qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Zeffix has been studied in five main studies involving a total of 1,083 adult patients.
Zeffix poveikis buvo tiriamas penkių pagrindinių tyrimų, kuriuose iš viso dalyvavo 1083 suaugę pacientai, metu.
Three studies compared the effectiveness of Zeffix to that of placebo (a dummy treatment) in patients with compensated chronic hepatitis B, including one study that looked more particularly at the effectiveness of Zeffix in ‘ HBeAg negative’ patients.
Vieno tyrimo metu buvo atskirai tiriamas Zeffix poveikis HbeAg neigiamu hepatitu sergantiems pacientams.
These are patients infected with hepatitis B virus 7 Westferry Circus, Canary Wharf, London E14 4HB, UK Tel.
Dviejų tyrimų metu Zeffix (skiriamo atskirai) poveikis buvo lyginamas su alfa interferono (kito 7 Westferry Circus, Canary Wharf, London E14 4HB, UK Tel.
(44-20) 74 18 84 00 Fax (44-20) 74 18 84 16 E-mail: mail@emea. europa. eu http: / /www. emea. europa. eu ©EMEA 2007 Reproduction and/ or distribution of this document is authorised for non commercial purposes only provided the EMEA is acknowledged that has mutated (changed), leading to a form of chronic hepatitis B that is more difficult to treat.
(44- 20) 74 18 84 00 Fax (44- 20) 74 18 84 16 E- mail: mail@ emea. europa. eu http: // www. emea. europa. eu ©EMEA 2007 Reproduction and/ or distribution of this document is authorised for non commercial purposes only provided the EMEA is acknowledged vaisto lėtiniam hepatitui gydyti) arba su abiejų šių vaistų poveikiu.
There were several measures of effectiveness in the studies.
Šių tyrimų metu buvo naudojami keli veiksmingumo matai.
These included looking at how the liver damage had evolved after 52 weeks of treatment using a liver biopsy (when a small sample of liver tissue is taken and examined under a microscope), as well as measuring other signs of the disease such as the levels of ALT or of hepatitis B viral DNA circulating in the blood.
Buvo biopsiškai (nedidelis kepenų audinio gabalėlis tiriamas mikroskopu) tiriama, kaip keičiasi kepenų audinio pažeidimo lygis po 52 savaičių gydymo, taip pat buvo tiriami kiti ligos požymiai, pvz., ALT koncentracija arba hepatito B viruso DNR koncentracija kraujyje.
A further analysis was carried out comparing patients with and without the ‘ YMDD mutation’ (a change in the hepatitis B virus ’ s DNA that is often found after treatment with lamivudine).
Buvo atlikti papildomi tyrimai, kurių metu buvo lyginami tie pacientai, kuriems nustatyta „ YMDD mutacija “ (hepatito B viruso DNR mutacija, kuri dažnai atsiranda po gydymo lamivudinu) ir tie, kurių organizmuose šios mutacijos nerasta.
What benefit has Zeffix shown during the studies?
Kokia Zeffix nauda atsiskleidė tyrimų metu?
Zeffix was more effective than placebo in slowing down the progression of liver disease.
Zeffix žymiai veiksmingiau nei placebas stabdė kepenų ligos progresavimą.
About half of the patients taking Zeffix had an improvement in liver damage assessed in a biopsy, compared with about a quarter of the patients who took placebo.
Atlikus biopsiją buvo nustatyta, kad maždaug pusei Zeffix vartojusių pacientų sumažėjo kepenų pažeidimo lygis, o vartojusių placebą – tik ketvirčiui.
Zeffix was as effective as alfa-interferon.
Zeffix buvo toks pat veiksmingas kaip ir interferonas alfa.
The analysis showed that patients with the YMDD mutation do not respond as well to treatment with Zeffix as those without the mutation.
Tyrimai parodė, kad pacientams, kuriems nustatyta viruso YMDD mutacija, gydymas Zeffix buvo ne toks veiksmingas nei pacientams be mutacijos.
What is the risk associated with Zeffix?
Kokia su Zeffix vartojimu siejama rizika?
The most common side effect with Zeffix (seen in more than 1 patient in 10) is raised ALT levels.
Dažniausiai pasitaikantys šalutiniai poveikiai (daugiau nei 1 iš 10 pacientų) yra padidėjusi ALT koncentracija.
For the full list of all side effects reported with Zeffix, see the Package Leaflet.
Išsamų visų šalutinių reiškinių, apie kuriuos pranešta gydant Zeffix, sąrašą galima rasti pakuotės lapelyje.
Zeffix should not be used in people who may be hypersensitive (allergic) to lamivudine or any of the other ingredients.
Zeffix neturi būti skiriamas žmonėms, kurie gali būti jautrūs (alergiški) lamivudinui arba bet kurioms kitoms sudėtinėms medžiagoms.
Why has Zeffix been approved?
Kodėl Zeffix buvo patvirtintas?
The Committee for Medicinal products for Human Use (CHMP) decided that Zeffix’ s benefits are greater than its risks for treatment of chronic hepatitis B in adults with compensated liver disease with evidence of active viral replication, persistently elevated serum ALT levels and histological evidence of active liver inflammation and/ or fibrosis, and in adults with decompensated liver disease.
Žmonėms skirtų vaistų komitetas (CHMP) nusprendė, kad Zeffix teikiama nauda yra didesnė už jo keliamą riziką gydant suaugusius pacientus, sergančius lėtiniu hepatitu B su kompensuota kepenų liga ir nustatyta aktyvia viruso replikacija, nuolat padidėjusia ALT koncentracija serume ir histologiškai nustatytu aktyviu kepenų uždegimu ir (arba) fibroze, taip pat suaugusius pacientus, sergančius dekompensuota kepenų liga.
They recommended that Zeffix be given marketing authorisation.
Komitetas rekomendavo suteikti Zeffix rinkodaros teisę.
Zeffix was originally authorised under "Exceptional Circumstances", because, for scientific reasons, limited information was available at the time of approval.
Zeffix rinkodaros teisė buvo suteikta išskirtinėmis sąlygomis, kadangi jos suteikimo metu dėl mokslinių priežasčių buvo pateikti ne visi duomenys.
As the company had supplied the additional information requested, the "Exceptional Circumstances" ended on 18 May 2001.
Bendrovei pateikus reikiamus duomenis, teisės išskirtinėmis sąlygomis galiojimas baigėsi 2001 m. gegužės 18 d.
Other information about Zeffix:
Kita informacija apie Zeffix:
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Zeffix to Glaxo Group Ltd on 29 July 1999.
Europos Komisija 1999 m. liepos 29 d. bendrovei „ Glaxo Group Ltd “ suteikė visoje Europos Sąjungoje galiojančią Zeffix rinkodaros teisę.
The marketing authorisation was renewed on 29 July 2004.
Rinkodaros teisė buvo atnaujinta 2004 m. liepos 29 d.
The full EPAR for Zeffix is available here.
Išsamų Zeffix EPAR galima rasti čia.
This summary was last updated in 11-2007.
ujinta 2007- 11.
Strengths
Pakuotė
Pharmaceutical forms
Kiekis (koncentracija)
Route of administration Packaging
Plėvele dengta tabletė
Package size
28 tabletės
EU/ 1/ 99/ 114/ 001 EU/ 1/ 99/ 114/ 002
(aliuminio/ PV C) EU/ 1/ 99/ 114/ 002
Oral use Blister (Alu/ pvc) Oral use Blister (Alu/ pvc)
Lizdinė plokštelė (aliuminio/ PV C)
Oral use Bottle (HDPE)
Butelis (HDPE)
Zeffix 100 mg film-coated tablets
Zeffix 100 mg plėvele dengtos tabletės
Zeffix film-coated tablets contain 100 mg lamivudine For a full list of excipients see section 6.1.
Visos pagalbinės medžiagos nurodytos 6. 1 skyriuje.
Butterscotch coloured, film-coated, capsule shaped, biconvex and engraved “ GX CG5” on one face.
Irisinio saldainio spalvos, kapsulės formos, abipus išgaubtos, dengtos plėvele tabletės, vienoje pusėje įspaustas užrašas “ GX CG5 ”.
Zeffix is indicated for the treatment of chronic hepatitis B in adults with:
Zeffix gydomas lėtinis suaugusių žmonių hepatitas B:
compensated liver disease with evidence of active viral replication, persistently elevated serum alanine aminotransferase (ALT) levels and histological evidence of active liver inflammation and / or fibrosis.
• kompensuota kepenų liga, kai įrodyta virusų replikacija, nuolat padidėjęs alanino aminotransferazės aktyvumas kraujo serume ir histologiniu tyrimu patvirtintas aktyvus kepenų uždegimas ir (arba) fibrozė;
decompensated liver disease.
• dekompensuota kepenų liga.
Therapy with Zeffix should be initiated by a physician experienced in the management of chronic hepatitis B.
Zeffix turi pradėti gydyti gydytojas, turintis lėtinio hepatito B gydymo patirties.
Adults: the recommended dosage of Zeffix is 100 mg once daily.
Suaugusieji: rekomenduojama vartoti 100 mg Zeffix dozę kartą per parą.
Zeffix can be taken with or without food.
Zeffix galima gerti nevalgius arba valgio metu.
• In patients with HBeAg positive chronic hepatitis B (CHB) treatment should be administered for at least 3-6 months after HBeAg seroconversion (HBeAg and HBV DNA loss with HBeAb detection) is confirmed, to limit the risk of virological relapse, or until HBsAg seroconversion.
Gydymo trukmė • Lėtiniu hepatitu B (LHB) sergančius pacientus, kurių organizme yra HBeAg, reikia gydyti mažiausiai 3– 6 mėnesius po to, kai HBeAg serokonversija (t. y. tol, kol išnyks HBeAg bei HBV DNR ir atsiras HBeAk), yra patvirtinta, kad sumažėtų virusologinio atkryčio pavojus, arba iki HBsAg serokonversijos.
This recommendation is based on limited data (see section 5.1). • In patients with HBeAg negative CHB (pre-core mutant), the optimal duration of treatment is unknown.
5. 1 skyrių). • LHB sergančių pacientų, kurių organizme HBeAg nėra (yra pre- core mutantų), optimali gydymo trukmė nežinoma.
Treatment discontinuation may be considered following HBsAg seroconversion. • In patients with either HBeAg positive or HBeAg negative CHB, the development of YMDD variant HBV may result in a diminished therapeutic response to lamivudine, indicated by a rise in HBV DNA and ALT from previous on-treatment levels.
Po HBsAg serokonversijos gali būti svarstoma galimybė nutraukti gydymą. • Ir tiems LHB sergantiems pacientams, kurių organizme yra HBeAg, ir tiems, kurių organizme nėra HBeAg, gali atsirasti YMDD tipo HBV, pasireiškiantis lamivudino gydomojo poveikio susilpnėjimu, t. y. padidėjusiu HBV DNR ir ALT kiekiu, lyginant su anksčiau gydymo metu nustatytais kiekiais.
In patients with extended-duration YMDD variant HBV, a switch to or addition of an alternative agent should be considered (see section 5.1). • In patients with decompensated liver disease and liver transplant recipients, treatment cessation is not recommended.
5. 1 skyrių). • Dekompensuota kepenų liga sergantiems ligoniams ir kepenų transplantanto recipientams gydymo nutraukti nerekomenduojama.
If there is a loss of efficacy attributable to the emergence of YMDD variant HBV in these patients, additional or alternative therapies should be considered (see section 5.1).
5. 1 skyrių).
2 If Zeffix is discontinued, patients should be periodically monitored for evidence of recurrent hepatitis (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Children (less than 12 years of age) and adolescents (12 to 17 years of age):
Jaunesni kaip 12 metų amžiaus vaikai ir paaugliai (nuo 12 iki 17 metų):
Zeffix is not recommended for use in children below age 12 and adolescents age 12 to 17 due to lack of data on safety and efficacy (see section 5.2).
5. 2 skyrių).
Renal impairment: lamivudine serum concentrations (AUC) are increased in patients with moderate to severe renal impairment due to decreased renal clearance.
Inkstų funkcijos pablogėjimas: pacientams, kuriems yra vidutinio sunkumo arba sunkus inkstų funkcijos pablogėjimas, lamivudino koncentracija serume (plotas po koncentracine kreive PPKK) būna didesnė, nes sumažėja inkstų klirensas.
The dosage should therefore be reduced for patients with a creatinine clearance of < 50 ml/ minute.
Todėl pacientams, kurių kreatinino klirensas yra < 50 ml/ min., vaisto dozę reikėtų sumažinti.
When doses below 100 mg are required Zeffix oral solution should be used (see Table 1 below).
Jeigu reikalinga Zeffix dozė yra mažesnė negu 100 mg, reikėtų vartoti geriamąjį tirpalą (žr. lentelę).
Table 1:
Lentelę 1.
Dosage of Zeffix in patients with decreased renal clearance.
Zeffix dozavimas pacientams, kurių inkstų klirensas yra sumažėjęs
Creatinine clearance ml/ min
Kreatinino klirensas ml/ min.
First Dose of Zeffix oral solution *
Pirmoji Zeffix geriamojo tirpalo dozė *
Maintenance Dose Once daily
Palaikomoji dozė (kartą per parą)
* Zeffix oral solution containing 5 mg/ ml lamivudine.
* Viename Zeffix geriamojo tirpalo mililitre yra 5 mg lamivudino.
Data available in patients undergoing intermittent haemodialysis (for less than or equal to 4 hrs dialysis 2-3 times weekly), indicate that following the initial dosage reduction of lamivudine to correct for the patient’ s creatinine clearance, no further dosage adjustments are required while undergoing dialysis.
Turimi duomenys rodo, jog pacientams, kuriems hemodializė atliekama su pertraukomis (2 - 3 kartus per savaitę, 4 valandų arba trumpesnė hemodializė), pradinės dozės, nustatytos atsižvelgiant į kreatinino klirensą, keisti nereikia.
Hepatic impairment: data obtained in patients with hepatic impairment, including those with end-stage liver disease awaiting transplant, show that lamivudine pharmacokinetics are not significantly affected by hepatic dysfunction.
Kepenų funkcijos pablogėjimas: pacientams, kuriems yra kepenų funkcijos pablogėjimas, įskaitant ir kepenų persodinimo laukiančiuosius, kuriems yra galutinė kepenų ligos stadija, tyrimų duomenys rodo, jog kepenų funkcijos pablogėjimas didesnės įtakos lamivudino farmakokinetikai nedaro.
Based on these data, no dose adjustment is necessary in patients with hepatic impairment unless accompanied by renal impairment.
Remiantis šiais duomenimis, pacientams, kurių kepenų funkcija yra pablogėjusi, dozės koreguoti nereikia, išskyrus tuos, kuriems yra pablogėjusi inkstų funkcija.
Lamivudine has been administered to children (2 years and above) and adolescents with compensated chronic hepatitis B.
Lamivudinas buvo skiriamas lėtiniu kompensuotu hepatitu B sergantiems vaikams (2 metų ir vyresniems) ir paaugliams.
However, due to limitations of the data, the administration of lamivudine to this patient population is not currently recommended (see section 5.1).
5. 1 skyrių).
The efficacy of lamivudine in patients co-infected with Delta hepatitis or hepatitis C has not been established.
Pacientams, kurie papildomai yra užsikrėtę ir delta hepatitu arba hepatitu C, gydymo lamivudinu veiksmingumas nenustatytas.
Data are limited on the use of lamivudine in HBeAg negative (pre-core mutant) patients and in those receiving concurrent immunosuppressive regimes, including cancer chemotherapy.
Mažai turima duomenų apie pacientus, gydomus lamivudinu, kurių organizme HBeAg nėra (t. y. yra pre- core mutantų) arba kuriems tuo pačiu metu taikoma imunosupresija, tarp jų ir gydomus priešvėžiniais chemoterapiniais vaistais.
During treatment with Zeffix patients should be monitored regularly.
Zeffix gydomus pacientus reikia reguliariai stebėti.
Serum ALT levels should be monitored at 3 month intervals and HBV DNA and HBeAg should be assessed every 6 months.
ALT kiekį plazmoje reikia stebėti kas 3 mėnesius, o HBV DNR ir HBeAg – kas 6 mėnesius.
3 Exacerbations of hepatitis
3 Hepatito paūmėjimas
HBV viral subpopulations with reduced susceptibility to lamivudine (YMDD variant HBV) have been identified with extended therapy.
Ilgalaikės terapijos metu nustatyti HBV virusų porūšiai (HBV- YMDD variantas), pasižymintys sumažėjusiu jautrumu lamivudinui.
In some patients the development of YMDD variant HBV can lead to exacerbation of hepatitis, primarily detected by serum ALT elevations and re-emergence of HBV DNA.
Atsiradęs YMDD tipo HBV kai kuriems pacientams gali paūminti hepatitą, nustatomą visų pirma iš ALT padidėjimo ir vėl atsiradus HBV DNR.
In patients who have YMDD variant HBV and worsening liver disease (increasing ALT with or without decompensated cirrhosis) or recurrent hepatitis B after liver transplantation, a switch to or addition of an alternative agent should be considered.
YMDD tipo HBV infekcija sergantiems pacientams, kuriems sunkėja kepenų liga (rodo didėjantis ALT kiekis kartu su dekompensuota kepenų ciroze ar be jos) arba po kepenų transplantacijos pasikartoja hepatitas B, reikėtų apsvarstyti galimybę keisti gydymą alternatyviu preparatu arba jo skirti papildomai.
If Zeffix is discontinued or there is a loss of efficacy due to the development of YMDD variant HBV (see section 4.2), some patients may experience clinical or laboratory evidence of recurrent hepatitis.
4. 2 skyrių), kai kuriems pacientams gali atsirasti klinikinių ir laboratoriniais tyrimais nustatomų hepatito atsinaujinimo požymių.
If Zeffix is discontinued, patients should be periodically monitored both clinically and by assessment of serum liver function tests (ALT and bilirubin levels), for at least four months, and then as clinically indicated.
Zeffix vartojimą nutraukus, reikėtų periodiškai (pradžioje bent kas keturis mėnesius, vėliau − priklausomai nuo būklės) tikrinti paciento klinikinę būklę ir vertinti kepenų funkciją pagal ALT ir bilirubino kiekį kraujo serume.
Exacerbation of hepatitis has primarily been detected by serum ALT elevations, in addition to the re-emergence of HBV DNA.
Pirmieji hepatito pablogėjimo požymiai yra ALT padidėjimas kartu su HBV DNR atsiradimu kraujo serume.
See Table 3 in Section 5.1 Clinical experience for more information regarding frequency of post treatment ALT elevations.
Daugiau informacijos apie ALT padidėjimo po gydymo šiuo vaistu dažnį yra 5. 1 skyriaus 3 lentelėje.
Most events have been self- limited, however some fatalities have been observed.
Dauguma šių reiškinių buvo savaime pasibaigiantys, tačiau nustatyta ir mirties atvejų.
For patients who develop evidence of recurrent hepatitis post-treatment, there are insufficient data on the benefits of re-initiation of lamivudine treatment.
Nėra pakankamai duomenų apie gydymo lamivudinu naudingumą pacientams, kuriems po gydymo šiuo vaistu atsirado atsinaujinusio hepatito įrodymų.
Transplantation recipients and patients with advanced liver disease are at greater risk from active viral replication.
Ligoniai, kuriems persodintos kepenys arba kuriems yra pažengusi kepenų liga, turi didesnę aktyvios virusų replikacijos riziką.
Due to the marginal liver function in these patients, hepatitis reactivation at discontinuation of lamivudine or loss of efficacy during treatment may induce severe and even fatal decompensation.
Kadangi tokių pacientų kepenų funkcija yra ribinė, nutraukus lamivudino vartojimą arba gydymo metu nustojus jam veikti, gali kilti sunki, net mirtina kepenų dekompensacija.
These patients should be monitored for clinical, virological and serological parameters associated with hepatitis B, liver and renal function, and antiviral response during treatment (at least every month), and, if treatment is discontinued for any reason, for at least 6 months after treatment.
Jei gydymas Zeffix dėl bet kokios priežasties nutraukiamas, ligonį nurodytu būdu reikėtų stebėti bent 6 mėnesius.
HBV antigen/ antibody, and serum HBV DNA concentrations when possible.
Laboratoriniams parametrams, kurie turėtų būti nustatomi (kaip minimumas), priklauso: - ALT serume, bilirubinas, albuminas, karbamido azotas, kreatininas ir virusologinis statusas: - HBV antigenų ir antikūnų bei, jei įmanoma, HBV DNR koncentracija kraujo serume.
Patients experiencing signs of hepatic insufficiency during or post-treatment should be monitored more frequently as appropriate.
Pacientus, kuriems gydymo metu arba po jo atsirado kepenų nepakankamumo požymių, reikia tirti dažniau nei įprasta.
HIV co-infection
ŽIV užsikrėtę pacientai
For the treatment of patients who are co-infected with HIV and are currently receiving or plan to receive treatment with lamivudine or the combination lamivudine-zidovudine, the dose of lamivudine prescribed for HIV infection (usually 150 mg/ twice daily in combination with other antiretrovirals) should be maintained.
Pacientams, užsikrėtusiems dar ir ŽIV, gydomiems arba numatomiems gydyti lamivudinu arba lamivudinu kartu su zidovudinu, reikėtų skirti tokią lamivudino dozę, kokia paprastai gydoma nuo ŽIV ligos (po 150 mg 2 kartus per parą kartu su kitais antiretrovirusiniais preparatais).
For HIV co-infected patients not requiring anti-retroviral therapy, there is a risk of HIV mutation when using lamivudine alone for treating chronic hepatitis B.
ŽIV užsikrėtę pacientai, kuriems gydymas antiretrovirusiniais preparatais nėra būtinas, turi ŽIV mutacijos riziką, jeigu nuo lėtinio hepatito B yra gydomi tik lamivudinu.
Transmission of hepatitis B
Hepatito B perdavimas
There is no information available on maternal-foetal transmission of hepatitis B virus in pregnant women receiving treatment with lamivudine.
Nėra informacijos apie tai, kad nėščios moterys, gydomos lamivudinu, gali perduoti vaisiui hepatito B virusą.
The standard recommended procedures for hepatitis B virus immunisation in infants should be followed.
Tokių motinų kūdikius nuo hepatito B reikėtų imunizuoti įprastiniu būdu.
Patients should be advised that therapy with lamivudine has not been proven to reduce the risk of transmission of hepatitis B virus to others and therefore, appropriate precautions should still be taken.
Pacientui turėtų būti paaiškinta, kad nėra įrodyta, ar gydymas lamivudinu sumažina hepatito B viruso perdavimo riziką kitiems žmonėms, todėl turėtų būti imamasi atitinkamų atsargumo priemonių.
4.5 Interaction with other medicinal products and other forms of interaction
4. 5 Sąveika su kitais vaistiniais preparatais bei kitokia sąveika
Interaction studies have only been performed in adults.
Tarpusavio sąveikos tyrimai buvo atlikti tik su suaugusiais.
The likelihood of metabolic interactions is low due to limited metabolism and plasma protein binding and almost complete renal elimination of unchanged substance.
Sąveikos tikimybė metabolizmo fazės metu maža, nes yra ribotas veikliosios medžiagos metabolizmas, mažas jungimosi laipsnis su plazmos baltymais ir beveik visos nepakitusios veikliosios medžiagos išskyrimas per inkstus.
4 Lamivudine is predominantly eliminated by active organic cationic secretion.
4 Daugiausiai lamivudino eliminuojama aktyvios organinių katijonų sekrecijos būdu.
The possibility of interactions with other medicinal products administered concurrently should be considered, particularly when their main route of elimination is active renal secretion via the organic cationic transport system e. g. trimethoprim.
Turėtų būti atsižvelgiama į sąveikos su kitais kartu vartojamais vaistiniais preparatais galimybę, ypač tais, kurių pagrindinis eliminacijos būdas yra sekrecija į inkstų kanalėlius aktyvia organinių katijonų transporto sistema, pvz., trimetoprimu.
Other medicinal products (e. g. ranitidine, cimetidine) are eliminated only in part by this mechanism and were shown not to interact with lamivudine.
Buvo parodyta, kad kiti medikamentai, kurie minėtu mechanizmu eliminuojami tik iš dalies (pvz., ranitidinas, cimetidinas), su lamivudinu nesąveikauja.
Substances shown to be predominately excreted either via the active organic anionic pathway, or by glomerular filtration are unlikely to yield clinically significant interactions with lamivudine.
Mažai tikėtina, kad medžiagos, kurios iš organizmo išskiriamos daugiausiai aktyvios organinių anijonų sekrecijos arba glomerulinės filtracijos būdu, sukels kliniškai reikšmingą sąveiką su lamivudinu.
Administration of trimethoprim/ sulphamethoxazole 160 mg/ 800 mg increased lamivudine exposure by about 40%.
Skiriant sudėtinį vaistą, kuriame yra 160 mg trimetoprimo ir 800 mg sulfametoksazolio, 40% padidėja ekspozicija lamivudinui.
Lamivudine had no effect on the pharmacokinetics of trimethoprim or sulphamethoxazole.
Lamivudinas neveikia trimetoprimo ar sulfametoksazolio farmakokinetikos.
However, unless the patient has renal impairment, no dosage adjustment of lamivudine is necessary.
Šių vaistų vartojant kartu, ligoniams, kurių inkstų funkcija nesutrikusi, lamivudino dozės keisti nereikia.
A modest increase in Cmax (28%) was observed for zidovudine when administered with lamivudine, however overall exposure (AUC) was not significantly altered.
Vidutiniškai padidėjusi zidovudino Cmax (28%) koncentracija buvo nustatyta, vartojant jį kartu su lamivudinu, tačiau bendroji ekspozicija (PPKK) reikšmingai pakitusi nebuvo.
Zidovudine had no effect on the pharmacokinetics of lamivudine (see section 5.2).
5. 2 skyrių).
Lamivudine has no pharmacokinetic interaction with alpha-interferon when the two medicinal products are concurrently administered.
Skiriant lamivudiną kartu su interferonu alfa, farmakokinetinės sąveikos tarp šių dviejų vaistinių preparatų nėra.
There were no observed clinically significant adverse interactions in patients taking lamivudine concurrently with commonly used immunosuppressant medicinal products (e. g. cyclosporin A).
Vartojant lamivudiną kartu su įprastiniais imunodepresantais (pvz., ciklosporinu A), kliniškai reikšmingos nepalankios sąveikos nepastebėta, tačiau formalių tokios sąveikos tyrimų neatlikta (žr.
However, formal interaction studies have not been performed.
4. 4 skyrių).
Lamivudine may inhibit the intracellular phosphorylation of zalcitabine when the two medicinal products are used concurrently.
Lamivudinas gali slopinti kartu vartojamo zalcitabino fosforilinimą ląstelėse tuo atveju, jeigu šie preparatai vartojami kartu.
Zeffix is therefore not recommended to be used in combination with zalcitabine.
Todėl nerekomenduojama vartoti Zeffix kartu su zalcitabinu.
Pregnancy: there are no adequate data from the use of lamivudine in pregnant women.
Nėštumas: nėra pakankamai duomenų apie lamivudino vartojimą nėštumo metu.
The potential risk to humans is unknown.
Galima rizika žmonėms nežinoma.
Consistent with passive transmission of the substance across the placenta, lamivudine concentrations in infant serum at birth were similar to those in maternal and cord serum at delivery.
Kadangi lamivudinas pasyvios difuzijos būdu prasiskverbia pro placentos barjerą, ką tik gimusio kūdikio kraujo serume medikamento koncentracija būna maždaug tokia pat, kokia būna motinos ir virkštelės kraujo serume gimdymo metu.
Although animal reproductive studies are not always predictive of the human response, administration is not recommended during the first three months of pregnancy (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Lactation: following oral administration, lamivudine was excreted in breast milk at similar concentrations to those found in serum.
Žindymas: išgėrus lamivudino, jis išskiriamas su pienu, kuriame susidariusi koncentracija buvo panaši į jo koncentraciją serume.
It is therefore recommended that mothers taking lamivudine do not breast feed their infants.
Todėl lamivudinu gydomoms moterims nerekomenduojama žindyti kūdikio.
In clinical studies of patients with chronic hepatitis B, lamivudine was well tolerated.
Klinikinių tyrimų metu lėtiniu hepatitu B sergantys ligoniai lamivudiną toleravo gerai.
The incidence of adverse events and laboratory abnormalities (with the exception of elevations of ALT and CPK, see below) were similar between placebo and lamivudine treated patients).
Nepalankių įvykių ir stebimų nenormalių laboratorinių tyrimų duomenų (išskyrus ALT ir kreatinino fosfokinazės padidėjimą) dažnis buvo toks pat, kaip ir placebo.
The most common adverse events reported were malaise and fatigue, respiratory tract infections, throat and tonsil discomfort, headache, abdominal discomfort and pain, nausea, vomiting and diarrhoea.
Dažniausiai minimi nepalankūs įvykiai buvo: bendrojo pobūdžio negalavimas, nuovargis, infekcinė kvėpavimo organų liga, diskomfortas gerklėje ir tonzilėse, galvos skausmas, pilvo skausmas ar diskomfortas jame, pykinimas, vėmimas ir viduriavimas.
Adverse reactions are listed below by system organ class and frequency.
Žemiau pateiktos nepalankios reakcijos yra išvardytos pagal organų sistemas ir dažnumą.
Frequency categories are only assigned to those adverse reactions considered to be at least possibly causally related to lamivudine.
Dažnis nurodytas tik tų nepalankių reakcijų, kurių pasireiškimas, kaip manoma, galėjo būti bent kiek susijęs
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100, < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1000, < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1000) and very rare (< 1/ 10,000).
Jų dažnis nurodomas taip: labai dažnos (≥ 1/ 10), dažnos (≥ 1/ 100, < 1/ 10), nedažnos (≥ 1/ 1000, < 1/ 100), retos (≥ 1/ 10000, < 1/ 1000), labai retos (< 1/ 10000).
5 The frequency categories assigned to the adverse reactions below are estimates: for most events, suitable data for calculating incidence are not available.
Žemiau nurodytos nepalankių reakcijų dažnio kategorijos yra apytikrės: daugumos įvykių apskaičiavimui nėra pakankamai tinkamų duomenų.
Very common and common adverse drug reaction frequency categories were determined from clinical trial data and the background incidence in placebo groups was not taken into account.
Labai dažnų ir dažnų nepalankių reakcijų kategorijos buvo nustatytos iš klinikinių tyrimo duomenų, o į placebo grupės foninį šių reakcijų dažnį nebuvo atsižvelgta.
Adverse drug reactions identified through post-marketing surveillance were categorised as rare or very rare.
Vaisto nepalankios reakcijos buvo priskirtos retų arba labai retų klasėms tuomet, kai buvo stebimi šie reiškiniai, vaistui atsidūrus rinkoje.
Hepatobiliary disorders:
Kepenų ir tulžies sistemos sutrikimai:
ALT elevations (see section 4.4).
ALT aktyvumo padidėjimas (žr.
Exacerbations of hepatitis, primarily detected by serum ALT elevations, have been reported ‘ on- treatment’ and following lamivudine withdrawal.
pagal serumo ALT aktyvumo padidėjimą.
Most events have been self-limited, however fatalities have been observed very rarely (see section 4.4).
4. 4 skyrių)
Elevations of CPK Muscle disorders, including myalgia, cramps and rhabdomyolysis
kreatinfosfokinazės aktyvumo padidėjimas. raumenų sutrikimai, įskaitant raumenų skausmą, mėšlungį ir rabdomiolizę.
In patients with HIV infection, cases of pancreatitis and peripheral neuropathy (or paresthesia) have been reported.
Gauti pranešimai apie ŽIV užsikrėtusiems ligoniams pasireiškusį pankreatitą bei periferinę neuropatiją arba paresteziją.
In patients with chronic hepatitis B there was no observed difference in incidence of these events between placebo and lamivudine treated patients.
Lamivudinu gydomiems lėtiniu hepatitu B sergantiems pacientams tokio poveikio dažnis buvo toks pat, kaip vartojantiems placebą.
Cases of lactic acidosis, sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, have been reported with the use of combination nucleoside analogue therapy in patients with HIV.
ŽIV užsikrėtusius žmones gydant keliais nukleozido analogais, buvo pranešimų apie laktatinės acidozės, kartais mirtinos, paprastai susijusios su sunkia hepatomegalija ir kepenų riebaline distrofija, atvejus.
There have been rare reports of lactic acidosis in patients receiving lamivudine for hepatitis B.
Retai laktatinė acidozė pasireikšdavo lamivudinu nuo B hepatito gydomiems ligoniams.
Administration of lamivudine at very high dose levels in acute animal studies did not result in any organ toxicity.
Ūmaus toksiškumo tyrimai su gyvūnais parodė, kad labai didelės lamivudino dozės gyvūnų organams toksinio poveikio nesukėlė.
Limited data are available on the consequences of ingestion of acute overdoses in humans.
Pakankamai duomenų apie ūminio perdozavimo pasekmes, žmonėms išgėrus šio vaisto, nėra.
No fatalities occurred, and the patients recovered.
Mirties atvejų nebuvo, visi pasveiko.
No specific signs or symptoms have been identified following such overdose.
Specifinių perdozavimo simptomų ir požymių nepastebėta.
If overdose occurs the patient should be monitored and standard supportive treatment applied as required.
Perdozavimo atveju pacientas turėtų būti stebimas, prireikus taikomas įprastinis palaikomasis gydymas.
Since lamivudine is dialysable, continuous haemodialysis could be used in the treatment of overdose, although this has not been studied.
Kadangi lamivudiną iš organizmo galima pašalinti dialize, zidovudino perdozavimo gydymui galėtų būti panaudota dializė, nors tokie tyrimai nebuvo atliekami.
Pharmacotherapeutic group - nucleoside analogue, ATC Code:
Farmakoterapinė grupė: nukleozido analogas, ATC kodas:
Lamivudine is an antiviral agent which is active against hepatitis B virus in all cell lines tested and in experimentally infected animals.
Lamivudinas yra antivirusinis preparatas, aktyvus prieš hepatito B virusus visuose tiriamuose ląstelių kamienuose ir eksperimentiniu būdu užkrėstuose gyvūnuose.
Lamivudine is metabolised by both infected and uninfected cells to the triphosphate (TP) derivative which is the active form of the parent compound.
Lamivudinas yra metabolizuojamas ir virusais užkrėstose, ir neužkrėstose ląstelėse iki trifosfato (TF) darinio, kuris yra aktyvi pirminio junginio forma.
The intracellular half life of the triphosphate in hepatocytes is 17-19 hours in vitro.
In vitro tyrimų metu trifosfato pusinės eliminacijos periodas kepenų ląstelėse yra 17 – 19 val.
Lamivudine-TP acts as a substrate for the HBV viral polymerase.
Lamivudino TF veikia kaip HBV virusų polimerazės substratas.
6 Lamivudine-TP does not interfere with normal cellular deoxynucleotide metabolism.
6 Tolesnis virusinės DNR formavimas yra blokuojamas, kai į jos grandinę ir po to sekantį DNR grandinės užbaigimą įjungiamas lamivudinas- TF.
It is also only a weak inhibitor of mammalian DNA polymerases alpha and beta.
Lamivudinas- TF normalios ląstelės deoksinukleotido metabolizmo netrikdo.
Furthermore, lamivudine-TP has little effect on mammalian cell DNA content.
Žinduolių DNR alfa ir beta polimerazes jis slopina silpnai, be to, lamivudinas- TF DNR kiekį ląstelėse keičia nedaug.
In assays relating to potential substance effects on mitochondrial structure and DNA content and function, lamivudine lacked appreciable toxic effects.
Bandiniuose, kuriuose buvo tiriamas lamivudino poveikis mitochondrijų struktūrai, DNR kiekiui bei funkcijai, pastebimų toksinių reiškinių nebuvo.
It has a very low potential to decrease mitochondrial DNA content, is not permanently incorporated into mitochondrial DNA, and does not act as an inhibitor of mitochondrial DNA polymerase gamma.
Jo galimybė mažinti DNR kiekį mitochondrijose yra nedidelė, jis nėra negrįžtamai įjungiamas į mitochondrijų DNR ir neveikia kaip mitochondrijų DNR gama polimerazės inhibitorius.
Experience in patients with HBeAg positive CHB and compensated liver disease: in controlled studies, 1 year of lamivudine therapy significantly suppressed HBV DNA replication [34-57% of patients were below the assay detection limits (Abbott Genostics solution hybridization assay, LLOD < 1.6pg/ ml)}, normalised ALT level (40-72% of patients), induced HBeAg seroconversion (HBeAg loss and HBeAb detection with HBV DNA loss [by conventional assay], 16-18% of patients), improved histology (38-52% of patients had a ≥ 2 point decrease in the Knodell Histologic Activity Index [HAI]) and reduced progression of fibrosis (in 3-17% of patients) and progression to cirrhosis.
Be to, vaistas sulėtino cirozės progresavimą.
Continued lamivudine treatment for an additional 2 years in patients who had failed to achieve HBeAg seroconversion in the initial 1 year controlled studies resulted in further improvement in bridging fibrosis.
Pacientai, kuriems HBeAg serokonversija neįvyko per pradinius vienerių metų trukmės kontrolinius tyrimus, toliau dar 2 metus buvo gydomi lamivudinu, tiltinė fibrozė sumažėjo.
In patients with YMDD variant HBV, 41/ 82 (50%) patients had improvement in liver inflammation and 40/ 56 (71%) patients without YMDD variant HBV had improvement.
Kepenų uždegimas susilpnėjo 41 iš 82 (50%) pacientų, sirgusių YMDD tipo HBV, ir 40 iš 56 (71%) pacientų, kurių organizme nebuvo YMDD porūšio virusų.
Improvement in bridging fibrosis occurred in 19/ 30 (63%) patients without YMDD variant and 22/ 44 (50%) patients with the variant.
Tiltinė fibrozė sumažėjo 19 iš 30 (63%) pacientų, kurių organizme nebuvo YMDD, ir 22 iš 44 (50%) pacientų, kurių organizme buvo YMDD virusų.
Five percent (3/ 56) of patients without the YMDD variant and 13% (11/ 82) of patients with YMDD variant showed worsening in liver inflammation compared to pre-treatment.
Kepenų uždegimas sustiprėjo, lyginant su buvusiu prieš gydymą, 5% (3/ 56) pacientų, kurių organizme nebuvo YMDD ir 13% (11/ 82) pacientų, kurių organizme buvo YMDD.
Progression to cirrhosis occurred in 4/ 68 (6%) patients with the YMDD variant, whereas no patients without the variant progressed to cirrhosis.
Cirozė progresavo 4 iš 68 (6%) pacientų, kurių organizme buvo YMDD, o pacientams, kurių organizme nebuvo YMDD, cirozė neprogresavo.
In an extended treatment study in Asian patients (NUCB3018) the HBeAg seroconversion rate and ALT normalisation rate at the end of the 5 year treatment period was 48% (28/ 58) and 47% (15/ 32), respectively.
Pratęsto gydymo tyrime (NUCB3018), kuriame dalyvavo pacientai iš Azijos, HBeAg serokonversijos dažnis penktųjų gydymo metų pabaigoje buvo 48% (28/ 58), o ALT normalizacijos dažnis - 47% (15/ 32).
HBeAg seroconversion was increased in patients with elevated ALT levels; 77% (20/ 26) of patients with pre-treatment ALT > 2 x ULN seroconverted.
77% (20/ 26) pacientų, kurių ALT kiekis prieš gydymą buvo > 2 kartus didesnis už viršutinę normos ribą.
At the end of 5 years, all patients had HBV DNA levels that were undetectable or lower than pre-treatment levels.
Penktųjų tyrimo metų pabaigoje visiems pacientams HBV DNR kiekis, lyginant su buvusiu prieš gydymą, sumažėjo arba tapo nenustatomas.
Further results from the trial by YMDD variant status are summarised in Table 2.
Kiti tyrimo rezultatai pagal YMDD varianto būseną yra susumuoti 2 lentelėje.
7 Table 2:
7 2 lentelė.
Efficacy results 5 years by YMDD status (Asian Study) NUCB3018
5 metų efektyvumo rezultatai pagal YMDD būklę („ Asian “ tyrimas) NUCB3018
Subjects,% (no.)
Tiriamųjų% (skaičius) HBV
YMDD variant HBV status HBeAg seroconversion
YMDD varianto HBeAg serokonversija
YMDD1
YMDD yra1
Non-YMDD1
YMDD nėra1
(13/ 18) (2/ 6) (11/ 11)
72 (13/ 18)
ALT normalisation
Visi tiriamieji
normal
38 (15/ 40)
33
33 (2/ 6)
(6/ 18)
Tiriamieji, kurių ALT ≤ 1xVNR2
above normal
9 (1/ 11)
73
100 (11/ 11) 60 (9/ 15) Tiriamieji, kurių ALT > 2xVNR
(29/ 40)
Nenustatoma HBV DNR 6 (1/ 18) 5 (2/ 40)
(12/ 18)
- tyrimo pradžioje3
Week 260
- 260 savaitę4
normal above normal < baseline
0 8 (2/ 25) neigiamas 100 (4/ 4) 92 (23/ 25) teigiamas < nei tyrimo pradžioje 0 0 teigiamas > nei tyrimo pradžioje
(13/ 28) (6/ 28)
ALT normalizacija
above normal > baseline
- tyrimo pradžioje
1
33 (6/ 18) 28 (11/ 40) ALT normalus 67 (12/ 18) 73 (29/ 40) ALT padidėjęs
Patients designated as YMDD variant were those with ≥ 5% YMDD variant HBV at any annual time-point during the 5-year period.
HBV YMDD turintiems priskirti pacientai, kuriems per 5 metus bet kurio kasmetinio patikrinimo metu nustatyta ≥ 5% HBV YMDD porūšio virusų.
Patients categorised as non-YMDD variant were those with > 95% wild-type HBV at all annual time-points during the 5-year study period
YMDD neturinčiųjų kategorijai priskirti tie pacientai, kuriems per 5 metus visų kasmetinių tikrinimų metu nustatyta > 95% nepakitusių virusų.
Upper limit of normal Abbott Genostics solution hybridisation assay (LLOD < 1.6 pg/ ml Chiron Quantiplex assay (LLOD 0.7 Meq/ ml)
Chiron Quantiplex mėginys (LLOD 0, 7 Meq/ ml)
Comparative data according to YMDD status were also available for histological assessment but only up to three years.
Taip pat gauti ir histologiniai lyginamieji duomenys pagal YMDD tipo buvimą, tačiau jie surinkti tik per trijų metų laikotarpį.
In patients with YMDD variant HBV, 18/ 39 (46%) had improvements in necroinflammatory activity and 9/ 39 (23%) had worsening.
18 pacientų iš 39 (46%), kurių organizme buvo YMDD tipo HBV, nekrozinis- uždegiminis aktyvumas sumažėjo, o 9 iš 39 (23%) – aktyvumas sustiprėjo.
In patients without the variant, 20/ 27 (74%) had improvements in necroinflammatory activity and 2/ 27 (7%) had worsening.
20 pacientų iš 27 (74%), kurių organizme nebuvo YMDD tipo HBV, nekrozinis- uždegiminis aktyvumas sumažėjo, o 2 iš 27 (7%) – sustiprėjo.
Following HBeAg seroconversion, serologic response and clinical remission are generally durable after stopping lamivudine.
Po to, kai įvyksta HBeAg serokonversija, serologinis poveikis ir klinikinė remisija nutraukus gydymą lamivudinu paprastai būna ilgalaikės.
However, relapse following seroconversion can occur.
Tačiau ir po serokonversijos gali atsirasti recidyvas.
In a long-term follow-up study of patients who had previously seroconverted and discontinued lamivudine, late virological relapse occurred in 39% of the subjects.
Ilgalaikiai tyrimai parodė, kad pacientų, kuriems anksčiau įvyko serokonversija ir kurie nutraukė gydymą lamivudinu, vėliau 39% įvyko virusologinis atkrytis.
Therefore, following HBeAg seroconversion, patients should be periodically monitored to determine that serologic and clinical responses are being maintained.
Todėl įvykus HBeAg serokonversijai, pacientai turėtų būti nuolat stebimi, ar išlieka serologinis ir klinikinis poveikis.
In patients who do not maintain a sustained serological response, consideration should be given to retreatment with either lamivudine or an alternative antiviral agent for resumption of clinical control of HBV.
Pacientams, kuriems neišlieka ilgalaikis serologinis poveikis, reikėtų apsvarstyti galimybę pakartotinai skirti gydymą lamivudinu arba alternatyviu antivirusiniu preparatu, kad būtų atnaujinta HBV klinikinė kontrolė.
In patients followed for up to 16 weeks after discontinuation of treatment at one year, post-treatment ALT elevations were observed more frequently in patients who had received lamivudine than in patients who had received placebo.
Pacientų, kurie 16 savaičių buvo tiriami nutraukus vienerių metų gydymą, lamivudinu gydytiesiems ALT pakilimas buvo dažnesnis negu vartojusiesiems placebą.
A comparison of post-treatment ALT elevations between weeks 52 and 68 in patients who discontinued lamivudine at week 52 and patients in the same studies who
Pacientų, nutraukusių lamivudino vartojimą 52 savaitę ir tame pat tyrime gavusių placebą viso gydymo kurso metu, ALT pakilimo po gydymo palyginimas tarp 52 ir 68 savaitės nurodytas 3 lentelėje.
8 received placebo throughout the treatment course is shown in Table 3.
8 3 lentelė.
The proportion of patients who had post-treatment ALT elevations in association with an increase in bilirubin levels was low and similar in patients receiving either lamivudine or placebo.
ALT pakilimas po gydymo dviejose placebu kontroliuojamose suaugusiųjų studijose Pacientų, kurių ALT pakilo, skaičius/ stebėtų pacientų skaičius∗ Anomalios reikšmės
ALT ≥ 2 x baseline value ALT ≥ 3 x baseline value† ALT ≥ 2 x baseline value and absolute ALT
ALT ≥ 2 x už normą ALT ≥ 3 x už normą † ALT ≥ 2 x už normą, absoliuti ALT reikšmė
> 500 IU/ l ALT ≥ 2 x baseline value; and bilirubin > 2 x ULN
> 500 TV/ l ALT ≥ 2 x už normą, bilirubino > VNR ir ≥ 2 x
and ≥ 2 x baseline value *Each patient may be represented in one or more category. †
už normą
ULN = Upper limit of normal.
∗ Kiekvienas pacientas gali būti priskirtas prie vienos arba kelių grupių † Pagal modifikuotus PSO kriterijus prilygintinas 3 toksiškumo laipsniui VNR = viršutinė normos riba
Experience in patients with HBeAg negative CHB: initial data indicate the efficacy of lamivudine in patients with HBeAg negative CHB is similar to patients with HBeAg positive CHB, with 71% of patients having HBV DNA suppressed below the detection limit of the assay, 67% ALT normalisation and 38% with improvement in HAI after one year of treatment.
Patirtis su LHB sergančiais pacientais, kurių organizme nėra HBeAg: pradiniai duomenys rodo, kad LHB sergančių pacientų, kurių organizme nėra HBeAg, gydymo lamivudinu efektyvumas yra panašus, kaip ir gydant pacientus, kurių organizme yra HBeAg: po vienų gydymo metų 71% pacientų HBV DNR sumažėjo žemiau mėginiu nustatomas ribos, 67% pacientų normalizavosi ALT ir 38% pacientų sumažėjo HAI balai.
When lamivudine was discontinued, the majority of patients (70%) had a return of viral replication.
Nutraukus gydymą lamivudinu, daugumai pacientų (70%) vėl prasidėjo virusų replikacija.
Data is available from an extended treatment study in HBeAg negative patients (NUCAB3017) treated with lamivudine.
Duomenys gauti iš pratęsto gydymo tyrimo, kuriame HBeAg neturintys pacientai buvo gydomi lamivudinu (NUCAB3017).
After two years of treatment in this study, ALT normalisation and undetectable HBV DNA occurred in 30/ 69 (43%) and 32/ 68 (47%) patients respectively and improvement in necroinflammatory score in 18/ 49 (37%) patients.
Šiame tyrime po dviejų gydymo metų 30 pacientų iš 69 (43%) normalizavosi ALT, 32 pacientams iš 68 (47%) tapo nebenustatomu HBV DNR ir 18 pacientų iš 49 (37%) sumažėjo nekrozinis- uždegiminis aktyvumas.
In patients without YMDD variant HBV, 14/ 22 (64%) showed improvement in necroinflammatory score and 1/ 22 (5%) patients worsened compared to pre-treatment.
14 pacientų iš 22 (64%), kuriems nenustatyta YMDD porūšio HBV, sumažėjo nekrozinis- uždegiminis aktyvumas, o 1 paciento iš 22 (5%) būklė, lyginant su buvusia prieš gydymą, pablogėjo.
In patients with the variant, 4/ 26 (15%) patients showed improvement in necroinflammatory score and 8/ 26 (31%) patients worsened compared to pre-treatment.
4 pacientams iš 26 (15%), kurių organizme buvo YMDD tipo HBV, nekrozinis- uždegiminis aktyvumas sumažėjo, o 8 iš 26 (31%) – sustiprėjo.
No patients in either group progressed to cirrhosis.
Nei vienam pacientui abiejose grupėse neišsivystė cirozė.
Frequency of emergence of YMDD variant HBV and impact on the treatment response: lamivudine monotherapy results in the selection of YMDD variant HBV in approximately 24% of patients following one year of therapy, increasing to 67% following 4 years of therapy.
Po 4 gydymo metų YMDD tipo HBV padaugėja iki 67%.
Development of YMDD variant HBV is associated with reduced treatment response in some patients, as evidenced by increased HBV DNA levels and ALT elevations from previous on-therapy levels, progression of signs and symptoms of hepatitis disease and/ or worsening of hepatic necroinflammatory findings.
Tai rodo padidėjęs HBV DNR ir ALT kiekis, lyginant su anksčiau buvusiu, progresuojantys hepatito simptomai ir požymiai ir (arba) blogėjantys nekrozinio- uždegiminio aktyvumo rodikliai.
The optimal therapeutic management of patients with YMDD variant HBV has not yet been established (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
In a double-blind study in CHB patients with YMDD variant HBV and compensated liver disease (NUC20904), with a reduced virological and biochemical response to lamivudine (n=95), the addition of adefovir dipivoxil 10 mg once daily to ongoing lamivudine 100mg for 52 weeks resulted in a median decrease in HBV DNA of 4.6 log10 copies/ ml compared to a median increase of 0.3 log10 copies/ ml in those patients receiving lamivudine monotherapy.
Gydant dviem vaistais HBV DNR vidutiniškai sumažėjo 4, 6 log10 kopijų/ ml, o gydant vien tik lamivudinu HBV DNR vidutiniškai padidėjo 0, 3 log10 kopijų/ ml.
Normalisation of ALT levels occurred in 31% (14/ 45) of patients receiving combined therapy versus 6% (3/ 47) receiving lamivudine alone.
ALT kiekis normalizavosi 31% (14/ 45) pacientų, gavusių kombinuotą gydymą ir tik 6% (3/ 47), gydytų vien tik lamivudinu.
Forty patients (HBeAg negative or HBeAg positive) with either decompensated liver disease or recurrent HBV following liver transplantation and YMDD variant were also enrolled into an open label arm of the study.
Tyrime dalyvavo ir keturiasdešimt pacientų (kurių organizme yra HBeAg arba jo nėra), sergančių dekompensuota kepenų liga arba po kepenų transplantacijos pasikartojusiu HBV, kuriems nustatyta YMDD tipo HBV virusų.
Addition of 10 mg adefovir dipivoxil once daily to ongoing lamivudine 100mg for 52 weeks resulted in a median decrease in HBV DNA of 4.6 log10 copies/ ml.
Kartu su 100 mg lamivudino papildomai skiriant adefoviro dipovoksilio10 mg vieną kartą per parą, HBV DNR vidutiniškai sumažėjo 4, 6 log10 kopijų/ ml.
Improvement in liver function was also seen after one year of therapy
Po vienerių metų gydymo pagerėjo ir kepenų funkcija.
9 Experience in patients with decompensated liver disease: placebo controlled studies have been regarded as inappropriate in patients with decompensated liver disease, and have not been undertaken.
Patirtis su pacientais, sergančiais dekompensuota kepenų liga: placebu kontroliuojami tyrimai su pacientais, kuriems yra kepenų dekompensacija, buvo nepriimtini ir nebuvo atliekami.
In non-controlled studies, where lamivudine was administered prior to and during transplantation, effective HBV DNA suppression and ALT normalisation was demonstrated.
Nekontroliuojamų tyrimų metu buvo parodyta, kad prieš transplantaciją arba jos metu vartojamas lamivudinas veiksmingai slopino HBV DNR, normalizavo ALT.