qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
For instructions for use and handling, see section 6.6.
Specialūs reikalavimai likučiams naikinti nurodyti 6. 6 skyriuje.
Adults (including the elderly ≥ 65 years of age)
Suaugusiems (įskaitant senyvus pacientus ≥ 65 metų)
Dosing of ziconotide should be initiated at 2.4 μ g/ day and titrated on an individual patient basis according to the patient’ s analgesic response and adverse reactions.
Zikonotidas pradedamas vartoti 2, 4 μg dozėmis per parą ir titruojamas remiantis individualiais paciento duomenimis, priklausomai nuo sukeliamos pacientui analgezijos ir nepageidaujamų reakcijų.
Patients should be titrated in dose increments of ≤ 2.4 μ g/ day, up to a maximum dose of 21.6 μ g/ day.
Dozės pacientams titruojamos pridedant po ≤ 2, 4 μg per parą iki pasiekiama maksimali 21, 6 μg paros dozė.
The minimal interval between dose increases is 24 hours; the recommended interval, for safety reasons, is 48 hours or more.
Minimalus intervalas tarp dozės padidinimo yra 24 val.; rekomenduojamas intervalas, saugumo sumetimais, yra 48 valandos ar daugiau.
If necessary the dose can be decreased by any amount (including stopping the infusion) for the management of adverse reactions.
Reikalui esant, dozė gali būti mažinama bet kokiu kiekiu (arba infuzija nutraukiama visai), siekiant pašalinti nepageidaujamas reakcijas.
Approximately 75% of patients who respond satisfactorily to treatment require a dose of ≤ 9.6 μ g/ day.
Maždaug 75% pacientų, kurių atsakas į gydymą patenkinamas, reikia ≤ 9. 6 μg dozės per parą.
Ziconotide must be administered as a continuous infusion via an intrathecal catheter, using an external or internally implanted mechanical infusion pump capable of delivering an accurate infusion volume.
Zikonotidas turi būti leidžiamas nuolatinės infuzijos per intratekalųjį kateterį būdu, naudojant išorinį ar viduje implantuotą mechaninį infuzijos siurblį, galintį užtikrinti tikslų infuzijos kiekį.
As the risk of meningitis secondary to prolonged catheterisation of the intrathecal space is greater with an external catheter infusion system, internal systems are recommended to administer ziconotide for prolonged periods.
Kadangi antrinio meningito pavojus padidėja dėl ilgalaikio intratekaliosios ertmės kateterizavimo išorine kateterių infuzijos sistema, ilgalaikiam zikonotido leidimui patartina naudoti vidines sistemas.
An external catheter system should only be used when an internal system cannot be implanted.
Išorinę kateterių sistemą galima naudoti tik kai neįmanoma implantuoti vidinės sistemos.
When low doses of ziconotide are required, for example when initiating titration, ziconotide must be diluted before use with preservative-free sodium chloride 9 mg/ ml (0.9%) solution for injection.
Kai reikia mažų zikonotido dozių, pvz., tik pradėjus titraciją, prieš naudojimą zikonotidą reikia atskiesti injekcijoms skirtu 9 mg/ ml (0, 9%) natrio chlorido tirpalu be konservantų.
(see section 6.6).
6. 6 skyrių).
2 Use in paediatric patients (< 18 years of age)
2 Vaikams (< 18 metų)
Prialt is not recommended for use in children below 18 years due to a lack of data on safety and efficacy.
Prialt nerekomenduojama vartoti vaikams, jaunesniems nei 18 metų, nes nepakanka duomenų apie saugumą ir efektyvumą.
Use in patients with impaired hepatic function
Vartojimas, kai surikusi kepenų funkcija
Studies have not been conducted in patients with impaired hepatic function.
Nėra atlikta tyrimų su pacientais, turinčiais kepenų veiklos sutrikimų.
Caution should be exercised when ziconotide is administered to patients with impaired hepatic function.
Pacientams, turintiems kepenų veiklos sutrikimų, zikonotidas skiriamas atsargiai.
Use in patients with impaired renal function
Vartojimas, kai sutrikusi inkstų funkcija
Studies have not been conducted in patients with impaired renal function.
Nėra atlikta tyrimų su pacientais, kurių sutrikusi inkstų veikla.
Caution should be exercised when ziconotide is administered to patients with impaired renal function.
Pacientams, turintiems inkstų veiklos sutrikimų, zikonotidą skirti reikia atsargiai.
Ziconotide is contraindicated in combination with IT chemotherapy (see section 4.5).
4. 5 skyrių).
Although ziconotide has been studied in long-term, open label efficacy and safety clinical trials, controlled studies of longer than 3 weeks duration have not been conducted (see section 5.1).
5. 1 skyrių).
Possible long-term local toxic effects on the spinal cord have not been excluded and preclinical data in this respect are limited (see section 5.3).
5. 3 skyrių).
Therefore, caution is needed during long-term treatment.
Todėl ilgą laiką šiuo vaistu turi būti gydoma atsargiai.
The administration of medicinal products by the intrathecal (IT) route carries the risk of potentially serious infections, such as meningitis, which may be life threatening.
Skiriant vaistinius preparatus intratekaliuoju būdu, kyla potencialiai sunkių infekcijų grėsmė, pvz., meningito, kuris gali būti pavojingas gyvybei.
Meningitis due to the entrance of organisms along the catheter track or inadvertent contamination of the infusion system is a known complication of intrathecal medicinal product administration, especially with external systems.
Meningitas, sukeltas organizmų, patekusių per kateterio traktą ar dėl netyčinio užkrėtimo per infuzijos sistemą, yra žinoma intratekaliojo vaistinių preparatų vartojimo komplikacija, ypač naudojant išorines sistemas.
Patients and physicians must be vigilant for typical symptoms and signs of meningitis.
Pacientai ir juos gydantys gydytojai turi atidžiai stebėti, ar nepasireiškia būdingi meningito požymiai ir simptomai.
The optimal intrathecal placement of the catheter tip has not been established.
Nėra nustatyta optimali kateterio galo patalpinimo intratekaliojoje ertmėje vieta.
Lower catheter tip placement, e. g. at the lumbar level, may reduce the incidence of ziconotide-related neurological adverse reactions.
Kateterio galą įtvirtinus žemiau, pvz. juosmens srityje, gali sumažėti su zikonotido vartojimu susijusių neurologinių nepageidaujamų reakcijų.
Therefore, catheter tip placement should be carefully considered to allow adequate access to spinal nociceptive segments whilst minimising medicinal product concentrations at cerebral levels.
Todėl būtina kruopščiai nustatyti kateterio galo patalpinimo vietą, kad būtų užtikrinta reikiama spinalinių nocicepcinių segmentų prieiga, o smegenyse susidarytų mažesnės vaistinio preparato koncentracijos.
Only a small number of patients have received systemic chemotherapy and IT ziconotide.
Pacientams, kurie gydomi sistemine chemoterapija, zikonotidą skirti reikia atsargiai (žr.
Caution should be exercised when ziconotide is administered to patients who are receiving systemic chemotherapy (see section 4.5).
4. 5 skyrių).
Elevations in creatine kinase, which are usually asymptomatic, are common amongst patients on intrathecal ziconotide.
Intratekalųjį zikonotidą vartojantiems pacientams dažnai pasireiškia paprastai besimptomis kreatino kinazės padidėjimas.
Progressive elevation of the creatine kinase is uncommon.
Progresuojantis kreatino kinazės padidėjimas pasireiškia retai.
However monitoring of creatine kinase is recommended.
Tačiau patartina stebėti kreatino kinazės kiekį.
In the event of progressive elevation, or clinically significant elevation in association with clinical features of myopathy or rhabdomyolysis, discontinuation of ziconotide should be considered.
Progresuojančio ar klinikiniai reikšmingo padidėjimo atveju su miopatijos ar rabdomiolizės klinikiniais požymiais būtina apsvarstyti zikonotido terapijos nutraukimo būtinumą.
Hypersensitivity reactions including anaphylaxis have not been observed during clinical trials and the immunogenicity of ziconotide administered by the IT route appears to be low.
Klinikinių tyrimų metu nebuvo pastebėta padidėjusio jautrumo reakcijų, įskaitant anafilaksiją, o intratekaliuoju būdu skiriamo zikonotido imunogeniškumas turėtų būti mažas.
However, the potential for severe allergic reactions cannot be excluded.
Tačiau negalima atmesti sunkių alerginių reakcijų pasireiškimo galimybės.
3 Cognitive and neuropsychiatric adverse reactions, particularly confusion, are common in patients treated with ziconotide.
3 gydymo savaičių.
Episodes of acute psychiatric disturbances, such as hallucinations, paranoid reactions, hostility, delirium, psychosis and manic reactions have been reported in patients treated with ziconotide.
Yra pranešimų apie zikonotidu gydytiems pacientams pasireiškiančius ūmius psichikos sutrikimus: haliucinacijas, paranoidines reakcijas, priešiškumą, kliedėjimą, psichozę ir maniakines reakcijas.
The ziconotide dose should be reduced or discontinued if signs or symptoms of cognitive impairment or neuropsychiatric adverse reactions develop, but other contributing causes should also be considered.
Išsivysčius kognityvinių funkcijų sutrikimams ir neuropsichinėms nepageidaujamoms reakcijoms, būtina sumažinti zikonotido dozę ar nutraukti gydymą, taip pat reikia apsvarstyti kitas galimas šias būsenas sukeliančias priežastis.
The cognitive effects of ziconotide are typically reversible within 1 - 4 weeks after discontinuation of the medicinal product, but may persist in some cases.
Kognityvinės funkcijos paprastai atsistato per 1 – 4 savaites po vaistinio preparato vartojimo nutraukimo, tačiau kai kuriais atvejais sutrikimai gali išlikti.
Patients have experienced depressed levels of consciousness while receiving ziconotide.
Yra pacientų, kuriems vartojant zikonotidą, yra buvę sąmonės pritemimo atvejų.
The patient usually remains conscious and breathing is not depressed.
Paprastai pacientas išlieka sąmoningas ir kvėpavimas nepasunkėja.
The event may be self limited, but ziconotide should be discontinued until the event resolves.
Būsena gali praeiti savaime, tačiau iki ji praeis zikonotido skyrimą reikia nutraukti.
The re-introduction of ziconotide is not recommended in these patients.
Tokiems pacientams pakartotinai skirti zikonotidą nerekomenduojama.
Withdrawal of concomitant CNS depressant medicinal products should also be considered as they may contribute to the reduced level of arousal.
Taip pat reiktų apsvarstyti kartu vartojamų CNS slopinančių vaistų nutraukimo galimybę, nes šie medikamentai gali mažinti budrumo lygį papildomai.
In patients with severe chronic pain there is a higher incidence of suicide and suicide attempts than in the general population.
Pacientai, kenčiantys nuo stiprių lėtinių skausmų, dažniau nusižudo ar bando nusižudyti nei kita populiacija.
Ziconotide may cause or worsen depression with the risk of suicide in susceptible patients.
Zikonotidas turintiem polinkį pacientams gali sukelti ar sustiprinti depresiją bei savižudybės pavojų.
Specific clinical medicinal product interaction studies have not been conducted with ziconotide.
Nėra atlikta specialių klinikinių vaistinių preparatų sąveikos su zikonotidu tyrimų.
However, low plasma ziconotide concentrations, metabolism by ubiquitous peptidases and relatively low plasma protein binding (see section 5.2) make metabolic-based interactions or plasma protein displacement type interactions between ziconotide and other medicinal products unlikely.
5. 2 skyrių), metabolizmo pagrindo ar išstūmimo iš jungties su plazmos baltymais sąveikos tarp zikonotido ir kitų vaistinių preparatų mažai tikėtinos.
No clinical data are available on the interaction between IT chemotherapy and IT ziconotide.
Nėra klinikinių duomenų apie intratekaliosios chemoterapijos ir intratekalaus zikonotido sąveiką.
Ziconotide is contraindicated in combination with IT chemotherapy (see section 4.3).
4. 3 skyrių).
Only a small number of patients have received systemic chemotherapy and IT ziconotide.
Tik labai nedaug pacientų buvo skirta sisteminė chemoterapija kartu su intratekaliuoju zikonotidu.
Caution should be exercised when ziconotide is administered to patients who are receiving systemic chemotherapy (see section 4.4).
4, 4 skyrių).
Medicinal products that affect specific peptidases/ proteases would not be expected to impact upon ziconotide plasma exposure.
Specifines peptidazes/ proteazes veikiančių vaistinių preparatų įtaka zikonotido ekspozicijai plazmoje nėra tikėtina.
Based on very limited clinical investigations, both angiotensin converting enzyme inhibitors (e. g., benazepril, lisinopril and moexipril) and HIV protease inhibitors (e. g., ritonavir, saquinavir, indinavir), have no readily apparent effect on plasma ziconotide exposure.
Remiantis labai nedaugeliu klinikinių tyrimų, ir angiotenziną konvertuojančio fermento inhibitoriai (pvz., benazeprilis, lizinoprilis ir moeksiprilis), ir ŽIV proteazės inhibitoriai (pvz., ritonaviras, sakvinaviras, indinaviras) neturi akivaizdaus poveikio zikonotido ekspozicijai plazmoje.
Ziconotide does not interact with opiate receptors.
Zikonotidas nesąveikauja su opiatų receptoriais.
If discontinuing opiates when initiating ziconotide therapy, opiate withdrawal should be gradual.
Jeigu pradėjus gydymą zikonotidu opiatų terapija nutraukiama, tai turi būti atliekama palaipsniui.
For patients being withdrawn from IT opiates, the IT opiate infusion dose should be gradually tapered over a few weeks and replaced with a pharmacologically equivalent dose of oral opiates.
Pacientams, kuriems nutraukiama intratekaliųjų opiatų terapija, šių opiatų infuzijos dozė turi būti palaipsniui mažinama kelias savaites ir pakeičiama farmakologiniai lygiaverte oralinių opiatų doze.
Adding IT ziconotide to stable doses of IT morphine (see section 5.1), is possible but requires special attention, as a high rate of neuropsychiatric adverse events (confusion/ thinking abnormal, paranoid reactions and hallucinations, and abnormal gait), some of them serious, was observed in Study 202 despite a low dose of ziconotide.
5. 1 skyrių), tačiau tokiu atveju būtina pacientą atidžiai stebėti, nes 202 tyrimuose, nepaisant mažos zikonotido dozės, pasireiškė daug neuropsichinių nepageidaujamų reakcijų (sumišimas/ neįprastas mąstymas, paranoidinės reakcijos ir haliucinacijos bei nebūdinga eisena); kai kurios rekacijos buvo sunkios.
Vomiting and anorexia, and peripheral edema were also observed when IT ziconotide was added to IT morphine.
Intratekalųjį zikonotidą skiriant su intratekaliuoju morfinu taip pat buvo pastebėta vėmimo ir anoreksijos bei periferinės edemos atvejų.
The addition of IT morphine to stable doses of IT ziconotide is better tolerated (pruritis has been reported).
Intratekaliojo morfino skyrimas papildomai su stabiliomis intratekaliojo zikonotido dozėmis buvo geriau toleruojamas (pranešta apie niežulį).
(See section 5.1).
5. 1 skyrių).
An increased incidence of somnolence has been observed when ziconotide is administered concomitantly with systemic baclofen, clonidine, bupivacaine or propofol.
Skiriant zikonotidą kartu su sisteminiu baklofenu, klonidinu, bupivakainu ar propofoliu buvo pastebėta daugiau somnolencijos atvejų.
No data are available regarding the concomitant use of partial opioid agonists (e. g. buprenorphine) with ziconotide.
Nėra klinikinių duomenų apie dalinių opioidų agonistų (pvz., buprenorfino) vartojimą kartu su zikonotidu.
There are no adequate data from the use of ziconotide in pregnant women.
Reikiamų duomenų apie zikonotido vartojimą nėštumo metu nėra.
Studies in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
Su gyvūnais atlikti bandymai parodė toksinį poveikį reprodukcijai (žr.
Ziconotide should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Zikonotido nėštumo metu vartoti negalima, išskyrus neabejotinai būtinus atvejus.
It is not known whether ziconotide is excreted in breast milk, therefore it should not be administered to breast-feeding women unless clearly necessary.
Nežinoma, ar zikonotido išsiskiria į moters pieną, todėl žindyvėms zikonotido skirti negalima, išskyrus neabejotinai būtinus atvejus.
Ziconotide may cause confusion, somnolence and other neurological adverse reactions, therefore patients must be advised not to drive or operate machines if affected.
Zikonotidas gali sukelti sumišimą, somnolenciją ir kitas neurologines nepageidaujamas reakcijas, todėl pacientams būtina patarti vartojimo metu nevairuoti ir nevaldyti mechanizmų.
The safety of ziconotide administered as a continuous intrathecal infusion has been evaluated in more than 1,400 patients participating in acute and chronic pain clinical trials.
Nuolatinės intratekaliosios infuzijos būdu skiriamo zikonotido saugumas buvo vertinamas ūmaus ir lėtinio skausmo tyrimuose, kuriuose dalyvavo daugiau nei 1 400 pacientų.
The duration of treatment has ranged from one-hour bolus infusion to continuous use for more than 6 years.
Gydymo trukmė įvairavo nuo vienos valandos boliuso infuzijos iki nuolatinio vartojimo daugiau nei 6 metus.
The median exposure time was 43 days.
Vidutinis ekspozicijos laikas buvo 43 paros.
The infusion dose rate ranged from 0.03 - 912 μ g/ day, with a median final dose rate of 7.2 μ g/ day.
Infuzijos dozės dydis įvairavo nuo 0, 03 iki 912 μg per parą, kai vidutinis baigiamosios dozės dydis siekė 7, 2 μg per parą.
In clinical trials, 88% of patients experienced adverse drug reactions (ADRs).
Klinikinių tyrimų metu 88% pacientų pasireiškė nepageidaujamos reakcijos.
The most commonly reported ADRs reported in long-term clinical trials were dizziness (42%), nausea (30%), nystagmus (23%), confusional state (25%), gait abnormal (16%), memory impairment (13%), vision blurred (14%), headache (12%), asthenia (13%), vomiting (11%), and somnolence (10%).
Daugiausia pranešimų iš ilgalaikių klinikinių tyrimų buvo gauta apie šias dažniausiai pasireiškiančias nepageidaujamas reakcijas: galvos svaigimas (42%), pykinimas (30%), nistagmas (23%), sumišimo būsena (25%), nebūdinga eisena (16%), atminties sutrikimai (13%), neryškus matymas (14%), galvos skausmai (12%), astenija (13%), vėmimas (11%) ir somnolencija (10%).
Most ADRs were mild to moderate in severity and resolved over time.
Dauguma nepageidaujamų reakcijų buvo silpnos arba vidutinio stiprumo ir po kurio laiko praeidavo.
All ADRs reported in the intrathecal clinical trials with ziconotide (short- and long-term exposure) are listed below in order of frequency.
Toliau pateikti visi intratekaliųjų zikonotido klinikinių tyrimų (ilgalaikio ir trumpalaikio vartojimo) metu pastebėtos nepageidaujamos reakcijos pagal pasireiškimo dažnį.
Very Common (> 1/ 10), Common (> 1/ 100 ,< 1/10), Uncommon (> 1/ 1,000, < 1/ 100)
Labai dažnos (> 1/ 10), dažnos (> 1/ 100, < 1/ 10), nedažnos (> 1/ 1 000, < 1/ 100)
Uncommon: sepsis, meningitis
Nedažnos: sepsis, meningitas
Common: appetite decreased, anorexia
Dažnos: apetito sumažėjimas, anoreksija
Very common: confusional state
Labai dažnos: sumišimo būsena
Common: anxiety, auditory hallucination, insomnia, agitation, disorientation, hallucination, visual hallucination, depression, paranoia, irritability, depression aggravated, nervousness, affect lability, mental status changes, anxiety aggravated, confusion aggravated
Dažnos: nerimas, klausos haliucinacijos, nemiga, ažitacija, dezorientacija, haliucinacijos, regos haliucinacijos, depresija, paranoja, irzlumas, depresijos pasunkėjimas, nervingumas, polinkis į afekto būseną, psichinės būsenos pakitimai, nerimo padidėjimas, sumišimo padidėjimas
Uncommon: delirium, psychotic disorder, suicidal ideation, suicide attempt, thought blocking, abnormal dreams
Nedažnos: kliedėjimas, psichoziniai sutrikimai, mintys apie savižudybę, bandymas nusižudyti, minčių blokavimas, patologiniai sapnai
5 Nervous system disorders
5 Nervų sistemos sutrikimai
Very Common: dizziness, nystagmus, memory impairment, headache, somnolence
Labai dažnos: galvos svaigimas, nistagmas, atminties sutrikimai, galvos skausmas, somnolencija
Common: dysarthria, amnesia, dysgeusia, tremor, balance impaired, ataxia, aphasia, burning sensation, sedation, paraesthesia, hypoaesthesia, disturbance in attention, speech disorder, areflexia, coordination abnormal, dizziness postural, cognitive disorder, hyperaesthesia, hyporeflexia, ageusia, depressed level of consciousness, dysaesthesia, parosmia, mental impairment
Dažnos: disartrija, amnezija, disgeuzija, tremoras, pusiausvyros sutrikimai, ataksija, afazija, deginimo pojūtis, sedacija, parestezija, hipoestezija, dėmesio sutrikimai, kalbos sutrikimai, arefleksija, koordinacijos sutrikimai, nuo kūno padėties priklausomas galvos svaigimas, kognityvinių sutrikimai, hiperestezija, hiporefleksija, ageuzija, sąmonės pritemimas, disestezija, parosmija, psichikos sutrikimai
Uncommon: incoherence, loss of consciousness, coma, stupor, convulsions, cerebrovascular accident, encephalopathy
Nedažnos: minčių padrikumas, sąmonės praradimas, koma, stuporas, konvulsijos, cerebrovaskuliarinė komplikacija, encefalopatija
Very Common: vision blurred
Labai dažnos: neryškus matymas
Common: diplopia, visual disturbance, photophobia
Dažnos: vaizdo dvejinimasis, regos sutrikimai, šviesos baimė
Common: vertigo, tinnitus
Dažnos: vertigo, tinitas
Uncommon: atrial fibrillation
Nedažnos: prieširdžių virpėjimas
Common: orthostatic hypotension, hypotension
Dažnos: ortostatinė hipotenzija, hipotenzija
Common: dyspnoea
Dažnos: dusulys
Uncommon: respiratory distress
Nedažnos: nepakankamas kvėpavimas
Very Common: nausea, vomiting
Labai dažnos: pykinimas, vėmimas
Common: diarrhoea, dry mouth, constipation, nausea aggravated, upper abdominal pain
Dažnos: diarėja, burnos džiuvimas, vidurių užkietėjimas, pykinimo padidėjimas, skausmas pilvo viršuje
Uncommon: dyspepsia
Nedažnos: virškinimo sutrikimai,
Common: pruritus, sweating increased
Dažnos: niežėjimas, prakaitavimo padidėjimas
Uncommon: rash
Nedažnos: bėrimas
Common: pain in limb, myalgia, muscle spasms, muscle cramp, muscle weakness, arthralgia, peripheral swelling
Dažnos: galūnių skausmai, raumenų skausmai, raumenų spazmai, raumenų mėšlungis, raumenų nusilpimas, artralgija, periferinis tinimas
Uncommon: rhabdomyolysis, myositis, back pain, muscle twitching, neck pain
Nedažnos: rabdomiolizė, miozitas, nugaros skausmai, raumenų tikas, sprando skausmas
6 Renal and urinary disorders
6 Inkstų ir šlapimo takų sutrikimai
Common: urinary retention, urinary hesitation, dysuria, urinary incontinence
Dažnos: šlapimo susilaikymas, apsunkinta šlapinimosi pradžia, dizurija, šlapimo nelaikymas
Uncommon: acute renal failure
Nedažnos: ūmūs inkstų veiklos nepakankamumas
Very Common: gait abnormal, asthenia
Labai dažnos: nebūdinga eisena, astenija
Common: fatigue, pyrexia, lethargy, oedema peripheral, rigors, fall, chest pain, feeling cold, pain, feeling jittery, pain exacerbated
Dažnos: nuovargis, karščiavimas, letargija, periferinė edema, sąstingis, griuvinėjimas, krūtinės skausmai, šalčio pojūtis, skausmai, nervingumo pojūtis, skausmų padidėjimas
Uncommon: difficulty in walking
Nedažnos: vaikščiojimo sunkumai
Common: blood creatine phosphokinase increased, weight decreased
Dažnos: padidėjęs kreatino fosfokinazės kiekis kraujyje, sumažėjęs svoris
Uncommon: electrocardiogram abnormal, aspartate aminotransferase increased, blood creatine phosphokinase MM increased, body temperature increased
Nedažnos: elektrokardiogramos anomalijos, padidėjęs aspartataminotransferazės kiekis, padidėjęs kreatinfosfokinazės MM kiekis kraujyje, pakilusi kūno temperatūra
Specific comments and particular caution regarding meningitis, elevations of creatine kinase, and CNS adverse events can be found in Section 4.4.
4. 4 skyriuje pateikti specialūs komentarai ir svarbiausios saugos nuorodos dėl meningito, kreatino kinazės kiekio padidėjimo ir CNS nepageidaujamų reiškinių.
In intravenous infusion studies, healthy male volunteers received ziconotide at doses of up to 70,000 μ g/ day or 3,200 times the maximum recommended daily intrathecal infusion dose.
3 200 kartų daugiau už maksimalią rekomenduojamą intratekaliosios infuzijos dozę.
Postural hypotension was observed in almost all subjects who received high intravenous doses of ziconotide.
Beveik visiems dideles intravenines dozes gavusiems asmenims pasireiškė ortostatinė hipotenzija.
The maximum recommended intrathecal dose is 21.6 μ g/ day.
Maksimali rekomenduojama intratekalioji dozė yra 21, 6 μg per parą.
The maximum intended intrathecal dose of ziconotide in clinical trials was 912 μ g/ day following upward titration over 7 days.
Maksimali numatyta intratekaliojo zikonotido dozė klinikinių tyrimų metu buvo 912 μg per parą, kuri pasiekiama didinamai titruojant per 7 dienas.
In one clinical study a male cancer patient received an accidental IT ziconotide overdose of 744 μ g over a 24-hour period (31 μ g/ hour) and resumed treatment at the intended dose after experiencing a reduction in Visual Analog Scale of Pain Intensity (VASPI) from 82 to 2.5 mm.
Skausmui sumažėjus nuo 82 iki 2, 5 mm pagal vizualią analoginę skausmo įvertinimo skalę (VASĮS), gydymas buvo tęsiamas skiriant numatytą dozę.
In some patients who received intrathecal doses greater than the maximum recommended dose, exaggerated pharmacological effects, e. g., ataxia, nystagmus, dizziness, stupor, depressed level of consciousness, muscle spasms, confusional state, sedation, hypotension, aphasia, speech disorder, nausea and vomiting were observed.
Kai kuriems pacientams, kuriems teko didesnės nei maksimalios rekomenduojamos intratekaliosios dozės, pasireiškė padidintas farmakologinis poveikis, pvz., ataksija, nistagmas, galvos svaigimas, stuporas, sąmonės pritemimas, raumenų spazmai, sumišimo būsena, sedacija, hipotenzija, afazija, kalbos sutrikimai, pykinimas ir vėmimas.
There was no indication of respiratory depression.
Pasunkėjusio kvėpavimo indikacijų nebuvo.
Most patients under observation recovered within 24 hours of withdrawal of the medicinal product.
Daugumai prižiūrimų pacientų toks poveikis praeidavo per 24 valandas po vaistinio preparato vartojimo nutraukimo.
General medical supportive measures should be administered to patients who receive an overdose until the exaggerated pharmacological effects of the medicinal product have resolved.
Pacientams, gavusiems per dideles dozes, būtina skirti įprastas medicinines palaikomąsias priemones, kol pranyks padidintas farmakologinis poveikis.
Analgesics ATC code:
Farmakoterapinė grupė: analgetikai, ATC kodas:
This medicinal product has been authorised under “ Exceptional Circumstances”.
7 Šis vaistinis preparatas registruotas „ išimtinėmis sąlygomis “.
The European Medicines Agency (EMEA) will review any new information, which may become available every year and this SPC will be updated as necessary.
Europos vaistų agentūra (EMEA) kasmet peržiūrės visą naujai gautą informaciją, ir jei reikės atnaujins šią PCS.
7 Ziconotide is a synthetic analogue of a ω -conopeptide, MVIIA, found in the venom of the Conus magus marine snail.
Zikonotidas yra sintetinis ω- konopeptido, MVIIA, randamo jūrinio moliusko Conus magus nuoduose, analogas.
It is an N-type calcium channel blocker (NCCB).
Jis yra N tipo kalcio kanalų (NKK) blokatorius.
NCCs regulate neurotransmitter release in specific neuronal populations responsible for the spinal processing of pain.
NKK blokatoriai reguliuoja neurotransmiterių išsiskyrimą specifinėse neuronų populiacijose, atsakingose už skausmo perdavimą nugaros smegenyse.
In binding to these neuronal NCCs ziconotide inhibits the voltage sensitive calcium current into primary nociceptive afferents terminating in the superficial layers of the dorsal horn of the spinal cord.
Prisijungęs prie šių neuroninių NKK, zikonotidas slopina potencialo valdomą kalcio srovę pirminėse nociceptinėse aferentinėse skaidulose, kurios pasibaigia nugaros smegenų užpakalinio rago paviršiniuose sluoksniuose.
In turn, this inhibits their release of neurotransmitters (including Substance P) and therefore, the spinal signalling of pain.
Savo ruožtu tai slopina jų vykdomą neurotransmiterių išskyrimą (tame tarpe ir substancijos P) ir todėl skausmo signalų perdavimą nugaros smegenyse.
Though statistically significant relationships and reasonable correlation between cerebrospinal fluid (CSF) exposure (AUC, Cmax) and clinical response measures have been observed following 1 hour IT administration, no well-defined dose-concentration-response relationships have yet been identified.
Nors per sekančią vieną valandą po preparato skyrimo intratekaliuoju būdu buvo stebimas statistiniai reikšmingas smegenų skysčio (SS) ekspozicijos (AUC, Cmax.) ir klinikinio atsako lygio ryšys ir reikiama koreliacija, tačiau tikslaus dozės- koncentracijos- atsako santykio nustatyta nebuvo.
Many responsive patients obtain near-maximal analgesia within a few hours of delivery of an appropriate dose.
Daug pacientų, kurių organizmas atsako į terapiją, patiria beveik maksimalią analgeziją per kelias valandas po atitinkamos dozės gavimo.
However, maximal effects may be delayed for approximately 24 hours in some patients.
Tačiau maksimalus poveikis kai kuriems pacientams gali pasireikšti tik maždaug po 24 valandų.
Given the occurrence of analgesia and adverse drug reactions at similar doses, the recommended interval between dose increases is 48 hours or more.
Atsižvelgiant į analgezijos ir nepageidaujamų reakcijų pasireiškimą skiriant panašias dozes, rekomenduojamas intervalas tarp dozių didinimo turėtų būti 48 valandos ar daugiau.
If necessary the dose can be decreased by any amount (including stopping the infusion) for the management of adverse drug reactions.
Reikalui esant, dozė gali būti mažinama bet kokiu kiekiu (arba infuzija nutraukiama visai), siekiant pašalinti nepageidaujamas reakcijas.
Nervous system adverse reactions, particularly dizziness, nausea and abnormal gait appear to be correlated with CSF exposure, though a definitive relationship has not been established.
Spėjama, jog su SS ekspozicija gali būti susijusios nervų sistemos nepageidaujamos reakcijos: dažniausiai galvos svaigimas, pykinimas, nebūdinga eisena, tačiau aiškus ryšys nustatytas nebuvo.
Low plasma exposure occurs during IT infusion due to the low recommended IT infusion rates and relatively rapid plasma clearance (see section 5.2).
5. 2 skyrių).
Therefore, pharmacological effects related to systemic exposure should be minimal.
Todėl su sistemine ekspozicija susiję farmakologiniai efektai turėtų būti minimalūs.
The median dose at response is approximately 6.0 μ g/ day and approximately 75% of responsive patients require ≤ 9.6 μ g/ day.
Vidutinė atsaką sukelianti paros dozė yra maždaug 6, 0 μg, o maždaug 75% pacientų, kurių organizmas atsako į terapiją, reikia ≤ 9. 6 μg dozės per parą.
To limit the occurrence of serious adverse drug reactions, a maximum dose of 21.6 μ g/ day is recommended.
Rimtų nepageidaujamų vaisto reakcijų sumažinimui rekomenduojama 21. 6 μg maksimali paros dozė.
However, in clinical trials it has been observed that patients who tolerate doses of 21.6 μ g/ day following slow titration over a 3 to 4-week period, generally tolerate higher doses up to 48.0 μ g/ day.
Tačiau klinikiniai tyrimai parodė, kad pacientai, toleruojantys 21. 6 μg dozes per parą, iš esmės toleruoja ir didesnes, iki 48, 0 μg per parą dozes, kai jos pasiekiamos lėtai titruojant per 3- 4 savaičių laikotarpį.
There is no evidence of the development of pharmacological tolerance to ziconotide in patients.
Nėra įrodymų, jog pacientams galėtų vystytis farmakologinis pripratimas prie zikonotido.
However, in view of limited data, the development of tolerance cannot be excluded.
Tačiau dėl duomenų stokos negalima atmesti pripratimo vystymosi galimybės.
Examination of the patency of the intrathecal catheter should be considered if the required ziconotide dose continually increases and there is no benefit or increase in drug reactions.
Jei reikiama zikonotido dozė nuolat didinama, o pagerėjimo ar vaisto poveikio padidėjimo nėra, būtina patikrinti intratekaliojo kateterio praeinamumą.
There were three placebo-controlled clinical trials of IT ziconotide.
Buvo atlikti treji placebo kontroliuojami intratekaliojo zikonotido tyrimai.
Two short-term studies, 95-001 (malignant pain) and 96-002 (non malignant pain), involving 366 patients, demonstrated the efficacy of IT ziconotide in severe chronic pain using the percent change in Visual Analog Scale of Pain Intensity (VASPI) as the primary efficacy measure.
Dveji trumpalaikiai tyrimai, – studijos 95- 001 (piktybinis skausmas) ir 96- 002 (nepiktybinis skausmas), kuriuose dalyvavo 366 pacientai, parodė intratekaliojo zikonotido veiksmingumą sunkių lėtinių skausmų gydymui.
These studies were of short duration, 5 and 6 days respectively, and used a more rapid dose escalation and higher doses than recommended in Section 4.2.
Šie tyrimai buvo trumpalaikiai, atitinkamai 5 ir 6 dienų, juose buvo naudojamos didesnės dozės, kurios buvo staigiau didinamos, nei rekomenduojama 4. 2 skyriuje.
8 Efficacy results from study 95-001
8 Studijų 95- 001 veiksmingumo rezultatai
Initial Treatment Assignment
Pradinis gydymo paskyrimas
Ziconotide (n = 71)
Zikonotidas (n = 71)
Placebo (n = 40)
Placebas (n = 40)
p-value
p vertė
Mean VASPI score at baseline in mm (SD)
Vidutinis VASĮS rodiklis gydymo pradžioje, mm (SP)
Mean VASPI score at end of initial titration in mm (SD)
Vidutinis VASĮS rodiklis pirminės titracijos pabaigoje, mm (SP)
% improvement in VASPI score at end of initial titration (SD)
VASĮS rodiklio pagerėjimas pirminės titracijos pabaigoje,% (SP)
Respondera n (%) Dose at end of titration (μ g/ hr)
Pacientai, kurių organizmas reagavo į gydymąa, n (%) Dozė titracijos pabaigoje (μg/ h)
Mean Median Range
reikšmių sritis
Responders were defined as those patients who 1) experienced a ≥ 30% drop in VASPI score compared to baseline; 2) had stable or decreased concomitant opioid analgesics; and 3) had opiate type unchanged from preinfusion if receiving opiates.
1) patyrė ≥ 30% VASĮS rodiklio sumažėjimą, lyginant su rodikliu gydymo pradžioje; 2) kartu vartojo stabilias arba mažesnes opioidinių analgetikų dozes; ir 3) jei vartojo opiatus, nekeitė jų tipo nuo laikotarpio prieš infuziją.
SD – Standard Deviation.
SP – standartinė paklaida.
Efficacy results from study 96-002
Studijų 96- 002 veiksmingumo rezultatai
Initial Treatment Assignment
Pradinis gydymo paskyrimas Zikonotidas (n = 169) b
Placebo (n = 86)
Placebas (n = 86)
Mean VASPI score at baseline in mm (SD)
VASĮS rodiklis
_
gydymo pradžioje, mm (SP)
Respondera n (%) Dose at end of titration (μ g/ hr)
Pacientai, kurių organizmas atsakė į gydymąa, n (%) Dozė titracijos pabaigoje (μg/ h)
Responders were defined as those patients who 1) experienced a ≥ 30% drop in VASPI score compared to baseline; 2) had stable or decreased concomitant opioid analgesics; and 3) had opiate type unchanged from preinfusion if receiving opiates. b 164 patients provided VASPI scores for ziconotide at the end of titration.
1) patyrė ≥ 30% VASĮS rodiklio sumažėjimą, lyginant su rodikliu gydymo pradžioje; 2) kartu vartojo stabilias arba mažesnes opioidinių analgetikų dozes; ir 3) jei vartojo opiatus, nekeitė jų tipo nuo laikotarpio prieš infuziją. b 164 pacientai pateikė VASĮS rodiklius zikonotidui titracijos pabaigoje.
The aetiologies of pain in studies 95-001 (malignant pain) and 96-002 (non-malignant pain) were varied and included bone pain (n = 38) mostly due to bone metastases (n = 34), myelopathy (n = 38), half of whom had spinal cord injury with paralysis (n = 19), neuropathy (n = 79), radiculopathy (n = 24), spinal pain (n = 91) mostly due to failed back surgery (n = 82), and other aetiologies (n = 82).
95- 001 tyrimuose (piktybinis skausmas) ir 96- 002 tyrimuose (nepiktybinis skausmas) dalyvavo įvairios etiologijos skausmus kenčiantys pacientai: kaulų skausmus (n = 38), dažniausiai susijusius su metastazėmis kauluose (n = 34), mielopatija (n = 38), pusei jų buvo pažeistos nugaros smegenys su paralyžiumi (n = 19), neuropatija (n = 79), radikulopatija (n = 24); spinalinius skausmus (n = 91), dažniausiai susijusius su nepavykusia nugaros chirurgine operacija (n = 82) ir kitos etiologijos skausmus (n = 82).
Some patients had more than one cause of pain.
Kai kurie pacientai kentė daugiau nei vienos priežasties skausmus.
The efficacy of IT ziconotide was apparent in all groups.
Intratekaliojo zikonotido veiksmingumas visose grupėse buvo akivaizdus.
Study 301 (n = 220) was of longer duration (21 days), involved more cautious up-titration and lower doses of IT ziconotide, and enrolled the most refractory population of patients studied in the three studies.
Tyrimuose dalyvavo mažiausiai gydymui pasiduodantys trijų studijų pacientai.
The
Visiems 301 tyrimų pacientams intratekalusis gydymas analgetikų deriniais nebuvo veiksmingas, o jų gydytojai manė, jog 97% šių pacientų šiuo metu naudojami gydymo būdai nepadeda.
9 majority had spinal pain (n = 134), especially failed back surgery (n = 110); a lower proportion had neuropathy (n = 36).
Dauguma jų kentė spiralinius skausmus (n = 134), ypač dėl nepavykusios nugaros chirurginės operacijos (n = 110); mažesnė dalis sirgo neuropatija (n = 36).
Only five had malignant pain.
Tik penkeri kentė piktybinius skausmus.
The primary endpoint was the percent change in VASPI score.
Pirminis kriterijus buvo procentiniai VASĮS rodiklio pakitimai.
The efficacy of IT ziconotide in study 301 was lower than in the previous two, short-term studies.
Intratekaliojo zikonotido veiksmingumas 301 tyrimuose buvo mažesnis, nei pirmuose dvejuose trumpalaikiuose tyrimuose.
The frequency and severity of adverse events were also lower.
Taip pat buvo mažiau ir silpnesnių nepageidaujamų reiškinių.
Efficacy results from study 301
Studijų 301 veiksmingumo rezultatai
Ziconotide (n = 112)
Zikonotidas (n = 112)
Placebo (n = 108)
Placebas (n = 108)
7.2 (± 24.98)
7. 2 (± 24, 98)
Mean Median Range
vidurkis mediana reikšmių sritis
Responders were defined as those who experienced a ≥ 30% drop in VASPI score compared to baseline.
Pacientais, kurių organizmas atsakė į gydymą, laikomi pacientai, kurie patyrė ≥ 30% VASĮS rodiklio sumažėjimą, lyginant su rodikliu gydymo pradžioje.
Combination studies with IT Morphine
Kombinuotosios studijos su intratekaliuoju morfinu
Clinical studies 201 and 202 indicate that the combination of IT ziconotide and IT morphine may effectively reduce pain and decrease systemic opioid use over a sustained period of time for patients whose pain was inadequately controlled with their maximum tolerated dose of IT ziconotide (median 8.7 μ g/ day, mean 25.7 μ g/ day – study 201) or with IT morphine (study 202) alone.
201 ir 202 klinikiniai tyrimai parodė, kad intratekaliojo zikonotido derinys su intratekaliuoju morfinu tam tikrą laikotarpį gali efektyviai malšinti skausmą ir sumažinti sisteminių opiatų vartojimą pacientams, kurių skausmą nepakankamai kontroliavo jų maksimali toleruojama intratekaliojo zikonotido dozė (mediana 8, 7 μg per parą, vidutinė 25, 7 μg per parą – 201 tyrimai 201) arba vien tik intratekalusis morfinas (202 tyrimai).
When adding IT ziconotide to stable doses of IT morphine, as with the initiation of IT ziconotide monotherapy, the appearance of psychotic adverse events (e. g., hallucinations, paranoid reactions) or discontinuation due to increased adverse events may occur.
Intratekalųjų zikonotidą skiriant papildomai su stabiliomis intratekaliojo morfino dozėmis, kaip ir pradedant intratekaliojo zikonotido monoterapiją, gali pasireikšti psichozinių šalutinių reakcijų (pvz., haliucinacijų, paranoidinių reakcijų); sustiprėjus šalutinėms reakcijoms gydymą gali prireikti nutraukti.
The CSF pharmacokinetics of ziconotide have been studied following one-hour IT infusions of 1 - 10 μ g of ziconotide in patients with chronic pain.
Zikonotido farmakokinetika smegenų skystyje (SS) buvo tiriama po vienos valandos intratekaliųjų 1 - 10 μg zikonotido infuzijų pacientams, jaučiantiems lėtinius skausmus.
The plasma pharmacokinetics following intravenous doses (0.3 – 10 μ g/ kg/ 24 hr) were also studied.
Taip pat buvo tiriama farmakokinetika plazmoje po intraveninių dozių (0, 3 – 10 μg/ kg/ 24 h).
IT and intravenous pharmacokinetics data are summarised below.
Toliau pateikta intratekaliojo ir intraveninio vartojimo farmakokinetinių duomenų suvestinė.
CSF and Plasma Pharmacokinetics of Ziconotide [mean ± SD (median)]
10 Zikonotido farmakokinetika SS ir plazmoje [vidurkis ± SP (mediana)]
Fluid
Biolog inis skystis
Number
Pacientų kiekis
CL (ml/ min)
KL (ml/ min.)
administration
Intratekalusis
CSF
SS
Intravenous
Intraveninis
CL = clearance; Vd = distribution volume; t½ = half life
KL = klirensas; Vd = pasiskirstymo tūris; t½ = pusinės eliminacijos periodas
Following one-hour IT administration (1 – 10 μ g), both cumulative exposure (AUC; range:
Po vienos valandos intratekaliojo vartojimo (1 – 10 μg), ir kaupiamoji ekspozicija (AUC; reikšmių sritis:
83.6 – 608 ng/ h/ ml) and peak exposure (Cmax; range:
83, 6 – 608 ng/ h/ ml), ir maksimalioji ekspozicija (Cmax; reikšmių sritis:
Plasma concentrations
16, 4 – 132 ng/ ml) įvairavo ir buvo priklausomos nuo dozės, tačiau atrodė tik apytiksliai proporcingos dozei.
10 following continuous (≥ 48 h) IT infusion (≤ 21.6 μ g/ day) appear to be relatively low and typically undetectable (i. e., about 80% of plasma samples collected from pain patients contain no quantifiable medicinal product; < 0.04 ng/ ml).
Koncentracija plazmoje po nuolatinių (≥ 48 h) intratekaliųjų infuzijų (≤ 21. 6 μg per parą) atrodo santykinai maža ir paprastai nenustatoma (pvz., apie 80% plazmos pavyzdžių, paimtų iš skausmus jaučiančių pacientų, nerasta kiekybiniai įvertinamo vaistinio preparato kiekio; < 0. 04 ng/ ml).
No accumulation of ziconotide in plasma following long-term IT administration (up to 9 months) has been observed.
Po ilgalaikio intratekaliojo vartojimo (iki 9 mėnesių) nepastebėta zikonotido kaupimosi plazmoje.
Median ziconotide CSF volume of distribution (Vd:
Zikonotido pasiskirstymo tūrio smegenų skystyje (Vd:
99 ml) is between the spinal cord CSF volume (approximately 75 ml) and total CSF volume (approximately 130 ml).
99 ml) medianos vertė yra tarp nugaros SS kiekio (apie 75 ml) ir viso SS kiekio (apie 130 ml).
Ziconotide appears to distribute mainly within the CSF until transferred to the systemic circulation.
Atrodo, jog daugiausia zikonotido pasiskirsto SS, iki patenka į sisteminę kraujotaką.
Upon reaching the systemic circulation, ziconotide appears to be more extensively distributed, based on a plasma distribution volume of approximately 30 l and is only about 53% bound (non-specifically) to human plasma proteins.
Patekęs į sisteminę kraujotaką, zikonotidas, atrodo, remiantis maždaug 30 l plazmos pasiskirstymo tūriu, pasiskirsto plačiau ir tik maždaug 53% jungiasi (nespecifiškai) su žmogaus plazmos proteinais.
Biotransformation:
Metabolizmas:
Ziconotide is a peptide consisting of 25 naturally-occurring amino acids of the L-configuration, and does not appear to be appreciably metabolised in the CSF.
Neatrodo, kad jis būtų pastebimai metabolizuojamas SS.
Following passage into the systemic circulation, ziconotide is expected to be primarily susceptible to proteolytic cleavage by various ubiquitous peptidases/ proteases present in most organs (e. g., kidney, liver, lung, muscle, etc.), and thus degraded to peptide fragments and its individual constituent free amino acids.
Taip preparatas suskaidomas į peptidinius fragmentus ir jo atskiras sudedamąsias dalis – laisvas amino rūgštis.
The generated free amino acids are expected to be taken up by cellular carrier systems and either subjected to normal intermediary metabolism or used as substrates for constitutive biosynthetic processes.
Manoma, kad susidariusias laisvas amino rūgštis perima ląstelių transportinės sistemos ir jos dalyvauja normaliame tarpiniame metabolizme arba kaip substratas naudojamos sudėtiniuose biosintezės procesuose.
Due to the wide distribution of these peptidases it is not expected that hepatic or renal impairment would affect the systemic clearance of ziconotide.
Dėl šių peptidazių didelio paplitimo nėra tikėtina, kad kepenų ar inkstų veiklos sutrikimai gali paveikti zikonotido sisteminį klirensą.
The biological activity of the various expected proteolytic degradation products has not been assessed.
Įvairių galimų proteolitinių skilimo produktų biologinis aktyvumas nebuvo nustatytas.
It is unlikely that the degradation products of ziconotide will have significant biological activity, as peptides consisting of the individual peptide loop structures have been found to have binding affinities for N-type voltage sensitive calcium channels that are several orders of magnitude lower than that of the parent (ziconotide) compound.
Nėra tikėtina, kad zikonotido skilimo produktai pasižymėtų ryškiu biologiniu aktyvumu, nes nustatyta, jog iš atskirų peptidinių grandinių sudarytų peptidų jungimosi afinitetas N tipo potencialo valdomiems kalcio kanalams yra keliais laipsniais žemesnis nei pradinio junginio (zikonotido).
Elimination:
Šalinimas:
Hence, ziconotide appears to be mainly eliminated from the CSF (mean t½ = 4.6 hr) by bulk flow of CSF out of the CNS through the arachnoid villi with subsequent transfer into the systemic circulation.
Vidutinis zikonotido KL (0, 38 ml/ min.) maždaug atitinka suaugusio žmogaus SS apykaitos greitį (0, 3 – 0, 4 ml/ min.) Taigi, zikonotidas daugiausia turėtų būti šalinamas iš SS (vidutinis t½ = 4, 6 h) su tūrine smegenų skysčio tėkme iš CNS per voratinklinį dangalą, iš kur jis patenka į sisteminę kraujotaką.
Very low circulating plasma concentrations of ziconotide may be observed following IT administration due to both the low IT infusion rate and relatively rapid plasma clearance.
Dėl mažų intratekaliosios infuzijos kiekių ir santykinai greito klirenso plazmoje, po zikonotido skyrimo intratekaliai, plazmoje randamos tik labai mažos cirkuliuojančio preparato koncentracijos.
The mean plasma elimination half-life (t½) is 1.3 hr.
Vidutinis pusinės eliminacijos iš plazmos periodas (t1/ 2) yra 1, 3 h.
Ziconotide is a relatively small molecular weight peptide (MW = 2,639) and is filtered by the kidney glomerulus, but only minimal amounts of ziconotide (< 1%) are recovered in human urine following intravenous infusion.
Jį filtruoja inkstų glomerulas, tačiau po intratekaliosios infuzijos žmogaus šlapime randami tik minimalūs zikonotido kiekiai (< 1%).
This is because almost all of the filtered active substance is rapidly endocytosed and ultimately transported back to the systemic circulation.
Tai sąlygoja greita beveik visos išfiltruotos veikliosios medžiagos endocitozė ir tolesnis grąžinimas atgal į sisteminę kraujotaką.
Specific populations:
Specifinės grupės:
Although only limited data are available, there is no obvious effect of race, height, weight, gender or age on CSF ziconotide exposure after IT administration.
Nors duomenų nedaug, rasė, kūno masė, ūgis, lytis ar amžius akivaizdžios įtakos zikonotido SS ekspozicijai, skiriant intratekaliai, neturi.
No formal studies assessing the impact of renal or hepatic dysfunction have been conducted; however, given that peptidases are present in various body organs, it is not anticipated that renal or hepatic dysfunction will significantly impact systemic exposure of ziconotide.
Nebuvo atlikta oficialių tyrimų, įvertinančių inkstų ar kepenų nepakankamumo įtaką, tačiau kadangi peptidazių yra daugelyje organų, nėra tikėtina, jog sutrikusi inkstų ar kepenų veikla galėtų žymiai paveikti zikonotido sisteminę ekspoziciją.
Preclinical toxic effects related to ziconotide administration were observed only at exposures considered sufficiently in excess of the human exposure to indicate little risk in clinical use.
Su zikonotido vartojimu sietinas ikiklinikinis toksinis poveikis pasireiškė tik tokiu atveju, kai gyvūnų organizme ekspozicija buvo daug didesnė už maksimalią žmogaus organizme, todėl klinikai tokio poveikio reikšmė yra maža.
In subchronic continuous intrathecal infusion studies in rats and dogs, behavioural effects were seen at doses ≥ 8-fold the maximum recommended clinical intrathecal infusion dose of 21.6 μ g/ day (on a mg/ kg basis).
Subchroniniuose nuolatinių intratekaliųjų infuzijų tyrimuose su žiurkėmis ir šunimis poveikis elgsenai pasireiškė skiriant ≥ 8 kartus didesnes dozes nei maksimali rekomenduojama 21, 6 μg per parą (mg/ kg pagrindu) klinikinė intratekaliosios infuzijos dozė.
These effects were defined by exaggerated pharmacological actions of ziconotide and not by neurotoxic lesions or target organ toxicity.
Šis poveikis pasireiškė dėl perdėto zikonotido farmakologinio poveikio, o ne dėl neurotoksinio pažeidimo ar toksinio poveikio tiksliniams organams.
Observations included transient and reversible neurological effects consisting of tremors, uncoordinated movements and hyper- and hypoactivity.
Buvo pastebėta laikinų ir grįžtamų neurologinių poveikių, kuriuos sudarė tremorai, nekoordinuoti judesiai ir padidėjęs ar sumažėjęs aktyvumas.