qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
For additional information on the effect of ritonavir on co-administered protease inhibitor metabolism, see section 4.5 and refer to the Summary of Product Characteristics of the particular co-administered PIs.
Papildomą informaciją apie ritonaviro poveikį kartu skiriamo proteazių inhibitoriaus metabolizmui skaitykite 4. 5 skyriuje ir tam tikro kartu skiriamo PI preparato charakteristikų santraukoje.
Ritonavir dosed as an antiretroviral agent
Ritonaviro dozavimas, skiriant kaip priešretrovirusus veikiantį vaistą
Ritonavir is an orally active peptidomimetic inhibitor of the HIV-1 and HIV-2 aspartyl proteases.
Ritonaviras yra peptidomimetinis ŽIV- 1 ir ŽIV- 2 aspartilproteazės inhibitorius, veiksmingas geriant.
Inhibition of HIV protease renders the enzyme incapable of processing the gag-pol polyprotein precursor which leads to the production of HIV particles with immature morphology that are unable to initiate new rounds of infection.
Tai skatina susidaryti morfologiškai nebrandžių ŽIV dalelių, kurios negali inicijuoti naujo infekcijos ciklo.
Ritonavir has selective affinity for the HIV protease and has little inhibitory activity against human aspartyl proteases.
Ritonavirui būdingas selektyvus afinitetas ŽIV proteazei ir jis mažai slopina žmogaus aspartilproteazes.
Ritonavir was the first protease inhibitor (approved in 1996) for which efficacy was proven in a study with clinical endpoints.
Ritonaviras buvo pirmasis proteazių inhibitorius (patvirtintas 1996 metais), kurio efektyvumas buvo įrodytas tyrimo metu, gavus klinikinį įvertinimą.
However, due to ritonavir’s metabolic inhibitory properties its use as a 23 pharmacokinetic enhancer of other protease inhibitors is the prevalent use of ritonavir in clinical practice (see section 4.2).
4. 2 skyrių).
Effects on the Electrocardiogram
Pokyčiai elektrokardiogramoje
QTcF interval was evaluated in a randomised, placebo and active (moxifloxacin 400 mg once daily) controlled crossover study in 45 healthy adults, with 10 measurements over 12 hours on Day 3.
Randomizuotamo, placebu ir aktyviu preparatu (moksifloksacinas 400 mg vieną kartą per parą) kontroliuojamo, persikryžiuojančio tyrimo, kuriame dalyvavo 45 sveiki suaugusieji, 3- ąją parą per 12 valandų buvo paimta po 10 mėginių QTcF intervalui įvertinti.
The maximum mean (95% upper confidence bound) difference in QTcF from placebo was 5.5 (7.6) for 400 mg twice daily ritonavir.
Didžiausias vidutinis (95% viršutinė pasikliautinio intervalo riba) QTcF skirtumas, lyginant su placebo grupe, buvo 5, 5 (7, 6), kai buvo vartojama 400 mg ritonaviro du kartus per parą.
The Day 3 ritonavir exposure was approximately 1.5 fold higher than that observed with the 600 mg twice daily dose at steady state.
3- ąją parą susidarė vidutiniškai 1, 5 karto didesnė ritonaviro koncentracija, lyginant su ta pusiausvyrine koncentracija, kuri susidaro vartojant po 600 mg du kartus per parą.
No subject experienced an increase in QTcF of ≥ 60 msec from baseline or a QTcF interval exceeding the potentially clinically relevant threshold of 500 msec.
Nei vienam asmeniui QTcF nepailgėjo ≥ 60 msek, lyginant su pradine verte, ar nepailgėjo tiek, kad viršytų galimai klinikai reikšmingą 500 msek ribą.
Modest prolongation of the PR interval was also noted in subjects receiving ritonavir in the same study on Day 3.
To paties tyrimo 3- ąją parą ritonavirą vartojusiems asmenims stebėtas nedidelis PR intervalo pailgėjimas.
The mean changes from baseline in PR interval ranged from 11.0 to 24.0 msec in the 12 hour interval post dose.
Vidutinis PR intervalo trukmės pokytis, lyginant su pradine verte, svyravo nuo 11, 0 msek
Maximum PR interval was 252 msec and no second or third degree heart block was observed (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Ritonavir-resistant isolates of HIV-1 have been selected in vitro and isolated from patients treated with therapeutic doses of ritonavir.
Ritonavirui atsparūs ŽIV- 1 buvo atrinkti in vitro ir gauti iš pacientų, kurie buvo gydomi terapinėmis ritonaviro dozėmis.
Reduction in the antiretroviral activity of ritonavir is primarily associated with the protease mutations V82A/F/T/S and I84V.
Ritonaviro aktyvumo prieš retrovirusus sumažėjimas pirmiausia siejamas su proteazių mutacijomis V82A/ F/ T/ S ir I84V.
Accumulation of other mutations in the protease gene (including at positions 20, 33, 36, 46, 54, 71, and 90) can also contribute to ritonavir resistance.
Kitų mutacijų atsiradimas proteazės gene (įskaitant 20, 33, 36, 46, 54, 71 ir 90 pozicijas) taip pat gali prisidėti prie ritonaviro atsparumo.
In general, as mutations associated with ritonavir resistance accumulate, susceptibility to select other PIs may decrease due to cross-resistance.
Apskritai, atsiradus su ritonaviro atsparumu susijusių mutacijų, galimybė pasirinkti kitą PI gali sumažėti dėl kryžminio atsparumo.
The Summary of Product Characteristics of other protease inhibitors or official continuous updates should be consulted for specific information regarding protease mutations associated with reduced response to these agents.
Patariama skaityti kitų proteazių inhibitorių preparato charakteristikų santraukoje pateikiamą specifinę informaciją apie proteazių mutacijas, susijusias su susilpnėjusiu atsaku šiems vaistams.
The effects of ritonavir (alone or combined with other antiretroviral agents) on biological markers of disease activity such as CD4 cell count and viral RNA were evaluated in several studies involving HIV-1 infected patients.
Ritonaviro (vieno ar kartu su kitais antiretrovirusiniais vaistais) poveikis ligos aktyvumo biologiniams žymenims, pvz., CD4 ląstelių kiekis ir virusinė RNR, buvo vertinami kelių tyrimų su ŽIV- 1 infekuotais pacientais metu.
The following studies are the most important.
Svarbiausi yra šie tyrimai.
A controlled study completed in 1996 with ritonavir as add-on therapy in HIV-1 infected patients extensively pre-treated with nucleoside analogues and baseline CD4 cell counts ≤ 100 cells/μl showed a reduction in mortality and AIDS defining events.
Tyrimai su suaugusiaisiais Kontroliuojamų tyrimų su ritonaviru (užbaigtų 1996 metais), kaip papildomu vaistu gydant ŽIV- 1 infekuotus pacientus, prieš tai jau ekstensyviai gydytus nukleozidų analogais, kuriems pradinis CD4 ląstelių kiekis buvo ≤ 100 ląstelių/ μl, metu nustatyta, kad sumažėjo jų mirtingumas ir AIDS pasireiškimai.
The mean average change from baseline over 16 weeks for HIV RNA levels was -0.79 log10 (maximum mean decrease:
Ritonavirą vartojusių pacientų grupėje per 16 savaičių ŽIV RNR nuo pradinio lygio vidutiniškai sumažėjo - 0, 79 log10 (didžiausias vidutinis sumažėjimas:
1.29 log10) in the ritonavir group versus-0.01 log10 in the control group.
1, 29 log10) lyginant su kontroline grupe - 0, 01 log10.
The most frequently used nucleosides in this study were zidovudine, stavudine, didanosine and zalcitabine.
Dažniausiai šiame tyrime vartoti nukleozidai buvo zidovudinas, stavudinas, didanozinas ir zalcitabinas.
In a study completed in 1996 recruiting less advanced HIV-1 infected patients (CD4 200-500 cells/μl) without previous antiretroviral therapy, ritonavir in combination with zidovudine or alone reduced viral load in plasma and increased CD4 count.
Tyrime (užbaigtame 1996 metais), kuriame dalyvavo ŽIV- 1 infekuoti pacientai, kurių liga buvo mažiau pažengusi (CD4 200- 500 ląstelių/ μl), anksčiau negydyti antiretrovirusiniais vaistais, ritonaviro ir zidovudino derinys arba vienas ritonaviras sumažino viruso kiekį plazmoje ir padidino CD4 skaičių.
The mean average change from baseline over 48 weeks for HIV RNA levels was -0.88 log10 in the ritonavir group versus -0.66 log10 in the ritonavir + zidovudine group versus -0.42 log10 in the zidovudine group.
Ritonaviro grupės vidutinis HIV RNR lygio pokytis nuo pradinio lygio per 48 val. buvo - 0, 88 log10 lyginant su ritonaviro + zidovudino grupės - 0, 66 log10 ir su zidovudino grupės - 0, 42 log10.
The continuation of ritonavir therapy should be evaluated by viral load because of the possibility of the emergence of resistance as described under section 4.1 Therapeutic indications.
Ar tęsti gydymą ritonaviru sprendžiama pagal virusų kiekį, nes gali atsirasti atsparumas kaip nurodyta 4. 1 skyriuje „ Terapinės indikacijos ”.
24 In an open label trial completed in 1998 in HIV infected, clinically stable children there was a significant difference (p = 0.03) in the detectable RNA levels in favour of a triple regimen (ritonavir, zidovudine and lamivudine) following 48 weeks treatment.
Tyrimai su vaikais Atviro ŽIV infekuotų, be klinikinių požymių vaikų tyrimo (užbaigto 1996 metais) metu nustatytas statistiškai patikimas RNR kiekio skirtumas (p = 0, 03), trigubos (ritonaviro, zidovudino ir lamivudino) gydymo schemos naudai po 48 gydymo savaičių.
In a study completed in 2003, 50 HIV-1 infected, protease inhibitor and lamivudine naïve children age 4 weeks to 2 years received ritonavir 350 or 450 mg/m2 every 12 hours co-administered with zidovudine 160 mg/m2 every 8 hours and lamivudine 4 mg/kg every 12 hours.
Tyrimo, užbaigto 2003 metais, metu 50- čiai ŽIV- 1 infekuotų, proteazių inhibitoriais ir lamivudinu anksčiau negydytų vaikų, kurių amžius buvo nuo 4 savaičių iki 2 metų, buvo skiriama po 350 arba 450 mg/ m2 ritonaviro kas 12 valandų, kartu su 160 mg/ m2 zidovudino kas 8 valandas ir 4 mg/ kg lamivudino kas 12 valandų.
In intent to treat analyses, 72% and 36% of patients achieved reduction in plasma HIV-1 RNA of ≤ 400 copies/ml at Week 16 and 104, respectively.
Pasiruošimo gydymui tyrimuose, 72% ir 36% pacientų buvo gautas plazmos ŽIV- 1 RNR sumažėjimas ≤ 400 kopijų/ ml, atitinkamai 16 ir 104 savaitę.
Response was similar in both dosing regimens and across patient age.
Atsakas buvo panašus skiriant abu gydymo būdus ir skirtingose pacientų amžiaus grupėse.
There is no parenteral formulation of ritonavir, therefore the extent of absorption and absolute bioavailability have not been determined.
Absorbcija Parenterinės ritonaviro formos nėra, todėl nėra nustatytas absorbcijos dydis ir absoliutus biologinis prieinamumas.
The pharmacokinetics of ritonavir during multiple dose regimens were studied in non-fasting HIV-infected adult volunteers.
Ritonaviro farmakokinetika, skiriant vaistą daugelio dozių režimu, buvo tyrinėjama su pavalgiusiais ŽIV- infekuotais savanoriais.
Upon multiple dosing, ritonavir accumulation is slightly less than predicted from a single dose due to a time and dose-related increase in apparent clearance (Cl/F).
24 tiek mažesnė, nei tikėtasi, paskyrus vienkartinę dozę, dėl to, kad menamas klirenso (Cl/ F) padidėjimas priklauso nuo laiko ir dozės.
Trough concentrations of ritonavir decrease over time, possibly due to enzyme induction, but appeared to stabilise by the end of 2 weeks.
Ritonaviro koncentracijos kurį laiką didėjo, galimai dėl fermentų indukcijos, bet po dviejų savaičių stabilizavosi.
The time to maximum concentration (Tmax) remained constant at approximately 4 hours with increasing dose.
Didinant dozę, maksimalios koncentracijos susidarymo laikas (Tmax) išliko pastovus maždaug 4 valandas.
Renal clearance averaged less than 0.1 l/h and was relatively constant throughout the dosage range.
Inkstų klirenso reikšmės vidurkis buvo mažesnis už 0, 1 l/ h, visame dozavimo diapazone jis išliko santykinai pastovus.
The pharmacokinetic parameters observed with various dosing schemes of ritonavir alone are shown in the table below.
Žemiau esančioje lentelėje pateikti farmakokinetiniai parametrai, gauti, pritaikius skirtingas dozavimo schemas.
Ritonavir Dosing Regimen
Ritonaviro dozavimas
100
100 mg vieną kartą per parą
mg once daily
100 mg du kartus per parą1
100 mg twice 200 mg once daily1 daily
200 mg vieną kartą per parą
200 mg twice daily
200 mg du kartus per parą
600 mg twice daily
600 mg du kartus per parą
Cmax (µg/ml)
Cmax (μg/ mL)
0.84 ± 0.39
0. 84 ± 0. 39
0.89
0. 89
3.4 ± 1.3
3. 4 ± 1. 3
4.5 ± 1.3
4. 5 ± 1. 3
11.2 ± 3.6
11. 2 ± 3. 6
Ctrough (µg/ml)
Ctiesioginis (μg/ mL)
0.08 ± 0.04
0. 08 ± 0. 04
0.16 ± 0.10
0. 16 ± 0. 10
0.6 ± 0.2
0. 6 ± 0. 2
3.7 ± 2.6
3. 7 ± 2. 6
AUC12 or 24 (µg•h/ml)
AUC12 arba 24 (μg• h/ mL)
6.6 ± 2.4
6. 6 ± 2. 4
20.0 ± 5.6
20. 0 ± 5. 6
21.92 ± 6.48
21. 92 ± 6. 48
77.5 ± 31.5
77. 5 ± 31. 5
Cl/F (L/h) 1
Cl/ F (L/ h) 1
17.2 ± 6.6
17. 2 ± 6. 6
16.1
16. 1
10.8 ± 3.1
10. 8 ± 3. 1
10.0 ± 3.2
10. 0 ± 3. 2
8.8 ± 3.2
8. 8 ± 3. 2
Values expressed as geometric means.
Dydžiai pateikti, kaip geometrinės reikšmės.
Note: ritonavir was dosed after a meal for all listed regimens.
Pastaba: ritonaviro dozė visuose pateiktuose atvejuose buvo skiriama po valgio.
Effects of food on oral absorption:
Valgymo įtaka absorbcijai.
Ingestion of ritonavir with food results in higher ritonavir exposure than ingestion in the fasted state.
Skiriant geriamąją vaisto formą: vartojant ritonavirą valgio metu, ritonaviro veikimas būna stipresnis, negu vartojant vaistą nevalgius.
The apparent volume of distribution (VB/F) of ritonavir is approximately 20 - 40 l after a single 600 mg dose.
Tariamasis ritonaviro pasiskirstymo tūris (VB/ F) yra maždaug 20- 40 l po vienkartinės 600 mg dozės.
The protein binding of ritonavir in human plasma is approximately 98 - 99% and is constant over the concentration range of 1.0 – 100 μg /ml.
Nustatyta, kad maždaug 98- 99% ritonaviro jungiasi su žmogaus plazmos baltymais, jungimasis su plazmos baltymais yra pastovus, kai koncentracija 1, 0- 100 μg/ ml.
Ritonavir binds to both human alpha 1-acid glycoprotein (AAG) and human serum albumin (HSA) with comparable affinities.
Ritonaviras jungiasi maždaug vienodu afinitetu su žmogaus alfa1- rūgščiuoju glikoproteinu (ARG) ir žmogaus serumo albuminu (ŽSA).
Tissue distribution studies with 14C-labelled ritonavir in rats showed the liver, adrenals, pancreas, kidneys and thyroid to have the highest concentrations of ritonavir.
14 C- žymėtojo ritonaviro pasiskirstymo žiurkių audiniuose tyrimai parodė, kad didžiausia ritonaviro koncentracija susidaro kepenyse, antinksčiuose, kasoje, inkstuose ir skydliaukėje.
Tissue to plasma ratios of approximately 1 measured in rat lymph nodes suggests that ritonavir distributes into lymphatic tissues.
Žiurkių limfmazgių audinio ir plazmos koncentracijų santykis – maždaug 1.
Ritonavir penetrates minimally into the brain.
Tai rodo, kad ritonaviras pasiskirsto limfiniame audinyje.
Ritonavir was noted to be extensively metabolised by the hepatic cytochrome P450 system, primarily by the CYP3A isozyme family and to a lesser extent by the CYP2D6 isoform.
Nustatyta, kad ritonavirą smarkiai metabolizuoja kepenų citochromo P450 sistema, pirmiausia izofermentas CYP3A4 ir mažiau – CYP3D6.
Animal studies as well as in vitro experiments with human hepatic microsomes indicated that ritonavir primarily underwent oxidative metabolism.
Tyrimai su gyvūnais ir eksperimentai in vitro su žmogaus kepenų mikrosomomis rodo, kad daugiausia ritonaviro metabolizuojama oksidacijos būdu.
Four ritonavir metabolites have been identified in man.
Žmogaus organizme nustatyti keturi ritonaviro metabolitai.
The isopropylthiazole 25 oxidation metabolite (M-2) is the major metabolite and has antiviral activity similar to that of parent drug.
Pagrindiniam izopropiltiazolo oksidacijos metabolitui (M- 2) būdingas priešvirusinis aktyvumas, panašus į pirminio vaisto.
However, the AUC of the M-2 metabolite was approximately 3% of the AUC of parent drug.
Tačiau M- 2 metabolito AUC sudaro maždaug 3% pirminio vaisto AUC.
Low doses of ritonavir have shown profound effects on the pharmacokinetics of other protease inhibitors (and other products metabolised by CYP3A4) and other protease inhibitors may influence the pharmacokinetics of ritonavir (see section 4.5).
4. 5 skyrių).
Elimination:
Pasišalinimas.
Human studies with radiolabelled ritonavir demonstrated that the elimination of ritonavir was primarily via the hepatobiliary system; approximately 86% of radiolabel was recovered from stool, part of which is expected to be unabsorbed ritonavir.
Tyrimai su žmonėmis su radioaktyviuoju žymėtuoju ritonaviru parodė, kad daugiausia ritonaviro pasišalina per kepenų ir tulžies sistemą; maždaug 86% radioaktyviojo žymens išsiskiria su išmatomis.
In these studies renal elimination was not found to be a major route of elimination of ritonavir.
Manoma, kad dalį šio kiekio sudaro neabsorbuotas ritonaviras.
This was consistent with the observations in animal studies.
Šių tyrimų metu nustatyta, kad
Special Populations:
Atskiros populiacijos.
No clinically significant differences in AUC or Cmax were noted between males and females.
Kliniškai reikšmingų vyrų ir moterų AUC ar Cmax skirtumų nepastebėta.
Ritonavir pharmacokinetic parameters were not statistically significantly associated with body weight or lean body mass.
Ritonaviro farmakokinetikos rodikliai nebuvo statistiškai patikimai susiję su kūno svoriu ir idealiu kūno svoriu.
Ritonavir plasma exposures in patients 50 – 70 years of age when dosed 100 mg in combination with lopinavir or at higher doses in the absence of other protease inhibitors is similar to that observed in younger adults.
Ritonaviro ekspozicija plazmoje 50- 70 metų amžiaus pacientams, skiriant 100 mg dozes kartu su lopinaviru arba didesnes dozes be kitų proteazių inhibitorių, yra panaši, kaip ir skiriant stebėtiems jaunesnio amžiaus suaugusiems žmonėms.
Patients with impaired liver function: after multiple dosing of ritonavir to healthy volunteers (500 mg twice daily) and subjects with mild to moderate hepatic impairment (Child Pugh Class A and B, 400 mg twice daily) exposure to ritonavir after dose normalisation was not significantly different between the two groups.
Po kartotinių ritonaviro dozių suaugusiems savanoriams (po 500 mg du kartus per parą) ir asmenims, kuriems buvo lengvas ar vidutinio sunkumo kepenų funkcijos sutrikimas (Child Pugh A ir B klasės, po 400 mg du kartus per parą), ritonaviro ekspozicija, sunormavus dozę, žymiai nesiskyrė.
Patients with impaired renal function:
Pacientai, kurių inkstų funkcija sutrikusi.
Ritonavir pharmacokinetic parameters have not been studied in patients with renal impairment.
Ritonaviro farmakokinetikos parametrų tyrimai su pacientais, kurių inkstų funkcija sutrikusi, nebuvo atliekami.
However, since the renal clearance of ritonavir is negligible, no changes in the total body clearance are expected in patients with renal impairment.
Tačiau, kadangi ritonaviro klirensas per inkstus yra nereikšmingas, bendrojo klirenso sumažėjimas pacientams, kurių inkstų funkcija sutrikusi, nėra tikėtinas.
Ritonavir steady-state pharmacokinetic parameters were evaluated in HIV infected children above 2 years of age receiving doses ranging from 250 mg/m² twice daily to 400 mg/m² twice daily.
Tirti ŽIV infekuotų vaikų, vyresnių kaip 2 metų, vartojusių dozes nuo 250 mg/ m2 du kartus per parą iki 400 mg/ m2 du kartus per parą pastovios koncentracijos ritonaviro farmakokinetikos parametrai.
Ritonavir concentrations obtained after 350 to 400 mg/m² twice daily in paediatric patients were comparable to those obtained in adults receiving 600 mg (approximately 330 mg/m²) twice daily.
Vaikams, vartojusiems ritonavirą po 350- 400 mg/ m2 du kartus per parą, jo koncentracija buvo panaši kaip ir suaugusiesiems, vartojusiems vaistą po 600 mg (maždaug 330 mg/ m2) du kartus per parą.
Across dose groups, ritonavir oral clearance (CL/F/m2) was approximately 1.5 to 1.7 times faster in paediatric patients above 2 years of age than in adult subjects.
Skirtingų dozių grupėse geriamojo ritonaviro klirensas (CL/ F/ m2) vaikams, vyreniems kaip 2 metai, buvo apytiksliai 1, 5 – 1, 7 karto greitesnis, negu suaugusiems.
Ritonavir steady-state pharmacokinetic parameters were evaluated in HIV infected children less than 2 years of age receiving doses ranging from 350 to 450 mg/m² twice daily.
Tirti ŽIV infekuotų vaikų, jaunesnių kaip 2 metų, vartojusių dozes nuo 350 iki 450 mg/ m2 du kartus per parą pastovios koncentracijos ritonaviro farmakokinetikos parametrai.
Ritonavir concentrations in this study were highly variable and somewhat lower than those obtained in adults receiving 600 mg (approximately 330 mg/m²) twice daily.
Ritonaviro koncentracija šiame tyrime buvo skirtinga ir kiek mažesnė už suaugusiųjų, vartojusių vaistą po 600 mg (maždaug 330 mg/ m2) du kartus per parą.
Across dose groups, ritonavir oral clearance (CL/F/m2) declined with age with median values of 9.0 L/h/m2 in children less than 3 months of age, 7.8 L/h/m2 in children between 3 and 6 months of age and 4.4 L/h/m2 in children between 6 and 24 months of age.
Skirtingų dozių grupėse geriamojo ritonaviro klirenso (CL/ F/ m2) reikšmės mažėjo su amžiumi, vidutinė reikšmė vaikams, jaunesniems kaip 3 mėnesiai, buvo lygi 9, 0 L/ h/ m2, vaikams nuo 3 iki 6 mėnesių – 7, 8 L/ h/ m2, o vaikams nuo 6 iki 24 mėnesių amžiaus – 4, 4 L/ h/ m2.
Repeated dose toxicity studies in animals identified major target organs as the liver, retina, thyroid gland and kidney.
Kartotinių dozių toksiškumo tyrimų su gyvūnais metu nustatyta, kad pagrindiniai organai, kuriuose pasireiškė toksinis poveikis buvo kepenys, tinklainė, skydliaukė ir inkstai.
Hepatic changes involved hepatocellular, biliary and phagocytic elements and were accompanied by increases in hepatic enzymes.
Pakitimai kepenyse lietė hepatoceliulinius, biliarinius ir fagocitinius elementus bei buvo padidėję kepenų fermentų rodikliai.
Hyperplasia of the retinal pigment epithelium (RPE) and retinal degeneration have been seen in all of the rodent studies conducted with ritonavir, but have not been seen in dogs.
Tinklainės pigmentinio epitelio (TPE) hiperplazija ir tinklainės degeneracija stebėta visų ritonaviro poveikio graužikams tyrimų metu, bet šių pokyčių nebuvo šunims.
Ultrastructural evidence suggests that these retinal changes may be secondary to phospholipidosis.
Ultrastruktūriniai radiniai leidžia manyti, kad šie tinklainės pokyčiai gali būti antriniai dėl fosfolipidozės.
However, clinical trials revealed no evidence of drug-induced ocular changes in humans.
Tačiau klinikiniai tyrimai nenustatė jokių vaisto sukeltų žmogaus akies pokyčių.
All thyroid changes were reversible upon discontinuation of ritonavir.
Visi skydliaukės pokyčiai išnyko nutraukus vaisto vartojimą.
Clinical investigation in humans has revealed no clinically significant alteration in thyroid function tests.
Klinikinių žmonių tyrimų metu nestebėta kliniškai reikšmingų skydliaukės funkcijos tyrimų pokyčių.
Renal changes including tubular degeneration, chronic inflammation and proteinurea were noted in rats and are felt to be attributable to species-specific spontaneous disease.
Inkstų pokyčių, pasireiškusių kanalėlių degeneracija, lėtiniu uždegimu ir proteinurija, stebėta žiurkėms ir, manoma, kad jie yra susiję su rūšiai specifinėmis spontaninėmis ligomis.
Furthermore, no clinically significant renal abnormalities were noted in clinical trials.
Be to, klinikinių tyrimų metu nenustatyta kliniškai reikšmingų inkstų sutrikimų.
26 Developmental toxicity observed in rats (embryolethality, decreased foetal body weight and ossification delays and visceral changes, including delayed testicular descent) occurred mainly at a maternally toxic dosage.
Toksinis poveikis žiurkių raidai (embrionų letališkumas, sumažėjęs vaisių kūno svoris, vėluojantis kaulėjimas ir vidaus organų pokyčiai, tarp jų ir vėluojantis sėklidžių nusileidimas) dažniausiai pasireiškė tada, kai patelei buvo duodama toksinė dozė.
Developmental toxicity in rabbits (embryolethality, decreased litter size and decreased foetal weights) occurred at a maternally toxic dosage.
Toksinis poveikis triušių raidai (embrionų letališkumas, sumažėjęs jauniklių dydis ir sumažėjęs vaisių svoris) pasireiškė tada, kai patelei buvo duodama toksinė dozė.
Ritonavir was not found to be mutagenic or clastogenic in a battery of in vitro and in vivo assays including the Ames bacterial reverse mutation assay using S. typhimurium and E. coli, the mouse lymphoma assay, the mouse micronucleus test and chromosomal aberration assays in human lymphocytes.
Ritonaviras nebuvo mutageniškas ar klastogeniškas atliekant eilę tyrimų in vitro ir in vivo, iš jų Ames bakterijų atgalinės mutacijos tyrimą, taikant S. typhimurium ir E. coli, pelių limfomos modelį, pelių mikrobranduolių testą ir žmogaus limfocitų chromosomų aberacijos analizę.
Long term carcinogenicity studies of ritonavir in mice and rats revealed tumourigenic potential specific for these species, but are regarded as of no relevance for humans.
26 Ilgalaikiai pelių ir žiurkių ritonaviro kancerogeniškumo tyrimai parodė jo tumorogeninį poveikį, specifišką šioms rūšims, tačiau, manoma, nereikšmingą žmonėms.
Norvir oral solution contains: alcohol, purified water, polyoxyl 35 castor oil, propylene glycol, anhydrous citric acid, saccharin sodium, peppermint oil, creamy caramel flavour, sunset yellow E110
Norvir geriamojo tirpalo sudėtyje yra: alkoholio, išgrynintojo vandens, polioksil 35 ricinų aliejaus, propilenglikolio, bevandenės citrinų rūgšties, sacharino natrio druskos, pipirmėčių aliejaus, pieniškosios karamelės pagardo, saulėlydžio geltonojo E110.
Norvir should not be diluted with water.
Norvir negalima skiesti vandeniu.
6 months
6 mėnesiai.
Store below 25°C and use within the expiry date shown on the bottle.
Laikyti žemesnėje kaip 25 °C temperatūroje ir suvartoti iki tinkamumo datos, nurodytos ant butelio.
Avoid exposure to excessive heat.
Saugoti nuo per didelio karščio.
Keep the bottle tightly closed.
Butelį laikyti sandarų.
Norvir oral solution is supplied in amber coloured multiple-dose polyethylene terephthalate (PET) bottles in a 90 ml size.
Norvir geriamasis tirpalas išleidžiamas gintaro spalvos daugiadoziais polietileno tereftalato (PET) buteliais po 90 ml.
Each pack contains 5 bottles of 90 ml (450 ml).
Vienoje pakuotėje yra 5 buteliai po 90 ml (450 ml).
A dosage cup containing graduations at 3.75 ml (300 mg dose), 5 ml (400 mg dose), 6.25 ml (500 mg dose) and 7.5 ml (600 mg dose) is provided.
Kartu yra dozavimo taurelė su žymėm ties 3, 75 ml (300 mg dozė), 5 ml (400 mg dozė), 6, 25 ml (500 mg dozė) ir 7, 5 ml (600 mg dozė).
Shake well before each use.
Prieš vartojimą gerai suplakti.
If, after shaking, particles or precipitate can be seen in the solution, the patient should take the next dose and see their doctor about a fresh supply.
Jeigu suplaktame tirpale matyti dalelių ar nuosėdų, pacientas turi išgerti kitą dozę ir kreiptis į gydytoją naujo tirpalo.
The dosage cup or oral syringe should be cleaned immediately with hot water and dish soap after use.
Pavartojus vaisto, dozavimo taurelę ar geriamojo tirpalo švirkštą reikia nedelsiant išplauti karštu vandeniu ir muilu indams plauti.
When cleaned immediately, drug residue is removed.
Iš karto išplovus, pašalinamos vaisto liekanos.
The device must be dry prior to use
Prieš vartojimą dozavimo priemonė turi būti sausa.
MARKETING AUTHORISATION NUMBER(S)
RINKODAROS PAŽYMĖJIMO NUMERIS (- AI)
26 August 1996 Date of last renewal:
Rinkodaros teisės suteikimo data 1996. 08. 26 Paskutinio atnaujinimo data:
27 August 2006
2006. 08. 27
Norvir 100 mg soft capsules
Norvir 100 mg minkštos kapsulės
Each soft capsule contains 100 mg ritonavir.
Vienoje minkštoje kapsulėje yra 100 mg ritonaviro.
Alcohol (12%w/w) Castor Oil Polyoxyl 35
Pagalbinės medžiagos (minkštoje kapsulėje): alkoholis (12% t/ t), polioksilo 35 ricinos aliejus.
The capsule is white with “Abbott A” and the code “DS100” imprinted on the shell in black ink.
Balta kapsulė, ant kapsulės apvalkalo juodu rašalu atspausdintas užrašas „ Abbott A “ ir kodas „ DS100 “
Ritonavir soft capsules are administered orally and should preferably be ingested with food.
Ritonaviro minkštas kapsules geriausiai gerti valgant.
29 specific protease inhibitor with which it is co-administered.
29 Inkstų funkcijos sutrikimas.
In the absence of pharmacokinetic studies in patients with stable severe hepatic impairment (Child Pugh Grade C) without decompensation, caution should be exercised when ritonavir is used as a pharmacokinetic enhancer as increased levels of the co-administered PI may occur.
Nebuvo atlikta farmakokinetikos tyrimų su pacientais, kuriems pasireiškė pastovus sunkus kepenų funkcijos sutrikimas (Child Pugh C laipsnis), nesant dekompensacijos todėl, skiriant ritonavirą, kaip farmakokinetikos sustiprintoją, reikia būti atsargiems, nes gali padidėti kartu skiriamo proteazių inhibitoriaus koncentracija.
The recommended dosage of Norvir soft capsules is 600 mg (6 capsules) twice daily by mouth.
Rekomenduojama Norvir minkštų kapsulių dozė yra po 600 mg (6 kapsules) du kartus per parą.
Treatment should be initiated at 300 mg (3 capsules) twice daily for a period of three days and increased by 100 mg (1 capsule) twice daily increments up to 600 mg twice daily over a period of no longer than 14 days.
Iš pradžių vartoti po 300 mg (3 kapsules) 2 kartus per parą tris dienas, paskui ne ilgiau kaip per 14 dienų didinti po 100 mg (1 kapsulę) du kartus per parą iki 600 mg du kartus per parą dozės.
Patients should not remain on 300 mg twice daily for more than 3 days.
Pacientai neturi vartoti po 300 mg du kartus per parą ilgiau kaip 3 dienas.
Paediatric use (2 years of age and above): the recommended dosage of Norvir in children is 350 mg/m² by mouth twice daily and should not exceed 600 mg twice daily.
Rekomenduojama Norvir dozė vaikams yra po 350 mg/ m2 du kartus per parą (bet ne daugiau kaip 600 mg du kartus per parą).
Norvir should be started at 250 mg/m² and increased at 2 to 3 day intervals by 50 mg/m² twice daily (please refer to the Norvir 80 mg/ml oral solution Summary of Product Characteristics)
Norvir 80 mg/ ml geriamojo tirpalo charakteristikų santrauką).
For older children it may be feasible to substitute soft capsules for the maintenance dose of the oral solution.
Vyresniems vaikams geriamąjį tipalą galima keisti minkštomis kapsulėmis.
Dosage conversion from oral solution to soft capsules for children
Geriamojo tirpalo dozės keitimas minkštomis kapsulėmis vaikams
Oral solution dose 175 mg (2.2 ml) twice daily 350 mg (4.4 ml) twice daily 437.5 mg (5.5 ml) twice daily 525 mg (6.6 ml) twice daily
Geriamojo tipalo dozė 175 mg (2, 2 ml) du kartus per parą 350 mg (4, 4 ml) du kartus per parą 437, 5 mg (5, 5 ml) du kartus per parą 525 mg (6, 6 ml) du kartus per parą
Capsule dose 200 mg in the morning and 200 mg in the evening 400 mg in the morning and 300 mg in the evening 500 mg in the morning and 400 mg in the evening 500 mg in the morning and 500 mg in the evening
Kapsulių dozė 200 mg ryte ir 200 mg vakare 400 mg ryte ir 300 mg vakare 500 mg ryte ir 400 mg vakare 500 mg ryte ir 500 mg vakare
The safety and efficacy of ritonavir in children under the age of 2 have not been established.
Ritonaviro saugumas ir efektyvumas jaunesniems kaip 2 metų vaikams nenustatytas.
The renal clearance of ritonavir is negligible, therefore, a decrease in the total body clearance is not expected in patients with renal impairment.
Ritonaviro klirensas per inkstus yra nereikšmingas, todėl manoma, kad bendrojo klirenso sumažėjimo pacientams, kurių inkstų funkcija sutrikusi, nebūna.
Pharmacokinetic data indicate that no dose adjustment is necessary in patients with mild to moderate hepatic impairment (see section 5.2).
5. 2 skyrių).
Ritonavir should not be given to patients with severe hepatic impairment (see section 4.3).
Ritonaviro negalima skirti asmenims, kuriems yra sunkus kepenų funkcijos sutrikimas (žr.
Special Populations:
4. 3 skyrių).
30 4.3 Contraindications
30 Atskiros populiacijos.
When ritonavir is used as a pharmacokinetic enhancer of other PIs, consult the Summary of Product Characteristics of the co-administered protease inhibitor for contraindications.
Jei ritonavirą skiriate, kaip kitų proteazių inhibitorių farmakokinetinį sustiprintoją, kartu skiriamo proteazių inhibitoriaus preparato charakteristikų santraukoje paskaitykite informaciją apie kontraindikacijas.
In vitro and in vivo studies have demonstrated that ritonavir is a potent inhibitor of CYP3A- and CYP2D6- mediated biotransformations.
Tyrimai in vivo ir in vitro parodė, kad ritonaviras yra stiprus CYP3A ir CYP2D6 medijuojamo metabolizmo inhibitorius.
Concomitant Drug Levels Increased α1-Adrenoreceptor Antagonist
Padidėja kartu skiriamų vaistų koncentracijos α1- adrenoreceptorių antagonistai
Antihistamines
antihistamininiai vaistai
31 Antimycobacterial
31 prieš mikobakterijas veikiantys vaistai
Increased plasma concentrations of ergot derivatives leading to acute ergot toxicity, including vasospasm and ischaemia.
Padidėja ergotamino darinių koncentracija plazmoje, dėl to ūmiai pasireiškia ergotamino toksinis poveikis, įskaitant vazospazmą ir išemiją.
Sedatives/hypnotics
migdomieji vaistai
Clorazepate, diazepam, estazolam, flurazepam, oral midazolam and triazolam
diazepamas, estazolamas, flurazepamas, geriamoji midazolamo forma ir triazolamas
(For caution on parenterally administered midazolam, see section 4.5.)
4. 5 skyriuje).
John’s Wort
jonažolė
Herbal preparations containing St John’s wort (Hypericum perforatum) due to the risk of decreased plasma concentrations and reduced clinical effects of ritonavir (see section 4.5).
4. 5 skyrių).
Patients receiving Ritonavir or any other antiretroviral therapy may continue to develop opportunistic infections and other complications of HIV-1 infection.
Pacientams, gydomiems ritonaviru ar bet kokiais kitais prieš retrovirusus veikiančiais vaistais, vis viena gali išsivystyti oportunistinės infekcijos ar atsirasti kitų ŽIV- 1 infekcijos komplikacijų.
Ritonavir dosed as an antiretroviral agent or as a pharmacokinetic enhancer 32 Patients with chronic diarrhoea or malabsorption:
32 Pacientai, kuriems yra lėtinis viduriavimas arba kuriems pasireiškia malabsorbcija.
Serious persistent vomiting and/or diarrhoea associated with ritonavir use might also compromise renal function.
Sunkus ilgiau trunkantis vėmimas ir (ar) viduriavimas, susiję su ritonaviro vartojimu, gali pabloginti inkstų funkciją.
It is advisable to monitor renal function in patients with renal function impairment.
Todėl rekomenduojama stebėti inkstų funkciją pacientams, kuriems yra inkstų sutrikimas.
New onset diabetes mellitus, hyperglycaemia or exacerbation of existing diabetes mellitus has been reported in patients receiving protease inhibitors.
Cukrinis diabetas ir hiperglikemija. Ligoniams, vartojantiems proteazių inhibitorius, stebėta naujai atsiradęs cukrinis diabetas, hiperglikemija bei esančio cukrinio diabeto paūmėjimai.
Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk for severe and potentially fatal hepatic adverse events.
4. 2 skyriuje. Ligoniams, sergantiems lėtiniu hepatitu B ar C ir gavusiems sudėtinį antiretrovirusinį gydymą, yra didesnis pavojus, kad gali pasireikšti sunkūs ir galimai mirtini kepenų nepageidaujami reiškiniai.
In case of concomitant antiviral therapy for hepatitis B or C, please refer to the relevant product information for these medicinal products.
Jeigu kartu skiriami priešvirusiniai vaistai hepatitui B ar C gydyti, susipažinkite su informacija apie šiuos atitinkamus vaistus.
Patients with pre-existing liver dysfunction including chronic active hepatitis have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy and should be monitored according to standard practice.
Pacientams, kuriems jau yra sutrikusi kepenų funkcija, pvz., lėtinis aktyvus hepatitas, padažnėja kepenų funkcijos sutrikimų, vartojant sudėtinį antiretrovirusinį gydymą, todėl juos reikia atitinkamai stebėti.
33 Renal disease:
33 Kaulų nekrozė.
See also section 4.2.
Nepaisant to, kad kaulų nekrozės etiologijoje dalyvauja daug veiksnių (įskaitant kortikosteroidų, alkoholio vartojimą, sunkią imunosupresiją, padidėjusį kūno masės indeksą), jos atvejų aprašyta ypač pacientams, sergantiems progresavusia ŽIV liga, ir (arba) ilgai gydomiems kombinuotais antiretrovirusiniais preparatais (KARG).
This medicinal product contains small amounts of ethanol (alcohol), less than 100 mg per maximum dose of 600 mg.
Šio vaistinio preparato sudėtyje yra nedidelis kiekis etanolio (alkoholio) – mažiau negu 100 mg didžiausioje 600 mg dozėje.
The following Warnings and Precautions should be considered when ritonavir is used as a antiretroviral agent.
Ritonaviro dozavimas, skiriant jį kaip prieš retrovirusus veikiantį vaistą Vartojant ritonavirą, kaip prieš retrovirusus veikiančią medžiagą, reikia atsižvelgti į šiuos įspėjimus ir atsargumo priemones.
PDE5 inhibitors:
PDE5 inhibitoriai.
In patients who are already taking digoxin when ritonavir is introduced, the digoxin dose should be reduced to one-half of the patients’ normal dose and patients need to be followed more closely than usual for several weeks after initiating co-administration of ritonavir and digoxin.
Šio periodo metu digoksino koncentraciją reikia stebėti atidžiau, nei paprastai; jei reikia, pakoreguoti dozę pagal klinikinius, elektrokardiogramos ir digoksino koncentracijos duomenis.
34 In patients who are already taking ritonavir when digoxin is introduced, digoxin should be introduced more gradually than usual.
34 Etinilestradiolis.
Digoxin levels should be monitored more intensively than usual during this period, with dose adjustments made, as necessary, based on clinical, electrocardiographic and digoxin level findings.
Gydantis ritonaviru terapinėmis ar mažesnėmis dozėmis, reiktų naudoti barjerines ar kitas nehormonines kontracepcijos priemones, nes kartu su kontraceptikais, kurių sudėtyje yra estradiolio, skiriant ritonavirą, gali pasireikšti silpnesnis efektas ir pasikeisti gimdos kraujavimų pobūdis.
Ethinyl estradiol:
Gliukokortikoidai.
Barrier or other non-hormonal methods of contraception should be considered when administering ritonavir at therapeutic or low doses as ritonavir is likely to reduce the effect and change the uterine bleeding profile when co-administered with estradiol-containing contraceptives.
Ritonaviro vartoti kartu su flutikazonu arba kitais gliukokortikoidais, kurie metabolizuojami per CYP3A4, nerekomenduojama, nebent laukiama gydymo nauda yra didesnė, negu sisteminio kortikosteroidų poveikio keliama rizika, įskaitant Cushing‘ o sindromą ir antinksčių slopinimą (žr.
Glucocorticoids:
4. 5 skyrių).
Co-administration of saquinavir and ritonavir has led to severe adverse events, mainly diabetic ketoacidosis and liver disorders, especially in patients with pre-existing liver disease.
Vienu metu skiriant sakvinavirą ir ritonavirą atsirado sunkių pašalinių reiškinių, dažniausiai - diabetinė ketoacidozė arba kepenų funkcijos sutrikimų, ypač tiems pacientams, kurie iki tol sirgo kepenų ligomis.
Saquinavir/ritonavir should not be given together with rifampicin, due to the risk of severe hepatotoxicity (presenting as increased hepatic transaminases) if the three medicines are given together (see section 4.5).
4. 5 skyrių).
Atazanavir:
Atazanaviras.
35 Ritonavir dosed as a pharmacokinetic enhancer or as an antiretroviral agent
Ritonaviro dozavimas, skiriant jį kaip farmakokinetinį sustiprintoją arba kaip prieš retrovirusus veikiantį vaistą
Ritonavir has a high affinity for several cytochrome P450 (CYP) isoforms and may inhibit oxidation with the following ranked order:
Ritonaviro afinitetas kai kurioms citochromo P450 (CYP) izoformoms yra labai didelis, oksidacijos procesų slopinimą galima būtų pavaizduoti taip:
Co-administration of Norvir and medicinal products primarily metabolised by CYP3A may result in increased plasma concentrations of the other medicinal product, which could increase or prolong its therapeutic and adverse effects.
35 pirmiausia CYP3A metabolizuojamais medicininiais preparatais, gali padidėti šių medicininių preparatų koncentracija plazmoje, dėl ko gali sustiprėti ar pailgėti jų terapinis ar nepageidaujamas poveikis.
The inhibitory effect of ritonavir (with or without other protease inhibitors) on P-gp activity may decrease over time (eg digoxin and fexofenadine-see table “Ritonavir effects on non-antiretroviral drugs” below).
Ritonaviro (skiriant kartu su proteazių inhibitoriais arba be jų) P glikoproteino veikimą slopinantis poveikis gali susilpnėti per tam tikrą laiką (pvz. su digoksinu ir feksofenadinu – žr. žemiau esančią lentelę „ Ritonaviro poveikis ne antiretrovirusiniams vaistams ").
Serum levels of ritonavir can be reduced by concomitant use of herbal preparations containing St John’s wort (Hypericum perforatum).
Ritonaviro koncentracija serume gali sumažėti, kai kartu vartojami augaliniai preparatai, kurių sudėtyje yra jonažolės (Hypericum perforatum).
This is due to the induction of drug metabolising enzymes by St John’s wort.
Taip būna dėl to, kad jonažolė indukuoja vaistą metabolizuojančius fermentus.
Herbal preparations containing St John’s wort must not be used in combination with ritonavir.
Todėl augalinių jonažolės turinčių preparatų draudžiama vartoti kartu su ritonaviru.
If a patient is already taking St John’s wort, stop St John’s wort and if possible check viral levels.
Jei pacientas jau gydomas jonažole, jos vartojimą nutraukti ir, jei įmanoma, nustatyti viruso kiekį.
Ritonavir levels may increase on stopping St John’s wort.
Ritonaviro koncentracija gali padidėti nustojus vartoti jonažolę.
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’s wort (see section 4.3).
4. 3 skyrių).
These interactions are noted in the drug interaction tables below.
Ši tarpusavio sąveika yra aprašyta žemiau esančioje vaistų tarpusavio sąveikos lentelėje.
Drugs that are affected by the use of ritonavir
Vaistai, kuriuos veikia ritonaviro vartojimas
Interactions between ritonavir and protease inhibitors, antiretroviral agents other than protease inhibitors and other non-antiretroviral drugs are listed in the tables below.
Žemiau esančiose lentelėse pateikta informacija apie ritonaviro ir proteazių inhibitorių, prieš retrovirusus veikiančių vaistų, ne proteazių inhibitorių, ir kitų prieš retrovirusus veikiančių vaistų tarpusavio sąveiką.
Dose of NORVIR
NORVIR dozė
Drug
Įvertintas
Drug
dozė
Assessed
vaistas
Amprenavir
Amprenaviras2 ↑ 64% Amprenaviras
↑ 5 fold
↑ 5 kartus
Ritonavir increases the serum levels of amprenavir as a result of CYP3A4 inhibition.
Ritonaviras padidina amprenaviro koncentraciją serume, dėl CYP3A4 slopinimo.
↑ 2 fold
↑ 2 kartus
Clinical trials confirmed the safety and efficacy of 300 mg atazanavir once daily with ritonavir 100 mg once daily in treatment experienced patients.
Klinikių tyrimų metu patvirtintas vieną kartą per parą skiriamo 300 mg atazanaviro, skiriant kartu su 100 mg ritonaviro vieną kartą per parą, saugumas ir veiksmingumas gydant pacientus, gavusius gydymą ir anksčiau.
36 Ritonavir increases the serum levels of darunavir as a result of CYP3A inhibition.
36 Ritonaviras padidina darunaviro koncentraciją serume dėl CYP3A slopinimo.
↑ 2.4 fold
Amprenaviras ↑ 2, 4 karto
↑ 4 fold ↔
↑ 4 kartus ↔
↑ 15-fold ↔
↑ 15 kartų ↔
↑ 5-fold ↔
↑ 5 kartus ↔
Ritonavir100 mg twice daily with saquinavir 1000 mg twice daily provides saquinavir systemic exposure over 24 hours similar to or greater than those achieved with saquinavir 1200 mg three times daily without ritonavir.
Skiriant po 100 mg ritonaviro du kartus per parą ir 1000 mg sakvinaviro du kartus per parą, sakvinaviro sisteminis poveikis pasireiškia ilgiau kaip 24 valandas, panašiai ar intensyviau, nei skiriant sakvinavirą po 1200 mg tris kartus per parą, kartu neskiriant ritonaviro.
In a clinical study investigating the interaction of rifampicin 600 mg once daily and saquinavir 1000 mg with ritonavir 100 mg twice daily in healthy volunteers, severe hepatocellular toxicity with transaminase elevations up to > 20-fold the upper limit of normal after 1 to 5 days of co-administration was noted.
Klinikinių tarpusavio sąveikos tyrimų, atliktų su sveikais savanoriais, metu skiriant rifampicino po 600 mg vieną kartą per parą kartu su 1000 mg sakvinaviro ir 100 mg ritonaviro, du kartus per parą, buvo pastebėtas stiprus hepatotoksinis poveikis, transaminazių aktyvumas padidėjo iki 20 kartų ir daugiau virš viršutinės normos po to, kai vaistai buvo skiriami kartu nuo 1 iki 5 dienų.
For further information, physicians should refer to the Invirase or Fortovase Summary of Product Characteristics.
Daugiau informacijos gydytojai gali perskaityti Invirase arba Fortovase preparato charakteristikų santraukoje.
↑ 29 fold
↑ 29 kartų
Drug Interactions – Ritonavir with Antiretroviral Agents Other Than Protease Inhibitors Co-
37 Vaistų tarpusavio sąveika – ritonaviras ir prieš retrovirusus veikiantys vaistai, ne proteazių inhibitoriai Kartu skiriamas vaistas
Dose of NORVIR
NORVIR dozė (mg)
Didanosine 200 q12h 600 q12h 2 h later Didanosine
Didanozinas
Delavirdine
Delavirdinas1 Delavirdine
Delavirdine1 Ritonavir
Ritonaviras
600 q24h
600 kas 24h
500 q12h
Efavirenzas 600 kas 24h 500 kas Efavirenzas
Efavirenz 600 q24h 500 q12h Efavirenz
↑ 21%
↑ 21%
12h
Maraviroc
Maravirokas
100 q12h 100 q12h Maraviroc ↑ 161%
100 kas 100 kas Maravirokas ↑161%
Maraviroc 100 q12h 100 q12h Maraviroc
Maravirokas 100 kas 100 kas Maravirokas
↑ 161%
↑161%
Ritonavir increases the serum levels of maraviroc as a result of CYP3A inhibition.
Maraviroką galima
Maraviroc may be given with ritonavir to increase the maraviroc exposure.
vartoti kartu su ritonaviru, tam, kad padidėtų maraviroko ekspozicija.
600 q12h
600 kas
Nevirapine 200 q12h 600 q12h Nevirapine
Nevirapinas 200 kas 12h 600 kas Nevirapinas
300 q6h
300 kas
Zidovudine 200 q8h 300 q6h Zidovudine
Zidovudinas 200 kas 8h 300 kas Zidovudinas
Ritonavir may induce the glucuronidation of zidovudine, resulting in slightly decreased levels of zidovudine.
6h Ritonaviras gali paskatinti zidovudino gliukuroninimo procesą, dėl to šiek tiek sumažėja zidovudino koncentracija.
Based on parallel group comparison.
Remiamasi lygiagrečių grupių palyginimais.
Ritonavir effects on Non-antiretroviral Co-administered Drugs Co-administered Drug
Ritonaviro poveikis kartu skiriamiems ne antiretrovirusiniams vaistams Kartu skiriamas vaistas
Analgesics Buprenorphine Norbuprenorphine Glucuronide metabolites
Buprenorfinas Norbuprenorfinas Gliukuronido metabolitai
Digoxin
Digoksinas
0.5 single IV dose 300 q12h, 3 days ↑ 86% ND 0.4 single oral 200 q12h, 13 days ↑ 22% ↔ dose This interaction may be due to modification of P-glycoprotein mediated digoxin efflux by ritonavir dosed as an antriretroviral agent or as a pharmacokinetic enhancer.
0, 5 vienkartinė 300 kas 12h, 3 dienas ↑ 86% NN dozė į veną ↔ 0, 4 vienkartinė 200 kas 12h, 13 dienų ↑ 22% geriamoji dozė Ši sąveika gali pasirekšti dėl P- glikoproteino reguliuojamo digoksino išplovimo, veikiant ritonavirui, kai jis dozuojamas, kaip prieš retrovirusus veikiantis vaistas arba kaip farmakokinetinis sustiprintojas.
3 9 Ritonavir effects on Non-antiretroviral Co-administered Drugs Co-administered Drug
39 Ritonaviro poveikis kartu skiriamiems ne antiretrovirusiniams vaistams Kartu skiriamas vaistas
Anticancer agents
Priešvėžiniai vaistai
Vincristine, vinblastine
Vinkristinas, vinblastinas
Antidepressants Amitriptyline, fluoxetine, imipramine, nortriptyline, paroxetine, sertraline
Antidepresantai Amitriptilinas, fluoksetinas, imipraminas, nortriptilinas, paroksetinas, sertralinas
40 Ritonavir effects on Non-antiretroviral Co-administered Drugs Co-administered Drug
40 Ritonaviro poveikis kartu skiriamiems ne antiretrovirusiniams vaistams Kartu skiriamas vaistas
150 daily 500 q12h, ↑ 4-fold ↑ 2.5-fold
150 per parą 500 kas 12h, ↑ 4 kartus ↑ 2, 5 karto
200 q12h 400 q12h ↓ 82% ↓ 66% 200 q12h 100 q12h ↓ 39% ↓ 24%
200 kas 12h 400 kas 12h ↓ 82% ↓ 66% 200 kas 12h 100 kas 12h ↓ 39% ↓ 24%
41 Ritonavir effects on Non-antiretroviral Co-administered Drugs Co-administered Drug
41 Ritonaviro poveikis kartu skiriamiems ne antiretrovirusiniams vaistams Kartu skiriamas vaistas
Concomitant use of ritonavir dosed as an antiretroviral agent and voriconazole is contraindicated due to reduction in voriconazole concentrations (see section 4.3).
4. 3 skyrių).
200 daily 500 q12h ↑ 3.4-fold ↑ 55% Ritonavir inhibits CYP3A-mediated metabolism of ketoconazole.
200 per parą 500 kas 12h ↑ 3, 4 karto ↑ 55% Ritonaviras slopina CYP3A reguliuojamą ketokonazolo metabolizmą.
Due to an increased incidence of gastrointestinal and hepatic adverse events, a dose reduction of ketoconazole should be considered when co- administered with ritonavir dosed as an antiretroviral agent or as a pharmacokinetic enhancer.
Dėl didesnio nepageidaujamo poveikio virškinamajam traktui ir kepenims dažnumo, skiriant kartu su ritonaviru (kaip prieš retrovirusus veikiančiu vaistu ar kaip farmakodinaminiu sustiprintoju), ketokonazolo dozę reikia mažinti.
Sulfamethoxazole/Trimethoprim2
Sulfametoksazolis/ trimetoprimas2
800/160, single dose
800/ 160, vienkartinė dozė