or life-threatening cases of rash, including Stevens-Johnson syndrome are rare.
Retai pasireiškė sunkūs ar gyvybei pavojingi bėrimai, įskaitant Stevens- Johnson sindromą.
Fosamprenavir with ritonavir therapy should be definitively stopped in case of severe rash or in case of rash of mild or moderate intensity associated with systemic or mucosal signs (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Clinical chemistry abnormalities: clinical chemistry abnormalities (Grade 3 or 4) potentially related to treatment with fosamprenavir with ritonavir and reported in greater than or equal to 1% of adult patients, included: increased ALT (common), AST (common), serum lipase (common) and triglycerides (very common).
ALT aktyvumo padidėjimas (dažnas), AST aktyvumo padidėjimas (dažnas), serumo lipazės aktyvumo padidėjimas (dažnas) ir trigliceridų koncentracijos padidėjimas (labai dažnas).
Grade 3 or 4 elevations in total cholesterol values were observed in less than 1% of adult patients (< 1% APV30002; 0% APV 30003).
3 ar 4 laipsnio bendro cholesterolio kiekio padidėjimas buvo stebėtas mažiau nei 1% suaugusių pacientų (< 1% APV30002; 0% APV30003).
Lipodystrophy: combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump) (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Metabolic abnormalities: combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Hyperglycaemia: new onset of diabetes mellitus, hyperglycaemia or exacerbations of existing diabetes mellitus have been reported in patients receiving antiretroviral protease inhibitors (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Rhabdomyolysis: an increase in CPK, myalgia, myositis, and rarely, rhabdomyolysis, have been reported with protease inhibitors, more specifically in association with nucleoside analogues.
Aprašytas KFK aktyvumo padidėjimas, mialgijos, miozitas ir retais atvejais - rabdomiolizė pacientams, gydomiems proteazių inhibitoriais, ypač derinant juos su nukleozidų analogais.
Haemophiliac patients: there have been reports of increased spontaneous bleeding in haemophiliac patients receiving antiretroviral protease inhibitors (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Immune Reactivation Syndrome: in HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Osteonecrosis: cases of osteonecrosis have been reported, particularly in patients with generally acknowledged risk factors, advanced HIV disease or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Yra duomenų apie kaulų nekrozės atvejus, ypač pacientams, kuriems yra gerai žinomų rizikos veiksnių, progresavusi ŽIV liga arba ilgai taikomas kombinuotas antiretrovirusinis gydymas (KARG).
There is no known antidote for Telzir.
Telzir specifinis antidotas nežinomas.
It is not known whether amprenavir can be removed by peritoneal dialysis or haemodialysis.
Nežinoma, ar peritoninė dializė arba hemodializė gali pašalinti amprenavirą.
If overdosage occurs, the patient should be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8) and standard supportive treatment applied as necessary.
4. 8 skyrių), ir prireikus taikyti standartinį palaikomąjį gydymą.
Antivirals for systemic use, protease inhibitor, ATC Code:
ATC kodas:
Amprenavir is a competitive inhibitor of the HIV-1 protease.
Amprenaviras yra konkuruojantis ŽIV- 1 proteazės inhibitorius.
Amprenavir binds to the active site of HIV-1 protease and thereby prevents the processing of viral gag and gag-pol polyprotein precursors, resulting in the formation of immature non-infectious viral particles.
Amprenaviras prisijungia prie ŽIV- 1 proteazės aktyvios vietos, sutrikdo viruso gago ir gago polo poliproteinų prekursorių susidarymą, ir tokiu būdu susidaro nesubrendusios neužkrečiamos viruso dalelės.
13 Co-administration of ritonavir with fosamprenavir increase plasma amprenavir AUC by approximately 2-fold and plasma C τ, ss by 4- to 6-fold, compared to values obtained when fosamprenavir is administered alone.
Kartu su fosamprenaviru skiriant ritonavirą padidėja amprenaviro plazmos AUC maždaug 2 kartus ir plazmos Cτ, ss nuo 4 iki 6 kartų, palyginti su tais duomenimis, kai skiriamas vienas fosamprenaviras.
Administration of fosamprenavir 700 mg twice daily with ritonavir 100 mg twice daily results in plasma amprenavir concentrations (data from study APV30003 in antiretroviral experienced patients) which results in protein adjusted median ratios of Cmin/ IC50 and Cmin/ IC95 of 21.7 (range 1.19-240) and 3.21 (range 0.26-30.0), respectively.
Skiriant 700 mg fosamprenaviro du kartus per parą su 100 mg ritonaviro du kartus per parą, susidaro tokios plazmos amprenaviro koncentracijos (duomenys iš APV30003 tyrimo su pacientais, gavusiais antiretrovirusinį gydymą), dėl kurių baltymų pakoreguotų medianų koeficientai tampa atitinkamai Cmin/ IC50 ir Cmin/ IC95 iš 21, 7 (intervalas 1, 19 – 240) ir 3, 21 (intervale 0, 26 – 30, 0).
The in vitro antiviral activity of amprenavir was evaluated against HIV-1 IIIB in both acutely and chronically infected lymphoblastic cell lines (MT-4, CEM-CCRF, H9) and in peripheral blood lymphocytes.
In vitro antivirusinis amprenaviro aktyvumas prieš ŽIV- 1 IIIB buvo įvertintas tiek ūmiai, tiek lėtiniai infekuotose limfoblastinės eilės ląstelėse (MT- 4, CEM- CCRF, H9) ir periferinio kraujo limfocituose.
The 50% inhibitory concentration (IC50) of amprenavir ranged from 0.012 to 0.08 µM in acutely infected cells and was 0.41 µM in chronically infected cells (1 µM = 0.50 µg/ ml).
50% amprenaviro inhibicinė koncentracija (IC50) ūmiai infekuotose ląstelėse svyravo nuo 0, 012 iki 0, 08 µM, o lėtiniai infekuotose ląstelėse - 0, 41 µM (1 µM = 0, 50 µg/ ml).
The relationship between in vitro anti-HIV-1 activity of amprenavir and the inhibition of HIV-1 replication in humans has not been defined.
Amprenaviro anti- ŽIV- 1 aktyvumo in vitro ir ŽIV- 1 replikacijos inhibicijos žmonių organizme santykis nenustatytas.
Resistance
13 Atsparumas
HIV-1 isolates with decreased susceptibility to amprenavir have been selected during in vitro serial passage experiments.
In vitro sumažėjusio jautrumo amprenavirui ŽIV- 1 štamai buvo išskirti serijinių pasažų tyrimais.
Reduced susceptibility to amprenavir was associated with virus that had developed I50V or I84V or V32I+I47V or I54M mutations.
Mažesniu jautrumu amprenavirui pasižymėjo virusai, kuriems atsirado I50V ar I84V arba V32I+I47V, arba I54M mutacijos.
a) ART-naïve or PI-naïve patients Various regimens have been assessed in the amprenavir/ fosamprenavir development programs with and without co-administration of ritonavir.
a) Pacientai, kuriems netaikytas ARG ar gydymas PI
K20K/ R, I54I/ L and I93I/ L respectively
Kiekviename iš 3 izoliatų nustatyta po vieną atsparumo mutaciją (atitinkamai K20K/ R, I54I/ L ir I93I/ L).
b) PI-experienced patients
b) Pacientai, kurie buvo gydyti PI
14 Fosamprenavir
Fosamprenaviras
Genotypic interpretation systems may be used to estimate the activity of amprenavir / ritonavir or fosamprenavir / ritonavir in subjects with PI-resistant isolates.
Analizės, paremtos genotipinio atsparumo tyrimu Genotipinės interpretacijos sistemos gali būti pritaikytos norint įvertinti amprenaviro / ritonaviro ar fosamprenaviro / ritonaviro poveikį pacientams, kurių izoliatai yra atsparūs PI.
The current (July 2006) ANRS AC-11 algorithm for fosamprenavir / ritonavir defines resistance as the presence of the mutations V32I+I47A/ V, or I50V, or at least four mutations among:
Dabartinis (2006 m. liepos mėn.) ANRS AC- 11 algoritmas fosamprenavirui / ritonavirui apibrėžia atsparumą, kai yra V32I+I47A/ V arba I50V mutacijos, ar bent keturios mutacijos iš L10F/ I/ V, L33F, M36I,
L10F/ I/ V, L33F, M36I, I54A/ L/ M/ S/ T/ V, I62V, V82A/ C/ F/ G, I84V and L90M and is associated with increased phenotypic resistance to fosamprenavir with ritonavir as well as reduced likelihood of virological response (resistance).
14 I54A/ L/ M/ S/ T/ V, I62V, V82A/ C/ F/ G, I84V ir L90M, o tai susiję su padidėjusiu fenotipiniu atsparumu fosamprenavirui su ritonaviru ir taip pat sumažėjusiu virusologiniu atsaku.
Conclusions regarding the relevance of particular mutations or mutational patterns are subject to change with additional data, and it is recommended to always consult current interpretation systems for analysing resistance test results.
Išvados apie atskirų mutacijų arba mutacijų struktūrų svarbą gali keistis gavus papildomų duomenų, todėl rekomenduojama visada atsižvelgti į dabartines interpretacijos sistemas, analizuojant atsparumo tyrimo rezultatus.
Clinically validated phenotypic interpretation systems may be used in association with the genotypic data to estimate the activity of amprenavir / ritonavir or fosamprenavir / ritonavir in patients with PI- resistant isolates.
Analizė, kuri remiasi fenotipinio atsparumo testavimu Kliniškai patvirtintos fenotipinio interpretavimo sistemos gali būti naudojamos kartu su genotipiniais duomenimis amprenaviro / ritonaviro ar fosamprenaviro / ritonaviro aktyvumui įvertinti pacientams, kurių izoliatai yra atsparūs PI.
Resistance testing diagnostic companies have developed clinical phenotypic cut-offs for FPV/ RTV that can be used to interpret resistance test results.
Atsparumą tiriančios diagnostinės kompanijos sukūrė klinikinio fenotipavimo ribas FPV/ RTV, kurios gali būti naudojamos interpretuojant atsparumo tyrimų rezultatus.
HIV-1 isolates with a decreased susceptibility to amprenavir have been selected during in vitro serial passage experiments.
ŽIV- 1 izoliatai, mažiau jautrūs amprenavirui, buvo atrinkti atliekant in vitro serijinius tarpinius (passage) bandymus.
Reduced susceptibility to amprenavir was associated with virus that had developed I50V or I84V or V32I+I47Vor I54M mutations.
Nustatyta, kad jautrumas amprenavirui sumažėjo virusams, kuriems atsirado I50V ar I84V, ar V32I+I47V, ar I54M mutacijos.
Each of these four genetic patterns associated with reduced susceptibility to amprenavir produces some cross-resistance to ritonavir but susceptibility to indinavir, nelfinavir and saquinavir is generally retained.
Kiekviena iš šių keturių struktūrų, kurių sumažėjo jautrumas amprenavirui, taip pat yra šiek tiek kryžmiškai atspari ritonavirui, bet paprastai išlieka jautri indinavirui, nelfinavirui ir sakvinavirui.
Based on data from twenty-five antiretroviral naïve patients failing a fosamprenavir containing regimen (one of whom showed Baseline resistance to lopinavir and saquinavir and another to tipranavir the resistance pathways associated with amprenavir produce limited cross-resistance to atazanavir/ ritonavir (three of 25 isolates), darunavir/ ritonavir (four of 25 isolates), indinavir/ ritonavir (one of 25 isolates), lopinavir/ ritonavir (three of 24 isolates, saquinavir (three of 24 isolates) and tipranavir/ ritonavir (four of 24 isolates).
Remiantis duomenimis apie dvidešimt penkis pacientus, negavusius antiretrovirusinio gydymo ir neatsakiusius į gydymo schemas su fosamprenaviru (iš kurių vienam pradžioje buvo atsparumas lopinavirui ir sakvinavirui, o kitas buvo atsparus tipranavirui), amprenaviro atsparumo mechanizmai taip pat dalyvauja, kai susidaro ribotas kryžminis atsparumas atazanavirui / ritonavirui (3 iš 25 izoliatų), darunavirui / ritonavirui (4 iš 25 izoliatų), indinavirui / ritonavirui (vienas iš 25 izoliatų), lopinavirui / ritonavirui (3 iš 24 izoliatų), sakvinavirui (3 iš 24 izoliatų) ir tipranavirui / ritonavirui (4 iš 24 izoliatų).
Conversely amprenavir retains activity against some isolates with resistance to other PIs and this retained activity would depend on the number and type of protease resistance mutations present in the isolates.
Priešingai, amprenaviras išlieka aktyvus, veikdamas kai kuriuos izoliatus, kurie yra atsparūs kitiems PI, ir šis aktyvumas priklauso nuo tuose izoliatuose esančių proteazei atsparių mutacijų skaičiaus bei tipo.
The number of key PI-resistance mutations increases markedly the longer a failing PI-containing regimen is continued.
Pagrindinių PI atsparių mutacijų skaičius labai padidėja tęsiant gydymą, į kurio schemą įeina neveiklūs PI.
Early discontinuation of failing therapies is recommended in order to limit the accumulation of multiple mutations, which may be detrimental to a subsequent rescue regimen.
Rekomenduojama greičiau nutraukti neveiksmingą gydymą, kad būtų apribotas dauginių mutacijų susidarymas, kurios gali pakenkti tolesniam pagalbiniam gydymui.
Cross-resistance between amprenavir and reverse transcriptase inhibitors is unlikely to occur because the enzyme targets are different.
Kryžminis atsparumas amprenavirui ir atvirkštinės transkriptazės inhibitoriams dėl skirtingų fermentų veikimo mažai tikėtinas.
Telzir is not recommended for use as monotherapy, due to the rapid emergence of resistant virus.
Telzir nerekomenduojama skirti vieno dėl greitai susiformuojančio virusų atsparumo.
15 Clinical experience
Klinikinė patirtis
Two studies performed in antiretroviral naïve patients, one in comparison to nelfinavir (study APV30002) and one in comparison to lopinavir / ritonavir (study ESS100732), and one study in antiretroviral experienced patients, in comparison to lopinavir / ritonavir (study APV30003).
Klinikinė patirtis iš esmės remiasi dviem atvirais tyrimais, lyginant su nelfinaviru, taikytu antiretrovirusinio gydymo negavusiems pacientams (APV30002 tyrimas) ir su lopinaviru/ ritonaviru, skirtais antivirusinį gydymą gavusiems pacientams (APV30003 tyrimas).
Antiretroviral Naïve Adult Patients
Antiretrovirusinio gydymo negavę suaugę pacientai
In antiretroviral naïve patients in APV30002, fosamprenavir (1400 mg) given once daily in combination with low dose ritonavir (200 mg) as part of a triple regimen including abacavir (300 mg twice daily) and lamivudine (150 mg twice daily) showed similar efficacy over 48 weeks compared to nelfinavir (1250 mg) given twice daily in combination with abacavir with lamivudine (300 and 150 mg twice daily).
Antiretrovirusinio gydymo negavusiems pacientams APV30002 tyrimo metu fosamprenaviro (1400 mg), skirto vieną kartą per parą kartu su mažomis ritonaviro dozėmis (200 mg) kaip dalis trigubo gydymo abakaviru (300 mg du kartus per parą) ir lamivudinu (150 mg du kartus per parą), efektyvumas po 48 savaičių buvo panašus į nelfinaviro (1250 mg), skirto du kartus per parą derinyje su abakaviru ir lamivudinu (300 mg ir 150 mg du kartus per parą).
Non-inferiority was demonstrated between fosamprenavir with ritonavir and nelfinavir based on the proportions of patients achieving plasma HIV-1 RNA levels < 400 copies/ ml at 48 weeks (primary endpoint).
Nenustatyta, kad fosamprenaviras su ritonaviru veiktų prasčiau už nelfinavirą; remtasi santykiu pacientų, kurių plazmoje 48 savaitę ŽIV- 1 RNR koncentracija buvo < 400 kopijų/ ml (pirminė išeitis).
In the ITT (Rebound or Discontinuation = Failure) analysis, 69% (221 / 322) of patients receiving fosamprenavir with ritonavir achieved < 400 copies/ ml compared to 68% (221 / 327) of patients receiving nelfinavir.
15 ITT analizės (gydymo atsisakymas arba nutraukimas = nesėkmė) duomenimis, koncentracija plazmoje < 400 kopijų/ ml pasiekta 69% (221/ 322) pacientų, gavusių fosamprenavirą su ritonaviru, ir 68% (221/ 327) pacientų, gavusių nelfinavirą.
The median plasma HIV-1 RNA had decreased by 3.1 log10 copies/ ml and 3.0 log10 copies/ ml at Week 48 in the fosamprenavir with ritonavir and nelfinavir arms respectively.
48 savaitę fosamprenaviru su ritonaviru ir nelfinaviru gydytose grupėse ŽIV- 1 RNR vidutiniškai sumažėjo atitinkamai 3, 1 log10 kopijų/ ml ir 3, 0 log10 kopijų/ ml.
The median baseline CD4 cell count was low (170 cells/ mm3 overall) in both groups.
Abiejose grupėse vidutinis pradinis CD4 ląstelių skaičius buvo mažas (iš viso 170 ląstelių/ mm3).
CD4 + cell counts increased in both the fosamprenavir with ritonavir and nelfinavir groups, with median increases above baseline being similar in magnitude at Week 48 (+ 203 and + 207 cells/ mm3, respectively).
CD4+ ląstelių skaičius padidėjo ir fosamprenaviro su ritonaviru, ir nelfinaviru gydytose grupėse, o vidutinis padidėjimas nuo pradinio 48 savaitę buvo panašus (atitinkamai + 203 ir + 207 ląstelės/ mm3).
The data presented above demonstrates that the once daily regimen of fosamprenavir with ritonavir (1400 / 200 mg OD) in antiretroviral naïve patients showed similar efficacy compared to nelfinavir given twice daily.
Anksčiau pateikti duomenys rodo, kad antiretrovirusinio gydymo negavusiems pacientams vieną kartą per parą skiriamas fosamprenaviras su ritonaviru (1400/ 200 mg OD) veikia panašiai efektyviai kaip ir nelfinaviras, skiriamas du kartus per parą.
This study in view of its design (open label versus nelfinavir) did not provide a sufficiently robust efficacy demonstration in antiretroviral naïve patients to support the once daily regimen of fosamprenavir with ritonavir.
Tačiau efektyvumo šiai populiacijai duomenys remiasi tik vienu atviru tyrimu, lyginant nelfinaviro poveikį.
As a conservative approach, based on enhanced amprenavir Ctrough levels, the twice daily dosing regimen of fosamprenavir with ritonavir was recommended for optimal therapeutic management of this population (see section 4.2).
Planuojamas kitas klinikinis tyrimas, patvirtinsiantis vaistinio preparato efektyvumą, įrodytą šioje populiacijoje.
Non-inferiority was demonstrated between fosamprenavir co-administered with ritonavir and lopinavir / ritonavir based on the proportions of patients achieving plasma HIV-1 RNA levels < 400 copies/ ml at 48 weeks (primary endpoint).
Todėl tradiciniu požiūriu, norint kad amprenaviro Cmin būtų didesnė, optimaliam šios populiacijos gydymui rekomenduojama fosamprenavirą su ritonaviru dozuoti du kartus per parą (žr.
In the Time to loss of virological response (TLOVR) analysis for the ITT(E) population, the proportion of patients achieving < 400 copies/ ml was 73% (315 / 434) in the fosamprenavir with ritonavir group compared to 71% (317 / 444) of patients receiving lopinavir / ritonavir, with a 95% confidence interval of the difference of [-4,84%; 7; 05%].
4. 2 skyrių).
Antiretroviral Experienced Adult Patients
Antiretrovirusinį gydymą gavę suaugę pacientai
In a randomised open-label study (APV30003) in protease inhibitor experienced patients with virological failure (less than or equal to two PIs) the fosamprenavir with ritonavir combination (700 / 100 mg twice daily or 1400 / 200 mg once daily) did not demonstrate non-inferiority to lopinavir / ritonavir with regard to viral suppression as measured by the average area under the curve minus baseline (AAUCMB) for plasma HIV-1 RNA over 48 weeks (the primary end point).
Atsitiktinių imčių atviro tyrimo (APV30003) metu proteazių inhibitoriais gydytų pacientų, kuriems ankstesnis antivirusinis gydymas (dviem ar mažiau PI) buvo nesėkmingas, gydymas fosamprenaviru ir ritonaviru (700/ 100 mg du kartus per parą arba 1400/ 200 mg vieną kartą per parą) po 48 savaičių nebuvo efektyvesnis už gydymą lopinaviru/ ritonaviru, vertinant virusų slopinimą, nustatomą pagal vidutinį plotą po kreive, atmetus pradinius (AAUCMB) ŽIV- 1 RNR plazmoje (pagrindinis tyrimo tikslas).
Results were in favour of the lopinavir / ritonavir arm as detailed below.
Gauti rezultatai bylojo lopinaviro/ ritonaviro naudai; smulkiau išdėstyta toliau.
All patients in this study had failed treatment with a previous protease inhibitor regimen (defined as plasma HIV-1 RNA that never went below 1,000 copies/ ml after at least 12 consecutive weeks of therapy, or initial suppression of HIV-1 RNA which subsequently rebounded to ≥ 1,000 copies/ ml).
Visiems pacientams, dalyvavusiems šiame tyrime, ankstesnis gydymas proteazių inhibitoriais buvo nesėkmingas (ŽIV- 1 RNR niekada nebuvo mažiau kaip 1000 kopijų/ ml mažiausiai 12 gydymo savaičių iš eilės arba pradžioje ŽIV- 1 RNR buvo mažiau, o vėliau atsistatė iki ≥ 1000 kopijų/ ml).
However, only 65% of patients were receiving a PI based regimen at study entry.
Tačiau tik 65% pacientų tyrimo pradžioje buvo gydymi proteazių inhibitoriais.
The population enrolled mainly consisted of moderately antiretroviral experienced patients.
Populiaciją daugiausiai sudarė saikingai antiretrovirusiniais preparatais gydyti pacientai.
The median durations of prior exposure to NRTIs were 257 weeks for patients receiving fosamprenavir with ritonavir twice daily (79% had ≥ 3 prior NRTIs) and 210 weeks for patients receiving lopinavir/ ritonavir (64% had ≥ 3 prior NRTIs).
Ankstesnio gydymo NATI vidutinė trukmė buvo 257 savaitės tarp pacientų, vartojusių fosamprenavirą su ritonaviru du kartus per parą (79% buvo gydyti anksčiau ≥ 3 NATI), o tarp pacientų, gydytų lopinaviru/ ritonaviru – 210 savaičių, (64% buvo gydyti anksčiau ≥ 3 NATI).
The median durations of prior exposure to protease inhibitors were 149 weeks for patients receiving fosamprenavir with ritonavir twice daily (49% received ≥ 2 prior PIs) and 130 weeks for patients receiving lopinavir/ ritonavir (40% received ≥ 2 prior PIs).
Ankstesnio gydymo PI vidutinė trukmė buvo 149 savaitės tarp pacientų, vartojusių fosamprenavirą su ritonaviru du kartus per parą (49% buvo gydyti anksčiau ≥ 2 PI), o tarp pacientų, gydytų lopinaviru/ ritonaviru – 130 savaičių, (40% buvo gydyti anksčiau ≥ 2 PI).
The mean AAUCMBs (log10 c/ ml) in the ITT (E) population (Observed analysis) at 48 weeks are described in the table below:
Vidutinės AAUCMB (log10 c/ ml) (stebėjimo analizė) reikšmės 48 savaitę ITT (E) populiacijoje pateiktos žemiau esančioje lentelėje.
Plasma HIV-1 RNA Average Area Under the Curve Minus Baseline (AAUCMB) Values (log10 copies/ ml) at week 48 by Randomisation Strata in APV30003 ITT (E) Population (Observed Analysis)
16 Vidutinio ploto po kreive, atmetus pradinius ŽIV- 1 RNR plazmoje (AAUCMB), reikšmės (log10 kopijų/ ml) ITT (E) populiacijose 48 savaitę pagal atsitiktinės atrankos grupes APV30003 tyrimo metu (stebėjimo analizė)
Observed analysis Observed analysis FPV/ RTV BID LPV/ RTV BID
Stebėjimo analizė FPV/ RTV 2 k. / d.
Plasma HIV-1 RNA stratum 1000 – 10,000
Stebėjimo analizė LPV/ RTV 2 k. / d.
(97.5% CI) FPV/ RTV BID vs LPV/ RTV BID
Stebėjimo analizė Vidutinis skirtumas
copies/ ml > 10,000 – 100,000
ŽIV- 1 RNR
> 100,000 copies/ ml
> 100. 000 kopijų/ ml
Total population
- 1, 53 (105)
Key:
Trumpiniai:
FPV/ RTV BID – Fosamprenavir with ritonavir twice daily, LPV/ RTV BID – Lopinavir / ritonavir twice daily
FPV/ RTV 2 k. / d.: fosamprenaviras ir ritonaviras du kartus per dieną, lopinaviras/ ritonaviras du kartus per dieną.
58% versus 61% (plasma HIV-1 RNA < 400 copies/ ml) or 46% versus 50% (plasma HIV-1 RNA < 50 copies/ ml) at Week 48 (secondary efficacy endpoint) in the intent to treat (RD=F) analysis.
Vertinant pacientų, kuriems nenustatyta virusų, santykį fosamprenaviro su ritonaviru, dozuojamų du kartus per parą, ir lopinaviro/ ritonaviro grupėse, matoma tendencija lopinaviro/ ritonaviro grupės naudai: atitinkamai 58% ir 61% pacientų (plazmoje ŽIV- 1 RNR koncentracija < 400 kopijų/ ml) arba atitinkamai 46% ir 50% pacientų (plazmoje ŽIV- 1 RNR koncentracija < 50 kopijų/ ml), vertinant 48- ą savaitę pagal ketinimo gydytis (RD = F) analizę (antraeilis efektyvumo tikslas).
17 In patients with high viral load at baseline (> 100,000 copies/ ml) 7/ 14 (50%) patients in the lopinavir / ritonavir group and 6/ 19 (32%) patients in the fosamprenavir with ritonavir group had plasma HIV-1 RNA < 400 copies/ ml.
Pacientams, kuriems tyrimo pradžioje buvo nustatyta didelė virusų koncentracija (> 100. 000 kopijų/ ml), 7/ 14 (50%) lopinaviro/ rionaviro grupėje ir 6/ 19 (32%) fosamprenaviro su ritonaviru grupėje ŽIV- 1 RNR koncentracija plazmoje buvo < 400 kopijų/ ml.
The fosamprenavir with ritonavir twice daily regimen and the lopinavir / ritonavir twice daily regimen showed similar immunological improvements through 48 weeks of treatment as measured by median change from baseline in CD4 + cell count (fosamprenavir with ritonavir twice daily:
Fosamprenaviras ir ritonaviras, skirti du kartus per parą, ir lopinaviras/ ritonaviras, skirti du kartus per parą, buvo vienodai efektyvūs, vertinant imunologinį pagerėjimą per 48 gydymo savaites, nustatytą pagal vidutinį CD4+ ląstelių skaičiaus pokytį nuo pradžios (fosamprenaviru su ritonaviru:
81 cells/ mm3: lopinavir / ritonavir twice daily:
81 ląstelė / mm3, lopinaviras/ ritonaviras du kartus per parą:
91 cells/ mm3).
91 ląstelė / mm3).
There are insufficient data to recommend the use of fosamprenavir with ritonavir in heavily pre-treated patients.
Nėra pakankamai duomenų, leidžiančių rekomenduoti skirti fosamprenavirą ir ritonavirą anksčiau intensyviai gydytiems pacientams.
Children and adolescent patients above the age of six
Vyresni nei 6 metų vaikai ir paaugliai
Fosamprenavir tablets and oral suspension with ritonavir in combination with NRTIs have been evaluated in protease inhibitor naïve and experienced children and adolescent patients.
Fosamprenaviro tabletės ir geriamoji suspensija su ritonaviru, skiriant kartu su NATI, buvo tiriama skiriant ją sergantiems vaikams ir paaugliams, jau gydytiems arba dar negydytiems proteazės inhibitoriais.
The benefit in this age group has mainly been derived from the ongoing study, APV29005, an open label 48 week study evaluating the pharmacokinetic profiles, safety, and antiviral activity of fosamprenavir with ritonavir administered twice daily to HIV 1 protease inhibitor experienced and naive patients 2 to 18 years of age.
Nauda šiai amžiaus grupei vertinta vykstančiame atvirame 48 savaičių trukmės tyrime APV29005, vertinančiame farmakokinetinius profilius, saugumą ir antivirusinį aktyvumą, skiriant fosamprenavirą su ritonaviru du kartus per parą ŽIV- 1 proteazės inhibitoriais gydytiems ir dar negydytiems 2– 18 metų ligoniams.
Results through 24 weeks of treatment are provided below.
Rezultatai po 24 gydymo savaičių pateikti žemiau.
APV29005 enrolled 25 patients aged 6 to 11 (the majority of whom were treated with fosamprenavir / ritonavir 18/ 3 mg/ kg twice daily or the adult tablet regimen), and 29 patients aged 12 to 18 (the majority of whom were treated with the adult tablet regimen).
Į APV29500 tyrimą įtraukti 25 6– 12 metų amžiaus pacientai (kurių dauguma buvo gydyti fosamprenaviru su ritonaviru 18/ 3 mg/ kg du kartus per parą arba tabletėmis suaugusiųjų režimu) ir 29
Overall, 27 (50%) were PI-naïve, 9 of whom were ART naïve, and 27 (50%) were PI-experienced.
Iš viso 27 (50%) buvo negydyti PI, iš kurių 9 buvo negydyti antiretrovirusiniais vaistais (ARV), o 27 (50%) buvo jau gydyti PI.
Prior NRTI exposure was extensive, with median durations of 421 and 389 weeks for the PI naïve and experienced patients respectively.
Ankstesnis gydymas NATI buvo ilgas, vidutiniškai 421 ir 389 savaites, atitinkamai gydytiems PI ir negydytiems PI.
The median duration of prior PI exposure was 239 weeks.
Vidutinė ankstesnio gydymo PI trukmė buvo 239 savaitės.
Overall, patients enrolled with a median 4.6 HIV-1 RNA log10 copies/ ml (33% of whom had > 100,000 copies/ ml at baseline) and a median% CD4+ cell of 18% (37% of whom had% CD4+ of < 15% at baseline).
Įtraukti ligoniai, kuriems nustatyta vidutiniškai 4, 6 ŽIV- 1 RNR log10 kopijų/ ml (iš kurių 33% turėjo > 100 000 kopijų/ ml iš pradžių) ir kuriems vidutinis CD4+ ląstelių procentas buvo 18% (iš kurių 37% pradžioje CD4+ procentas buvo < 15%).
Through 24 weeks of therapy, 70% (19/ 27) of protease inhibitor naive and 56% (15/ 27) of protease inhibitor experienced patients achieved and maintained a plasma HIV 1 RNA < 400 copies/ ml (ITT(E), TLOVR).
Per 24 gydymo savaites 70% (19 iš 27) proteazės inhibitoriais negydytų ir 56% (15 iš 27) proteazės inhibitoriais gydytų ligonių pasiekė ir išlaikė plazmoje < 400 ŽIV- 1 plazmos RNR kopijų/ ml (ITT( E), TLOVR).
In the ITT(E) population (Observed analysis) at Week 24 the median% CD4+ cell counts increased by 8% in the PI-naïve subjects and 4% in the PI-experienced subjects.
ITT( E) populiacijoje (apžvalginė analizė) 24- ąją savaitę CD4+ ląstelių skaičiaus vidurinis procentas padidėjo 8% PI negydytiems ligoniams ir 4% PI gydytiems ligoniams.
These data were further substantiated by the supportive study APV20003; however, a different dosage regimen than that of study APV29005 was used.
Šie duomenys buvo įrodyti ir atliekant pagalbinį tyrimą APV20003; vis dėlto jame buvo skirtas kitoks dozavimas negu APV29005 tyrime.
After oral administration, fosamprenavir is rapidly and almost completely hydrolysed to amprenavir and inorganic phosphate prior to reaching the systemic circulation.
Prieš patekdamas į sisteminę kraujotaką, beveik visas išgertas fosamprenaviras greitai hidrolizuojamas į amprenavirą ir neorganinį fosfatą.
The conversion of fosamprenavir to amprenavir appears to primarily occur in the gut epithelium.
Atrodo, kad fosamprenaviro virtimas amprenaviru pirmiausia vyksta žarnų epitelyje.
The pharmacokinetic properties of amprenavir following co-administration of Telzir with ritonavir have been evaluated in healthy adult subjects and HIV-infected patients and no substantial differences were observed between these two groups.
Jokių esminių abiejų grupių skirtumų nepastebėta.
Telzir tablet and oral suspension formulations, both given fasted, delivered equivalent plasma amprenavir AUC∞ values and the Telzir oral suspension formulation delivered a 14% higher plasma amprenavir Cmax as compared to the oral tablet formulation.
Jei Telzir tablečių ar geriamosios suspensijos išgeriama nevalgius, susidaro vienodos AUC∞ reikšmės plazmoje; išgėrus Telzir geriamosios suspensijos, amprenaviro Cmax plazmoje susidaro14% didesnė, nei išgėrus tablečių.
18 After single dose administration of fosamprenavir, amprenavir peak plasma concentrations are observed approximately 2 hours after administration.
Išgėrus vienkartinę fosamprenaviro dozę, didžiausia amprenaviro koncentracija plazmoje susidaro maždaug po 2 valandų.
Fosamprenavir AUC values are, in general, less than 1% of those observed for amprenavir.
Apskritai fosamprenaviro AUC reikšmės yra 1% mažesnės nei amprenaviro.
The absolute bioavailability of fosamprenavir in humans has not been established.
Absoliutus fosamprenaviro biologinis prieinamumas žmonių organizme nenustatytas.
After multiple dose oral administration of equivalent fosamprenavir and amprenavir doses, comparable amprenavir AUC values were observed; however, Cmax values were approximately 30% lower and Cmin values were approximately 28% higher with fosamprenavir.
Po kartotinių geriamųjų ekvivalentiškų fosamprenaviro ir amprenaviro dozių skyrimo stebėtos panašios amprenaviro AUC reikšmės; tačiau vartojant fosamprenavirą, Cmax reikšmės buvo maždaug 30% mažesnės, o Cmin - maždaug 28% didesnės.
After multiple dose oral administration of fosamprenavir 700 mg with ritonavir 100 mg twice daily, amprenavir was rapidly absorbed with a geometric mean (95% CI) steady state peak plasma amprenavir concentration (Cmax) of 6.08 (5.38-6.86) µg/ ml occurring approximately 1.5 (0.75-5.0) hours after dosing (tmax).
Po kartotinių geriamųjų fosamprenaviro 700 mg ir ritonaviro 100 mg dozių skyrimo du kartus per parą amprenaviras rezorbuojamas greitai, o didžiausia vidutinė (95% PI) pastovi amprenaviro koncentracija (Cmax - 6, 08 (5, 38 – 6, 86) µg/ ml susidaro praėjus maždaug 1, 5 (0, 75 – 5, 0) valandos po dozės išgėrimo (tmax).
The mean steady state plasma amprenavir trough concentration (Cmin) was 2.12 (1.77-2.54) µg/ ml and AUC0-tau was 39.6 (34.5– 45.3) h*µg/ ml.
Vidutinė pastovi amprenaviro koncentracija (Cmin) buvo 2, 12 (1, 77 - 2, 54) µg/ ml, o AUC0- tau buvo 39, 6 (34, 5– 45, 3) h* µg/ ml.
Administration of the fosamprenavir tablet formulation in the fed state (standardised high fat meal:
Fosamprenaviro tabletes vartojant po valgio (įprastas riebus maistas:
967 kcal, 67 grams fat, 33 grams protein, 58 grams carbohydrate) did not alter plasma amprenavir pharmacokinetics (Cmax, tmax or AUC0- ∞) compared to the administration of this formulation in the fasted state.
967 kcal, 67 gramai riebalų, 33 gramai baltymų, 58 gramai angliavandenių) amprenaviro farmakokinetika plazmoje (Cmax, tmax ar AUC0- ∞) nekito, lyginant su fosamprenaviro tablečių vartojimu nevalgius.
Telzir tablets may be taken without regard to food intake.
Telzir galima vartoti nepriklausomai nuo valgymo.
Co-administration of amprenavir with grapefruit juice was not associated with clinically significant changes in plasma amprenavir pharmacokinetics.
Amprenavirą vartojant su greipfrutų sultimis, jo farmakokinetinės savybės plazmoje žymiau nekito.
The apparent volume of distribution of amprenavir following administration of Telzir is approximately 430 l (6 l/ kg assuming a 70 kg body weight), suggesting a large volume of distribution, with penetration of amprenavir freely into tissues beyond the systemic circulation.
Išgėrus Telzir, vidutinis menamas pasiskirstymo tūris yra maždaug 430 l (skaičiuojant 6 l/ kg 70 kg kūno svorio); tai leidžia įtarti didelį pasiskirstymo tūrį, kai amprenaviras lengvai įsiskverbia į audinius
This value is decreased by approximately 40% when Telzir is co-administered with ritonavir, most likely due to an increase in amprenavir bioavailability.
Šios reikšmės sumažėja maždaug 40%, kai Telzir skiriamas kartu su ritonaviru daugiausia dėl padidėjusio amprenaviro biologinio prieinamumo.
In in vitro studies, the protein binding of amprenavir is approximately 90%.
Tyrimuose in vitro 90% amprenaviro susijungia su baltymais.
It is bound to the alpha-1- acid glycoprotein (AAG) and albumin, but has a higher affinity for AAG.
Jis jungiasi su alfa- 1 - rūgšties glikoproteinu (AAG) ir albuminu, bet pasižymi stipresniu afinitetu AAG.
Concentrations of AAG have been shown to decrease during the course of antiretroviral therapy.
AAG koncentracija antiretrovirusinio gydymo metu sumažėja.
This change will decrease the total active substance concentration in the plasma, however the amount of unbound amprenavir, which is the active moiety, is likely to be unchanged.
Dėl šio pokyčio sumažėja bendra veikliosios medžiagos koncentracija plazmoje, tačiau tikėtina, kad nesusijungusio amprenaviro, kuris yra veikliosios medžiagos aktyvioji dalis, kiekis nesikeičia.
CSF penetration of amprenavir is negligible in humans.
Žmonių organizme nedidelis kiekis amprenaviro patenka į cerebrospinalinį likvorą.
Amprenavir appears to penetrate into semen, though semen concentrations are lower than plasma concentrations.
Amprenaviras patenka į spermą, bet jo koncentracija spermoje yra mažesnė nei plazmoje.
Fosamprenavir is rapidly and almost completely hydrolysed to amprenavir and inorganic phosphate as it is absorbed through the gut epithelium, following oral administration.
Išgertas fosamprenaviras greitai ir beveik visas hidrolizuojamas į amprenavirą ir neorganinį fosfatą, nes jis yra rezorbuojamas per žarnų epitelį.
Amprenavir is primarily metabolised by the liver with less than 1% excreted unchanged in the urine.
Amprenaviras pirmiausia metabolizuojamas kepenyse, mažiau nei 1% nepakitusio vaisto pašalinama su šlapimu.
The primary route of metabolism is via the cytochrome P450 3A4 enzyme.
Pirmasis metabolizmo etapas vyksta dalyvaujant citochromo P450 3A4 fermentui.
Amprenavir metabolism is inhibited by ritonavir, via inhibition of CYP3A4, resulting in increased plasma concentrations of amprenavir.
Amprenaviro metabolizmą stabdo ritonaviras, slopindamas CYP3A4, dėl ko padidėja amprenaviro koncentracija plazmoje.
Amprenavir in addition is also an inhibitor of the CYP3A4 enzyme, although to a lesser extent than ritonavir.
Be to, amprenaviras slopina CYP3A4 fermentą, nors ir silpniau nei ritonaviras.
Therefore medicinal products that are inducers, inhibitors or substrates of CYP3A4 must be used with caution when administered concurrently with Telzir with ritonavir (see sections 4.3 and 4.5).
4. 3 ir 4. 5 skyrių).
Following administration of Telzir, the half-life of amprenavir is 7.7 hours.
Išgėrus Telzir, amprenaviro pusinės eliminacijos trukmė yra 7, 7 valandos.
When Telzir is co-administered with ritonavir, the half-life of amprenavir is increased to 15 – 23 hours.
Telzir skiriant kartu su ritonaviru, amprenaviro pusinės eliminacijos trukmė padidėja iki 15 – 23 valandų.
19 The primary route of elimination of amprenavir is via hepatic metabolism with less than 1% excreted unchanged in the urine and no detectable amprenavir in faeces.
Amprenaviras pirmiausia metabolizuojamas kepenyse, mažiau nei 1% nepakitusio vaisto pašalinamas su šlapimu, jo neaptinkama išmatose.
Metabolites account for approximately 14% of the administered amprenavir dose in the urine, and approximately 75% in the faeces.
Apskaičiavus pagal metabolitus, maždaug 14% suvartotos amprenaviro dozės pašalinama su šlapimu ir maždaug 75% - su išmatomis.
In a clinical study on pharmacokinetics of fosamprenavir in paediatric patients, eight subjects 12 to 18 years of age received the standard fosamprenavir adult tablet dose of 700 mg twice daily (with ritonavir 100 mg twice daily).
Klinikiniame fosamprenaviro farmakokinetikos tyrime su vaikais aštuoni 12– 18 metų tiriamieji gaudavo standartinę fosamprenaviro suaugusiųjų dozę 700 mg tabletėmis du kartus per parą (kartu su 100 mg ritonaviro du kartus per parą).
Compared to the historical adult population receiving fosamprenavir / ritonavir 700 / 100 mg twice daily, 12 to 18 year old subjects had 20% lower plasma APV AUC(0- 24), 23% lower Cmax, and 20% lower Cmin values.
Lyginant su anksčiau tirta suaugusiųjų populiacija, kuriai buvo skirta 700 mg fosamprenaviro ir 100 mg ritonaviro dozės du kartus per parą, 12– 18 metų asmenims plazmos APV AUC (0- 24) buvo mažesnis 20%, Cmax, mažesnis 23%, o Cmin mažesnis 20%.
Children 6 to 11 years of age (n=9) receiving fosamprenavir / ritonavir 18 / 3 mg/ kg twice daily had 26% higher AUC(0-24) and similar Cmax and Cmin values when compared to the historical adult population receiving fosamprenavir / ritonavir 700 / 100 mg twice daily.
6– 11 metų vaikų (n = 9), kuriems skirtos fosamprenaviro ir ritonaviro 18/ 3 mg/ kg dozės du kartus per parą, AUC (0- 24) buvo 26% didesnė, o Cmax ir Cmin dydžiai buvo panašūs, lyginant su anksčiau tirta suaugusiųjų populiacija, kuriai buvo skirtos 700 mg fosamprenaviro ir 100 mg ritonaviro dozės du kartus per parą.
APV20002 is a 48 week, Phase II, open label study designed to evaluate the pharmacokinetics, safety, tolerability and antiviral activity of fosamprenavir with and without ritonavir in paediatric subjects 4 weeks to < 2 years of age.
APV20002 yra 48 savaičių, II fazės, atviras tyrimas, sudarytas fosamprenaviro farmakokinetikai, saugumui, toleravimui ir antivirusiniam aktyvumui kartu su ritonaviru ir be jo įvertinti vaikams nuo 4 savaičių iki 2 metų amžiaus.
Compared to the historical adult population receiving fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily, a subset of five pediatric subjects ages 6 to < 24-months receiving fosamprenavir / ritonavir 45/ 7 mg/ kg twice daily demonstrated that despite an approximate 5-fold increase in fosamprenavir and ritonavir doses on a mg/ kg basis, plasma amprenavir AUC(0-τ) was approximately 48% lower, Cmax 26% lower, and Cτ 29% lower in the paediatric subjects.
26% mažiau, o Cτ 29% mažiau nei vaikų.
No dosing recommendations can be made for the very young (children < 2 years of age) and Telzir with ritonavir is not recommended for this patient population (see section 4.2).
4. 2 skyrių).
Elderly
19 Senyvi pacientai
The pharmacokinetics of fosamprenavir in combination with ritonavir has not been studied in patients over 65 years of age.
Fosamprenaviro derinio su ritonaviru farmakokinetika netirta vyresniems kaip 65 metų pacientams.