qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Among those who took Hepsera, 53% of the HBeAg positive and 64% of the HBeAg negative patients had an improvement in liver damage assessed in a biopsy, compared with 25% and 33%, respectively, in the patients who took placebo.
Hepsera vartojusių tiriamųjų grupėje 53 proc. pacientų su teigiamu HBeAg ir 64 proc. pacientų su neigiamu HBeAg biopsijos būdu įvertintas kepenų pažeidimas sumažėjo, atitinkamai palyginus su 25 proc. ir 33 proc. placebą vartojusios grupės pacientų.
In the studies with lamivudine-resistant patients, treatment with Hepsera led to a decrease in the levels of viral DNA circulating in the blood.
Atlikus lamivudinui (kitas antivirusinis vaistas) atsparių pacientų tyrimą, nustatyta, kad gydymas Hepsera sumažino kraujyje cirkuliuojančio viruso DNR kiekį.
What is the risk associated with Hepsera?
Kokia su Hepsera vartojimu siejama rizika?
The most common side effects with Hepsera (seen in more than 1 patient in 10) are raised creatinine (a marker of kidney problems) and asthenia (weakness).
Vartojant Hepsera dažniausiai pasitaikantys šalutiniai reiškiniai (pastebėti daugiau kaip 1 pacientui iš 10) yra padidėjęs kreatinino lygis (inkstų sutrikimo požymis) ir astenija (silpnumas).
For the full list of all side effects reported with Hepsera, see the Package Leaflet.
Išsamų visų šalutinių reiškinių, apie kuriuos pranešta gydant Hepsera, sąrašą galima rasti pakuotės lapelyje.
Hepsera should not be used in people who may be hypersensitive (allergic) to adefovir dipivoxil or any of the other ingredients.
Hepsera negalima vartoti pacientams, kurie gali būti itin jautrūs (alergiški) adefovirui, adefoviro dipivoksiliui ar kuriai nors kitai sudėtinei vaisto medžiagai.
Why has Hepsera been approved?
Kodėl Hepsera buvo patvirtintas?
The Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) decided that Hepsera’ s benefits are greater than its risks for the treatment of chronic hepatitis B in adults with compensated liver disease with evidence of active viral replication, persistently elevated serum ALT levels and histological evidence of active liver inflammation and fibrosis, and in adults with decompensated liver disease.
Žmonėms skirtų vaistų komitetas (CHMP) nusprendė, kad preparato Hepsera teikiama nauda didesnė už jo keliamą riziką, kai jis skiriamas lėtiniu hepatitu B sergantiems suaugusiems pacientams su kompensuota kepenų liga, esant aktyvios virusų replikacijos požymiams, nuolat padidėjusiam serumo alanininės aminotransferazės (ALT) kiekiui ir histologiniams aktyvaus kepenų uždegimo ir fibrozės požymiams, ir suaugusiems pacientams su dekompensuota kepenų liga gydyti.
The Committee recommended that Hepsera be given marketing authorisation.
Komitetas rekomendavo suteikti Hepsera rinkodaros teisę.
Other information about Hepsera:
Kita informacija apie Hepsera:
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Hepsera to Gilead Sciences International Limited on 6 March 2003.
Europos Komisija 2003 m. kovo 6 d. bendrovei „ Gilead Sciences International Limited “ suteikė visoje Europos Sąjungoje galiojančią Hepsera rinkodaros teisę.
The marketing authorisation was renewed on 6 March 2008.
Rinkodaros teisė buvo atnaujinta 2008 m. kovo 6 d.
The full EPAR for Hepsera is available here.
Išsamų Hepsera EPAR galima rasti čia.
EU number EU/ 1/ 03/ 251/ 001 EU/ 1/ 03/ 251/ 002
EU numeris EU/ 1/ 03/ 251/ 001 EU/ 1/ 03/ 251/ 002
Invented name Hepsera Hepsera
Sugalvotas pavadinimas Hepsera Hepsera
Strength 10 mg 10 mg
Stiprumas 10 mg 10 mg
Pharmaceutical form Tablet Tablet
Vaisto forma Tabletės Tabletės
Route of administration Oral use Oral use
Vartojimo būdas Gerti Gerti
Packaging Bottle (HDPE) Bottle (HDPE)
Pakuotė Buteliukas (HDPE) Buteliukas (HDPE)
Package size 30 tablets 3 x 30 tablets
Pakuotės dydis 30 tablečių 3 x 30 tablečių
Hepsera 10 mg tablets
Hepsera 10 mg tabletės
Each tablet contains 10 mg adefovir dipivoxil.
Vienoje tabletėje yra 10 mg adefoviro dipivoksilio.
Each tablet contains 113 mg lactose monohydrate.
Vienoje tabletėje yra 113 mg laktozės monohidrato.
White to off-white, round, flat-faced, bevelled-edge tablets, debossed with “ GILEAD” and “ 10” on one side and a stylised shape of a liver on the other side.
Baltos arba beveik baltos, apvalios, plokščios, nuožulniais kraštais tabletės, vienoje pusėje pažymėtos „ GILEAD ” ir „ 10 ”, kitoje pusėje – stilizuotas kepenų atvaizdas.
Hepsera is indicated for the treatment of chronic hepatitis B in adults with:
Hepsera yra skiriamas gydyti suaugusiuosius, sergančius lėtiniu hepatitu B, pasireiškiančiu:
• compensated liver disease with evidence of active viral replication, persistently elevated serum alanine aminotransferase (ALT) levels and histological evidence of active liver inflammation and fibrosis
• kompensuota kepenų liga su aktyvia virusų replikacija, nuolat padidėjusiu serumo alanininės aminotransferazės (ALT) aktyvumu ir histologiniais aktyvaus kepenų uždegimo ir fibrozės požymiais;
• decompensated liver disease.
• dekompensuota kepenų liga.
Therapy should be initiated by a physician experienced in the management of chronic hepatitis B.
Gydymą turėtų pradėti gydytojas, patyręs lėtinio hepatito B gydyme.
The recommended dose of Hepsera is 10 mg (one tablet) once daily taken orally with or without food.
Suaugusiesiems: rekomenduojama Hepsera dozė yra 10 mg vaisto (1 tabletė), išgeriama 1 kartą per parą su maistu arba be jo.
Higher doses must not be administered.
Didesnių dozių neskirti.
The optimum duration of treatment is unknown.
Optimali gydymo trukmė nėra žinoma.
The relationship between treatment response and long-term outcomes such as hepatocellular carcinoma or decompensated cirrhosis is not known.
Ryšio tarp atsako į gydymą ir ilgalaikių padarinių, kaip hepatoceliulinės karcinomos ar dekompensuotos cirozės, nėra žinoma.
Patients should be monitored every six months for hepatitis B biochemical, virological and serological markers.
Gydomiems pacientams kas 6 mėnesius reikia atlikti tyrimus, įvertinančius hepatito B biocheminius, virusologinius ir serologinius žymenis.
Treatment discontinuation may be considered as follows:
Apie gydymo nutraukimą galima pagalvoti šiais atvejais:
In HBeAg positive patients, treatment should be administered at least until HBeAg seroconversion (HBeAg and HBV DNA loss with HBeAb detection on 2 consecutive serum samples at least 3 months apart) or until HBsAg seroconversion or in case of evidence of loss of efficacy (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
In HBeAg negative (pre-core mutant) patients, treatment should be administered at least until HBsAg seroconversion or in case of evidence of loss of efficacy (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
2 In patients with decompensated liver disease or cirrhosis, treatment cessation is not recommended (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Children and adolescents:
Vaikams ir paaugliams:
Hepsera is not recommended for use in children below the age of 18 years due to insufficient data on safety and efficacy (see section 5.1).
5. 1 skyrių).
No data are available to support a dose recommendation for patients over the age of 65 years (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Renal insufficiency:
Inkstų nepakankamumas:
Adefovir is eliminated by renal excretion and adjustments of the dosing interval are required in patients with a creatinine clearance < 50 ml/ min or on dialysis.
Adefoviras yra šalinamas pro inkstus ir visiems pacientams, kurių kreatinino klirensas yra < 50 ml/ min, ar dializuojamiems pacientams, reikia koreguoti laiko intervalus tarp dozių.
The recommended dosing frequency according to renal function must not be exceeded (see sections 4.4 and 5.2).
4. 4 ir 5. 2 skyrius).
The proposed dose interval modification is based on extrapolation of limited data in patients with end stage renal disease (ESRD) and may not be optimal.
Žemiau esančioje lentelėje laiko intervalų tarp vaisto dozių koregavimo nurodymai remiasi negausiais duomenimis apie pacientus, sergančius galutiniu inkstų nepakankamumu (GIN), ir gali būti neoptimalūs.
Patients with creatinine clearance between 30 and 49 ml/ min:
Pacientai, kurių kreatinino klirensas yra nuo 30 ml/ min iki 49 ml/ min:
It is recommended to administer adefovir dipivoxil (one 10 mg tablet) every 48 hours in these patients.
Šiems pacientams rekomenduojama skirti adefovirą dipivoksilį (vieną 10 mg tabletę) kas 48 valandas.
There are only limited data on the safety and efficacy of this dosing interval adjustment guideline.
Duomenų apie šių laiko tarp dozių keitimo nurodymų saugumą ir veiksmingumą yra nedaug.
Patients with creatinine clearance < 30 ml/ min and dialysis patients:
Pacientai, kurių kreatinino klirensas < 30 ml/ min ir dializuojami pacientai Nėra duomenų apie saugumą ir veiksmingumą, kurie paremtų adefoviro dipivoksilio skyrimą pacientams, kurių kreatinino klirensas yra < 30 ml/ min, ar dializuojamiems pacientams.
There are no safety and efficacy data to support the use of adefovir dipivoxil in patients with a creatinine clearance < 30 ml/ min or on dialysis.
Dėl to adefoviro dipivoksilio skyrimas šiems pacientams nerekomenduojamas ir yra galimas tik nustačius, kad galima nauda yra didesnė už galimą riziką.
In that case, the limited data available suggest that for patients with creatinine clearance between 10 and 29 ml/ min, adefovir dipivoxil (one 10 mg tablet) may be administered every 72 hours; for haemodialysis patients, adefovir dipivoxil (one 10 mg tablet) may be administered every 7 days following 12 hours continuous dialysis (or 3 dialysis sessions, each of 4 hours duration).
Tokiu atveju, kadangi šiuo metu yra nedaug duomenų, siūloma pacientams, kurių kreatinino klirensas yra tarp 10 ir 29 ml/ min, adefovirą dipivoksilį (vieną 10 mg tablet) skirti kas 72 valandos; dializuojamiems pacientams adefovirą dipivoksilį (vieną 10 mg tabletę) galima skirti kas 7 dienos po 12 valandų nepertraukiamos dializės (arba po 3 dializės seansų, kurių kiekvieno trukmė 4 valandos).
These patients should be closely monitored for possible adverse reactions and to ensure efficacy is maintained (see sections 4.4 and 4.8).
Siekiant užtikrinti tolesnį vaisto veiksmingumą, šiuos pacientus reikia atidžiai stebėti dėl galimų nepageidaujamų reakcijų (žr.
No dosing interval recommendations are available for other dialysis patients (e. g. ambulatory peritoneal dialysis patients) or non-haemodialysed patients with creatinine clearance less than 10 ml/ min.
Nėra laiko tarp dozių rekomendacijų kitiems dializuojamiems pacientams (pvz. pacientams, ambulatoriškai gydomiems peritonine dialize) ar negydomiems hemodialize pacientams, kurių kreatinino klirensas mažesnis, negu 10 ml/ min.
No dose adjustment is required in patients with hepatic impairment (see section 5.2).
5. 2 skyrių).
Lamivudine-refractory patients and patients harbouring HBV with evidence of resistance to lamivudine (mutations at rtL180M, rtA181T and/ or rtM204I/ V) should not be treated with adefovir dipivoxil monotherapy in order to reduce the risk of resistance to adefovir.
Klinikinis atsparumas: pacientų, kuriems gydymas lamivudinu nebuvo veiksmingas, ir pacientų, turinčių HBV su įrodytu atsparumu lamivudinui (mutacijos rtL180M, rtA181T ir (arba) rtM204I/ V), negalima gydyti adefoviro dipivoksiliu, vartojant jį kaip monoterapiją, siekiant sumažinti atsparumo adefovirui atsiradimo riziką.
Adefovir may be used in combination with lamivudine in lamivudine-refractory patients and in patients harbouring HBV with mutations at rtL180M and/ or rtM204I/ V.
Pacientams, kuriems gydymas lamivudinu nebuvo veiksmingas, ir pacientams, turintiems HBV su mutacijomis rtL180M ir (arba) rtM204I/ V, adefovirą galima skirti kartu su lamivudinu.
However, for patients harbouring HBV that contains the rtA181T mutation, consideration should be given to alternative treatment regimens due to the risk of reduced susceptibility to adefovir (see section 5.1).
5. 1 skyrių).
In order to reduce the risk of resistance in patients receiving adefovir dipivoxil monotherapy, a modification of treatment should be considered if serum HBV DNA remains above 1,000 copies/ ml at or beyond 1 year of treatment.
Jei pacientams, kurie vartoja adefoviro dipivoksilį kaip monoterapiją, praėjus 1 ar daugiau metų nuo gydymo pradžios HBV DNR kiekis serume išlieka didesnis nei 1 000 kopijų/ ml, siekiant sumažinti atsparumo riziką reikia koreguoti gydymą.
Renal function:
Inkstų funkcija: adefoviras yra šalinamas pro inkstus vykstant filtracijai glomeruluose ir aktyviai sekrecijai kanalėliuose.
Adefovir is excreted renally, by a combination of glomerular filtration and active tubular secretion.
Gydant adefoviro dipivoksiliu gali sutrikti inkstų funkcija.
While the
Bendra inkstų funkcijos sutrikimo rizika pacientams, kurių inkstų funkcija normali, yra nedidelė.
3 overall risk of renal impairment in patients with adequate renal function is low, this is of special importance in patients at risk of, or having underlying renal dysfunction and in patients receiving medicinal products that may affect renal function.
Tai yra ypač svarbu pacientams, turintiems riziką arba kurių inkstų funkcija jau sutrikusi, ar pacientams, gydomiems vaistiniais preparatais, galinčiais sutrikdyti inkstų funkciją.
It is recommended that creatinine clearance is calculated in all patients prior to initiating therapy with adefovir dipivoxil.
Rekomenduojama, kad prieš pradedant gydymą adefoviro dipivoksiliu, visiems pacientams būtų apskaičiuotas kreatinino klirensas.
In patients who develop renal insufficiency and have advanced liver disease or cirrhosis, dosing interval adjustment of adefovir or switch to an alternative therapy for hepatitis B infection should be considered.
Pacientams, kuriems išsivysto inkstų nepakankamumas ir kurie serga pažengusia kepenų liga arba kepenų ciroze, turėtų būti sprendžiama dėl laiko intervalų tarp adefoviro dozių koregavimo arba alternatyvaus hepatito B gydymo pasirinkimo.
Treatment cessation for chronic hepatitis B in these patients is not recommended.
Lėtinio hepatito B gydymo nutraukimas šiems pacientams nerekomenduojamas.
Patients with normal renal function:
Pacientai, kurių inkstų funkcija nesutrikusi:
Patients with normal renal function should be monitored for changes in serum creatinine every 3 months and creatinine clearance calculated.
Pacientams, kurių inkstų funkcija nesutrikusi, kas tris mėnesius reikia nustatyti kreatinino kiekį serume ir apskaičiuoti kreatinino klirensą.
In patients at risk of renal impairment (see section 4.8), consideration should be given to more frequent monitoring of renal function.
4. 8 skyrių), reikia apsvarstyti galimybę dažniau stebėti inkstų funkciją.
The dosing interval of adefovir dipivoxil should be adjusted in these patients (see section 4.2).
Laiko intervalai tarp adefoviro dipivoksilio dozių šiems pacientams turi būti koreguojami (žr.
In addition, renal function should be closely monitored with a frequency tailored to the individual patient’ s medical condition.
4. 2 skyrių). Taip pat reikia atidžiai tirti inkstų funkciją, atsižvelgiant į individualią pacientų sveikatos būklę.
Patients with creatinine clearance < 30 ml/ min and dialysis patients:
Pacientai, kurių kreatinino klirensas < 30 ml/ min ir dializuojami pacientai:
Adefovir dipivoxil is not recommended in patients with a creatinine clearance of < 30 ml/ min or on dialysis.
Adefoviro dipivoksilis nerekomenduojamas pacientams, kurių kreatinino klirensas < 30 ml/ min arba dializuojamiems pacientams.
Administration of adefovir dipivoxil in these patients should only be considered if the potential benefits outweigh the potential risks.
Adefoviro dipivoksilio šiems pacientams galima skirti tik nustačius, kad galima nauda yra didesnė už galimą riziką.
If treatment with adefovir dipivoxil is considered essential, then the dosing interval should be adjusted (see section 4.2).
Jei nusprendžiama, kad gydymas adefoviro dipivoksliu yra būtinas, tuomet turi būti koreguojami intervalai tarp dozių (žr.
These patients should be closely monitored for possible adverse reactions and to ensure efficacy is maintained.
Siekiant užtikrinti tolesnį vaisto veiksmingumą, šiuos pacientus reikia atidžiai stebėti dėl galimų nepageidaujamų reakcijų.
Patients receiving medicinal products that may affect renal function:
Pacientai, gydomi vaistiniais preparatais, galinčiais sutrikdyti inkstų funkciją:
Adefovir dipivoxil should not be administered concurrently with tenofovir disoproxil fumarate (Viread).
Adefoviro dipivoksilio negalima paskirti kartu su tenofoviro dizoproksilio fumaratu (Viread).
Caution is advised in patients receiving other medicinal products that may affect renal function or are excreted renally (e. g. cyclosporin and tacrolimus, intravenous aminoglycosides, amphotericin B, foscarnet, pentamidine, vancomycin, or medicinal products which are secreted by the same renal transporter, human Organic Anion Transporter 1 (hOAT1), such as cidofovir).
Reikia laikytis atsargumo priemonių gydant šiuo vaistu pacientus, gydomus kitais vaistiniais preparatais, galinčiais sutrikdyti inkstų funkciją arba šalinamais pro inkstus (pvz.: ciklosporinu ir takrolimuzu, į veną leidžiamais aminoglikozidais, amfotericinu B, foskarnetu, pentamidinu, vankomicinu ar vaistiniais preparatais, sekretuojamais dalyvaujant tam pačiam pernešėjui inkstuose, tai yra žmogaus organinių anijonų pernešėjui 1 (angl. human Organic Anion Transporter 1, hOAT1), kaip cidofoviras).
Co-administration of 10 mg adefovir dipivoxil with medicinal products in these patients may lead to an increase in serum concentrations of either adefovir or a co-administered medicinal product.
Vartojant 10 mg adefoviro dipivoksilio kartu su šitais vaistiniais preparatais gali pacientams padidėti adefoviro ar kito kartu vartojamo vaistinio preparato koncentracija kraujo serume.
The renal function of these patients should be closely monitored with a frequency tailored to the individual patient’ s medical condition.
Tokių pacientų inkstų funkciją reikia atidžiai tirti, atsižvelgiant į individualią pacientų sveikatos būklę.
For renal safety in patients pre- and post-transplantation with lamivudine-resistant HBV, see section 4.8.
4. 8 skyrių.
Spontaneous exacerbations in chronic hepatitis B are relatively common and are characterised by transient increases in serum ALT.
Kepenų funkcija: santykinai dažnai pasitaiko savaiminiai lėtinio hepatito B paūmėjimai, paprastai pasireiškiantys laikinu serumo ALT aktyvumo padidėjimu.
After initiating antiviral therapy, serum ALT may increase in some patients as serum HBV DNA levels decline.
Pradėjus antivirusinį gydymą, kai HBV DNR kiekis serume mažėja, serumo ALT aktyvumas gali padidėti.
In patients with compensated liver disease, these increases in serum ALT are generally not accompanied by an increase in serum bilirubin concentrations or hepatic decompensation (see section 4.8).
Pacientams, sergantiems kompensuota kepenų liga, serumo ALT aktyvumo padidėjimas paprastai nėra susijęs su padidėjusiu bilirubino kiekiu serume ar kepenų funkcijos dekompensacija (žr.
Patients with advanced liver disease or cirrhosis may be at a higher risk for hepatic decompensation following hepatitis exacerbation which may be fatal.
4. 8 skyrių).
In these patients, including patients with decompensated liver disease, treatment cessation is not recommended and these patients should be monitored closely during therapy.
Pacientai, sergantys pažengusia kepenų liga arba kepenų ciroze, po hepatito paūmėjimo gali turėti didesnę kepenų dekompensacijos riziką, kuri gali būti mirtina.
If treatment cessation is necessary, patients should be closely monitored for several months after stopping treatment as exacerbations of hepatitis have occurred after discontinuation of 10 mg adefovir
Šiems pacientams, tame tarpe ir pacientams su dekompensuota kepenų liga, gydymo nutraukimas yra nerekomenduojamas ir šie pacientai gydymo metu turi būti atidžiai stebimi.
4 dipivoxil.
4 Jei šiems pacientams išsivysto inkstų nepakankamumas, žr. aukščiau Inkstų funkcija.
These exacerbations occurred in the absence of HBeAg seroconversion and presented as serum ALT elevations and increases in serum HBV DNA.
Šie paūmėjimai būna nesant HBeAg serokonversijos ir pasireiškia serumo ALT aktyvumo ir HBV DNR kiekio padidėjimu.
Elevations in serum ALT that occurred in patients with compensated liver function treated with 10 mg adefovir dipivoxil were not accompanied by clinical and laboratory changes associated with liver decompensation.
Serumo ALT aktyvumo padidėjimas, pasireiškęs pacientams su kompensuota kepenų funkcija, gydytiems 10 mg adefoviro dipivoksilio, nebuvo susijęs su klinikiniais ir laboratoriniais pokyčiais, atspindinčiais kepenų dekompensaciją.
Patients should be closely monitored after stopping treatment.
Nutraukus gydymą pacientai turi būti atidžiai stebimi.
Most post-treatment exacerbations of hepatitis were seen within 12 weeks of discontinuation of 10 mg adefovir dipivoxil.
Dauguma po gydymo sekusių hepatito paūmėjimų įvyko 12 savaičių laikotarpiu po gydymo 10 mg adefoviro dipivoksiliu nutraukimo.
Lactic acidosis and severe hepatomegaly with steatosis:
Laktatacidozė ir sunki hepatomegalija su steatoze: vartojant nukleozidų analogus gali pasireikšti laktatacidozė (be hipoksemijos), kartais mirtina.
Occurrences of lactic acidosis (in the absence of hypoxaemia), sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, have been reported with the use of nucleoside analogues.
Ji paprastai būna susijusi su sunkia hepatomegalija ir kepenų steatoze.
As adefovir is structurally related to nucleoside analogues, this risk cannot be excluded.
Kadangi adefoviras struktūriškai yra susijęs su nukleozidų analogais, tokios rizikos atmesti negalima.
Treatment with nucleoside analogues should be discontinued when rapidly elevating aminotransferase levels, progressive hepatomegaly or metabolic/ lactic acidosis of unknown aetiology occur.
Gydymą nukleozidų analogais reikia nutraukti, jeigu greitai didėja aminotransferazių kiekis, progresuoja hepatomegalija arba pasireiškia nežinomos etiologijos metabolinė laktatacidozė.
Benign digestive symptoms, such as nausea, vomiting and abdominal pain, might be indicative of lactic acidosis development.
Laktatacidozės vystymąsi gali rodyti nestipriai išreikšti virškinimo trakto simptomai, tokie kaip pykinimas, vėmimas ir pilvo skausmas.
Severe cases, sometimes with fatal outcome, were associated with pancreatitis, liver failure/ hepatic steatosis, renal failure and higher levels of serum lactate.
Sunkūs, kartais net mirtini, atvejai būna susiję su pankreatitu, kepenų nepakankamumu ar kepenų steatoze, inkstų nepakankamumu ir didesniu laktatų kiekiu serume.
Caution should be exercised when prescribing nucleoside analogues to any patient (particularly obese women) with hepatomegaly, hepatitis or other known risk factors for liver disease.
Reikia laikytis atsargumo priemonių nukleozido analogų skiriant pacientams (ypač nutukusioms moterims), sergantiems hepatitu, esant hepatomegalijai ar kitiems žinomiems kepenų ligų rizikos faktoriams.
These patients should be followed closely.
Tokius pacientus reikia atidžiai stebėti.
To differentiate between elevations in transaminases due to response to treatment and increases potentially related to lactic acidosis, physicians should ensure that changes in ALT are associated with improvements in other laboratory markers of chronic hepatitis B.
Diferencijuodamas tarp aminotransferazių kiekio kraujyje padidėjimo, vykstančio dėl atsako į gydymą ir padidėjimo dėl laktoacidozės, gydytojas turi būti tikras, kad ALT pakitimai yra susiję su kitų laboratorinių lėtinio hepatito B žymenų pagerėjimu.
There are no data on the efficacy of adefovir dipivoxil in patients co-infected with hepatitis C or hepatitis D.
Užsikrėtimas ir hepatitu C arba D: nėra duomenų apie adefoviro dipivoksilio veiksmingumą pacientams, infekuotiems taip pat ir hepatito C ar D virusu.
Limited data are available on the safety and efficacy of 10 mg adefovir dipivoxil in patients with chronic hepatitis B, co-infected with HIV.
Užsikrėtimas ir ŽIV: šiuo metu yra nedaug duomenų apie 10 mg adefoviro dipivoksilio saugumą ir veiksmingumą pacientams, sergantiems lėtiniu hepatitu B ir taip pat infekuotiems ŽIV.
To date there is no evidence that daily dosing with 10 mg adefovir dipivoxil results in emergence of adefovir-associated resistance mutations in the HIV reverse transcriptase.
Kol kas nėra duomenų, kad kasdien vartojant po 10 mg adefoviro dipivoksilio atsirastų su atsparumu adefovirui susijusių ŽIV atvirkštinės transkriptazės mutacijų.
Nonetheless, there is a potential risk of selection of HIV strains resistant to adefovir with possible cross-resistance to other antiviral medicinal products.
Vis dėlto galima ŽIV padermių, atsparių adefovirui, atranka su galimu kryžminiu atsparumu kitiems antivirusiniams vaistiniams preparatams.
As far as possible, treatment of hepatitis B by adefovir dipivoxil in an HIV co-infected patient should be reserved for patients whose HIV RNA is controlled.
Jeigu įmanoma, adefoviro dipivoksiliu turėtų būti gydomi tik tie hepatitu B ir ŽIV infekuoti pacientai, kurių ŽIV RNR yra kontroliuojamos.
Treatment with 10 mg adefovir dipivoxil has not been shown to be effective against HIV replication and therefore should not be used to control HIV infection.
Neįrodyta, kad gydymas 10 mg adefoviro dipivoksiliu veiksmingai slopintų ŽIV replikaciją, todėl jo nereikėtų vartoti ŽIV infekcijos kontrolei.
The clinical experience in patients > 65 years of age is very limited.
Vyresnio amžiaus asmenys: vyresnių kaip 65 metų amžiaus ligonių gydymo klinikinė patirtis labai maža.
Caution should be exercised when prescribing adefovir dipivoxil to the elderly, keeping in mind the greater frequency of decreased renal or cardiac function in these patients, and the increase in concomitant diseases or concomitant use of other medicinal products in the elderly.
Skiriant adefoviro dipivoksilio vyresnio amžiaus žmonėms reikėtų laikytis atsargumo priemonių, atsižvelgiant į galimą didesnį šių pacientų širdies ar inkstų funkcijos sutrikimų, didesnį lydinčių ligų dažnį ar kitų vaistų vartojimą tuo pat metu.
Resistance:
Atsparumas: atsparumas adefoviro dipivoksiliui (žr.
Resistance to adefovir dipivoxil (see section 5.1) can result in viral load rebound which may result in exacerbation of hepatitis B and, in the setting of diminished hepatic function, lead to liver decompensation and possible fatal outcome.
5. 1 skyrių) gali nulemti pakartotinį virusų kiekio pagausėjimą, dėl to paūmėja hepatitas B ir, sutrikus kepenų funkcijai, progresuoja kepenų funkcijos dekompensacija, todėl liga gali būti mirtina.
Virological response should be closely monitored in patients treated with adefovir dipivoxil, with HBV DNA measured every 3 months.
Pacientams, kurie gydomi adefoviro dipivoksiliu, reikia atlikti tyrimus dėl virusologinio atsako, kas 3 mėnesius įvertinant HBV DNR kiekį.
If viral rebound occurs, resistance testing should be performed.
Jei stebimas pakartotinis virusų pagausėjimas, reikia atlikti tyrimus dėl atsparumo.
In case of emergence of resistance, treatment should be modified.
Jei pasireiškia atsparumas, reikia iš naujo koreguoti gydymą.
Patients should be advised that therapy with adefovir dipivoxil has not been proven to reduce the risk of transmission of hepatitis B virus to others and therefore appropriate precautions should still be taken.
Bendri: pacientus reikia informuoti, kad nėra įrodyta, jog gydymas adefoviro dipivoksiliu sumažina hepatito B perdavimo kitiems asmenims riziką, todėl reikia ir toliau naudotis atitinkamomis apsaugos priemonėmis.
Hepsera contains lactose monohydrate.
5 Hepsera sudėtyje yra laktozės monohidrato.
Consequently, patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency, or glucose-galactose malabsorption should not take this medicinal product.
Todėl pacientams su retomis įgimtomis galaktozės netoleravimo ligomis, Lapp laktazės stygiumi arba gliukozės ir galaktozės malabsorcija, šio vaisto vartoti negalima.
5 4.5 Interaction with other medicinal products and other forms of interaction
4. 5 Sąveika su kitais vaistiniais preparatais ir kitokia sąveika
The potential for CYP450 mediated interactions involving adefovir with other medicinal products is low, based on the results of in vitro experiments in which adefovir did not influence any of the common CYP isoforms known to be involved in human drug metabolism and based on the known elimination pathway of adefovir.
Remiantis in vitro eksperimentų rezultatais, kuriuose adefoviras neturėjo įtakos nei vienai paplitusiai CYP izoformai, dalyvaujančiai vykstant vaistų metabolizmui žmogaus organizme, ir žinomu adefoviro šalinimo būdu, su CYP450 veikimu susijusios adefoviro ir kitų vaistinių preparatų sąveikos galimybė yra maža.
A clinical study in liver-transplant patients has shown that no pharmacokinetic interaction occurs when adefovir dipivoxil 10 mg once daily is administered concomitantly with tacrolimus, an immunosuppressant which is predominantly metabolised via the CYP450 system.
Pacientų, kuriems persodintos kepenys, klinikiniai tyrimai parodė, kad neįvyksta jokia farmakokinetinė sąveika, kai adefoviro dipivoksilis 10 mg kartą per parą skiriamas kartu su imunodepresantu takrolimuzu, kuris daugiausia metabolizuojamas per CYP450 sistemą.
A pharmacokinetic interaction between adefovir and the immunosuppressant, cyclosporin, is also considered unlikely as cyclosporin shares the same metabolic pathway as tacrolimus.
Farmakokinetinė sąveika tarp adefoviro ir imunodepresanto ciklosporino taip pat laikoma negalima, kadangi ciklosporinas metabolizuojamas taip pat, kaip ir takrolimuzas.
Nevertheless, given that tacrolimus and cyclosporin can affect renal function, close monitoring is recommended when either of these agents is coadministered with adefovir dipivoxil (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Concomitant administration of 10 mg adefovir dipivoxil and 100 mg lamivudine did not alter the pharmacokinetic profile of either medicinal product.
Skiriant kartu 10 mg adefoviro dipivoksilio ir 100 mg lamivudino, nei vieno šių vaistinių preparatų farmakokinetika nekito.
Adefovir is excreted renally, by a combination of glomerular filtration and active tubular secretion.
Adefoviras yra šalinamas pro inkstus vykstant filtracijai glomeruluose ir aktyviai sekrecijai kanalėliuose.
Co-administration of 10 mg adefovir dipivoxil with other medicinal products that are eliminated by tubular secretion or alter tubular function may increase serum concentrations of either adefovir or the co-administered medicinal product (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
No data on the concomitant use with other medicinal products (including interferon) are available.
Nėra duomenų apie vaisto vartojimą su kitais vaistiniais preparatais (taip pat ir interferonu).
There are no adequate data on the use of adefovir dipivoxil in pregnant women.
Nėštumas: reikiamų duomenų apie adefoviro dipivoksilio vartojimą nėštumo metu nėra.
Studies in animals administered adefovir intravenously have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
5. 3 skyrių).
Studies in orally dosed animals do not indicate teratogenic or foetotoxic effects.
Skiriant gyvūnams geriamojo vaisto teratogeninio ar fetotoksinio poveikio nepastebėta.
Adefovir dipivoxil should be used during pregnancy only if the potential benefit justifies the potential risk to the foetus.
Adefoviro dipivoksilis vartotinas nėštumo metu tik jei galima nauda pateisina galimą pavojų vaisiui.
There are no data on the effect of adefovir dipivoxil on transmission of HBV from mother to infant.
Nėra duomenų, ar adefoviro dipivoksilis veikia HBV perdavimą iš motinos kūdikiui.
Therefore, the standard recommended procedures for immunisation of infants should be followed to prevent neonatal acquisition of HBV.
Todėl norint apsaugoti naujagimį nuo infekavimo HBV reikia laikytis standartinių kūdikio imunizacijos rekomendacijų.
Given that the potential risks to developing human foetuses are unknown, it is recommended that women of child-bearing potential treated with adefovir dipivoxil use effective contraception.
Kadangi galima rizika žmogaus vaisiaus vystymuisi yra nežinoma, skiriant adefoviro dipivoksilio vaisingo amžiaus moterims, jos turi naudotis efektyviomis kontracepcijos priemonėmis.
It is not known whether adefovir is excreted in human milk.
Žindymas: nėra žinoma, ar adefoviro patenka į žmogaus pieną.
Mothers should be instructed not to breast-feed if they are taking adefovir dipivoxil tablets.
Motinos, vartojančios adefoviro dipivoksilio tabletes, neturi žindyti kūdikių.
However, based on the safety profile and mechanism of action, adefovir dipivoxil is expected to have no or negligible influence on these abilities.
Tačiau, priklausomai nuo saugumo profilio ir veikimo mechanizmo, tikimasi, kad adefoviro dipivoksilis šių gebėjimų neveikia arba veikia nereikšmingai.
In patients with compensated liver disease, the most frequently reported adverse reactions during 48 weeks of adefovir dipivoxil therapy were asthenia (13%), headache (9%), abdominal pain (9%) and nausea (5%).
Dažniausiai pranešta apie tokias nepageidaujamas reakcijas pacientams, sergantiems kompensuota kepenų liga, per 48 savaites nuo gydymo adefoviro dipivoksiliu pradžios: asteniją (13%), galvos skausmą (9%), pilvo skausmą (9%) ir pykinimą (5%).
6 Assessment of adverse reactions is based on experience from post-marketing surveillance and from three pivotal clinical studies in patients with chronic hepatitis B:
Nepageidaujamų reakcijų įvertinimas remiasi patyrimu po vaisto patekimo į rinką ir trimis pagrindiniais klinikiniais tyrimais, kuriuose buvo tiriami hepatitu B sergantys pacientai.
• two placebo-controlled studies in which 522 patients with chronic hepatitis B and compensated liver disease received double-blind treatment with 10 mg adefovir dipivoxil (n=294) or placebo (n=228) for 48 weeks. • an open-label study in which pre- (n=226) and post-liver transplantation patients (n=241) with lamivudine-resistant HBV were treated with 10 mg adefovir dipivoxil once daily, for up to 203 weeks (median 51 and 99 weeks, respectively).
• dviem placebu kontroliuojamais tyrimais, kuriuose 522 pacientai, sergantys hepatitu B (kepenų liga buvo kompensuota), dvigubai koduotu būdu 48 savaites buvo gydomi 10 mg adefoviro dipivoksiliu (n=294) arba placebu (n=228). • atvirame tyrime, kuriame pacientai su lamivudinui atspariu HBV prieš kepenų transplantaciją (n=226) ir po kepenų transplantacijos (n=241) buvo gydomi kartą per parą skiriama 10 mg adefoviro dipivoksilio doze iki 203 savaičių (atitinkamai vidutiniškai 51 ir 99 savaites).
The adverse reactions considered at least possibly related to treatment are listed below, by body system organ class, and frequency.
Nepageidaujamos reakcijos, bent jau galimai susijusios su gydymu, išvardytos toliau pagal organų sistemas ir dažnumą.
Frequencies are defined as very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100, < 1/ 10) or not known (identified through post-marketing safety surveillance and the frequency cannot be estimated from the available data).
Reakcijos vertinamos kaip labai dažnos (≥ 1/ 10), dažnos (nuo ≥ 1/ 100 iki < 1/ 10) arba dažnis nežinomas (identifikuotos po vaisto patekimo į rinką saugumo stebėjimo ir dažnis negali būti įvertintas pagal turimus duomenis).
Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10): headache.
Dažni (nuo ≥ 1/ 100 iki < 1/ 10): galvos skausmas.
Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10): diarrhoea, vomiting, abdominal pain, dyspepsia, nausea, flatulence.
Dažni (nuo ≥ 1/ 100iki < 1/ 10): viduriavimas, vėmimas, pilvo skausmas, dispepsija, pykinimas, vidurių pūtimas.
Frequency not known: pancreatitis.
Dažnis nežinomas: pankreatitas.
Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10): rash, pruritus.
Dažni (nuo ≥ 1/ 100 iki < 1/ 10): bėrimas, niežulys.
Frequency not known: myopathy, osteomalacia (both associated with proximal renal tubulopathy).
Dažnis nežinomas: miopatija, osteomaliacija (abi susijusios su proksimaline inkstų tubulopatija).
Very common (≥ 1/ 10): increases in creatinine.
Labai dažni (≥ 1/ 10): kreatinino kiekio padidėjimas.
Common (≥ 1/ 100, < 1/ 10): renal failure, abnormal renal function, hypophosphatemia.
Dažni (nuo ≥ 1/ 100 iki < 1/ 10): inkstų nepakankamumas, sutrikusi inkstų funkcija, hipofosfatemija.
Frequency not known:
Dažnis nežinomas:
Fanconi syndrome, proximal renal tubulopathy.
Fanconi sindromas, proksimalinė inkstų tubulopatija.
Very common (≥ 1/ 10): asthenia.
Labai dažni (≥ 1/ 10): astenija.
Exacerbation of hepatitis:
Hepatito paūmėjimai:
Clinical and laboratory evidence of exacerbations of hepatitis have occurred after discontinuation of treatment with 10 mg adefovir dipivoxil (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Long-term safety data in patients with compensated disease:
Ilgalaikiai saugumo duomenys pacientams, sergantiems kompensuota liga:
In a long-term safety study of 125 HBeAg negative patients with compensated liver disease, the adverse event profile was overall unchanged after a median exposure of 226 weeks.
Ilgalaikiame saugumo tyrime, kuriame buvo tiriami 125 pacientai, kurių HBeAg neigiamas (kepenų liga buvo kompensuota), nepageidaujamų įvykių profilis buvo bendrai nepakitęs po vidutiniškai 226 savaičių gydymo.
No clinically significant changes in renal function were observed.
Nebuvo pastebėta jokių kliniškai reikšmingų inkstų funkcijos pakitimų.
However, mild to moderate increases in serum creatinine concentrations, hypophosphatemia and a decrease in carnitine concentrations were reported in 3%, 4% and 6% of patients, respectively, on extended treatment.
Tačiau buvo pastebėta nuo lengvai iki vidutiniškai padidėjusi serumo kreatinino koncentracija, hipofosfatemija ir karnitino koncentracijos sumažėjimas atitinkamai 3%, 4% ir 6% pacientų, pratęsus gydymą.
In a long-term safety study of 65 HBeAg positive patients with compensated liver disease (after a median exposure of 234 weeks), 6 patients (9%) had confirmed increases in serum creatinine of at least 0.5 mg/ dl from baseline with 2 patients discontinuing from the study due to the elevated serum creatinine concentration.
7 Ilgalaikiame saugumo tyrime, kuriame buvo tiriami 65 pacientai, kurių HBeAg teigiamas (kepenų liga buvo kompensuota), po vidutiniškai 234 savaičių gydymo 6 pacientams (9%) buvo patvirtintas serumo kreatinino koncentracijos padidėjimas ne mažiau kaip 0, 5 mg/ dl virš pradinės koncentracijos, o 2 pacientai pasitraukė iš tyrimo dėl pernelyg aukštos kreatinino koncentracijos serume.
Patients with a confirmed increase in creatinine of ≥ 0.3 mg/ dl by week 48 were at a statistically significant higher risk of a subsequent confirmed increase in creatinine of ≥ 0.5 mg/ dl.
Pacientams, kurių patvirtintas kreatinino koncentracijos padidėjimas 48- ąją savaitę buvo ≥ 0, 3 mg/ dl, buvo statistiškai reikšmingai didesnė rizika, kad vėliau kreatinino koncentracija padidės iki ≥ 0, 5 mg/ dl.
Hypophosphatemia and a decrease in carnitine concentrations were reported each in 3% of patients on extended treatment.
Hipofosfatemija ir karnitino koncentracijos sumažėjimas pratęsto gydymo metu buvo stebėti 3% pacientų.
7 Safety in patients with decompensated disease:
Saugumas pacientams, sergantiems dekompensuota liga:
In patients with decompensated liver disease, the most frequently reported adverse reactions during up to 203 weeks of adefovir dipivoxil therapy were increased creatinine (7%) and asthenia (5%).
Dažniausiai pranešta apie tokias nepageidaujamas reakcijas pacientams, sergantiems dekompensuota kepenų liga, per 203 savaites nuo gydymo adefoviro dipivoksiliu pradžios: padidėjusį kreatinino kiekį kraujyje (7%) ir asteniją (5%).
Renal toxicity is an important feature of the safety profile of adefovir dipivoxil in patients with decompensated liver disease.
Toksinis poveikis inkstams yra svarbus adefoviro dipivoksilio saugumo profilio bruožas pacientams, sergantiems dekompensuota kepenų liga.
In clinical studies of wait-listed and post-liver transplantation patients, four percent (19/ 467) of patients discontinued treatment with adefovir dipivoxil due to renal adverse events.
Klinikiniuose tyrimuose, kuriuose buvo tiriami pacientai, laukiantys kepenų transplantacijos ar po kepenų transplantacijos, keturi procentai (19/ 467) pacientų nutraukė gydymą adefoviro dipivoksiliu dėl nepageidaujamų reiškinių inkstams.
Administration of 500 mg adefovir dipivoxil daily for 2 weeks and 250 mg daily for 12 weeks has been associated with the gastrointestinal disorders listed above and anorexia.
Skiriant po 500 mg adefoviro dipivoksilio per parą dvi savaites ir 250 mg per parą 12 savaičių, pasireiškė jau išvardyti virškinimo trakto sutrikimo simptomai ir anoreksija.
If overdose occurs, the patient must be monitored for evidence of toxicity, and standard supportive treatment applied as necessary.
Perdozavimo atveju pacientą reikia stebėti dėl toksinio poveikio simptomų ir, jeigu reikia, taikyti įprastinį palaikomąjį gydymą.
Adefovir can be removed by haemodialysis; the median haemodialysis clearance of adefovir is 104 ml/ min.
Adefoviras gali būti pašalintas hemodializės būdu; vidutinis adefoviro klirensas atliekant hemodializę yra 104 ml/ min.
The elimination of adefovir by peritoneal dialysis has not been studied.
Adefoviro šalinimas taikant peritoninę dializę tirtas nebuvo.
J05AF08.
Farmakoterapinė grupė – nukleozidų ir nukleotidų atvirkštinės transkriptazės inhibitoriai, ATC kodas – J05AF08.
Adefovir dipivoxil is an oral prodrug of adefovir, an acyclic nucleotide phosphonate analogue of adenosine monophosphate, which is actively transported into mammalian cells where it is converted by host enzymes to adefovir diphosphate.
Adefoviro dipivoksilis yra adenozino monofosfato aciklinio nukleotido fosfonato analogo adefoviro geriamasis pirmtakas, aktyviai pernešamas į žinduolių ląsteles, kuriose, dalyvaujant organizmo fermentams, yra verčiamas adefoviro difosfatu.
Adefovir diphosphate inhibits viral polymerases by competing for direct binding with the natural substrate (deoxyadenosine triphosphate) and, after incorporation into viral DNA, causes DNA chain termination.
Adefoviro difosfatas slopina viruso polimerazes, konkurenciniu būdu tiesiogiai jungdamasis su natūraliu substratu (deoksiadenozino trifosfatu); po įsiterpimo į viruso DNR jis sukelia DNR grandinės nutrūkimą.
Adefovir diphosphate selectively inhibits HBV DNA polymerases at concentrations 12-, 700-, and 10-fold lower than those needed to inhibit human DNA polymerases α, β, and γ, respectively.
Adefoviro difosfatas selektyviai slopina HBV DNR polimerazes esant koncentracijoms, 12, 700 ir10 kartų mažesnėms už koncentracijas, atitinkamai reikalingas slopinti žmogaus DNR α, β ir γ polimerazes.
Adefovir diphosphate has an intracellular half-life of 12 to 36 hours in activated and resting lymphocytes.
Adefoviro difosfato intraląstelinis skilimo pusperiodis aktyvintuose ir neaktyvintuose limfocituose trunka nuo 12 iki 36 valandų.
Adefovir is active against hepadnaviruses in vitro, including all common forms of lamivudine-resistant HBV (rtL180M, rtM204I, rtM204V, rtL180M/ rtM204V), famciclovir-associated mutations (rtV173L, rtP177L, rtL180M, rtT184S or rtV207I) and hepatitis B immunoglobulin escape mutations (rtT128N and rtW153Q), and in in vivo animal models of hepadnavirus replication.
Adefoviras veikia hepadnavirusus, įskaitant visas dažnas lamivudinui atsparias HBV formas (rtL180M, rtM204I, rtM204V, rtL180M/ rtM204V), su atsparumu famciklovirui susijusias mutacijas (rtV173L, rtP177L, rtL180M, rtT184S ar rtV207I), imunoglobulino išvengiančias hepatito B mutacijas (rtT128N ir rtW153Q), in vitro ir hepadnavirusų replikacijos gyvūnų modeliuose in vivo.
The demonstration of the benefit of adefovir dipivoxil is based on histological, virological, biochemical, and serological responses in adults with:
Klinikinė patirtis: adefoviro dipivoksilio vartojimo nauda nustatyta histologiniais, virusologiniais, biocheminiais ir serologiniais tyrimais, gydant suaugusius asmenis, sergančius:
• HBeAg positive and HBeAg negative chronic hepatitis B with compensated liver disease.
• HBeAg teigiamu ir HBeAg neigiamu lėtiniu hepatitu B (kai kepenų liga kompensuota);
• lamivudine-resistant HBV with either compensated or decompensated liver disease, including patients pre- and post-liver transplantation or co-infected with HIV.
8 • lamivudinui atspariu HBV (tiek kai kepenų liga kompensuota, tiek kai dekompensuota), įskaitant pacientus prieš kepenų transplantaciją ir po jos, taip pat infekuotus ŽIV.
In the majority of these studies adefovir dipivoxil 10 mg was added to ongoing lamivudine treatment in patients failing lamivudine therapy.
Daugumoje šių tyrimų 10 mg adefoviro dipivoksilio buvo papildomai skiriama prie jau esamo gydymo lamivudinu pacientams, kurių gydymas vien lamivudinu buvo nesėkmingas.
In these clinical studies patients had active viral replication (HBV DNA ≥ 100,000 copies/ ml) and elevated ALT levels (≥ 1.2 x Upper Limit of Normal (ULN)).
Šiems klinikiniuose tyrimuose dalyvavusiems pacientams buvo aktyvi viruso replikacija (HBV DNR ≥ 100 000 kopijų/ ml) ir padidėjęs ALT aktyvumas (≥ 1, 2 karto daugiau už viršutinę normos ribą – VNR).
In two placebo-controlled studies (total n=522) in HBeAg positive or in HBeAg negative chronic hepatitis B patients with compensated liver disease, significantly more patients (p < 0.001) in the 10 mg adefovir dipivoxil groups (53 and 64%, 8 respectively) had histological improvement from baseline at week 48 than in the placebo groups (25 and 33%).
Patirtis su pacientais, sergančiais kompensuota kepenų liga: dviejuose placebu kontroliuojamuose tyrimuose (bendras n=522), kuriuose tirti HBeAg teigiamu ir HBeAg neigiamu lėtiniu hepatitu B sergantys pacientai (kepenų liga buvo kompensuota), žymiai daugiau pacientų (atitinkamai 53% ir 64%, p < 0, 001) 10 mg adefoviro dipivoksilio grupėje, lyginant su placebo grupe (25% ir 33%) 48- ą gydymo savaitę histologiniai rodikliai pagerėjo.
Improvement was defined as a reduction from baseline of two points or more in the Knodell necro-inflammatory score with no concurrent worsening in the Knodell fibrosis score.
Pagerėjimas buvo vertintas dviem ar daugiau balų, lyginant su pradiniu Knodell nekrozės ir uždegimo indeksu, o Knodell fibrozės indeksas nepablogėjo.
Histological improvement was seen regardless of baseline demographic and hepatitis B characteristics, including prior interferon-alpha therapy.
Histologinis pagerėjimas buvo matyti nežiūrint pradinių demografinių ir hepatito B charakteristikų, įskaitant prieš tai taikytą gydymą interferonu alfa.
High baseline ALT levels (≥ 2 x ULN) and Knodell Histology Activity Index (HAI) scores (≥ 10) and low HBV DNA (< 7.6 log10 copies/ ml) were associated with greater histological improvement.
Didelis pradinis ALT aktyvumas (≥ 2 × VNR) ir Knodell histologinio aktyvumo indeksas (HAI) (≥ 10) ir mažas HBV DNR kiekis (< 7, 6 log10 kopijų/ ml) buvo susiję su didesniu histologinių požymių pagerėjimu.
Blinded, ranked assessments of both necro- inflammatory activity and fibrosis at baseline and week 48, demonstrated that patients treated with 10 mg adefovir dipivoxil had improved necro-inflammatory and fibrosis scores relative to placebo- treated patients.
Lyginant koduotus nekrozės ir uždegimo bei fibrozės indeksus prieš gydymą ir po 48 gydymo savaičių, nustatyta, kad pacientų, gydytų 10 mg adefoviro dipivoksiliu, šie indeksai pagerėjo, lyginant su placebu gydytais pacientais.
Assessment of the change in fibrosis after 48 weeks treatment using the Knodell scores confirms that patients treated with adefovir dipivoxil 10 mg had more regression and less progression of fibrosis than patients treated with placebo.
Vertinant fibrozės pokyčius pagal Knodell indeksą po 48 gydymo savaičių, nustatyta, kad pacientams, gydytiems 10 mg adefoviro dipivoksilio, buvo žymesnė fibrozės regresija ir mažesnis progresavimas nei pacientams, gydytiems placebu.