qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
The possibility that more potent inhibitors of CYP3A4 (i. e. ketoconazole, itraconazole, ritonavir) may increase the plasma concentration of amlodipine to a greater extent than diltiazem cannot be excluded.
Galimybės, kad stipresni CYP3A4 inhibitoriai (pvz., ketokonazolas, itrakonazolas, ritonaviras) didintų preparato koncentraciją kraujo plazmoje daugiau negu diltiazemas, atmesti negalima.
CYP3A4 inducers (anticonvulsant agents [e. g. carbamazepine, phenobarbital, phenytoin, fosphenytoin, primidone], rifampicin, Hypericum perforatum) Co-administration may lead to reduced plasma concentrations of amlodipine.
CYP3A4 induktoriais (priešepilepsiniai preparatai [pvz., karbamazepinas, fenobarbitalis, fenitoinas, fosfenitoinas, primidonas], rifampicinas, jonažolės preparatai) Vartojant kartu, gali mažėti amlodipino koncentracija kraujo plazmoje.
Clinical monitoring is indicated, with possible dosage adjustment of amlodipine during the treatment with the inducer and after its withdrawal.
Gydymo fermentų induktoriais metu ir po jo rekomenduojama stebėti klinikinę būklę ir, prireikus, koreguoti amlodipino dozę.
To be taken into account with concomitant use Others In monotherapy, amlodipine has been safely administered with thiazide diuretics, beta blockers, ACE inhibitors, long-acting nitrates, sublingual nitroglycerin, digoxin, warfarin, atorvastatin, sildenafil, anti-acid medicines (aluminium hydroxide gel, magnesium hydroxide, simeticone), cimetidine, non- steroidal anti-inflammatory medicines, antibiotics and oral hypoglycaemic medicines.
Atkreipti dėmesį į šiuos derinius Kiti preparatai Vienas amlodipinas buvo saugiai vartojamas kartu su tiazidiniais diuretikais, beta adrenoblokatoriais, AKF inhibitoriais, ilgo veikimo nitratais, po liežuviu vartojamu nitroglicerinu, digoksinu, varfarinu, atorvastatinu, sildenafilu, antacidiniais preparatais (aliuminio hidroksido geliu, magnio hidroksidu, simetikonu), cimetidinu, nesteroidiniais vaistais nuo uždegimo, antibiotikais ir geriamaisiais antidiabetiniais vaistais.
Interactions linked to valsartan Concomitant use not recommended Lithium Reversible increases in serum lithium concentrations and toxicity have been reported during concurrent use of ACE inhibitors.
4 Su valsartanu susijusi sąveika Nerekomenduojama vartoti kartu su Ličiu Vartojant kartu su AKF inhibitoriais stebėtas laikinas ličio koncentracijos serume ir toksiškumo padidėjimas.
Despite the lack of experience with concomitant use of valsartan and lithium, this combination is not recommended.
Nežiūrint to, kad trūksta valsartano ir ličio vartojimo kartu patirties, šis derinys nerekomenduojamas.
If the combination proves necessary, careful monitoring of serum lithium levels is recommended (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
4 Potassium-sparing diuretics, potassium supplements, salt substitutes containing potassium and other substances that may increase potassium levels If a medicinal product that affects potassium levels is to be prescribed in combination with valsartan, monitoring of potassium plasma levels is advised.
Kalį tausojančiais diuretikais, kalio papildais, druskų pakaitalais, kuriuose yra kalio, bei kitokiais kalio kiekį organizme didinančiais vaistais Jeigu kartu su valsartanu reikia skirti kalio koncentraciją veikiantį medicininį preparatą, rekomenduojama stebėti kalio koncentraciją plazmoje.
Caution required with concomitant use Non-steroidal anti-inflammatory medicines (NSAIDs), including selective COX-2 inhibitors, acetylsalicylic acid (> 3 g/ day), and non-selective NSAIDs When angiotensin II antagonists are administered simultaneously with NSAIDs attenuation of the antihypertensive effect may occur.
Atsargiai vartoti kartu su Nesteroidiniais vaistais nuo uždegimo (NVNU), pvz., selektyviais COX- 2 inhibitoriais, acetilsalicilo rūgštimi (> 3 g per parą) bei neselektyviais NVNU Angiotenzino II antagonistų vartojant kartu su NVNU, gali mažėti antihipertenzinis poveikis.
Furthermore, concomitant use of angiotensin II antagonists and NSAIDs may lead to an increased risk of worsening of renal function and an increase in serum potassium.
Be to, kartu vartojant angiotenzino II antagonistų ir NVNU, gali padidėti inkstų funkcijos blogėjimo ir kalio koncentracijos serume padidėjimo rizika.
Therefore, monitoring of renal function at the beginning of the treatment is recommended, as well as adequate hydration of the patient.
Todėl gydymo pradžioje rekomenduojama stebėti inkstų funkciją, pacientas turi vartoti pakankamai skysčių.
Others In monotherapy with valsartan, no interactions of clinical significance have been found with the following substances: cimetidine, warfarin, furosemide, digoxin, atenolol, indometacin, hydrochlorothiazide, amlodipine, glibenclamide.
Kiti preparatai Nenustatyta kliniškai reikšmingos sąveikos tarp vieno valsartano ir šių prepartų: cimetidino, varfarino, furozemido, digoksino, atenololio, indometacino, hidrochlorotiazido, amlodipino, glibenklamido.
Interactions common to the combination No drug interaction studies were performed with Copalia and other medicinal products.
Deriniui būdinga sąveika Copalia sąveikos su kitais vaistiniais preparatais tyrimų nėra atlikta.
To be taken into account with concomitant use Other antihypertensive agents Commonly used antihypertensive agents (e. g. alpha blockers, diuretics) and other medicinal products which may cause hypotensive adverse effects (e. g. tricyclic antidepressants, alpha blockers for treatment of benign prostate hyperplasia) may increase the antihypertensive effect of the combination.
Atkreipti dėmesį į šiuos derinius Kiti antihipertenziniai vaistai Dažniausiai vartojami anthipertenziniai vaistai (pvz., alfa adrenoblokatoriai, diuretikai) ir kiti vaistiniai preparatai, galintys sukelti nepageidaujamą kraujospūdį mažinantį poveikį (pvz., tricikliai antidepresantai, alfa adrenoblokatoriai gerybinei prostatos hiperplazijai gydyti) gali stiprinti antihipertenzinį derinio poveikį.
The use of Angiotensin II Receptor Antagonists (AIIRAs) is not recommended during the first trimester of pregnancy (see section 4.4).
Angiotenzino II receptoriaus antagonistų (AIIRAs) nerekomenduojama vartoti pirmojo nėštumo trimestro metu (žr.
The use of AIIRAs is contraindicated during the second and third trimesters of pregnancy (see section 4.3 and 4.4).
4. 3 ir 4. 4 skyrių).
Epidemiological evidence regarding the risk of teratogenicity following exposure to ACE inhibitors during the first trimester of pregnancy has not been conclusive; however a small increase in risk cannot be excluded.
Epidemiologiniai duomenys dėl apsigimimų rizikos, vartojant AKF inhibitorius pirmojo nėštumo trimestro metu, nėra galutiniai; tačiau nedidelė rizika vis dėlto išlieka.
Whilst there is no controlled epidemiological data on the risk with Angiotensin II Receptor Antagonists (AIIRAs), similar risks may exist for this class of drugs.
Kol nėra patvirtintų epidemiologinių duomenų dėl angiotenzino II receptoriaus antagonistų vartojimo, vis dar išlieka panaši rizika šios rūšies vaistiniams preparatams.
Unless continued AIIRA therapy is considered essential, patients planning pregnancy should be changed to alternative anti-hypertensive treatments which have an established safety profile for use in pregnancy.
Nežiūrint, kad gydymas AIIRA yra būtinas, pacientėms, planuojančioms nėštumą, terapija turi būti pakeista į alternatyvų gydymą hipotenziniais vaistais, kuriems yra įrodytas saugus vartojimas nėštumo metu.
When pregnancy is diagnosed, treatment with AIIRAs should be stopped immediately, an, if appropriate, alternative therapy should be started.
Pacientei pastojus, gydymas AIIRAs turi būti sustabdytas nedelsiant, ir, jei tinka, parinktas alternatyvus gydymas.
AIIRAs therapy exposure during the second and third trimesters is known to induce human foetotoxicity (decreased renal function, oligohydramnios, skull ossification retardation) and neonatal toxicity (renal failure, hypotension, hyperkalaemia) (see also section 5.3).
5. 3 skyrių).
Should exposure to AIIRAs have occurred from the second trimester of pregnancy, ultrasound check of renal function and skull is recommended.
Jeigu pacientė buvo gydoma AIIRAs nuo antrojo nėštumo trimestro, rekomenduojama atlikti inkstų funkcijos ir kaukolės tyrimą ultragarsu.
Infants whose mothers have taken AIIRAs should be closely observed for hypotension (see section 4.3 and 4.4).
4. 3 ir 4. 4 skyrių).
There is no experience on the use of Copalia in pregnant women.
Nėra patirties gydant Copalia nėščiąsias.
Animal studies indicates that the valsartan/ amlodipine has reproductive toxicity in line with what has been described for valsartan and other angiotensin II antagonists (see section 5.3).
Tyrimai su gyvūnais parodė, kad valsartano ir amlodipino derinys sukėlė tokį patį toksinį poveikį dauginimosi funkcijai, kaip ir valsartanas ar kiti angiotenzino II antagonistai (žr.
Data on a limited number of exposed pregnancies
5. 3 skyrių).
5 indicate no adverse effects of amlodipine and other calcium receptor antagonists on the health of the foetus.
Nedaugelio nėštumų stebėjimo duomenys nepageidaujamo amlodipino ir kitų kalcio receptorių antagonistų poveikio vaisiaus sveikatos būklei nerodo.
However, there may be a risk of prolonged delivery.
Tačiau, gali būti užsitęsusio gimdymo rizika.
It is not known whether valsartan and/ or amlodipine are excreted in human milk.
Ar valsartano ir (ar) amlodipino patenka į motinos pieną, nežinoma.
Valsartan was excreted in the milk of lactating rats.
Žindymo laikotarpiu valsartano patenka į žiurkių pieną.
Because of the potential adverse reactions in nursing infants, a decision should be made whether to discontinue nursing or to discontinue therapy, taking into account the importance of this therapy for the mother.
Dėl galimų nepageidaujamų reakcijų žindomiems kūdikiams reikėtų priimti sprendimą dėl žindymo arba gydymo nutraukimo, atsižvelgiant į gydymo svarbą motinai.
When driving vehicles or using machines it should be taken into account that occasionally dizziness or weariness may occur.
Vairuojant ir valdant mechanizmus negalima pamiršti, kad preparatas gali sukelti galvos svaigimą ir nuovargį.
The safety of Copalia has been evaluated in five controlled clinical studies with 5,175 patients, 2,613 of whom received valsartan in combination with amlodipine.
Copalia saugumas buvo tiriamas penkių kontroliuojamų klinikinių tyrimų metu, kuriuose dalyvavo 5 175 pacientai, 2 613 iš jų vartojo valsartano ir amlodipino derinį.
Adverse reactions have been ranked under headings of frequency using the following convention: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000, < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000), including isolated reports.
Nepageidaujami reiškiniai išvardyti pagal dažnį, naudojant tokią skalę: labai dažni (≥1/ 10); dažni (≥1/ 100, < 1/ 10); nedažni (≥1/ 1 000, < 1/ 100); reti (≥1/ 10 000, < 1/ 1 000); labai reti (< 1/ 10 000), tarp jų pavieniai atvejai.
Within each frequency grouping, adverse reactions are presented in order of decreasing seriousness.
Kiekvienoje grupėje nepageidaujami poveikiai pateikti pagal jų sunkumo pobūdį.
Cardiac disorders
Širdies sutrikimai Nervų Akies
Rare:
Reti: sistemos sutrikimai Dažni:
Uncommon:
Nedažni: sutrikimai Reti:
Headache Dizziness, somnolence, dizziness postural, paraesthesia
Tachikardija, palpitacijos Sinkopė Galvos skausmas Galvos svaigimas, mieguistumas, posturalinis galvos svaigimas, parestezija Regos sutrikimas
Visual disturbance
Vertigo Spengimas ausyse
Ear and labyrinth disorders
Kvėpavimo sistemos, krūtinės ląstos ir tarpusienio sutrikimai
Vertigo Tinnitus
Kosulys, ryklės ir gerklų skausmas
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
Virškinimo trakto sutrikimai
Cough, pharyngolaryngeal pain
Viduriavimas, pykinimas, pilvo skausmas, vidurių užkietėjimas, burnos sausmė
Gastrointestinal disorders Renal
Inkstų ir šlapimo takų sutrikimai
Uncommon: and urinary disorders Rare:
Reti:
Diarrhoea, nausea, abdominal pain, constipation, dry mouth Pollakisuria, polyuria
Padažnėjęs noras šlapintis, poliurija
Rash, erythema Hyperhidrosis, exanthema, pruritus
Bėrimas, eritema Hiperhidrozė, egzantema, niežulys
Joint swelling, back pain, arthralgia Muscle spasm, sensation of heaviness
Sąnarių tinimas, nugaros skausmas, artralgija Raumenų spazmai, sunkumo pojūtis
Nasopharyngitis, influenza
Nazofaringitas, gripo simptomai
Vascular disorders
6 Kraujagyslių sutrikimai
Orthostatic hypotension Hypotension
Ortostatinė hipotenzija Hipotenzija
Oedema, pitting oedema, facial oedema, oedema peripheral, fatigue, flushing, asthenia, hot flush
Edema, edema, kurioje galima įspausti duobutę, veido edema, periferinė edema, nuovargis, raudonis, astenija, karščio pylimai
Hypersensitivity
Padidėjęs jautrumas
Erectile dysfunction
Erekcijos sutrikimas
Anxiety
Nerimas
Additional information on the combination Peripheral oedema, a recognised side effect of amlodipine, was generally observed at a lower incidence in patients who received the amlodipine/ valsartan combination than in those who received amlodipine alone.
Papildoma informacija apie derinį Periferinės edemos, žinomo amlodipino nepageidaujamo poveikio, dažnis paprastai buvo mažesnis stebimų pacientų, gydomų amlodipino ir valsartano deriniu, tarpe negu pacientų, gydomų tik amlodipinu.
In double-blind, controlled clinical trials, the incidence of peripheral oedema by dose was as follows:
Dvigubai aklų, kontroliuojamų klinikinių tyrimų metu periferinės edemos pasireiškimo dažnis, priklausomai nuo dozės, buvo sekantis:
% of patients who experienced peripheral oedema
Pacientai, kuriems pasireiškė periferinė edema (%)
Valsartan (mg)
Valsartanas (mg)
0 2.5 Amlodipine 5 (mg) 10
0 2, 5 Amlodipinas 5 (mg)
2.4 5.4 2.3 NA
0, 9 3, 9 2, 4
1.6 2.4 2.1 9.0
10, 3 NA
0.9 3.9 2.4 9.5
9, 5
The mean incidence of peripheral oedema evenly weighted across all doses was 5.1% with the amlodipine/ valsartan combination.
Pagrindinis periferinės edemos pasireiškimo dažnis buvo 5, 1%, panašiai vienodas visoms dozėms, gydant amlodipino ir valsartano deriniu.
Additional information on the individual components Adverse drug reactions previously reported with one of the individual components (amlodipine or valsartan) may be potential undesirable effects with Copalia as well, even if not observed in clinical trials or during the post-marketing period.
Papildoma informacija apie atskirus derinio komponentus Nepageidaujamos reakcijos, anksčiau pasireiškusios vartojant atskirus derinio komponentus (amlodipiną ar valsartaną), gali pasireikšti kaip nepageidaujami sutrikimai ir vartojant Copalia, net tuomet, kai jų nebuvo stebėta klinikinių tyrimų metu arba vaistui patekus į rinką.
Amlodipine Common Uncommon
Amlodipinas Dažni Nedažni
Vomiting.
Vėmimas.
Alopecia, altered bowel habits, dyspepsia, dyspnoea, rhinitis, gastritis, gingival hyperplasia, gynaecomastia, hyperglycaemia, impotence, increased urinary frequency, leucopenia, malaise, mood changes, myalgia, peripheral neuropathy, pancreatitis, hepatitis, thrombocytopenia, vasculitis, angioedema and erythema multiforme.
Alopecija, pakitusi žarnyno motorika, dispepsija, dusulys, rinitas, gastritas, dantenų hiperplazija, ginekomastija, hiperglikemija, impotencija, padažnėjęs šlapinimasis, leukopenija, bendras negalavimas, pakitusi nuotaika, raumenų skausmas, periferinė neuropatija, pankreatitas, hepatitas, trombocitopenija, vaskulitas, angioneurozinė edema ir dauginė eritema.
Arrhythmia, myocardial infarction.
Širdies aritmija, miokardo infarktas.
Rarely, patients, particularly those with severe obstructive coronary artery disease, have developed increased frequency, duration or severity of angina or acute myocardial infarction on starting calcium channel blocker therapy or at the time of dosage increase.
Retai pacientams, ypač sirgusiems sunkia obstrukcine vainikinių arterijų liga, pradėjus vartoti kalcio kanalų blokatorių arba padidinus šių preparatų dozę, pasireiškė padidėjusio dažnio, trukmės ar sunkumo krūtinės angina arba ūminis miokardo infarktas.
Arrhythmia (including ventricular tachycardia and atrial fibrillation) has also been reported.
Taip pat pranešta apie širdies aritmijų (įskaitant skilvelinę tachikardiją ir prieširdžių virpėjimą) atvejus.
These adverse events may not be distinguishable from the natural history of the underlying disease.
Šių nepageidaujamų reiškinių pasireiškimo galima neatskirti nuo paciento ligai būdingų simptomų.
Cholestatic jaundice, AST and ALT increase, purpura, rash and pruritus.
Cholestazinė gelta, AST ir ALT aktyvumo padidėjimas, purpura, bėrimas ir niežulys.
Exceptional cases of extrapyramidal syndrome have been reported.
Gauta pavienių pranešimų apie ekstrapiramidinį sindromą.
Valsartan
7 Valsartanas Dažnis nežinomas
Decrease in haemoglobin, decrease in haematocrit, neutropenia, thrombocytopenia, increase of serum potassium, elevation of liver function values including increase of serum bilirubin, renal failure and impairment, elevation of serum creatinine, angioedema, myalgia, vasculitis, hypersensitivity including serum sickness.
Sumažėjusi hemoglobino koncentracija, sumažėjęs hematokritas, neutropenija, trombocitopenija, padidėjusi kalio koncentracija serume, padidėjusi kepenų funkcijos rodiklių koncentracija (įskaitant padidėjusį bilirubino kiekį serume), inkstų nepakankamumas ir funkcijos sutrikimas, padidėjusi kreatinino koncentracija serume, angioneurozinė edema, raumenų skausmas, vaskulitas, padidėjusio jautrumo reakcijos, įskaitant seruminę ligą.
Symptoms There is no experience of overdose with Copalia.
Simptomai Copalia perdozavimo atvejų nebuvo.
The major symptom of overdose with valsartan is possibly pronounced hypotension with dizziness.
Svarbiausi valsartano perdozavimo simptomai gali būti ryški hipotenzija ir galvos svaigimas.
Overdose with amlodipine may result in excessive peripheral vasodilation and, possibly, reflex tachycardia.
Perdozavus amlodipino gali labai išsiplėsti periferinės kraujagyslės ir pasireikšti refleksinė tachikardija.
Marked and potentially prolonged systemic hypotension up to and including shock with fatal outcome have been reported.
Registruota ryškios ir potencialiai ilgalaikės sisteminės hipotenzijos, galinčios sąlygoti šoką ar mirtį, atvejų.
Treatment If ingestion is recent, induction of vomiting or gastric lavage may be considered.
Gydymas Jei vaisto išgerta neseniai, spręsti dėl vėmimo sukėlimo ar skrandžio plovimo.
Administration of activated charcoal to healthy volunteers immediately or up to two hours after ingestion of amlodipine has been shown to significantly decrease amlodipine absorption.
Tyrimai su sveikais savanoriais parodė, kad iškart ar praėjus ne daugiau kaip dviem valandoms po amlodipino pavartojimo išgerta aktyvinta anglis reikšmingai sumažina vaisto absorbcijos greitį.
Clinically significant hypotension due to Copalia overdose calls for active cardiovascular support, including frequent monitoring of cardiac and respiratory function, elevation of extremities, and attention to circulating fluid volume and urine output.
Jei dėl Copalia perdozavimo pasireiškė klinikai reikšminga hipotenzija, reikia imtis veiksmingų širdies ir kraujagyslių funkcijos palaikymo priemonių, įskaitant nuolatinį širdies ir kvėpavimo funkcijos sekimą, galūnių pakėlimą aukščiau ir kraujo tūrio bei išskiriamo šlapimo kiekio sekimą.
A vasoconstrictor may be helpful in restoring vascular tone and blood pressure, provided that there is no contraindication to its use.
Kraujagyslių tonusą ir kraujo spaudimą atstatyti gali padėti kraujagysles sutraukiantys preparatai, jei jiems vartoti nėra kontraindikacijų.
Intravenous calcium gluconate may be beneficial in reversing the effects of calcium channel blockade.
Poveikiui, atsiradusiam dėl kalcio kanalų blokados, šalinti gali būti naudinga į veną švirkšti kalcio gliukonato.
Both valsartan and amlodipine are unlikely to be removed by haemodialysis.
Nei valsartanas, nei amlodipinas neturėtų būti pašalinami hemodializės metu.
C09DB01
Farmakoterapinė grupė − angiotenzino II antagonistai, gryni (valsartanas), derinys su dihidropiridino dariniais (amlodipinu), ATC kodas – C09DB01.
Copalia combines two antihypertensive compounds with complementary mechanisms to control blood pressure in patients with essential hypertension: amlodipine belongs to the calcium antagonist class and valsartan to the angiotensin II antagonist class of medicines.
Copalia sudėtyje yra du antihipertenziniai junginiai, kurių veikimo mechanizmai papildo vienas kitą mažinant kraujo spaudimą pirmine hipertenzija sergantiems pacientams: amlodipinas priklauso kalcio kanalų blokatorių klasei, o valsartanas - angiotenzino II antagonistų klasei.
The combination of these substances has an additive antihypertensive effect, reducing blood pressure to a greater degree than either component alone.
Kartu vartojant šias medžiagas, jų antihipertenzinis poveikis sumuojasi, todėl kraujospūdis mažėja labiau, nei vartojant vieną kurį nors iš šių komponentų atskirai.
Amlodipine The amlodipine component of Copalia inhibits the transmembrane entry of calcium ions into cardiac and vascular smooth muscle.
Amlodipinas Copalia komponentas – amlodipinas - slopina kalcio jonų patekimą per membraną į širdies raumens bei kraujagyslių lygiųjų raumenų ląsteles.
The mechanism of the antihypertensive action of amlodipine is due to a direct relaxant effect on vascular smooth muscle, causing reductions in peripheral vascular resistance and in blood pressure.
Antihipertenzinis poveikis pasireiškia dėl to, kad preparatas tiesiogiai atpalaiduoja lygiuosius kraujagyslių raumenis, todėl sumažėja periferinių kraujagyslių pasipriešinimas ir kraujo spaudimas.
Experimental data suggest that amlodipine binds to both dihydropyridine and non-dihydropyridine binding sites.
Eksperimentų duomenys rodo, kad amlodipinas jungiasi ir prie dihidropiridinų, ir prie ne dihidropiridinų jungimosi vietų.
The contractile processes of cardiac muscle and vascular smooth muscle are dependent upon the movement of extracellular calcium ions into these cells through specific ion channels.
Širdies raumens ir kraujagyslių lygiųjų raumenų ląstelių susitraukimas priklauso nuo ekstraceliulinio kalcio jonų srautų į šias ląsteles per specifinius jonų kanalus.
Following administration of therapeutic doses to patients with hypertension, amlodipine produces vasodilation, resulting in a reduction of supine and standing blood pressures.
Hipertenzija sergantiems ligoniams terapinės amlodipino dozės plečia kraujagysles, todėl mažėja kraujospūdis tiek gulint, tiek stovint.
These decreases in blood pressure are not accompanied by a significant change in heart rate or plasma catecholamine levels with chronic dosing.
Nuolat vartojant vaisto, šis kraujospūdžio sumažėjimas reikšmingai nedidina širdies susitraukimų dažnio ar katecholaminų koncentracijos plazmoje.
Plasma concentrations correlate with effect in both young and elderly patients.
8 Koncentracija plazmoje koreliuoja su sukeliamu poveikiu ir jauniems, ir senyviems pacientams.
In hypertensive patients with normal renal function, therapeutic doses of amlodipine resulted in a decrease in renal vascular resistance and an increase in glomerular filtration rate and effective renal plasma flow, without change in filtration fraction or proteinuria.
Hipertenzija sergantiems pacientams, kurių inkstų funkcija normali, terapinės amlodipino dozės mažino inkstų kraujagyslių pasipriešinimą ir didino glomerulų filtracijos greitį bei efektyvų pro inkstus pratekančios plazmos tūrį, bet neįtakojo filtracijos frakcijos ar proteinurijos.
As with other calcium channel blockers, haemodynamic measurements of cardiac function at rest and during exercise (or pacing) in patients with normal ventricular function treated with amlodipine have
Kaip ir vartojant kitų kalcio kanalų blokatorių, hemodinaminių širdies funkcijos tyrimų ramybės būklėje ar krūvio metu (arba einant) duomenys parodė, kad pacientams, kurių kairiojo skilvelio funkcija yra normali, amlodipinas nedaug didino širdies indeksą, reikšmingai neveikdamas dP/ dt ar kairiojo skilvelio galutinio diastolinio slėgio ar tūrio.
In haemodynamic studies, amlodipine has not been associated with a negative inotropic effect when administered in the therapeutic dose range to intact animals and humans, even when co-administered with beta blockers to humans.
Hemodinaminių tyrimų metu terapinės amlodipino dozės nesukėlė neigiamo inotropinio poveikio sveikiems gyvūnams ar žmonėms, net tada, kai žmonėms jo buvo skiriama kartu su beta adrenoblokatoriais.
Amlodipine does not change sinoatrial nodal function or atrioventricular conduction in intact animals or humans.
Amlodipinas neveikia sinoatrialinio mazgo funkcijos ar atrioventrikulinio laidumo sveikiems gyvūnams ar žmonėms.
In clinical studies in which amlodipine was administered in combination with beta blockers to patients with either hypertension or angina, no adverse effects on electrocardiographic parameters were observed.
Klinikinių tyrimų metu, kai amlodipiną kartu su beta adrenoblokatoriais vartojo hipertenzija ar krūtinės angina sergantys pacientai, nepageidaujamo poveikio elektrokardiografiniams rodikliams nebuvo registruota.
Valsartan Valsartan is an orally active, potent and specific angiotensin II receptor antagonist.
Jis stipriai ir specifiškai blokuoja angiotenzinui II jautrius receptorius.
It acts selectively on the receptor subtype AT1, which is responsible for the known actions of angiotensin II.
Preparatas selektyviai veikia AT1 receptorius, nuo kurių priklauso angiotenzino II sukeliamas poveikis.
The increased plasma levels of angiotensin II following AT1 receptor blockade with valsartan may stimulate the unblocked receptor subtype AT2, which appears to counterbalance the effect of the AT1 receptor.
Juos stimuliuojant, sukeliamas priešingas poveikis nei pasireiškiantis, stimuliuojant AT1 receptorius.
Valsartan does not exhibit any partial agonist activity at the AT1 receptor and has much (about 20,000-fold) greater affinity for the AT1 receptor than for the AT2 receptor.
Valsartanas AT1 receptorių kaip dalinis agonistas neveikia, AT1 receptoriams jo afinitetas yra daug (maždaug 20 000 kartų) didesnis negu AT2 receptoriams.
Valsartan does not inhibit ACE, also known as kininase II, which converts angiotensin I to angiotensin II and degrades bradykinin.
AKF, dar vadinamo kinaze II, kuris angiotenziną I verčia angiotenzinu II bei ardo bradikininą, valsartanas neslopina.
Since there is no effect on ACE and no potentiation of bradykinin or substance P, angiotensin II antagonists are unlikely to be associated with coughing.
Kadangi angiotenzino II antagonistai neveikia AKF ir neaktyvuoja bradikinino ar substancijos P, jie neturėtų sukelti kosulio.
In clinical trials where valsartan was compared with an ACE inhibitor, the incidence of dry cough was significantly (p < 0.05) lower in patients treated with valsartan than in those treated with an ACE inhibitor (2.6% versus 7.9%, respectively).
Gauti rezultatai rodo, kad valsartano vartojantiems pacientams sausas kosulys pasireiškia daug rečiau (p < 0, 05), negu gydomiems AKF inhibitoriais (atitinkamai 2, 6% ir 7, 9%).
In a clinical trial of patients with a history of dry cough during ACE inhibitor therapy, 19.5% of trial subjects receiving valsartan and 19.0% of those receiving a thiazide diuretic experienced coughing, compared to 68.5% of those treated with an ACE inhibitor (p < 0.05).
Klinikinių tyrimų metu iš valsartano vartojusių ligonių, kuriems anksčiau AKF inhibitoriai buvo sukėlę sausą kosulį, kosulys prasidėjo 19, 5% vartojusių valsartaną ir 19% vartojusių tiazidinių diuretikų, lyginant su 68, 5% vartojusių AKF inhibitorių (p < 0, 05).
Valsartan does not bind to or block other hormone receptors or ion channels known to be important in cardiovascular regulation.
Valsartanas prie kitiems hormonams jautrių receptorių arba jonų srovės kanalų, darančių svarbią įtaką širdies ir kraujagyslių funkcijos reguliavimui, nesijungia ir jų neblokuoja.
Administration of valsartan to patients with hypertension results in a drop in blood pressure without affecting pulse rate.
Hipertenzija sergantiems ligoniams valsartanas mažina kraujospūdį, tačiau pulso dažniui įtakos nedaro.
In most patients, after administration of a single oral dose, onset of antihypertensive activity occurs within 2 hours, and the peak drop in blood pressure is achieved within 4– 6 hours.
Daugumai pacientų išgėrus vienkartinę dozę, antihipertenzinis poveikis pasireiškia per 2 valandas, labiausiai kraujospūdis mažėja per 4- 6 valandas.
The antihypertensive effect persists over 24 hours after administration.
Antihipertenzinis poveikis trunka 24 valandas nuo išgėrimo.
During repeated administration, the maximum reduction in blood pressure with any dose is generally attained within 2– 4 weeks and is sustained during long-term therapy.
Vartojant kartotines bet kokio dydžio rekomenduojamas dozes, kraujospūdis labiausiai sumažėja paprastai per 2- 4 savaites, toks poveikis išlieka ilgalaikio gydymo metu.
Abrupt withdrawal of valsartan has not been associated with rebound hypertension or other adverse clinical events.
Valsartano vartojimą nutraukus staiga, staigaus kraujospūdžio padidėjimo ar kitokių nepageidaujamų reiškinių neatsiranda.
Amlodipine/ Valsartan Over 1,400 hypertensive patients received Copalia once daily in two placebo-controlled trials.
Amlodipinas ir valsartanas Dviejų placebu kontroliuojamų klinikinių tyrimų metu Copalia vieną kartą per parą vartojo daugiau kaip 1 400 hipertenzija sergančių pacientų.
Adults with mild to moderate uncomplicated essential hypertension (mean sitting diastolic blood pressure ≥ 95 and < 110 mmHg) were enrolled.
Tyrimuose dalyvavo suaugę pacientai, kurie sirgo nesunkia ar vidutinio sunkumo nekomplikuota pirmine hipertenzija (vidutinis diastolinis kraujospūdis sėdint ≥95 ir < 110 mmHg).
Patients with high cardiovascular risks – heart failure, type I and poorly controlled type II diabetes and history of myocardial infarction or stroke within one year – were excluded.
Tyrimuose nedalyvavo pacientai, kuriems buvo didelė kardiovaskulinė rizika – širdies nepakankamumas, I tipo diabetas ar blogai kontroliuojamas II tipo diabetas, per paskutinius metus buvęs miokardo infarktas ar insultas.
The combination of amlodipine and valsartan produces dose-related additive reduction in blood pressure across its therapeutic dose range.
9 Amlodipino ir valsartano derinio terapinės dozės sukelia nuo dozės priklausomą, vienas kitą papildantį antihiperenzinį poveikį.
The antihypertensive effect of a single dose of the combination persisted for 24 hours.
Vienkartinės derinio dozės sukeltas antihipertenzinis poveikis išlieka 24 valandas.
A multicentre, randomised, double-blind, active-controlled, parallel-group trial showed normalisation of blood pressure (trough sitting diastolic blood pressure < 90 mmHg at the end of the trial) in patients not adequately controlled on valsartan 160 mg in 75% of patients treated with amlodipine/ valsartan 10 mg/ 160 mg and 62% of patients treated with amlodipine/ valsartan 5 mg/ 160 mg, compared to 53% of patients remaining on valsartan 160 mg.
Daugiacentrinis, randomizuotas, dvigubai aklas, aktyviu vaistu kontroliuojamas, paralelinių grupių tyrimas parodė, kad pacientų populiacijoje, kuriems anksčiau pakankamo poveikio nesukėlė gydymas 160 mg valsartano, kraujospūdis normalizavosi (tyrimo pabaigoje diastolinis kraujospūdis sėdint < 90 mmHg) 75% pacientų, vartojusių 10 mg amlodipino ir 160 mg valsartano, bei 62% pacientų, vartojusių 5 mg amlodipino ir 160 mg valsartano, lyginant su 53% pacientų, kurie ir toliau vartojo 160 mg valsartano.
The addition of amlodipine 10 mg and 5 mg produced an additional reduction in systolic/ diastolic blood pressure of 6.0/ 4.8 mmHg and 3.9/ 2.9 mmHg, respectively, compared to patients who remained on valsartan 160 mg only.
Papildomai paskyrus 10 mg ir 5 mg amlodipino, sistolinis/ diastolinis kraujo spaudimas papildomai sumažėjo atitinkamai 6, 0/ 4, 8 mmHg ir 3, 9/ 2, 9 mmHg, lyginant su pacientais, kurie ir toliau vartojo tik 160 mg valsartano.
9 A multicentre, randomised, double-blind, active-controlled, parallel-group trial showed normalisation of blood pressure (trough sitting diastolic blood pressure < 90 mmHg at the end of the trial) in patients not adequately controlled on amlodipine 10 mg in 78% of patients treated with amlodipine/ valsartan 10 mg/ 160 mg, compared to 67% of patients remaining on amlodipine 10 mg.
Daugiacentrinis, randomizuotas, dvigubai aklas, aktyviu vaistu kontroliuojamas, paralelinių grupių tyrimas parodė, kad pacientų populiacijoje, kuriems anksčiau pakankamo poveikio nesukėlė gydymas 10 mg amlodipino, kraujospūdis normalizavosi (tyrimo pabaigoje diastolinis kraujospūdis sėdint < 90 mmHg) 78% pacientų, vartojusių 10 mg amlodipino ir 160 mg valsartano, lyginant su 67% pacientų, kurie ir toliau vartojo 10 mg amlodipino.
The addition of valsartan 160 mg produced an additional reduction in systolic/ diastolic blood pressure of 2.9/ 2.1 mmHg compared to patients who remained on amlodipine 10 mg only.
Papildomai paskyrus 160 mg valsartano, sistolinis/ diastolinis kraujo spaudimas papildomai sumažėjo 2, 9/ 2, 1 mmHg, lyginant su pacientais, kurie ir toliau vartojo tik 10 mg amlodipino.
Copalia was also studied in an active-controlled study of 130 hypertensive patients with diastolic blood pressure ≥ 110 mmHg and < 120 mmHg.
Copalia taip pat buvo tiriamas aktyviu vaistu kontroliuojamame tyrime, kuriame dalyvavo 130 hipertenzija sirgusių pacientų, kurių diastolinis kraujo spaudimas buvo ≥110 mmHg ir < 120 mmHg.
In this study (baseline blood pressure 171/ 113 mmHg), an Copalia regimen of 5 mg/ 160 mg titrated to 10 mg/ 160 mg reduced sitting blood pressure by 36/ 29 mmHg as compared to 32/ 28 mmHg with a regimen of lisinopril/ hydrochlorothiazide 10 mg/ 12.5 mg titrated to 20 mg/ 12.5 mg.
Šiame tyrime (pradžioje kraujo spaudimas 171/ 113 mmHg) Copalia 5 mg/ 160 mg dozė, kuri buvo laipsniškai didinta iki 10 mg/ 160 mg dozės, kraujo spaudimą sėdint sumažino 36/ 29 mmHg, lyginant su 32/ 28 mmHg sumažėjimu, kurį sukėlė lizinoprilio/ hidrochlorotiazido 10 mg/ 12, 5 mg dozė, kuri buvo laipsniškai didinta iki 20 mg/ 12, 5 mg.
In two long-term follow-up studies the effect of Copalia was maintained for over one year.
Dviejų ilgalaikių stebėjimo tyrimų metu Copalia sukeliamas poveikis išliko nepakitęs daugiau kaip metus.
Abrupt withdrawal of Copalia has not been associated with a rapid increase in blood pressure.
Staigus Copalia vartojimo nutraukimas nesukėlė greito kraujospūdžio didėjimo.
In patients not adequately controlled on amlodipine 5 mg, amlodipine/ valsartan 5 mg/ 80 mg may achieve blood pressure control similar to amlodipine 10 mg with less oedema.
Pacientams, kuriems pakankamo efekto nesukėlė 5 mg amlodipino, 5 mg amlodipino ir 80 mg valsartano derinys gali tiek pat mažinti kraujospūdį, kaip ir 10 mg amlodipino, bet rečiau sukelti edemą.
In patients adequately controlled on amlodipine 10 mg but who experience unacceptable oedema, amlodipine/ valsartan 5 mg/ 80 mg may achieve similar blood pressure control with less oedema.
Pacientams, kuriems pakankamą poveikį sukelia 10 mg amlodipino, bet jiems pasireiškia per didelė edema, 5 mg amlodipino ir 80 mg valsartano derinys gali tiek pat mažinti kraujospūdį, bet sukelti mažesnę edemą.
Age, gender and race did not influence the response to Copalia.
Amžius, lytis ir rasė Copalia poveikio neįtakoja.
Valsartan has been studied in patients with post myocardial infarction and heart failure.
Valsartano tyrime dalyvavo miokardo infarktą patyrę pacientai ir sergantieji širdies nepakankamumu.
Amlodipine has been studied in patients with chronic stable angina, vasospastic angina and angiographically documented coronary artery disease.
Amlodipino tyrime dalyvavo sergantieji stabilia krūtinės angina, vazospazmine krūtinės angina ir angiografijos metu patvirtinta koronarinių arterijų liga.
Linearity Amlodipine and valsartan exhibit linear pharmacokinetics.
Linijinė kinetika Amlodipino ir valsartano farmakokinetika yra linijinė.
Amlodipine Absorption:
Amlodipinas Absorbcija:
After oral administration of therapeutic doses of amlodipine alone, peak plasma concentrations of amlodipine are reached in 6– 12 hours.
Išgėrus terapinę vieno amlodipino dozę, didžiausia amlodipino koncentracija plazmoje pasiekiama per 6- 12 valandas.
Absolute bioavailability has been calculated as between 64% and 80%.
Absoliutus biologinis prieinamumas yra tarp 64% ir 80%.
Amlodipine bioavailability is unaffected by food ingestion.
Amlodipino biologinio prieinamumo maistas neveikia.
Distribution:
Pasiskirstymas:
Volume of distribution is approximately 21 l/ kg.
Pasiskirstymo tūris yra maždaug 21 l/ kg.
In vitro studies with amlodipine have shown that approximately 97.5% of circulating drug is bound to plasma proteins in hypertensive patients.
In vitro amlodipino tyrimų metu nustatyta, kad maždaug 97, 5% kraujotakoje esančio vaisto yra susijungę su plazmos baltymais hipertenzija sergančių pacientų organizme.
Biotransformation:
10 Biotransformacija:
Amlodipine is extensively (approximately 90%) metabolised in the liver to inactive metabolites.
Didelė amlodipino dozės dalis (maždaug 90%) metabolizuojama kepenyse ir tampa neaktyviais metabolitais.
Excretion:
Išsiskyrimas:
Amlodipine elimination from plasma is biphasic, with a terminal elimination half-life of approximately 30 to 50 hours.
Amlodipino eliminacija iš plazmos yra dvifazė, galutinis pusinės eliminacijos laikas yra maždaug 30- 50 valandų.
Steady-state plasma levels are reached after continuous administration for 7– 8 days.
Nuolat vartojant vaistą, pusiausvyrinė koncentracija plazmoje pasiekiama per 7- 8 dienas.
Ten per cent of original amlodipine and 60% of amlodipine metabolites are excreted in urine.
Dešimt procentų nepakitusio amlodipino ir 60% amlodipino metabolitų išsiskiria su šlapimu.
Valsartan Absorption:
Valsartanas Absorbcija:
Following oral administration of valsartan alone, peak plasma concentrations of valsartan are reached in 2– 4 hours.
Išgėrus vieno valsartano dozę, didžiausia valsartano koncentracija plazmoje pasiekiama per 2- 4 valandas.
Mean absolute bioavailability is 23%.
Vidutinis absoliutus biologinis valsartano prieinamumas yra 23%.
Valsartan shows multiexponential decay kinetics (t½α < 1 h and t½ß about 9 h).
Valsartano kinetika yra daugiaeksponentė (α fazės metu pusinės eliminacijos periodas yra < 1 val., β fazės metu - maždaug 9 val.).
Food decreases exposure (as measured by AUC) to valsartan by about 40% and peak plasma concentration (Cmax) by about 50%, although from about 8 h post dosing plasma valsartan concentrations are similar for the fed and fasted groups.
Maistas mažina valsartano ekspoziciją (apskaičiuotą pagal AUC) maždaug 40%, o didžiausią koncentraciją plazmoje (Cmax) - maždaug 50%, nors praėjus maždaug 8 valandoms nuo vaisto išgėrimo, valsartano koncentracija plazmoje būna panaši valgiusių ir nevalgiusių tiriamųjų grupėse.
This reduction in AUC is not, however, accompanied by a clinically significant reduction in the therapeutic effect, and valsartan can therefore be given either with or without food.
Nors AUC sumažėja, bet terapinis vaisto poveikis klinikai reikšmingai nemažėja, todėl valsartaną galima vartoti valgio metu ir tarp valgių.
10 Distribution:
Pasiskirstymas:
The steady-state volume of distribution of valsartan after intravenous administration is about 17 litres, indicating that valsartan does not distribute into tissues extensively.
Sušvirkštus į veną, valsartano pasiskirstymo tūris tuo metu, kai koncentracija pusiausvyrinė, yra maždaug 17 l, tai rodo, kad tik nedidelis kiekis valsartano pasiskirsto audiniuose.
Valsartan is highly bound to serum proteins (94– 97%), mainly serum albumin.
Didelė dalis valsartano jungiasi su serumo baltymais (94- 97%), daugiausiai su serumo albuminais.
Valsartan is not transformed to a high extent as only about 20% of dose is recovered as metabolites.
Valsartano transformuojama nedaug, kadangi tik apie 20% dozės nustatoma metabolitų pavidalu.
A hydroxy metabolite has been identified in plasma at low concentrations (less than 10% of the valsartan AUC).
Hidroksi - metabolitų kraujo plazmoje būna mažai (mažiau negu 10% valsartano AUC).
This metabolite is pharmacologically inactive.
Farmakologinio poveikio šis metabolitas nesukelia.
Excretion:
Išskyrimas:
Valsartan is primarily eliminated in faeces (about 83% of dose) and urine (about 13% of dose), mainly as unchanged drug.
Didžioji dalis valsartano išsiskiria su išmatomis (maždaug 83% dozės) ir šlapimu (maždaug 13% dozės), daugiausiai nepakitusio preparato pavidalu.
Following intravenous administration, plasma clearance of valsartan is about 2 l/ h and its renal clearance is 0.62 l/ h (about 30% of total clearance).
(apie 30% bendrojo klirenso).
The half-life of valsartan is 6 hours.
Valsartano pusinės eliminacijos periodas yra 6 valandos.
Amlodipine/ Valsartan Following oral administration of Copalia, peak plasma concentrations of valsartan and amlodipine are reached in 3 and 6– 8 hours, respectively.
Amlodipinas ir valsartanas Išgėrus Copalia, didžiausia valsartano ir amlodipino koncentacija plazmoje pasiekiama per, atitinkamai, 3 valandas ir 6- 8 valandas.
The rate and extent of absorption of Copalia are equivalent to the bioavailability of valsartan and amlodipine when administered as individual tablets.
Copalia absorbcijos greitis ir dydis yra toks pats, kaip ir vartojant valsartaną ir amlodipiną atskiromis tabletėmis.
Special populations Paediatric patients (age below 18 years) No pharmacokinetic data are available in the paediatric population.
Specialios pacientų grupės Vaikai (jaunesni nei 18 metų) Duomenų apie farmakokinetiką vaikų populiacijoje nėra.
Elderly (age 65 years or over) Time to peak plasma amlodipine concentrations is similar in young and elderly patients.
Senyvi pacientai (65 metų ir vyresni) Laikas, per kurį pasiekiama didžiausia vaisto koncentracija plazmoje, yra panašus ir jaunų, ir senyvų pacientų populiacijose.
In elderly patients, amlodipine clearance tends to decline, causing increases in the area under the curve (AUC) and elimination half-life.
Senyvų pacientų amlodipino klirensas mažėja, todėl didėja plotas po kreive (AUC) ir pusinės eliminacijos periodas.
Mean systemic AUC of valsartan is higher by 70% in the elderly than in the young therefore caution is required when increasing the dosage.
Vidutinė sisteminė valsartano AUC senyvų žmonių organizme yra 70% didesnė, lyginant su jaunais, todėl reikia atsargiai didinti dozę.
Renal impairment The pharmacokinetics of amlodipine are not significantly influenced by renal impairment.
Inkstų pažeidimas Inkstų pažeidimas reikšmingai neįtakoja amlodipino farmakokinetikos.
As expected for a compound where renal clearance accounts for only 30% of total plasma clearance, no correlation was seen between renal function and systemic exposure to valsartan.
Kaip ir manyta, koreliacijos tarp inkstų funkcijos ir valsartano sisteminės ekspozicijos nenustatyta, kadangi šio junginio inkstų klirensas sudaro tik 30% bendrojo plazmos klirenso.
Hepatic impairment Patients with hepatic insufficiency have decreased clearance of amlodipine with resulting increase of approximately 40– 60% in AUC.
Kepenų pažeidimas Pacientų, kuriems yra kepenų funkcijos nepakankamumas, amlodipino klirensas mažėja, todėl AUC didėja maždaug 40- 60%.
On average, in patients with mild to moderate chronic liver disease exposure (measured by AUC values) to valsartan is twice that found in healthy volunteers (matched by age, sex and weight).
Vidutiniškai pacientų, sergančių nesunkia ar vidutinio sunkumo kepenų liga, valsartano ekspozicija (nustatoma pagal AUC) yra dvigubai didesnė nei sveikų savanorių (suderinus
Caution should be exercised in patients with liver disease (see section 4.2).
4. 2 skyrių).
Adverse reactions observed in animal studies with possible clinical relevance were as follows:
Klinikai gali turėti reikšmės toliau išvardytos nepageidaujamos reakcijos, nepasireiškusios klinikinių tyrimų metu:
Histopathological signs of inflammation of the glandular stomach was seen in male rats at an exposure of about 1.9 (valsartan) and 2.6 (amlodipine) times the clinical doses of 160 mg valsartan and 10 mg amlodipine.
Žiurkių patinams buvo stebėti histopatologiniai skrandžio liaukų uždegimo požymiai, kai ekspozicija jų organizme buvo maždaug 1, 9 karto (valsartano) ir 2, 6 karto (amlodipino) didesnė už tą, kuri susidaro pavartojus klinikines 160 mg valsartano ir 10 mg amlodipino dozes.
At higher exposures, there were ulceration and erosion of the stomach mucosa in both females and males.
Ekspozicijai didėjant, ir patelėms, ir patinams stebėtas opų ir erozijų atsiradimas.
Similar changes were also seen in the valsartan alone group (exposure 8.5– 11.0 times the clinical dose of 160 mg valsartan).
Panašūs pokyčiai stebėti grupėje, kuriai skirtas tik valsartanas (ekspozicija 8, 5- 11, 0 kartų didesnė už tą, kuri susidaro pavartojus klinikinę 160 mg valsartano dozę).
An increased incidence and severity of renal tubular basophilia/ hyalinisation, dilation and casts, as well as interstitial lymphocyte inflammation and arteriolar medial hypertrophy were found at an exposure of 8– 13 (valsartan) and 7– 8 (amlodipine) times the clinical doses of 160 mg valsartan and 10 mg amlodipine.
Inkstų kanalėlių bazofilijos ar hialinizacijos, išsiplėtimo ir pažeidimų, taip pat intersticinio audinio limfocitinio uždegimo ar arteriolių hipertrofijos atvejų dažnis ir sunkumas didėjo, kai ekspozicija buvo 8- 13 kartų (valsartano) ir 7- 8 kartus (amlodipino) didesnė už tą, kuri susidaro pavartojus klinikines 160 mg valsartano ir 10 mg amlodipino dozes.
Similar changes were found in the valsartan alone group (exposure 8.5– 11.0 times the clinical dose of 160 mg valsartan).
Panašūs pokyčiai stebėti grupėje, kuriai skirtas tik valsartanas (ekspozicija 8, 5- 11, 0 kartų didesnė už tą, kuri susidaro pavartojus klinikinę 160 mg valsartano dozę).
11 In an embryo-foetal development study in the rat, increased incidences of dilated ureters, malformed sternebrae, and unossified forepaw phalanges were noticed at exposures of about 12 (valsartan) and 10 (amlodipine) times the clinical doses of 160 mg valsartan and 10 mg amlodipine.
Žiurkių embriono ir vaisiaus vystymosi tyrimo metu nustatyta, kad išsiplėtusių šlapimtakių, blogai išsivysčiusių krūtinkaulių ir nesukaulėjusių priešakinių letenų pirštikaulių dažnis didėjo, kai ekspozicija buvo maždaug 12 kartų (valsartano) ir 10 kartų (amlodipino) didesnė už tą, kuri susidaro pavartojus klinikines 160 mg valsartano ir 10 mg amlodipino dozes.
Dilated ureters were also found in the valsartan alone group (exposure 12 times the clinical dose of 160 mg valsartan).
Išsiplėtę šlapimtakiai stebėti grupėje, kuriai skirtas tik valsartanas (ekspozicija buvo 12 kartų didesnė už tą, kuri susidaro pavartojus klinikinę 160 mg valsartano dozę).
There were only modest signs of maternal toxicity (moderate reduction of body weight) in this study.
Šio tyrimo metu stebėti toksiniai reiškiniai motinai buvo nesunkūs (vidutinio sunkumo kūno masės sumažėjimas).
The no-observed-effect-level for developmental effects was observed at 3- (valsartan) and 4- (amlodipine) fold the clinical exposure (based on AUC).
Jokio pastebimo poveikio vystymuisi nebuvo registruota, kai ekspozicija buvo 3 kartus (valsartano) ir 4 kartus (amlodipino) didesnė už klinikinę ekspoziciją (nustatomą pagal AUC).
For the single compounds there was no evidence of mutagenicity, clastogenicity or carcinogenicity.
Nenustatyta šių junginių mutageninio, klastogeninio ar karcinogenininio poveikio.
Tablet core:
Tablečių šerdis:
Cellulose microcrystalline Crospovidone Type A Silica, colloidal anhydrous Magnesium stearate
Mikrokristalinė celiuliozė Krospovidonas A tipo Koloidinis silicio dioksidas, bevandenis Magnio stearatas
Coating:
Tablečių plėvelė:
Hypromellose Titanium dioxide (E171) Iron oxide, yellow (E172) Macrogol 4000 Talc
Hipromeliozė Titano dioksidas (E 171) Geltonasis geležies oksidas (E 172) Makrogolis 4000 Talkas
6.3 Shelf life
12 6. 3 Tinkamumo laikas
30 months
30 mėnesių
PVC/ PVDC blisters.
PVC/ PVDC lizdinės plokštelės.
One blister contains 7, 10 or 14 film-coated tablets.
Vienoje lizdinėje plokštelėje 7, 10 arba 14 plėvele dengtų tablečių.
Pack sizes:
Pakuotės po:
7, 14, 28, 30, 56, 90, 98 or 280 film-coated tablets.
7, 14, 28, 30, 56, 90, 98 arba 280 plėvele dengtų tablečių.
PVC/ PVDC perforated unit dose blisters.
PVC/ PVDC perforuotos vienadozės lizdinės plokštelės.
56, 98 or 280 film-coated tablets and multipacks containing 280 (4x70) film-coated tablets.
56, 98 arba 280 plėvele dengtų tablečių ir daugiadozės pakuotės po 280 (4x70) plėvele dengtų tablečių.