qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Based on information from subsequent clinical trials, the use of Rapamune, mycophenolate mofetil, and corticosteroids, in combination with IL-2 receptor antibody (IL2R Ab) induction, is not recommended in the de novo renal transplant setting (see section 5.1).
5. 1 skyrių).
Immunosuppressants may affect response to vaccination.
Imunosupresiniai vaistiniai preparatai gali keisti vakcinų poveikį.
During treatment with immunosuppressants, including Rapamune, vaccination may be less effective.
Vartojant imunosupresinius vaistinius preparatus, taip pat ir Rapamune, vakcinos gali būti mažiau veiksmingos.
The use of live vaccines should be avoided during treatment with Rapamune.
Vartojant Rapamune reikia vengti skiepyti gyvomis vakcinomis.
In hepatically impaired patients, it is recommended that sirolimus whole blood trough levels be closely monitored.
Rekomenduojama atidžiai stebėti ligonių, sergančių kepenų ligomis, visame kraujyje mažiausią sirolimuzo koncentraciją.
In patients with severe hepatic impairment, reduction in maintenance dose by one half is recommended based on decreased clearance (see sections 4.2 and 5.2).
4. 2 ir 5. 2 skyrius).
Since half-life is prolonged in these patients, therapeutic drug monitoring after a loading dose or a change of dose should be performed for a prolonged period of time until stable concentrations are reached (see sections 4.2 and 5.2).
4. 2 ir 5. 2 skyrius).
Co-administration of sirolimus with strong inhibitors of CYP3A4 (such as ketoconazole, voriconazole, itraconazole, telithromycin or clarithromycin) or inducers of CYP3A4 (such as rifampin, rifabutin) is not recommended (see section 4.5).
4. 5 skyrių).
4 Increased susceptibility to infection and the possible development of lymphoma and other malignancies, particularly of the skin, may result from immunosuppression (see section 4.8).
4. 8 skyrių).
Oversuppression of the immune system can also increase susceptibility to infection including opportunistic infections, fatal infections, and sepsis.
Per stiprus imuninės sistemos slopinimas gali padidinti imlumą infekcinėms ligoms, įskaitant oportunistines infekcijas, mirtinas infekcijas ir sepsį.
Patients treated with immunosuppressants, including Rapamune, are at increased risk for opportunistic infections (bacterial, fungal, viral and protozoal).
4 Imunosupresantais, įskaitant Rapamune, gydomiems pacientams yra padidėjusi oportunistinių infekcijų (kurias sukelia bakterijos, grybeliai, virusai bei pirmuonys) rizika.
Among these conditions are BK virus associated nephropathy and JC virus associated progressive multifocal leukoencephalopathy (PML).
Pavyzdžiui, tai gali būti BK virusinė nefropatija ir su JC virusu susijusi progresuojančioji daugiažidininė leukoencefalopatija (angl. progressive multifocal leukoencephalopathy, PML).
These infections are often related to a high total immunosuppressive burden and may lead to serious or fatal conditions that physicians should consider in the differential diagnosis in immunosuppressed patients with deteriorating renal function or neurological symptoms.
Šios infekcijos dažnai yra susijusios su didele bendra imuninės sistemos slopinimo rizika ir gali sukelti sunkias ar mirtinas būkles, į kurias gydytojai turi atsižvelgti taikydami diferencinę diagnostiką pacientams, kurių imunitetas susilpnėjęs ir kuriems nustatytas inkstų veiklos silpnėjimas arba neurologiniai simptomai.
The safety and efficacy of Rapamune as immunosuppressive therapy have not been established in liver or lung transplant patients, and therefore, such use is not recommended.
Rapamune vartojimo ligonių imunosupresiniam gydymui po kepenų ir plaučių persodinimo saugumas ir veiksmingumas neištirtas, todėl tokiems pacientams preparato vartoti nerekomenduojama.
In two clinical studies in de novo liver transplant patients the use of sirolimus plus ciclosporin or tacrolimus was associated with an increase in hepatic artery thrombosis, mostly leading to graft loss or death.
Dviejuose klinikiniuose tyrimuose pacientams, kuriems buvo de novo persodintos kepenys, vartojant sirolimuzą kartu su ciklosporinu ar takrolimuzu dažniau pasireiškė kepenų arterijos trombozė, o dėl jos – organo atmetimo reakcija arba mirtis.
There have been reports of impaired or delayed wound healing in patients receiving Rapamune, including lymphocele and wound dehiscence.
Rapamune vartojantiems pacientams buvo žaizdų gijimo sutrikimo ar sulėtėjimo, įskaitant limfocelę ir žaizdų dehiscenciją, atvejų.
Patients with a BMI greater than 30 kg/ m2 may be at increased risk of abnormal wound healing based on data from the medical literature.
Remiantis medicininės literatūros duomenimis, pacientams, kurių kūno masės indeksas (KMI) yra didesnis kaip 30 kg/ m2, gali būti padidėjusi sutrikusio žaizdų gijimo rizika.
There have also been reports of fluid accumulation, including peripheral oedema, lymphoedema, pleural effusion, and pericardial effusions (including haemodynamically significant effusions in children and adults), in patients receiving Rapamune.
Rapamune vartojantiems pacientams taip pat nustatytas skysčių kaupimasis, įskaitant periferinę edemą, limfoedemą, skystį pleuroje ir skystį perikarde (įskaitant hemodinamiškai reikšmingas skysčio sankaupas vaikams ir suaugusiesiems).
Cases of bronchial anastomotic dehiscence, most fatal, have been reported in de novo lung transplant patients when sirolimus has been used as part of an immunosuppressive regimen.
Vartojant sirolimuzą sudėtiniam imunosupresiniam gydymui pacientams po de novo plaučių persodinimo pasireiškė bronchų anastomozių nutrūkimas, dažniausiai sukėlęs paciento mirtį.
Hypersensitivity reactions, including anaphylactic/ anaphylactoid reactions, angioedema, exfoliative dermatitis, and hypersensitivity vasculitis, have been associated with the administration of sirolimus (see section 4.8).
4. 8 skyrių).
In rare cases, the concomitant administration of sirolimus and ACE inhibitors has resulted in angioneurotic oedema-type reactions.
Sirolimuzo ir AKF inhibitorių kartu vartojantiems pacientams retais atvejais pasireikšdavo angioneurozinei edemai būdingų reakcijų.
As usual for patients with increased risk for skin cancer, exposure to sunlight and UV light should be limited by wearing protective clothing and using a sunscreen with a high protection factor.
Pacientams, kuriems padidėjusi odos vėžio rizika, reikėtų įprastai saugotis saulės ir UV spindulių, dėvėti nuo jų apsaugančius drabužius ir naudoti preparatus nuo saulės nudegimo su dideliu apsaugos faktoriumi.
Cases of Pneumocystis carinii pneumonia have been reported in patients not receiving antimicrobial prophylaxis.
Kai kurie pacientai, profilaktiškai nevartoję antimikrobinių vaistinių preparatų, susirgo Pneumocystis carinii sukelta pneumonija.
Therefore, antimicrobial prophylaxis for Pneumocystis carinii pneumonia should be administered for the first 12 months following transplantation.
Todėl pirmuosius 12 mėnesių po transplantacijos reikia profilaktiškai vartoti antimikrobinių preparatų nuo Pneumocystis carinii sukeliamo plaučių uždegimo.
Cytomegalovirus (CMV) prophylaxis is recommended for 3 months after transplantation, particularly for patients at increased risk for CMV disease.
Ligoniai 3 mėnesius po transplantacijos turėtų profilaktiškai vartoti vaistinius preparatus nuo citomegaloviruso (CMV), ypač tie, kuriems gresia didesnė rizika susirgti CMV sukeliama infekcine liga.
The use of Rapamune in renal transplant patients was associated with increased serum cholesterol and triglycerides that may require treatment.
Rapamune vartojimas pacientams, kuriems persodinti inkstai, buvo susijęs su cholesterolio bei trigliceridų koncentracijos serume padidėjimu, dėl kurio gali prireikti gydymo.
Patients administered Rapamune should be monitored for hyperlipidemia using laboratory tests and if hyperlipidemia is detected, subsequent interventions such as diet, exercise, and lipid-lowering agents should be initiated.
Todėl reikia laboratoriniais metodais tikrinti, ar pacientams, vartojantiems Rapamune, neatsiranda hiperlipidemijos, o ją nustačius pradėti gydymą dieta, mankšta bei lipidų kiekį mažinančiais vaistiniais preparatais.
The risk/ benefit should be considered in patients with established hyperlipidemia before initiating an immunosuppressive regimen including
Prieš pradedant vartoti Rapamune kartu su kitais imunosupresantais pacientams, kuriems yra hiperlipidemija, būtina įvertinti galimą pavojų ir naudą.
Similarly the risk/ benefit of continued Rapamune therapy should be re-evaluated in patients with severe refractory hyperlipidemia.
Jeigu yra atspari hiperlipidemija, būtina kartotinai nustatyti tolesnio gydymo Rapamune pavojaus ir naudos santykį.
In clinical trials, the concomitant administration of Rapamune and HMG-CoA reductase inhibitors and/ or fibrates was well tolerated.
Klinikinių tyrimų metu pacientai, kurie Rapamune vartojo kartu su HMG- CoA reduktazės inhibitoriais ir (arba) fibratais, gydymą toleravo gerai.
During Rapamune therapy, patients administered an HMG-CoA reductase inhibitor and/ or fibrate, should be monitored for the possible development of rhabdomyolysis and other adverse effects as described in the respective Summary of Product Characteristics of these agents.
Reikia stebėti, ar pacientams, vartojantiems Rapamune kartu su HMG- CoA reduktazės inhibitoriais ir (arba) fibratais, neprasideda rabdomiolizė arba kitoks nepageidaujamas poveikis, minimas šių vaistinių preparatų charakteristikų santraukoje.
Renal function should be monitored during concomitant administration of Rapamune and ciclosporin.
5 Pacientams, vartojantiems kartu Rapamune ir ciklosporiną, būtina stebėti inkstų funkciją.
Appropriate adjustment of the immunosuppression regimen should be considered in patients with elevated serum creatinine levels.
Jei padidėjęs kreatinino kiekis serume, būtina atitinkamai keisti imunosupresinį gydymą.
Caution should be exercised when co-administering other agents that are known to have a deleterious effect on renal function.
Medžiagas, kurios gali bloginti inkstų funkciją, vartoti kartu su Rapamune reikia atsargiai.
Patients treated with ciclosporin and Rapamune beyond 3 months had higher serum creatinine levels and lower calculated glomerular filtration rates compared to patients treated with ciclosporin and placebo or azathioprine controls.
Nustatyta, kad pacientams, ilgiau kaip 3 mėnesius gydytiems Rapamune ir ciklosporinu, padidėjo kreatinino kiekis serume bei sumažėjo apskaičiuotasis glomerulų filtracijos greitis, palyginus su kontrolinės grupės pacientais, gydytais ciklosporinu ir placebu arba azatioprinu.
Patients who were successfully withdrawn from ciclosporin had lower serum creatinine levels and higher calculated glomerular filtration rates, as well as lower incidence of malignancy, compared to patients remaining on ciclosporin.
Pacientų, kuriems buvo sėkmingai nutrauktas ciklosporino vartojimas, kreatinino kiekis serume sumažėjo, apskaičiuotasis glomerulų filtracijos greitis padidėjo ir rečiau atsirado vėžinių susirgimų, palyginus su pacientų, toliau gydomų ciklosporinu.
The continued co-administration of ciclosporin and Rapamune as maintenance therapy cannot be recommended.
Negalima rekomenduoti Rapamune ir ciklosporino ilgai vartoti kartu palaikomajam gydymui.
In patients with delayed graft function, sirolimus may delay recovery of renal function.
Pacientams, kurių transplantato funkcija uždelsta, sirolimuzas gali uždelsti inkstų funkcijos atsigavimą.
Periodic quantitative monitoring of urinary protein excretion is recommended.
Rekomenduojama periodiškai kiekybiškai stebėti baltymų išsiskyrimą su šlapimu.
In a study evaluating conversion from calcineurin inhibitors to Rapamune in maintenance renal transplant patients, increased urinary protein excretion was commonly observed at 6 to 24 months after conversion to Rapamune (see section 5.1).
5. 1 skyrių).
New onset nephrosis (nephrotic syndrome) was also reported in 2% of the patients in the study (see section 4.8).
Tyrimo metu 2% pacientų taip pat buvo nustatyta pirmą kartą pasireiškusi nefrozė (nefrozinis sindromas) (žr.
The safety and efficacy of conversion from calcineurin inhibitors to Rapamune in maintenance renal transplant patients have not been established.
Ar saugu ir veiksminga palaikomajam gydymui po inksto persodinimo vietoj kalcineurino inhibitorių pradėti vartoti Rapamune, nenustatyta.
The concomitant use of Rapamune with a calcineurin inhibitor may increase the risk of calcineurin inhibitor-induced haemolytic uraemic syndrome/ thrombotic thrombocytopenic purpura/ thrombotic microangiopathy (HUS/ TTP/ TMA).
Kartu vartojant Rapamune ir kalcineurino inhibitorius gali padidėti pastarojo preparato sukeliamo hemolizinio ureminio sindromo, trombinės trombocitopeninės purpuros arba trombinės mikroangiopatijos (HUS/ TTP/ TMA) pavojus.
Sirolimus is extensively metabolised by the CYP3A4 isozyme in the intestinal wall and liver.
Daug sirolimuzo metabolizuoja CYP3A4 izofermentas žarnų sienelėje bei kepenyse.
Sirolimus is also a substrate for the multidrug efflux pump, P-glycoprotein (P-gp) located in the small intestine.
Sirolimuzas taip pat yra daugelio vaistinių preparatų eliminacijos siurblio P- glikoproteino (P- gp), esančio plonojoje žarnoje, substratas.
Therefore, absorption and the subsequent elimination of sirolimus may be influenced by substances that affect these proteins.
Todėl sirolimuzo absorbciją ir eliminaciją gali keisti medžiagos, kurios daro poveikį šiems baltymams.
Inhibitors of CYP3A4 (such as ketoconazole, voriconazole, itraconazole, telithromycin, or clarithromycin) decrease the metabolism of sirolimus and increase sirolimus levels.
Preparatai slopinantys CYP3A4 (pvz., ketokonazolas, vorikonazolas, itrakonazolas, telitromicinas ar klaritromicinas) slopina sirolimuzo metabolizmą ir didina sirolimuzo koncentraciją.
Inducers of CYP3A4 (such as rifampin or rifabutin) increase the metabolism of sirolimus and decrease sirolimus levels.
Sužadinantys CYP3A4 (pvz., rifampinas ar rifabutinas) spartina sirolimuzo metabolizmą ir mažina sirolimuzo koncentraciją.
Co-administration of sirolimus with strong inhibitors of CYP3A4 or inducers of CYP3A4 is not recommended (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Ciclosporin (CYP3A4 substrate):
Ciklosporinas (CYP3A4 substratas).
The rate and extent of sirolimus absorption was significantly increased by ciclosporin A (CsA).
Ciklosporinas (CsA) smarkiai didina sirolimuzo absorbcijos greitį bei apimtį.
Sirolimus administered concomitantly (5 mg), and at 2h (5 mg) and 4h (10 mg) after CsA (300 mg) resulted in increased sirolimus AUC by approximately 183%, 141% and 80% respectively.
(10 mg) po ciklosporino A (CsA) (300 mg) pavartojimo, sirolimuzo AUC padidėja atitinkamai apie 183%, 141% ir 80%.
The effect of CsA was also reflected by increases in sirolimus Cmax and tmax.
CsA poveikį patvirtina padidėję Cmax ir tmax.
When given 2 hours before CsA administration, sirolimus Cmax and AUC were not affected.
Išgėrus sirolimuzo 2 val. prieš CsA vartojimą, sirolimuzo Cmax ir AUC nepakinta.
Single-dose sirolimus did not affect the pharmacokinetics of ciclosporin (microemulsion) in healthy volunteers when administered simultaneously or 4 hours apart.
Tiriant sveikus savanorius paaiškėjo, kad vieną sirolimuzo dozę išgėrus kartu su CsA mikroemulsija arba geriant juos atskirai po 4 valandų intervalo, ciklosporino farmakokinetika nepakito.
It is recommended that Rapamune be administered 4 hours after ciclosporin (microemulsion).
Rapamune reikėtų gerti praėjus 4 valandoms po ciklosporino (mikroemulsijos) pavartojimo.
6 Rifampicin (CYP3A4 inducer):
Rifampicinas (CYP3A4 induktorius).
Administration of multiple doses of rifampicin decreased sirolimus whole blood concentrations following a single 10 mg dose of Rapamune oral solution.
Kartotines rifampicino dozes vartojančių pacientų, išgėrusių vieną 10 mg Rapamune geriamojo tirpalo dozę, kraujyje sirolimuzo koncentracija buvo mažesnė.
Rifampicin increased the clearance of sirolimus by approximately 5.5-fold and decreased AUC and Cmax by approximately 82% and 71%, respectively.
Rifampicinas padidina sirolimuzo klirensą maždaug 5, 5 karto bei sumažina AUC ir Cmax atitinkamai apie 82% ir 71%.
Co-administration of sirolimus and rifampicin is not recommended (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Ketoconazole (CYP3A4 inhibitor):
Ketokonazolas (CYP3A4 inhibitorius).
Multiple-dose ketoconazole administration significantly affected the rate and extent of absorption and sirolimus exposure as reflected by increases in sirolimus Cmax, tmax, and AUC of 4.4-fold, 1.4-fold, and 10.9-fold, respectively.
Vartojant kartotines ketokonazolo dozes smarkiai padidėja sirolimuzo absorbcijos greitis bei apimtis, taip pat sirolimuzo ekspozicija; tai rodo atitinkamai 4, 4, 1, 4 ir 10, 9 karto padidėję sirolimuzo Cmax, tmax ir AUC duomenys.
Co-administration of sirolimus and ketoconazole is not recommended (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Voriconazole (CYP3A4 inhibitor):
6 Vorikonazolas (CYP3A4 inhibitorius).
Co-administration of sirolimus (2 mg single dose) with multiple-dose administration of oral voriconazole (400 mg every 12 hours for 1 day, then 100 mg every 12 hours for 8 days) in healthy subjects has been reported to increase sirolimus Cmax and AUC by an average of 7-fold and 11-fold respectively.
Sveikiems savanoriams išgėrus sirolimuzo (vienkartinę 2 mg dozę) kartu su geriamosiomis kartotinėmis vorikonazolo dozėmis (400 mg kas 12 val. vieną dieną, po to 8 dienas po 100 mg kas 12 val.) sirolimuzo Cmax padidėja vidutiniškai 7 kartus, o AUC – 11 kartų.
Co-administration of sirolimus and voriconazole is not recommended (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Diltiazem (CYP3A4 inhibitor):
Diltiazemas (CYP3A4 inhibitorius).
The simultaneous oral administration of 10 mg of Rapamune oral solution and 120 mg of diltiazem significantly affected the bioavailability of sirolimus.
Vartojant kartu 10 mg Rapamune tirpalo ir 120 mg diltiazemo labai pakinta sirolimuzo biologinis pasisavinimas.
Sirolimus Cmax, tmax, and AUC were increased 1.4-fold, 1.3-fold, and 1.6-fold, respectively.
Sirolimuzo Cmax, tmax ir AUC padidėja atitinkamai 1, 4, 1, 3 ir 1, 6 karto.
Sirolimus did not affect the pharmacokinetics of either diltiazem or its metabolites desacetyldiltiazem and desmethyldiltiazem.
Sirolimuzas nedaro poveikio nei diltiazemo, nei jo metabolitų desacetildiltiazemo bei desmetildiltiazemo farmakokinetikai.
If diltiazem is administered, sirolimus blood levels should be monitored and a dose adjustment may be necessary.
Vartojantiesiems diltiazemą sirolimuzo koncentraciją kraujyje reikėtų matuoti, kad dozę būtų galima koreguoti.
Verapamil (CYP3A4 inhibitor):
Verapamilis (CYP3A4 inhibitorius).
Multiple-dose administration of verapamil and sirolimus oral solution significantly affected the rate and extent of absorption of both drugs.
Vartojant kartotines verapamilio ir sirolimuzo geriamojo tirpalo dozes, smarkiai sutrinka abiejų preparatų absorbcijos greitis ir apimtis.
Whole blood sirolimus Cmax, tmax, and AUC were increased 2.3-fold, 1.1-fold, and 2.2-fold, respectively.
Sirolimuzo Cmax, tmax, ir AUC visame kraujyje padidėja atitinkamai 2, 3, 1, 1 ir 2, 2 karto.
Plasma S-(-) verapamil Cmax and AUC were both increased 1.5-fold, and tmax was decreased 24%.
S - (-) verapamilio Cmax ir AUC plazmoje padidėja 1, 5 karto, o tmax sumažėja 24%.
Sirolimus levels should be monitored and appropriate dose reductions of both medications should be considered.
Sirolimuzo koncentraciją reikėtų matuoti, kad abiejų vaistinių preparatų dozę būtų galima atitinkamai sumažinti.
Erythromycin (CYP3A4 inhibitor):
Eritromicinas (CYP3A4 inhibitorius).
Multiple-dose administration of erythromycin and sirolimus oral solution significantly increased the rate and extent of absorption of both drugs.
Vartojant kartotines eritromicino ir sirolimuzo geriamojo tirpalo dozes, smarkiai padidėja abiejų preparatų absorbcijos greitis ir apimtis.
Whole blood sirolimus Cmax, tmax, and AUC were increased 4.4-fold, 1.4-fold, and 4.2-fold, respectively.
Sirolimuzo Cmax, tmax, ir AUC visame kraujyje padidėja atitinkamai 4, 4, 1, 4 ir 4, 2 karto.
The Cmax, tmax, and AUC of plasma erythromycin base were increased 1.6-fold, 1.3-fold, and 1.7-fold, respectively.
Eritromicino Cmax, tmax ir AUC padidėja atitinkamai 1, 6, 1, 3 ir 1, 7 karto.
Sirolimus levels should be monitored and appropriate dose reductions of both medications should be considered.
Sirolimuzo koncentraciją reikėtų matuoti, kad abiejų vaistinių preparatų dozes būtų galima atitinkamai sumažinti.
No clinically significant pharmacokinetic interaction was observed between sirolimus and 0.3 mg norgestrel/ 0.03 mg ethinyl estradiol.
Geriantiems sirolimuzą ir kontraceptiką, kurio sudėtyje yra 0, 3 mg norgestrelio ir 0, 03 mg etinilestradiolio, klinikai reikšmingos farmakokinetinės sąveikos nepasireiškė.
Although the results of a single dose drug interaction study with an oral contraceptive suggest the lack of a pharmacokinetic interaction, the results cannot exclude the possibility of changes in the pharmacokinetics that might affect the efficacy of the oral contraceptive during long term treatment with Rapamune.
Nors vienos geriamojo kontraceptiko ir preparato dozės farmakokinetikos tyrimo rezultatai rodo, jog sąveikos nebūna, tačiau negalima paneigti tikimybės, kad ilgą laiką vartojant Rapamune gali pakisti farmakokinetika ir geriamojo kontraceptiko veiksmingumas.
Other possible interactions Moderate and weak inhibitors of CYP3A4 may decrease the metabolism of sirolimus and increase sirolimus blood levels (e. g. calcium channel blockers: nicardipine; antifungal agents: clotrimazole, fluconazole; antibiotics: troleandomycin; other substances: bromocriptine, cimetidine, danazol, protease inhibitors).
Silpni ir vidutinio stiprumo CYP3A4 inhibitoriai gali sulėtinti sirolimuzo metabolizmą bei padidinti jo koncentraciją kraujyje (pvz., kalcio kanalų blokatoriai: nikardipinas; vaistiniai preparatai nuo grybelių sukeliamų ligų: klotrimazolas, flukonazolas; antibiotikai: troleandomicinas; kiti medikamentai: bromokriptinas, cimetidinas, danazolis, proteazės inhibitoriai).
John's wort (Hypericum perforatum), anticonvulsants: carbamazepine, phenobarbital, phenytoin).
CYP3A4 induktoriai gali pagreitinti sirolimuzo metabolizmą ir sumažinti jo koncentraciją kraujyje (pvz., paprastoji jonažolė (Hypericum perforatum), vaistiniai preparatai nuo traukulių: karbamazepinas, fenobarbitalis, fenitoinas).
Although sirolimus inhibits human liver microsomal cytochrome P450 CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6, and CYP3A4/ 5 in vitro, the active substance is not expected to inhibit the activity of these isozymes in vivo since the sirolimus concentrations necessary to produce inhibition are much higher than those observed in
Nors sirolimuzas slopina žmogaus kepenų mikrosomų citochromo P450 izofermentus CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6 ir CYP3A4/ 5 in vitro, manoma, kad veiklioji medžiaga neslopina šių izofermentų veiklos in vivo, kadangi tokiam poveikiui sukelti reikia daug didesnės sirolimuzo koncentracijos, negu atsirandančios vartojant gydomąją Rapamune dozę.
Inhibitors of P-gp may decrease the efflux of sirolimus from intestinal cells and increase sirolimus levels.
P- glikoproteino inhibitoriai gali sumažinti sirolimuzo išskyrimą iš žarnyno ląstelių bei padidinti sirolimuzo koncentraciją.
Grapefruit juice affects CYP3A4 mediated metabolism and should therefore be avoided.
Greipfrutų sultys keičia metabolizmą, kuriame dalyvauja CYP3A4, todėl vartojant vaistinį preparatą reikėtų jų negerti.
Pharmacokinetic interactions may be observed with gastrointestinal prokinetic agents such as cisapride and metoclopramide.
Farmakokinetinė sąveika gali pasireikšti su virškinimo trakto motoriką veikiančiais preparatais, pvz., cisapridu ir metoklopramidu.
No clinically significant pharmacokinetic interaction was observed between sirolimus and any of the following substances: acyclovir, atorvastatin, digoxin, glibenclamide, methylprednisolone, nifedipine, prednisolone, and trimethoprim/ sulphamethoxazole.
Sirolimuzo ir acikloviro, atorvastatino, digoksino, glibenklamido, metilprednizolono, nifedipino, prednizolono, trimetoprimo ir sulfametoksazolio farmakokinetinės sąveikos, galinčios turėti įtakos gydymui, nepastebėta.
4.6 Pregnancy and lactation
7 4. 6 Nėštumo ir žindymo laikotarpis
There are no adequate data from the use of sirolimus in pregnant women.
Reikiamų duomenų apie sirolimuzo vartojimą nėštumo metu nėra.
Rapamune should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Rapamune nėštumo metu vartoti negalima, išskyrus neabejotinai būtinus atvejus.
Effective contraception must be used during Rapamune therapy and for 12 weeks after Rapamune has been stopped.
Vaisingos moterys turi naudoti veiksmingą kontracepcijos metodą gydymo metu ir paskui bent 12 savaičių.
Following administration of radiolabelled sirolimus, radioactivity is excreted in the milk of lactating rats.
Nustatyta, kad žindymo laikotarpiu sugirdžius radioaktyviais atomais pažymėto sirolimuzo žiurkėms, radioaktyvios medžiagos išsiskiria su pienu.
It is not known whether sirolimus is excreted in human milk.
Ar vaistinio preparato patenka į moters pieną, nežinoma.
Because of the potential for adverse reactions in nursing infants from sirolimus, nursing should be discontinued during therapy.
Dėl galimo nepageidaujamo poveikio žindomam kūdikiui, gydant sirolimuzu žindymą reikia nutraukti.
Impairments of sperm parameters have been observed among some patients treated with Rapamune.
Kai kuriems Rapamune gydytiems pacientams nustatytas spermos parametrų pablogėjimas.
These effects have been reversible upon discontinuation of Rapamune in most cases (see section 5.3).
5. 3 skyrių).
The most commonly reported adverse drug reactions (occurring in  10% of patients) are thrombocytopenia, anaemia, pyrexia, hypertension, hypokalaemia, hypophosphataemia, urinary tract infection, hypercholesterolaemia, hyperglycaemia, hypertriglyceridaemia, abdominal pain, lymphocoele, peripheral oedema, arthralgia, acne, diarrhoea, pain, constipation, nausea, headache, increased blood creatinine, and increased blood lactate dehydrogenase (LDH).
Dažniausiai (> 10% pacientų) atsiradusios nepageidaujamos reakcijos yra trombocitopenija, anemija, karščiavimas, padidėjęs kraujospūdis, hipokalemija, hipofosfatemija, šlapimo takų infekcija, hipercholesterolemija, hiperglikemija, hipertrigliceridemija, pilvo skausmas, limfocista, periferinė edema, artralgija, spuogai, viduriavimas, skausmas, vidurių užkietėjimas, pykinimas, galvos skausmas, kreatinino ar laktatdehidrogenazės (LDH) kiekio padidėjimas kraujyje.
The incidence of any adverse event(s) may increase as the trough sirolimus level increases.
Bet kuris nepageidaujamas reiškinys gali atsirasti dažniau, didėjant mažiausiajai sirolimuzo koncentracijai kraujyje.
Adverse reactions based on experience from clinical trials and postmarketing experience are presented in the following table by system organ class and frequency of occurrence.
Nepageidaujamos reakcijos, pastebėtos klinikinių tyrimų metu ir vaistiniu preparatu gydant po to, kai jis pateko į rinką, išvardytos žemiau esančioje lentelėje pagal organų sistemų klases ir pasireiškimo dažnį.
Only events for which there is at least reasonable suspicion of a causal relationship to Rapamune treatment are listed.
Išvardyti tik tie reiškiniai, kurių priežastinį ryšį su Rapamune vartojimu paremia bent pagrįstas įtarimas.
Most patients were on immunosuppressive regimens which included Rapamune in combination with other immunosuppressive agents.
Daugumai pacientų buvo taikomas imunosupresinis režimas, t. y., jie buvo gydomi Rapamune ir kartu kitais imunosupresantais.
8 System Organ Class
8 Organų
Very common ( 1/ 10)
(≥1/ 10)
Common ( 1/ 100 to < 1/ 10)
≥1/ 100 iki
Uncommon ( 1/ 1000 to < 1/ 100)
(nuo ≥1/ 1 000 iki
Rare ( 1/ 10000 to < 1/ 1000)
(nuo ≥1/ 10 000
Sepsis Pneumonia Pyelonephritis Herpes simplex Fungal, viral, and bacterial infections (such as mycobacterial infections, including tuberculosis, Epstein-Barr virus, CMV, and Herpes zoster)
iki < 1/ 1 000)
Skin Cancer
Odos vėžys
Lymphoma / post transplant lymphoproliferative disorder
Limfoma / potransplantacinis limfoproliferacinis sutrikimas Pancitopenija
Blood and lymphatic system disorders
Trombocitopenija,
Thrombocytopenia Anaemia
Trombozinė
Thrombotic thrombocytopenic purpura/ haemolytic uraemic syndrome Leukopenia Neutropenia
trombocitopeninė purpura arba hemolizinis ureminis sindromas, leukopenija, neutropenija
Pancytopenia
4. 4 skyrių)
Immune system disorders
Širdies sutrikimai
Hypersensitivity reactions, including anaphylactic/ anaphylactoid reactions, angioedema, exfoliative dermatitis, and hypersensitivity vasculitis (see section 4.4)
Skystis perikarde (įskaitant hemodinamiškai reikšmingas skysčio sankaupas vaikams ir suaugusiesiems)
Metabolism and Hypokalaemia nutrition disorders
sistemos, krūtinės ląstos ir tarpuplaučio sutrikimai
Hypophosphataemia Hypercholesterolaemia Hyperglycaemia Hypertriglyceridaemia
skystis pleuroje, kraujavimas iš nosies
9 System Organ Class Nervous system disorders
9 Organų
Very common ( 1/ 10) Headache
(≥1/ 10)
Common ( 1/ 100 to < 1/ 10)
(nuo ≥1/ 100 iki
Cardiac disorders
< 1/ 10)
Tachycardia
< 1/ 100)
Lymphocele Hypertension
iki < 1/ 1 000)
Abdominal pain Diarrhoea Constipation Nausea
Pilvo skausmas, viduriavimas, vidurių užkietėjimas, pykinimas
Hepatobiliary disorders
Stomatitas Kepenų funkcijos tyrimų duomenų nuokrypis nuo normos
Liver function tests abnormal
Pankreatitas
Osteonecrosis
Osteonekrozė
Renal and urinary disorders
Inkstų ir šlapimo takų sutrikimai Bendrieji sutrikimai ir vartojimo vietos pažeidimai
Proteinuria
Periferinė edema, karščiavimas, skausmas
Nephrotic syndrome (see section 4.4)
Proteinurija Gijimo sutrikimas, edema
General disorders and administration site conditions
4. 4 skyrių)
Oedema peripheral Pyrexia Pain
Tyrimai
Impaired healing Oedema
Laktatdehidrogenazės
Investigations
Aspartataminotrans -
Blood lactate dehydrogenase increased Blood creatinine increased
kiekio padidėjimas kraujyje, kreatinino kiekio padidėjimas kraujyje
Aspartate aminotransferase increased Alanine aminotransferase increased
ferazės, alanin - aminotransferazės kiekio padidėjimas
Immunosuppression increases the susceptibility to the development of lymphoma and other malignancies, particularly of the skin (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Cases of BK virus associated nephropathy, as well as cases of JC virus associated progressive multifocal leukoencephalopathy (PML), have been reported in patients treated with immunosuppressants, including Rapamune.
Imunosupresantais, įskaitant Rapamune, gydomiems pacientams nustatyti BK virusinės nefropatijos ir su JC virusu susijusios progresuojančiosios daugiažidininės leukoencefalopatijos atvejai.
10 Hepatotoxicity has been reported, the risk may increase as the trough sirolimus level increases.
Jo rizika gali didėti didėjant mažiausiai sirolimuzo koncentracijai kraujyje.
There have been rare reports of fatal hepatic necrosis with elevated trough sirolimus levels.
Retais atvejais pasireikšdavo mirtina kepenų nekrozė, susijusi su padidėjusia mažiausia sirolimuzo koncentracija kraujyje.
Cases of interstitial lung disease (including pneumonitis and infrequently bronchiolitis obliterans organising pneumonia (BOOP) and pulmonary fibrosis), some fatal, with no identified infectious etiology have occurred in patients receiving immunosuppressive regimens including Rapamune.
BOOP) bei plaučių fibrozę), kartais mirtinos, atvejų.
In some cases, the interstitial lung disease has resolved upon discontinuation or dose reduction of Rapamune.
Kai kada intersticinė plaučių liga praeidavo, sumažinus Rapamune dozę arba nutraukus jo vartojimą.
The risk may be increased as the trough sirolimus level increases.
Padidėjus mažiausiai sirolimuzo koncentracijai kraujyje, tokios ligos rizika gali padidėti.
Impaired healing following transplant surgery has been reported, including fascial dehiscence, incisional hernia, and anastomotic disruption (e. g. wound, vascular, airway, ureteral, biliary).
Po transplantacijos operacijos buvo gijimo sutrikimo, įskaitant fascijų dehiscenciją, pooperacinę išvaržą ir anastamozės (pvz., žaizdų, kraujagyslių, kvėpavimo takų, šlapimtakių ir tulžies latakų) irimą, atvejų.
In patients with delayed graft function, sirolimus may delay recovery of renal function.
Pacientams, kurių transplantato funkcija uždelsta, sirolimuzas gali uždelsti inkstų funkcijos 10 atsigavimą.
The concomitant use of sirolimus with a calcineurin inhibitor may increase the risk of calcineurin inhibitor-induced HUS/ TTP/ TMA.
Sirolimuzo vartojant kartu su kalcineurino inhibitoriais gali didėti pastarųjų vaistinių preparatų sukeliamo HUS/ TTP/ TMA rizika.
Focal segmental glomerulosclerosis has been reported.
Nustatyta židininė segmentinė glomerulosklerozė
In an ongoing study evaluating the safety and efficacy of conversion from calcineurin inhibitors to sirolimus (target levels of 12 - 20 ng/ mL) in maintenance renal transplant patients, enrollment was stopped in the subset of patients (n=90) with a baseline glomerular filtration rate of less than 40 mL/ min (see section 5.1).
5. 1 skyrių).
There was a higher rate of serious adverse events including pneumonia, acute rejection, graft loss and death in this sirolimus treatment arm (n=60, median time post-transplant 36 months).
Pastebėta, kad gydant sirolimuzu, šioje grupėje padaugėjo sunkių nepageidaujamų reakcijų, įskaitant pneumoniją, ūmų atmetimą, transplantato atmetimą, netgi pasibaigusių mirtimi (n = 60, laiko po persodinimo mediana – 36 mėnesiai).
Paediatric population Controlled clinical trials with posology comparable to that currently indicated for the use of Rapamune in adults — that is, use in combination with ciclosporin and corticosteroids for 2 to 3 months post-transplantation followed by withdrawal of ciclosporin thereafter— have not been conducted in children or adolescents ( 18 years of age).
Vaikai ir paaugliai Kontroliuojamų klinikinių tyrimų, kuriuose būtų taikytas panašus į dabar suaugusiesiems indikuotiną Rapamune dozavimą, – t. y., vartojant kartu su ciklosporinu ir kortikosteroidais 2– 3 mėnesius po transplantacijos ir po to nutraukiant ciklosporino vartojimą, – su vaikais ar paaugliais (< 18 metų) neatlikta.
Safety was assessed in a controlled clinical trial enrolling renal transplant patients  18 years of age considered of high-immunologic risk, defined as a history of one or more acute allograft rejection episodes and/ or the presence of chronic allograft nephropathy on a renal biopsy (see section 5.1).
5. 1 skyrių).
The use of Rapamune in combination with calcineurin inhibitors and corticosteroids was associated with an increased risk of deterioration of renal function, serum lipid abnormalities (including but not limited to increased serum triglycerides and cholesterol), and urinary tract infections.
Rapamune vartojimas kartu su kalcineurino inhibitoriais ir kortikosteroidais buvo susijęs su padidėjusia inkstų veiklos silpnėjimo, lipidų kiekių serume (įskaitant padidėjusį trigliceridų kiekį serume bei cholesterolio kiekį ir kt.) pakitimais bei šlapimo takų infekcijų rizika.
The treatment regimen studied (continuous use of Rapamune in combination with calcineurin inhibitor) is not indicated for adult or paediatric patients (see section 4.1).
4. 1 skyrių).
In another study enrolling renal transplant patients  20 years of age that was intended to assess the safety of progressive corticosteroid withdrawal (beginning at six months post-transplantation) from an immunosuppressive regimen initiated at transplantation that included full-dose immunosuppression with both Rapamune and a calcineurin inhibitor in combination with basiliximab induction, of the 274 patients enrolled, 19 (6.9%) were reported to have developed post-transplant lymphoproliferative disorder (PTLD).
Atliekant kitą tyrimą, kuriame dalyvavo ≤ 20 metų pacientai su persodintu inkstu, skirtą įvertinti laipsniško kortikosteroidų vartojimo nutraukimo (pradedant po persodinimo praėjus šešiems mėnesiams) saugumą, taikant persodinimo metu pradėtą gydymą imunosupresantais, skiriant visą dozę imunosupresantų Rapamune ir kalcineurino inhibitoriaus kartu su indukcija basiliksimabu, 19 iš 274 dalyvavusių pacientų (6, 9%) pasireiškė potransplantacinis limfoproliferacinis sutrikimas (angl. post - transplant lymphoproliferative disorder, PTLD).
Among 89 patients known to be EBV seronegative prior to transplantation, 13 (15.6%) were reported to have developed PTLD.
Iš 89 pacientų, kurių EBV (Epšteino Baro virusinės infekcijos) serume testas prieš persodinimą buvo neigiamas, 13 (15, 6%) atsirado PTLD.
All patients who developed PTLD were aged  18 years.
Visi pacientai, kuriems atsirado PTLD, buvo < 18 metų.
There is insufficient experience to recommend the use of Rapamune in children and adolescents (see section 4.2).
4. 2 skyrių).
11 4.9 Overdose
4. 9 Perdozavimas
At present, there is minimal experience with overdose.
Rapamune perdozavimo atvejų yra mažai.
One patient experienced an episode of atrial fibrillation after ingestion of 150 mg of Rapamune.
Pacientui, išgėrusiam 150 mg Rapamune, prasidėjo prieširdžių virpėjimo priepuolis.
In general, the adverse effects of overdose are consistent with those listed in section 4.8.
Apskritai, perdozavimo nepageidaujami reiškiniai atitinka aprašytuosius 4. 8 skyriuje.
General supportive measures should be initiated in all cases of overdose.
Visais atvejais perdozavus vaistinio preparato pacientui skiriamos įprastinės palaikomosios priemonės.
Based on the poor aqueous solubility and high erythrocyte and plasma protein binding of Rapamune, it is anticipated that Rapamune will not be dialysable to any significant extent.
Dėl prasto Rapamune tirpumo vandenyje bei stipraus prisijungimo prie eritrocitų ir plazmos baltymų daug šio vaistinio preparato negalima pašalinti iš organizmo dializės būdu.
L04A A10.
Farmakoterapinė grupė – selektyvaus poveikio imunosupresantai, ATC kodas – L04A A10.
Sirolimus inhibits T cell activation induced by most stimuli, by blocking calcium dependent and calcium independent intracellular signal transduction.
Sirolimuzas slopina daugelio dirgiklių sukeliamą T ląstelių sužadinimą, blokuodamas nuo kalcio priklausomą bei nepriklausomą signalų perdavimą ląstelės viduje.
Studies demonstrated that its effects are mediated by a mechanism that is different from that of ciclosporin, tacrolimus, and other immunosuppressive agents.
Tyrimai rodo, kad jo veikimo būdas skiriasi nuo ciklosporino, takrolimuzo ir kitų imunosupresantų veikimo būdų.
Experimental evidence suggests that sirolimus binds to the specific cytosolic protein FKPB-12 and that the FKPB 12-sirolimus complex inhibits the activation of the mammalian Target Of Rapamycin (mTOR), a critical kinase for cell cycle progression.
Eksperimentiniais tyrimais nustatyta, kad sirolimuzas prisijungia prie specifinio citozolinio baltymo FKPB- 12, o šio baltymo ir sirolimuzo kompleksas slopina žinduolių rapamicino taikinį (RT) – ląstelių ciklui būtiną kinazę.
The inhibition of mTOR results in blockage of several specific signal transduction pathways.
Nuslopinus žinduolių RT blokuojama keletas specifinių signalo perdavimo būdų.
The net result is the inhibition of lymphocyte activation, which results in immunosuppression.
Dėl to slopinamas limfocitų sužadinimas ir imuninė sistema.
In animals, sirolimus has a direct effect on T and B cell activation suppressing immune mediated reactions such as allograft rejection.
Sirolimuzas tiesiogiai veikia gyvūnų T ir B ląstelių aktyvinimą, slopindamas imunines reakcijas, pvz., alotransplantatų atmetimą.
Clinical Trials Patients at low to moderate immunological risk were studied in the phase 3 ciclosporin elimination-Rapamune maintenance trial, which included patients receiving a renal allograft from a cadaveric or living donor.
Klinikiniai tyrimai Pagal 3 fazės gydymo ciklosporinu nutraukimo ir palaikomojo gydymo Rapamune schemą buvo tirti ligoniai, kuriems yra maža arba vidutinė imuninė rizika ir persodinti mirusių arba gyvų donorų inkstai.
In addition, re-transplant recipients whose previous grafts survived for at least 6 months after transplantation were included.
Papildomai į tyrimą buvo įtraukti pacientai, kuriems inkstas buvo persodintas pakartotinai ir kuris pirmą kartą persodinus funkcionavo ne mažiau kaip 6 mėnesius.
Ciclosporin was not withdrawn in patients experiencing Banff Grade 3 acute rejection episodes, who were dialysis-dependent, who had a serum creatinine > 400  mol/ l, or who had inadequate renal function to support ciclosporin withdrawal.
Ciklosporino vartojimas nenutrauktas pacientams, kurie patyrė III laipsnio (pagal Banff skalę) ūmines atmetimo reakcijas, kurių gyvybei palaikyti buvo reikalinga dializė, kurių kreatinino koncentracija kraujyje buvo > 400 μmol/ l arba kurių inkstų veikla buvo nepakankama, kad būtų galima nutraukti ciklosporino vartojimą.
Patients at high immunological risk of graft loss were not studied in sufficient number in the ciclosporin elimination- Rapamune maintenance trials and are not recommended for this treatment regimen.
Ligonių, kurių imuninė transplantato atmetimo rizika yra didelė, pagal gydymo ciklosporinu nutraukimo ir palaikomojo gydymo Rapamune schemą buvo tirta per mažai, todėl jiems šis gydymo būdas nerekomenduojamas.
At 12, 24 and 36 months, graft and patient survival were similar for both groups.
12, 24 ir 36 mėnesiais transplantatų ir pacientų išgyvenamumas abiejose grupėse buvo panašus.
At 48 months, there was a statistically significant difference in graft survival in favour of the Rapamune following ciclosporin elimination group compared to the Rapamune with ciclosporin therapy group (including and excluding loss to follow-up).
Praėjus 48 mėnesiams, transplantatų išgyvenamumas statistiškai skyrėsi vartojusių Rapamune po gydymo ciklosporinu nutraukimo grupės naudai, palyginti su vartojusių Rapamune nenutraukus gydymo ciklosporinu grupe (įskaitant ir neįskaitant pacientus, kurių tolesnis stebėjimas nutrūko).
4.2%, respectively).
Per 12 mėnesių po randomizacijos pirmojo biopsija patvirtinto atmetimo reakcijų dažnis buvo daug didesnis gydymą ciklosporinu nutraukusių pacientų grupėje nei pacientų, kuriems buvo taikomas palaikomasis gydymas ciklosporinu, grupėje (atitinkamai 9, 8% ir 4, 2%).
Thereafter, the difference between the two groups was not significant.
Vėliau skirtumas tarp šių dviejų grupių nebuvo reikšmingas.
The mean calculated glomerular filtration rate (GFR) at 12, 24, 36, 48 and 60 months was significantly higher for patients receiving Rapamune following ciclosporin elimination than for those in the Rapamune with ciclosporin therapy group.
Vidutinis nustatytas glomerulų filtracijos greitis (GFR) 12, 24, 36, 48 ir 60 mėnesiais buvo daug didesnis pacientams, kurie vartojo Rapamune nutraukus gydymą ciklosporinu nei tiems, kurie vartojo Rapamune nenutraukus gydymo ciklosporinu.
Based upon the analysis of data from 36 months and beyond, which showed a growing difference in graft survival and renal function, as well as significantly lower blood pressure in the ciclosporin elimination group, it was decided to discontinue subjects from the Rapamune with ciclosporin group.
Remiantis 36 mėnesių ir vėlesnių duomenų analize, kuri rodė didėjantį transplantato išgyvenamumo ir inkstų funkcijos skirtumą, taip pat daug mažesnį kraujospūdį pacientų, kuriems gydymas ciklosporinu buvo nutrauktas, grupėje, buvo nuspręsta nutraukti Rapamune ir ciklosporinu gydomų pacientų gydymą.
By 60 months, the incidence of non-skin malignancies was significantly higher in the cohort who continued ciclosporin as compared with the cohort who had ciclosporin withdrawn
Praėjus iki 60 mėnesių, ne odos piktybiškumo dažnis buvo daug didesnis grupėje, kuri buvo toliau gydoma ciklosporinu nei grupėje, kuriai gydymas ciklosporinu buvo nutrauktas (atitinkamai 8, 4% ir 3, 8%).
For skin carcinoma, the median time to first occurrence was significantly delayed.
Pirmojo odos karcinomos pasireiškimo mediana buvo labai uždelsta.
The safety and efficacy of conversion from calcineurin inhibitors to Rapamune in maintenance renal transplant patients (6-120 months after transplantation) was assessed in a randomised, multicentre, controlled trial, stratified by calculated GFR at baseline (20-40 mL/ min vs > 40 mL/ min).
Ar saugu ir veiksminga palaikomajam gydymui po inksto persodinimo (po persodinimo praėjus 6- 120 mėnesių) vietoj kalcineurino inhibitorių pradėti vartoti Rapamune, buvo vertinama randomizuoto, daugiacentrio, kontroliuojamo tyrimo metu, tyrimo pradžioje grupuojant pagal nustatytą GFR (20- 40 ml/ min. vs > 40 ml/ min.).
Concomitant immunosuppressive agents included mycophenolate mofetil, azathioprine, and corticosteroids.
Tuo pat metu buvo skiriami imunosupresiniai preparatai: mikofenolato mofetilis, azatioprinas ir kortikosteroidai.
Enrollment in the patient stratum with baseline calculated GFR < 40 mL/ min was discontinued due to an imbalance in safety events (see section 4.8).
4. 8 skyrių).
In the patient stratum with baseline calculated GFR > 40 mL/ min, renal function was not improved overall.
Pacientų grupės, kurios tyrimo pradžioje nustatytas GFR buvo > 40 ml/ min., inkstų funkcija bendrai
The rates of acute rejection, graft loss, and death were similar at 1 and 2 years.
Ūmaus atmetimo, transplantato atmetimo ir mirties atvejų dažnis pirmaisiais ir antraisiais metais buvo panašus.
Treatment emergent adverse events occurred more frequently during the first 6 months after Rapamune conversion.
Su vaistu susijusios staiga atsiradusios nepageidaujamos reakcijos daug dažniau pasireiškė per pirmuosius 6 mėnesius po perėjimo prie Rapamune vartojimo.
In the stratum with baseline calculated GFR > 40 mL/ min, the mean and median urinary protein to creatinine ratios were significantly higher in the Rapamune conversion group as compared to those of the calcineurin inhibitors continuation group at 24 months (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
New onset nephrosis (nephrotic syndrome) was also reported (see section 4.8).
4. 8 skyrių).
At 2 years, the rate of non-melanoma skin malignancies was significantly lower in the Rapamune conversion group as compared to the calcineurin inhibitors continuation group (1.8% and 6.9%).
Po 2 metų nemelanominio odos piktybiškumo atvejų dažnis buvo daug mažesnis pradėjusių vartoti Rapamune grupėje nei toliau vartojusių kalcineurino inhibitorius grupėje (1, 8% ir 6, 9%).
In a subset of the study patients with a baseline GFR > 40 mL/ min and normal urinary protein excretion, calculated GFR was higher at 1 and 2 years in patients converted to Rapamune than for the corresponding subset of calcineurin inhibitor continuation patients.
Tyrimo pacientų pogrupyje, kurio pradinis GFR buvo > 40 ml/ min., o baltymų išsiskyrimas su šlapimu buvo normalus, pirmaisiais ir antraisiais metais pacientų, pradėjusių vartoti Rapamune, nustatytasis GFR buvo didesnis nei atitinkamo pacientų, toliau vartojusių kalcineurino inhibitorius, pogrupio.
The rates of acute rejection, graft loss, and death were similar, but urinary protein excretion was increased in the Rapamune treatment arm of this subset.
Ūmaus atmetimo, transplantato atmetimo ir mirties atvejų dažnis buvo panašus, o baltymų išsiskyrimas su šlapimu buvo padidėjęs Rapamune gydytiems šio pogrupio pacientams.
In two multi-centre clinical studies, de novo renal transplant patients treated with Rapamune, mycophenolate mofetil (MMF), corticosteroids, and an IL-2 receptor antagonist had significantly higher acute rejection rates and numerically higher death rates compared to patients treated with a calcineurin inhibitor, MMF, corticosteroids, and an IL-2 receptor antagonist (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
Renal function was not better in the treatment arms with de novo Rapamune without a calcineurin inhibitor.
Pacientų, kuriems buvo de novo persodinti inkstai, gydytų Rapamune be kalcineurino inhibitoriaus, grupės inkstų funkcija nebuvo geresnė.
An abbreviated dosing schedule of daclizumab was used in one of the studies.
Viename iš klinikinių tyrimų buvo taikomas sutrumpintas daklizumabo dozavimo režimas.