qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
Out of 9 patients with chronic phase CML and cytogenetic data available, 4 (44%) and 3 (33%) achieved a complete and partial cytogenetic response, respectively, for a rate of MCyR of 77%.
Iš 9 pacientų, kuriems buvo lėtinė LML fazė ir prieinami citogenetiniai rodikliai, 4 (44%) ir 3 (33%) buvo gautas atitinkamai visiškas ir dalinis citogenetinis atsakas, MCyR dažnis – 77%.
A total of 51 paediatric patients with newly diagnosed and untreated CML in chronic phase have been enrolled in an open-label, multicentre, single-arm phase II trial.
II fazės atvirame, daugiacentriame, vienos grupės tyrime dalyvavo 51 vaikas, sergantis naujai diagnozuota ir negydyta lėtinės fazės LML.
Patients were treated with Glivec 340 mg/ m2/ day, with no interruptions in the absence of dose limiting toxicity.
Pacientai buvo gydomi Glivec 340 mg/ m2 doze be pertraukų, nes nebuvo dozės ribojančio nepageidaujamo poveikio.
Glivec treatment induces a rapid response in newly diagnosed paediatric CML patients with a CHR of 78% after 8 weeks of therapy.
Gydymas Glivec sukėlė greitą atsaką vaikų, sergančių naujai diagnozuota LML su 78% VHA, tarpe po 8 gydymo savaičių.
The high rate of CHR is accompanied by the development of a complete cytogenetic response (CCyR) of 65% which is comparable to the results observed in adults.
Aukštas VHA lygis yra susijęs su išsivysčiusiu 65% visišku citogenetiniu atsaku (CCyR), kuris lygintinas su duomenimis suagusiųjų tarpe.
The
Be to, buvo stebimas 16% dalinis citogenetinis atsakas (PCyR), kai MCyR dažnis – 81%.
17 majority of patients who achieved a CCyR developed the CCyR between months 3 and 10 with a median time to response based on the Kaplan-Meier estimate of 5.6 months.
Daugumai pacientų, pasiekusių CCyR, tarp 3 ir 10 mėnesių išsivystė CCyR su atsako trukmės mediana, remiantis Kaplan- Meier 5, 6 mėnesių išgyvenamumo rodikliu.
Clinical studies in Ph+ ALL Newly diagnosed Ph+ ALL:
17 Klinikiniai Ph+ ŪLL tyrimai Pirmą kartą diagnozuota Ph+ ŪLL:
50%; p=0.0001).
Kontroliuojamo (ADE10) tyrimo metu, kuriame imatinibas buvo lygintas su pradine chemoterapija penkiasdešimt penkiems 55 metų ir vyresniems pacientams, kuriems diagnozė nustatyta pirmą kartą, vartojant vieną imatinibą buvo gautas reikšmingai didesnis pilno hematologinio atsako dažnis lyginant su chemoterapiją gavusiaisias (96, 3% lyginant su 50%; p=0, 0001).
When salvage therapy with imatinib was administered in patients who did not respond or who responded poorly to chemotherapy, it resulted in 9 patients (81.8%) out of 11 achieving a complete haematological response.
Kai pacientams, kuriems nebuvo gautas atsakas ar gautas silpnas atsakas, buvo paskirtas pagalbinis gydymas imatinibu, pilnas hematologinis atsakas buvo gautas 9 pacientams (81, 8%) iš 11.
This clinical effect was associated with a higher reduction in bcr- abl transcripts in the imatinib-treated patients than in the chemotherapy arm after 2 weeks of therapy (p=0.02).
Šis klinikinis efektas buvo susijęs su didesniu bcr- abl transkriptų sumažėjimu po 2 gydymo savaičių imatinibą vartojusių pacientų grupėje (p=0, 02) lyginant su chemoterapiją gavusiaisias.
All patients received imatinib and consolidation chemotherapy (see Table 5) after induction and the levels of bcr-abl transcripts were identical in the two arms at 8 weeks.
5 lentelę), po 8 savaičių bcr - abl transkriptų kiekis buvo vienodas abiejose grupėse.
As expected on the basis of the study design, no difference was observed in remission duration, disease-free survival or overall survival, although patients with complete molecular response and remaining in minimal residual disease had a better outcome in terms of both remission duration (p=0.01) and disease-free survival (p=0.02).
Kaip ir tikėtasi planuojant tyrimą, skirtumo tarp remisijos trukmės, laiko be ligos ir gyvenimo trukmės nebuvo, nors pacientų, kuriems buvo pasiektas pilnas molekulinis atsakas ir išliko minimali liekamoji liga, buvo geresni ir remisijos trukmės (p=0, 01) ir laiko be ligos (p=0, 02) rezultatai.
The results observed in a population of 211 newly diagnosed Ph+ ALL patients in four uncontrolled clinical studies (AAU02, ADE04, AJP01 and AUS01) are consistent with the results described above.
Keturių nekontroliuojamų tyrimų (AAU02, ADE04, AJP01 ir AUS01), kuriuose dalyvavo 211 pacientų, kuriems pirmą kartą diagnozuota Ph+ ŪLL, rezultatai atitinka aukščiau paminėto tyrimo rezultatus.
Imatinib in combination with chemotherapy induction (see Table 5) resulted in a complete haematological response rate of 93% (147 out of 158 evaluable patients) and in a major cytogenetic response rate of 90% (19 out of 21 evaluable patients).
5 lentelę) pilno hematologinio atsako dažnis buvo 93% (147 iš 158 pacientų, kuriuos buvo galima vertinti), o didžiojo citogenetinio atsako dažnis buvo 90% (19 iš 21 paciento, kuriuos buvo galima įvertinti).
The complete molecular response rate was 48% (49 out of 102 evaluable patients).
Pilno molekulinio atsako dažnis buvo 48% (49 iš 102 pacientų, kuriuos buvo galima vertinti).
Disease-free survival (DFS) and overall survival (OS) constantly exceeded 1 year and were superior to historical control (DFS p < 0.001; OS p < 0.0001) in two studies (AJP01 and AUS01).
Laikas be ligos (DSF) ir gyvenimo trukmė (OS) pastoviai viršijo 1 metus ir buvo aukštesni kaip anksčiau nustatyti (DFS p < 0, 001; OS p < 0, 0001) dvejuose tyrimuose (AJP01 ir AUS01).
Chemotherapy regimen used in combination with imatinib
Chemoterapijos gydymas, taikomas kartu su imatinibu
DEX 10 mg/ m2 oral, days 1-5; CP 200 mg/ m2 i. v., days 3, 4, 5; MTX 12 mg intrathecal, day 1
ADE10 tyrimas Gerti DEX 10 mg/ m2, 1- 5 dienas; CP 200 mg/ m2 i. v., 3, 4, 5 dieną; MTX Prefazė 12 mg intratekaliai, 1 dieną Gerti DEX 10 mg/ m2, 6- 7 dieną, 13- 16 dieną; VCR 1 mg i. v., 7, 14 dieną; Remisijos sukėlimas IDA 8 mg/ m2 i. v.
DEX 10 mg/ m2 oral, days 6-7, 13-16; VCR 1 mg i. v., days 7, 14; IDA 8 mg/ m2 i. v.
(0, 5 valandos), 7, 8, 14, 15 dieną; CP 500 mg/ m2 i. v. (1 valanda) 1 dieną; Ara- C 60 mg/ m2 i. v., 22- 25, 29- 32 dienas MTX 500 mg/ m2 i. v.
(0.5 h), days 7, 8, 14, 15; CP 500 mg/ m2 i. v. (1 h) day 1; Ara- C 60 mg/ m2 i. v., days 22-25, 29-32
(24 valandos), 1, 15 dieną; gerti 6- MP 25 mg/ m2, 1 - Konsoliduojantis
Consolidation therapy I, III, V
gydymas I, III, V Konsoliduojantis
MTX 500 mg/ m2 i. v.
20 dieną Ara- C 75 mg/ m2 i. v.
(24 h), days 1, 15; 6-MP 25 mg/ m2 oral, days 1-20
(1 valanda), 1- 5 dienas; VM26 60 mg/ m2 i. v.
Consolidation therapy II, IV Study AAU02
gydymas II, IV AAU02 tyrimas Pradinis gydymas (de novo Ph+ ALL) Konsoliduojantis gydymas (de novo
Daunorubicin 30 mg/ m2 i. v., days 1-3, 15-16; VCR 2 mg total dose i. v., days 1, 8, 15, 22; CP 750 mg/ m2 i. v., days 1, 8; prednisone 60 mg/ m2 oral, days 1-7, 15-21; IDA 9 mg/ m2 oral, days 1-28; MTX 15 mg intrathecal, days 1, 8, 15, 22; Ara-C 40 mg intrathecal, days 1, 8, 15, 22; methylprednisolone 40 mg intrathecal, days 1, 8, 15, 22
3- 5 dienas; MTX 15 mg intratekaliai, 1 dieną;
Consolidation (de novo Ph+ ALL) Study ADE04
Ph+ ALL) ADE04 tyrimas Prefazė Pradinis gydymas I Pradinis gydymas II
Ara-C 1,000 mg/ m2/ 12 h i. v. (3 h), days 1-4; mitoxantrone 10 mg/ m2 i. v. days 3-5; MTX 15 mg intrathecal, day 1; methylprednisolone 40 mg intrathecal, day 1
metilprednizolonas 40 mg intratekaliai, 1 dieną Gerti DEX 10 mg/ m2, 1- 5 dienas; CP 200 mg/ m2 i. v., 3- 5 dienas; MTX 15 mg intratekaliai, 1 dieną Gerti DEX 10 mg/ m2, 1- 5 dienas; VCR 2 mg i. v., 6, 13, 20 dieną; daunorubicinas 45 mg/ m2 i. v., 6- 7, 13- 14 dieną CP 1 g/ m2 i. v.
DEX 10 mg/ m2 oral, days 1-5; CP 200 mg/ m2 i. v., days 3-5; MTX 15 mg intrathecal, day 1
(1 valanda), 26, 46 dieną; Ara- C 75 mg/ m2 i. v.
DEX 10 mg/ m2 oral, days 1-5; VCR 2 mg i. v., days 6, 13, 20; daunorubicin 45 mg/ m2 i. v., days 6-7, 13-14
(1 valanda), 28- 31, 35- 38, 42- 45 dienas; gerti 6- MP 60 mg/ m2, 26- 46 dienas
DEX 10 mg/ m2 oral, days 1-5; vindesine 3 mg/ m2 i. v., day 1; MTX 1.5 g/ m2 i. v.
Gerti DEX 10 mg/ m2, 1- 5 dienas; vindezinas 3 mg/ m2 i. v., 1 dieną; MTX Konsoliduojantis 1, 5 g/ m2 i. v.
(1 h) days 4-5; Ara- C 2x 2 g/ m2 i. v.
(24 valandos), 1 dieną; etopozidas 250 mg/ m2 i. v. gydymas (1 valanda) 4- 5 dienas; Ara- C 2x 2 g/ m2 i. v.
(3 h, q 12 h), day 5
(3 valandos, 12 valandų), 5 dieną AJP01 tyrimas CP 1, 2 g/ m2 i. v.
(3 h), day 1; daunorubicin 60 mg/ m2 i. v.
(3 valandos), 1 dieną; daunorubicinas 60 mg/ m2 i. v.
(1 h), days 1-3; vincristine 1.3 mg/ m2 i. v., days 1, 8, 15, 21; prednisolone 60 mg/ m2/ day oral
Pradinis gydymas (1 valanda), 1- 3 dienas; vinkristinas 1, 3 mg/ m2 i. v., 1, 8, 15, 21 dieną; gerti prednizoloną 60 mg/ m2/ per parą
Consolidation therapy
Konsoliduojantis gydymas Palaikomasis gydymas AUS01 tyrimas Pradinis - konsoliduojantis
Alternating chemotherapy course: high dose chemotherapy with MTX 1 g/ m2 i. v.
Pakaitinis chemoterapijos kursas: aukštos dozės chemoterapija su MTX 1 g/ m2 i. v.
(24 h), day 1, and Ara-C 2 g/ m2 i. v.
(24 valandos), 1 dieną, ir Ara- C 2 g/ m2 i. v.
(q 12 h), days 2-3, for 4 cycles
(12 valandų), 2 - 3 dieną, 4 kursus VCR 1, 3 g/ m2 i. v., 1 dieną; gerti prednizoloną 60 mg/ m2, 1- 5 dienas Hiper- CVAD gydymas:
VCR 1.3 g/ m2 i. v., day 1; prednisolone 60 mg/ m2 oral, days 1-5
(3 valandos, 12 valandų), 1 - 3 dienas; vinkristinas 2 mg i. v., 4, 11 dieną; doksorubicinas 50 mg/ m2 i. v.
Induction- consolidation therapy
gydymas
(24 h), day 4; DEX 40 mg/ day on days 1-4 and 11-14, alternated with MTX 1 g/ m2 i. v.
(24 valandos), 4 dieną; DEX 40 mg/ per parą 1- 4 dienas ir 11- 14 dienas, keičiamas MTX 1 g/ m2 i. v.
(24 h), day 1, Ara-C 1 g/ m2 i. v.
(24 valandos), 1 dieną, Ara- C 1 g/ m2 i. v.
(2 h, q 12 h), days 2-3 (total of 8 courses)
(2 valandos, 12 valandų), 2- 3 dieną (iš viso 8 kursai)
Maintenance
Palaikomasis gydymas
VCR 2 mg i. v. monthly for 13 months; prednisolone 200 mg oral, 5 days per month for 13 months
VCR 2 mg i. v. kas mėnesį 13 mėnesių; gerti prednizoloną po 200 mg, 5 dienas per mėnesį 13 mėnesių
All treatment regimens include administration of steroids for CNS prophylaxis.
Visi gydymo režimai taikomi vartojant steroidų CNS ligų profilaktikai.
Ara-C: cytosine arabinoside; CP: cyclophosphamide; DEX: dexamethasone; MTX: methotrexate; 6-MP:
Ara- C: citozino arabinozidas; CP: ciklofosfamidas; DEX: deksametazonas; MTX: metotreksatas; 6- MP:
Teniposide; VCR: vincristine; IDA: idarubicine; i. v.: intravenous
6- merkaptopurinas; VM26: tenipozidas; VCR: vinkristinas; IDA: idarubicinas; i. v.: vartoti į veną
Relapsed/ refractory Ph+ ALL:
Recidyvavusi ar refrakterinė Ph+ ŪLL:
When imatinib was used as single agent in patients with relapsed/ refractory Ph+ ALL, it resulted, in the 53 out of 411 patients evaluable for response, in a haematological response rate of 30% (9% complete) and a major cytogenetic response rate of 23%.
53 pacientams iš 411, kuriuos buvo galima vertinti dėl atsako, sergantiems recidyvuojančia ar refrakterine Ph+ ŪLL, vartojusiems vien tik imatinibą, hematologinio atsako dažnis buvo 30% (pilno – 9%), o didžiojo citogenetinio atsako dažnis buvo 23%.
(Of note, out of the 411 patients, 353 were treated in an expanded access program without primary response data collected.) The median time to progression in the overall population of 411 patients with relapsed/ refractory Ph+ ALL ranged from 2.6 to 3.1 months, and median overall survival in the 401 evaluable patients ranged from 4.9 to 9 months.
(Reikia pažymėti, kad 353 pacientai iš 411, dalyvavo išplėstinėje gydymo programoje ir nebuvo renkami pirminiai jų atsako duomenys.) Laiko iki progresavimo mediana bendrojoje 411 pacientų, kuriems buvo recidyvavusi ar refrakterinė Ph+ ŪLL, populiacijoje buvo nuo 2, 6 iki 3, 1 mėnesių, o 401 paciento, kuriuos buvo galima įvertinti, gyvenimo trukmės mediana buvo nuo 4, 9 iki 9 mėnesių.
The data was similar when re-analysed to include only those patients age 55 or older.
Duomenys buvo panašūs, kai analizė buvo pakartota įtraukiant tik 55 metų amžiaus ar vyresnius pacientus.
Clinical studies in MDS/ MPD Experience with Glivec in this indication is very limited and is based on haematological and cytogenetic response rates.
Klinikiniai MDS ir MPL tyrimai Šių ligų gydymo Glivec patirtis yra labai ribota ir remiasi hematologinio ir citogenetinio atsako dažniais.
There are no controlled trials demonstrating a clinical benefit or increased survival.
Kontroliuotų klinikinių tyrimų, rodančių klinikinį pranašumą arba padidėjusį išgyvenamumą, neatlikta.
One open label, multicentre, phase II clinical trial (study B2225) was conducted testing Glivec in diverse populations of patients suffering from life-threatening diseases associated with Abl, Kit or PDGFR protein tyrosine kinases.
Viename atvirame, daugiacentriame, II fazės klinikiniame tyrime (tyrimas B2225) buvo tiriamas Glivec efektyvumas įvairioms pacientų, sergančių gyvybei pavojingomis ligomis, susijusiomis su Abl, Kit ar PDGFR baltymų tirozinkinazėmis, grupėms.
This study included 7 patients with MDS/ MPD who were treated with Glivec 400 mg daily.
Tyrime dalyvavo 7 pacientai, sergantys MDS/ MPL, kurie buvo gydomi Glivec 400 mg per parą doze.
Three patients presented a complete haematological response (CHR) and one patient experienced a partial haematological response (PHR).
Trys pacientai pasiekė visišką hematologinį atsaką (VHA) ir vienas – dalinį hematologinį atsaką (DHA).
At the time of the original analysis, three of the four patients with detected PDGFR gene rearrangements developed haematological response (2 CHR and 1 PHR).
Pradinio tyrimo metu trims iš keturių pacientų su nustatytais PDGFR genų pakitimais pasireiškė hematologinis atsakas (2 VHA ir 1 DHA).
The age of these patients ranged from 20 to 72 years.
Šių pacientų amžius svyravo nuo 20 iki 72 metų.
In addition a further 24 patients with MDS/ MPD were reported in 13 publications.
Be to, kiti 24 pacientai, sergantys MDS/ MPL, buvo aprašyti 13 straipsnių.
21 patients were treated with Glivec 400 mg daily, while the other 3 patients received lower doses.
21 pacientas buvo gydomas Glivec 400 mg doze, kiti 3 pacientai gavo mažesnes dozes.
In eleven patients PDGFR gene rearrangements was detected, 9 of them achieved a CHR and 1 PHR.
Vienuolikai pacientų buvo nustatyti PDGF genų pakitimai, 9 iš jų pasiekė VHA ir 1 DHA.
The age of these patients ranged from 2 to 79 years.
Šių pacientų amžius svyravo nuo 2 iki 79 metų.
In a recent publication updated information from 6 of these 11 patients revealed that all these patients remained in cytogenetic remission (range 32-38 months).
Remiantis atnaujinta informacija apie 6 iš 11 pacientų nesename straipsnyje, paaiškėjo, jog jiems visiems citogenetinė remisija išliko (trukmė 32- 38 mėnesiai).
The same publication reported long term follow-up data from 12 MDS/ MPD patients with PDGFR gene rearrangements (5 patients from study B2225).
Tame pačiame straipsnyje aprašomi 12 pacientų, sergančių MDS/ MPL su PDGFR genų pakitimais (5 pacientai iš B2225 tyrimo) ilgalaikio stebėjimo duomenys.
These patients received Glivec for a median of 47 months (range 24 days – 60 months).
Šie pacientai gavo Glivec vidutiniškai 47 mėnesius (ribos 24 dienos – 60 mėnesių).
In 6 of these patients follow-up now exceeds 4 years.
6 iš šių pacientų dabar stebimi ilgiau kaip 4 metus.
Eleven patients achieved rapid CHR; ten had complete resolution of cytogenetic abnormalities and a decrease
Vienuolika pacientų pasiekė greitą VHA; dešimčiai visiškai išnyko
19 or disappearance of fusion transcripts as measured by RT-PCR.
19 citogenetiniai pokyčiai ir patikrinus RT- PGR, sumažėjo arba išnyko susijungusių transkriptų.
Haematological and cytogenetic responses have been sustained for a median of 49 months (range 19-60) and 47 months (range 16-59), respectively.
Hematologinis ir citogenetinis atsakai buvo atitinkamai pastovūs vidutiniškai 49 mėnesius (ribos 19- 60) ir 47 mėnesius (ribos 16- 59).
The overall survival is 65 months since diagnosis (range 25-234).
Patvirtinus diagnozę, bendras išgyvenamumas yra 65 mėnesiai (ribos 25- 234).
Glivec administration to patients without the genetic translocation generally results in no improvement.
Glivec paskyrimas pacientams be genetinių translokacijų bendrai pagerėjimo nesukėlė.
Clinical studies in HES/ CEL One open-label, multicentre, phase II clinical trial (study B2225) was conducted testing Glivec in diverse populations of patients suffering from life-threatening diseases associated with Abl, Kit or PDGFR protein tyrosine kinases.
Klinikiniai HES/ LEL tyrimai Viename atvirame, daugiacentriame, II fazės klinikiniame tyrime (tyrimas B2225) buvo tiriamas Glivec efektyvumas įvairioms pacientų, sergančių gyvybei pavojingomis ligomis, susijusiomis su Abl, Kit ar PDGFR baltymų tirozinkinazėmis, grupėms.
In this study, 14 patients with HES/ CEL were treated with 100 mg to 1,000 mg of Glivec daily.
Šio tyrimo metu 14 pacientų, sergantys HES/ LEL, buvo gydomi Glivec 100 mg – 1 000 mg dozėmis per parą.
A further 162 patients with HES/ CEL, reported in 35 published case reports and case series received Glivec at doses from 75 mg to 800 mg daily.
Kiti 162 pacientai, sergantys HES/ LEL, aprašyti 35 atvejų pranešimuose ir atvejų serijose gavo 75 mg – 800 mg Glivec per parą.
Cytogenetic abnormalities were evaluated in 117 of the total population of 176 patients.
117 iš bendros 176 pacientų populiacijos buvo nustatyti citogenetiniai pokyčiai.
In 61 of these 117 patients FIP1L1-PDGFRα fusion kinase was identified.
61 iš 117 šių pacientų nustatyta FIP1L1- PDGFRα lydima kinazė.
An additional four HES patients were found to be FIP1L1-PDGFRα - positive in other 3 published reports.
Be to, keturiems HES sergantiems pacientams buvo nustatyta teigiama FIP1L1- PDGFRα lydima kinazė kituose 3 aprašytuose atvejuose.
All 65 FIP1L1-PDGFRα fusion kinase positive patients achieved a CHR sustained for months (range from 1+ to 44+ months censored at the time of the reporting).
Visi 65 pacientai su teigiama FIP1L1- PDGFRα lydima kinaze pasiekė pastovų VHA mėnesiams (nuo 1+ iki 44+ mėnesių, tikrinta pranešimo metu).
As reported in a recent publication 21 of these 65 patients also achieved complete molecular remission with a median follow-up of 28 months (range 13-67 months).
Kaip pranešama naujame straipsnyje, 21 iš šių 65 pacientų taip pat pasiekė pilną molekulinę remisiją vidutiniškai stebint 28 mėnesius (13- 67 mėnesius).
The age of these patients ranged from 25 to 72 years.
Šių pacientų amžius svyravo nuo 25 iki 72 metų.
Additionally, improvements in symptomatology and other organ dysfunction abnormalities were reported by the investigators in the case reports.
Tyrėjų atvejų pranešimuose papildomai buvo pranešta apie simptomų ir kitus organų funkcijų sutrikimų pagerėjimus.
Improvements were reported in cardiac, nervous, skin/ subcutaneous tissue, respiratory/ thoracic/ mediastinal, musculoskeletal/ connective tissue/ vascular, and gastrointestinal organ systems.
Pagerėjimai buvo nustatyti širdies, nervų, odos/ poodinio audinio, kvėpavimo/ krūtinės/ tarpuplaučio, griaučių/ raumenų/ jungiamojo audinio/ kraujagyslių ir virškinimo trakto organų sistemose.
Clinical studies in GIST One phase II, open-label, randomised, uncontrolled multinational study was conducted in patients with unresectable or metastatic malignant gastrointestinal stromal tumours (GIST).
Klinikiniai VTSN tyrimai Vienas II fazės atviras, randomizuotas, nekontroliuojamas tarptautinis tyrimas buvo atliktas su pacientais, kuriems buvo nerezekuotinas ar metastazavęs piktybinis virškinimo trakto stromos navikas (VTSN).
In this study 147 patients were enrolled and randomised to receive either 400 mg or 600 mg orally once daily for up to 36 months.
Šiame tyrime dalyvavo 147 pacientai, kurie buvo atsitiktinai suskirstyti gerti po 400 mg arba po 600 mg vieną kartą per parą iki 36 mėn.
These patients ranged in age from 18 to 83 years old and had a pathologic diagnosis of Kit-positive malignant GIST that was unresectable and/ or metastatic.
Šių pacientų amžius buvo nuo 18 iki 83 metų, jiems buvo nustatyta patologinė Kit+ piktybinio VTSN, kuris buvo nerezekuotinas ir (ar) metastazavęs, diagnozė.
Immunohistochemistry was routinely performed with Kit antibody (A-4502, rabbit polyclonal antiserum, 1:100; DAKO Corporation, Carpinteria, CA) according to analysis by an avidin-biotin-peroxidase complex method after antigen retrieval.
Rutiniškai buvo atliktas imunohistocheminis tyrimas su Kit antikūnais (A- 4502, triušių polikloninis antiserumas, 1: 100; DAKO Corporation, Carpinteria, CA) pagal avidino- biotino- peroksidazės komplekso metodo analizę po antigeno sugrąžinimo.
The primary evidence of efficacy was based on objective response rates.
Svarbiausias veiksmingumo įrodymas – objektyvus atsako dažnis.
Tumours were required to be measurable in at least one site of disease, and response characterisation based on Southwestern Oncology Group (SWOG) criteria.
Atsakas apibūdintas pagal Southwestern Oncology Group (SWOG) kriterijus.
Results are provided in Table 6.
Duomenys pateikti 6 lentelėje.
Best tumour response in trial STIB2222 (GIST)
Geriausias naviko atsakas STIB2222 (VTSN) tyrimo metu
All doses (n=147) 400 mg (n=73) 600 mg (n=74)
Visos dozės (n=147) 400 mg (n=73) 600 mg (n=74)
Best response Complete response
Geriausias atsakas Visiškas atsakas
Partial response Stable disease Progressive disease Not evaluable Unknown
Dalinis atsakas Stabili liga Progresuojanti liga Neįvertinama Nežinoma
There were no differences in response rates between the two dose groups.
Preliminariais duomenimis,
A significant number of
reikšmingam skaičiui
patients who had stable disease at the time of the interim analysis achieved a partial response with longer treatment (median follow-up 31 months).
pacientų, kurių liga buvo stabili, ilgiau gydant buvo gautas dalinis atsakas (stebėjimo periodo mediana 31 mėnesių).
12– 23).
Atsako trukmės mediana buvo 13 savaičių (95% PI 12– 23).
Median time to treatment failure in responders was 122 weeks (95% C. I 106– 147), while in the overall study population it was 84 weeks (95% C. I 71– 109).
Periodo iki gydymo nesekmės pacientams, kuriems buvo gautas atsakas, mediana buvo 122 savaitės (95% PI 106– 147), o bendroje tyrimo populiacijoje ji buvo 84 savaitės (95% PI 71– 109).
The median overall survival has not been reached.
Bendrojo išgyvenamumo mediana nebuvo gauta.
The Kaplan-Meier estimate for survival after 36-month follow-up is 68%.
Kaplan- Meier išgyvenamumo po 36 mėnesių stebėjimo periodo rodiklis buvo 68%.
20 In two clinical studies (study B2222 and an intergroup study S0033) the daily dose of Glivec was escalated to 800 mg in patients progressing at the lower daily doses of 400 mg or 600 mg.
20 Dviejų klinikinių tyrimų metu (tyrimas B2222 ir tarpgrupinis tyrimas S0033) Glivec paros dozė puvo padidinta iki 800 mg pacientams, kurių liga progresavo vartojant mažesnes 400 mg ar 600 mg paros dozes.
The daily dose was escalated to 800 mg in a total of 103 patients; 6 patients achieved a partial response and 21 stabilisation of their disease after dose escalation for an overall clinical benefit of 26%.
Iki 800 mg paros dozė buvo padidinta iš viso 103 pacientams; 6 pacientams buvo gautas dalinis atsakas, 21 pacientui po dozės padidinimo liga stabilizavosi, bendroji klinikinė nauda buvo 26%.
From the safety data available, escalating the dose to 800 mg daily in patients progressing at lower doses of 400 mg or 600 mg daily does not seem to affect the safety profile of Glivec.
Remiantis turimais saugumo duomenimis, dozės didinimas nuo mažesnių 400 mg ar 600 mg dozių per parą iki 800 mg per parą Glivec saugumo rodiklių, atrodo nepaveikė.
Clinical studies in DFSP One phase II, open label, multicentre clinical trial (study B2225) was conducted including 12 patients with DFSP treated with Glivec 800 mg daily.
DFSP klinikiniai tyrimai Viename II fazės, atvirame, daugiacentriniame, klinikiniame tyrime (tyrimas B2225) dalyvavo 12 DFSP sergančių pacientų, vartojusių 800 mg Glivec per parą.
The age of the DFSP patients ranged from 23 to 75 years; DFSP was metastatic, locally recurrent following initial resective surgery and not considered amenable to further resective surgery at the time of study entry.
DFSP sirgusių pacientų amžius buvo nuo 23 iki 75 metų; įtraukimo į tyrimą metu pacientai sirgo metastazavusia DFSP, vietiškai recidyvavusia po pirminės rezekcijos ir, kai nebuvo tikimasi, kad kartotinė rezekcija bus naudinga.
The primary evidence of efficacy was based on objective response rates.
Pirminiai veiksmingumo duomenys rėmėsi objektyvaus atsako dažniu.
Out of the 12 patients enrolled, 9 responded, one completely and 8 partially.
Iš 12 tirtų pacientų 9 buvo gautas atsakas, vienam – pilnas, o 8 - dalinis.
Three of the partial responders were subsequently rendered disease free by surgery.
Trims pacientams iš tų, kuriems buvo gautas dalinis atsakas, navikas pašalintas operacijos metu.
The median duration of therapy in study B2225 was 6.2 months, with a maximum duration of 24.3 months.
Gydymo trukmės mediana B2225 tyrimo metu buvo 6, 2 mėnesio, o didžiausia trukmė - 24, 3 mėnesio.
A further 6 DFSP patients treated with Glivec were reported in 5 published case reports, their ages ranging from 18 months to 49 years.
Iš viso dėl DFSP buvo gydyta 18 pacientų, aštuoniems iš jų buvo metastazių.
The adult patients reported in the published literature were treated with either 400 mg (4 cases) or 800 mg (1 case) Glivec daily.
Literatūroje aprašyti suaugę pacientai vartojo arba 400 mg (4 atvejai), arba 800 mg (1 atvejis) Glivec per parą.
The paediatric patient received 400 mg/ m2/ daily, subsequently increased to 520 mg/ m2/ daily.
Vaikui buvo skiriama po 400 mg/ m2/ per parą, vėliau dozė padidinta iki 520 mg/ m2/ per parą.
5 patients responded, 3 completely and 2 partially.
5 pacientams buvo gautas atsakas, 3 – pilnas, o 2 - dalinis.
The median duration of therapy in the published literature ranged between 4 weeks and more than 20 months.
Literatūroje skelbtų atvejų gydymo trukmės mediana buvo nuo 4 savaičių iki daugiau kaip 20 mėnesių.
The translocation t(17:22)[(q22: q13)], or its gene product, was present in nearly all responders to Glivec treatment.
Translokacija t( 17: 22) [(q22: q13)] arba jos genų produktas buvo beveik visuose atsakuose į Glivec terapiją.
Pharmacokinetics of Glivec The pharmacokinetics of Glivec have been evaluated over a dosage range of 25 to 1,000 mg.
Glivec farmakokinetika Glivec farmakokinetika tirta vartojant nuo 25 mg iki 1 000 mg dozes.
Plasma pharmacokinetic profiles were analysed on day 1 and on either day 7 or day 28, by which time plasma concentrations had reached steady state.
Plazmos farmakokinetikos pobūdis buvo tiriamas 1- ąją dieną ir 7- ąją arba 28- ąją dieną, kai koncentracija plazmoje pasidaro pastovi.
Absorption Mean absolute bioavailability for the capsule formulation is 98%.
Absorbcija Vidutinis absoliutus kapsulių biologinis prieinamumas yra 98%.
There was high between-patient variability in plasma imatinib AUC levels after an oral dose.
Nustatyta didelis skirtingų pacientų plazmos imatinibo AUC reikšmės svyravimas po išgertos dozės.
When given with a high-fat meal, the rate of absorption of imatinib was minimally reduced (11% decrease in Cmax and prolongation of tmax by 1.5 h), with a small reduction in AUC (7.4%) compared to fasting conditions.
Vartojamo su riebiu maistu imatinibo absorbcijos greitis labai nedaug sumažėja (Cmax sumažėja 11% ir tmax pailgėja 1, 5 val.), taip pat šiek tiek sumažėja AUC (7, 4%) lyginant su vaisto vartojimu nevalgius.
The effect of prior gastrointestinal surgery on drug absorption has not been investigated.
Anksčiau atliktos virškinimo trakto operacijos įtaka vaisto absorbcijai netirta.
Distribution At clinically relevant concentrations of imatinib, binding to plasma proteins was approximately 95% on the basis of in vitro experiments, mostly to albumin and alpha-acid-glycoprotein, with little binding to lipoprotein.
Pasiskirstymas Kai susidaro kliniškai reikšminga imatinibo koncentracija, apie 95% vaisto jungiasi su plazmos baltymais (pagal eksperimentus in vitro), daugiausia su albuminu ir alfa rūgščiuoju glikoproteinu ir labai mažai su lipoproteinu.
Metabolism The main circulating metabolite in humans is the N-demethylated piperazine derivative, which shows similar in vitro potency to the parent.
Metabolizmas Pagrindinis cirkuliuojantis metabolitas žmogaus organizme yra N- demetilintas piperazino derivatas, kuris in vitro veikia taip pat stipriai kaip ir jo pirmtakas.
The plasma AUC for this metabolite was found to be only 16% of the AUC for imatinib.
Šio metabolito plazmos AUC sudaro tik 16% imatinibo AUC.
The plasma protein binding of the N-demethylated metabolite is similar to that of the parent compound.
N- demetilintas metabolitas jungiasi su plazmos baltymais panašiai kaip pagrindinis junginys.
Imatinib and the N-demethyl metabolite together accounted for about 65% of the circulating radioactivity (AUC(0-48h)).
Imatinibas ir N- demetilmetabolitas kartu sudaro 65% cirkuliuojančio radioaktyvumo (AUC0- 48h).
The remaining circulating radioactivity consisted of a number of minor metabolites.
Kitas cirkuliuojantis radioaktyvumas priklauso nuo kelių mažesnių metabolitų.
The in vitro results showed that CYP3A4 was the major human P450 enzyme catalysing the biotransformation of imatinib.
Tyrimai in vitro parodė, kad CYP3A4 yra pagrindinis žmogaus P450 fermentas, katalizuojantis imatinibo biotransformaciją.
Of a panel of potential comedications (acetaminophen, aciclovir, allopurinol, amphotericin, cytarabine, erythromycin, fluconazole, hydroxyurea, norfloxacin, penicillin V) only erythromycin (IC50 50 µM) and fluconazole (IC50 118 µM) showed inhibition of imatinib metabolism which could have clinical relevance.
Iš daugelio kartu vartotų vaistų (acetaminofeno, acikloviro, alopurinolio, amfotericino, citarabino, eritromicino, flukonazolio, hidroksišlapalo, norfloksacino, penicilino V) tik eritromicino (IC50 50 µM) ir flukonazolio (IC50 118 µM) slopinamas imatinibo metabolizmas gali būti kliniškai reikšmingas.
21 Imatinib was shown in vitro to be a competitive inhibitor of marker substrates for CYP2C9, CYP2D6 and CYP3A4/ 5.
21 In vitro nustatyta, kad imatinibas yra konkurencinis CYP2C9, CYP2D6 ir CYP3A4/ 5 substratų inhibitorius.
Ki values in human liver microsomes were 27, 7.5 and 7.9 µmol/ l, respectively.
Žmogaus kepenų mikrosomų Ki rodmuo buvo atitinkamai 27, 7, 5 ir 7, 9 µmol/ l.
Maximal plasma concentrations of imatinib in patients are 2– 4 µmol/ l, consequently an inhibition of CYP2D6 and/ or CYP3A4/ 5-mediated metabolism of co-administered drugs is possible.
Didžiausia pacientų imatinibo koncentracija plazmoje yra 2– 4 µmol/ l, taigi galimas CYP2D6 ir (ar) CYP3A4/ 5 medijuojamo kartu vartojamų vaistų metabolizmo slopinimas.
Imatinib did not interfere with the biotransformation of 5-fluorouracil, but it inhibited paclitaxel metabolism as a result of competitive inhibition of CYP2C8 (Ki = 34.7 µM).
Imatinibas neturi įtakos 5- fluoruracilio biotransformacijai, tačiau slopina paklitakselio metabolizmą dėl konkurencinio CYP2C8 slopinimo (Ki = 34, 7 µM).
This Ki value is far higher than the expected plasma levels of imatinib in patients, consequently no interaction is expected upon co- administration of either 5-fluorouracil or paclitaxel and imatinib.
Šis Ki rodmuo yra daug didesnis negu tikėtina imatinibo koncentracija pacientų plazmoje, todėl, imatinibą vartojant kartu su 5- fluoruraciliu ar paklitakseliu, sąveikos neturėtų būti.
Elimination Based on the recovery of compound(s) after an oral 14C-labelled dose of imatinib, approximately 81% of the dose was recovered within 7 days in faeces (68% of dose) and urine (13% of dose).
Eliminacija Pagal junginio išsiskyrimą po išgertos 14C- žymėtojo imatinibo dozės, maždaug 81% dozės per 7 dienas išsiskiria su išmatomis (68% dozės) ir šlapimu (13% dozės).
Unchanged imatinib accounted for 25% of the dose (5% urine, 20% faeces), the remainder being metabolites.
Nepakitęs imatinibas sudaro 25% dozės (5% šlapime, 20% išmatose), kita dalis yra metabolitų pavidalu.
Plasma pharmacokinetics Following oral administration in healthy volunteers, the t½ was approximately 18 h, suggesting that once-daily dosing is appropriate.
Plazmos farmakokinetika Sveikų savanorių išgerto vaisto t½ buvo maždaug 18 val., tai rodo, kad vaistą galima vartoti vieną kartą per parą.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25– 1,000 mg imatinib after oral administration.
Geriant 25– 1 000 mg imatinibo, vidutinio AUC didėjimas, didėjant dozei, buvo linijinis ir proporcingas dozei.
There was no change in the kinetics of imatinib on repeated dosing, and accumulation was 1.5– 2.5-fold at steady state when dosed once daily.
Kartotinai vartojamo imatinibo kinetika nepakito, o akumuliacija buvo 1, 5 – 2, 5 karto didesnė, kai, vaistą vartojant vieną kartą per parą, buvo pasiekta pastovi koncentracija.
Pharmacokinetics in GIST patients In patients with GIST steady-state exposure was 1.5-fold higher than that observed for CML patients for the same dosage (400 mg daily).
VTSN pacientų farmakokinetika VTSN sergančių pacientų ekspozicija, kai koncentracija pastovi, buvo 1, 5 karto didesnė negu LML sergančių pacientų, vartojančių tą pačią dozę (400 mg per parą).
Based on preliminary population pharmacokinetic analysis in GIST patients, there were three variables (albumin, WBC and bilirubin) found to have a statistically significant relationship with imatinib pharmacokinetics.
Preliminari VTSN sergančių pacientų populiacijos farmakokinetikos analizė parodė, kad trys kintamieji (albuminas, BKK ir bilirubinas) turi statistiškai patikimą ryšį su imatinibo farmakokinetika.
Decreased values of albumin caused a reduced clearance (CL/ f); and higher levels of WBC led to a reduction of CL/ f.
Sumažėjęs albumino kiekis sąlygoja mažesnį klirensą (Cl/ f); didesnis BKK skaičius mažina CL/ f.
However, these associations are not sufficiently pronounced to warrant dose adjustment.
Tačiau šie ryšiai nėra pakankamai ryškūs, kad tektų koreguoti dozę.
In this patient population, the presence of hepatic metastases could potentially lead to hepatic insufficiency and reduced metabolism.
Šiems pacientams kepenų metastazės gali sąlygoti kepenų nepakankamumą ir susilpnėjusį metabolizmą.
Population pharmacokinetics Based on population pharmacokinetic analysis in CML patients, there was a small effect of age on the volume of distribution (12% increase in patients > 65 years old).
Populiacijos farmakokinetika LML pacientų populiacijos farmakokinetikos analizė rodo, kad amžius turi mažą įtaką pasiskirstymo tūriui (12% padidėja vyresniems kaip 65 metų asmenims).
This change is not thought to be clinically significant.
Manoma, kad šis pokytis yra kliniškai nereikšmingas.
The effect of bodyweight on the clearance of imatinib is such that for a patient weighing 50 kg the mean clearance is expected to be 8.5 l/ h, while for a patient weighing 100 kg the clearance will rise to 11.8 l/ h.
Nustatyta kūno svorio įtaka imatinibo klirensui: pacientų, sveriančių 50 kg, vidutinis klirensas gali būti 8, 5 l/ h, o, sveriančių 100 kg – padidėja iki 11, 8 l/ h.
These changes are not considered sufficient to warrant dose adjustment based on kg bodyweight.
Tačiau dėl šių pokyčių dozės pagal kūno svorį koreguoti nereikia.
There is no effect of gender on the kinetics of imatinib.
Imatinibo kinetikai lytis reikšmės neturi.
Pharmacokinetics in children As in adult patients, imatinib was rapidly absorbed after oral administration in paediatric patients in both phase I and phase II studies.
Vaikų farmakokinetika Abiejų I ir II fazės tyrimų metu nustatyta, kad vaikų, kaip ir suaugusiųjų, organizme išgertas imatinibas greitai absorbuojamas.
Dosing in children at 260 and 340 mg/ m2/ day achieved the same exposure, respectively, as doses of 400 mg and 600 mg in adult patients.
Skiriant vaikams po 260 mg/ m2 ir po 340 mg/ m2 per parą, gauta tokia pat ekspozicija kaip ir suaugusiesiems skiriant atitinkamai po 400 mg ir 600 mg per parą.
The comparison of AUC(0-24) on day 8 and day 1 at the 340 mg/ m2/ day dose level revealed a 1.7-fold drug accumulation after repeated once-daily dosing.
Lyginant AUC( 0- 24) 8- ąją ir 1- ąją dienomis, nustatyta, kad vartojant 340 mg/ m2 per parą dozę būna 1, 7 karto didesnė vaisto akumuliacija po kartotinio vieną kartą per parą dozavimo.
Organ function impairment Imatinib and its metabolites are not excreted via the kidney to a significant extent.
Organų funkcijos nepakankamumas Pro inkstus išsiskiria nedaug imatinibo ir jo metabolitų.
Patients with mild and moderate impairment of renal function appear to have a higher plasma exposure than patients with normal renal function.
Atrodo, kad pacientams, kuriems yra lengvas ir vidutinio sunkumo inkstų funkcijos sutrikimas, būdinga apytikriai 1, 5- 2 kartus didesnė ekspozicija plazmoje nei pacientams, kurių inkstų funkcija normali.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Toks padidėjimas gretintinas su 1, 5 karto didesniu stipriai imatinibą surišančio AGP kiekiu plazmoje.
The free drug clearance of imatinib is probably similar between patients with renal impairment and those with normal renal function, since renal excretion represents only a minor elimination pathway for imatinib (see sections 4.2 and 4.4).
4. 2 ir 4. 4 skyrius).
Although the results of pharmacokinetic analysis showed that there is considerable inter-subject variation, the mean exposure to imatinib did not increase in patients with varying degrees of liver dysfunction as compared to patients with normal liver function (see sections 4.2, 4.4 and 4.8).
4. 2, 4. 4 ir 4. 8 skyrius).
22 5.3 Preclinical safety data
22 5. 3 Ikiklinikinių saugumo tyrimų duomenys
The preclinical safety profile of imatinib was assessed in rats, dogs, monkeys and rabbits.
Ikiklinikinis imatinibo saugumo pobūdis įvertintas žiurkėms, šunims, beždžionėms ir triušiams.
Multiple dose toxicity studies revealed mild to moderate haematological changes in rats, dogs and monkeys, accompanied by bone marrow changes in rats and dogs.
Kartotinių dozių toksiškumo tyrimai atskleidė nesunkių ar vidutinio sunkumo hematologinių pokyčių žiurkėms, šunims ir beždžionėms bei kaulų čiulpų pokyčių žiurkėms ir šunims.
The liver was a target organ in rats and dogs.
Kepenys buvo žiurkių ir šunų organas taikinys.
Mild to moderate increases in transaminases and slight decreases in cholesterol, triglycerides, total protein and albumin levels were observed in both species.
Abiejų rūšių gyvūnams stebėta neryškiai ar vidutiniškai padidėjusi transaminazių koncentracija ir šiek tiek sumažėjusi cholesterolio, trigliceridų, bendrojo baltymo ir albumino koncentracija.
No histopathological changes were seen in rat liver.
Jokių histopatologinių žiurkių kepenų pokyčių nenustatyta.
Severe liver toxicity was observed in dogs treated for 2 weeks, with elevated liver enzymes, hepatocellular necrosis, bile duct necrosis, and bile duct hyperplasia.
Šunims, gydytiems 2 savaites, stebėtas sunkus kepenų toksiškumas, pasireiškęs padidėjusia kepenų fermentų koncentracija, kepenų ląstelių ir tulžies latakų nekroze bei tulžies latakų hiperplazija.
Renal toxicity was observed in monkeys treated for 2 weeks, with focal mineralisation and dilation of the renal tubules and tubular nephrosis.
Beždžionėms, gydytoms 2 savaites, stebėtas inkstų toksiškumas su židinine mineralizacija ir inkstų kanalėlių dilatacija bei tubuline nefroze.
Increased blood urea nitrogen (BUN) and creatinine were observed in several of these animals.
Kelioms beždžionėms nustatyta padidėjusi šlapalo azoto ir kreatinino koncentracija kraujyje.
In rats, hyperplasia of the transitional epithelium in the renal papilla and in the urinary bladder was observed at doses ≥ 6 mg/ kg in the 13-week study, without changes in serum or urinary parameters.
13 savaičių tyrimų metu, žiurkėms, gavusioms ≥ 6 mg/ kg dozę, stebėta inkstų spenelių ir šlapimo pūslės pereinamojo epitelio hiperplazija be serumo ar šlapimo rodiklių pokyčių.
An increased rate of opportunistic infections was observed with chronic imatinib treatment.
Ilgai gydomiems imatinibu gyvūnams stebėtas padidėjęs oportunistinių infekcijų dažnis.
In a 39-week monkey study, no NOAEL (no observed adverse effect level) was established at the lowest dose of 15 mg/ kg, approximately one-third the maximum human dose of 800 mg based on body surface.
39 savaičių tyrimo metu beždžionėms, gavusioms mažiausią 15 mg/ kg dozę, vidutiniškai trečdalį didžiausios 800 mg žmogaus dozės pagal kūno paviršiaus plotą, jokio NNPL (nepastebimo nepageidaujamo poveikio lygmens) nenustatyta.
Treatment resulted in worsening of normally suppressed malarial infections in these animals.
Gydymas pablogino šių gyvūnų normaliai slopinamą maliarijos infekciją.
Imatinib was not considered genotoxic when tested in an in vitro bacterial cell assay (Ames test), an in vitro mammalian cell assay (mouse lymphoma) and an in vivo rat micronucleus test.
Imatinibas nebuvo genotoksiškas in vitro atliekant bakterijų ląstelių testus (Ames testus), in vitro žinduolių ląstelių tyrimus (pelių limfomos) ir in vivo žiurkių mikrobranduolių testus.
Positive genotoxic effects were obtained for imatinib in an in vitro mammalian cell assay (Chinese hamster ovary) for clastogenicity (chromosome aberration) in the presence of metabolic activation.
Teigiamas imatinibo genotoksinis poveikis stebėtas atliekant in vitro žinduolių ląstelių (kinietiškųjų žiurkėnų kiaušidžių) tyrimus klastogeniškumui (chromosomų aberacijoms) nustatyti, kai buvo metabolinis aktyvinimas.
Two intermediates of the manufacturing process, which are also present in the final product, are positive for mutagenesis in the Ames assay.
Du gamybos proceso tarpiniai produktai, kurių yra ir galutiniame produkte, taip pat veikė mutageniškai Ames testų metu.
One of these intermediates was also positive in the mouse lymphoma assay.
Vienas šių tarpinių produktų buvo teigiamas pelių limfomos tyrimų metu.
In a study of fertility, in male rats dosed for 70 days prior to mating, testicular and epididymal weights and percent motile sperm were decreased at 60 mg/ kg, approximately equal to the maximum clinical dose of 800 mg/ day, based on body surface area.
Tiriant vaisingumą nustatyta, kad žiurkių patinų, prieš poravimąsi 70 dienų gavusių vaisto, sėklidžių ir sėklidžių prielipo svoris bei judrių spermijų procentas sumažėjo po 60 mg/ kg dozės, kuri atitinka didžiausią klinikinę 800 mg per parą dozę, apskaičiuotą pagal kūno paviršiaus plotą.
This was not seen at doses ≤ 20 mg/ kg.
Šito nestebėta vartojant ≤ 20 mg/ kg dozę.
A slight to moderate reduction in spermatogenesis was also observed in the dog at oral doses ≥ 30 mg/ kg.
Neryškiai ir vidutiniškai sumažėjusi spermatogenezė taip pat nustatyta šunims, gavusiems ≥ 30 mg/ kg geriamąją dozę.
At a dose of 60 mg/ kg, female rats had significant post- implantation foetal loss and a reduced number of live foetuses.
14 dienų prieš poravimąsi ir iki 6- osios nėštumo dienos žiurkių patelėms duodant vaisto, poveikio poravimuisi ir nėščių patelių skaičiui nenustatyta, o duodant 60 mg/ kg dozę, ryškiai padaugėjo poimplantacinių vaisių netekimų ir sumažėjo gyvų vaisių skaičius.
This was not seen at doses ≤ 20 mg/ kg.
Šių reiškinių nestebėta skiriant ≤ 20 mg/ kg dozę.
In an oral pre- and postnatal development study in rats, red vaginal discharge was noted in the 45 mg/ kg/ day group on either day 14 or day 15 of gestation.
Geriamojo vaisto prenatalinės ir ponatalinės raidos tyrimų metu žiurkėms, gaunančioms 45 mg/ kg per parą, 14- ąją ar 15- ąją nėštumo dieną stebėta raudonų išskyrų iš makšties.
At the same dose, the number of stillborn pups as well as those dying between postpartum days 0 and 4 was increased.
Duodant tą pačią dozę, nustatyta, kad padidėja negyvagimių ir 0– 4 dienomis žuvusių palikuonių skaičius.
In the F1 offspring, at the same dose level, mean body weights were reduced from birth until terminal sacrifice and the number of litters achieving criterion for preputial separation was slightly decreased.
F1 palikuonims, duodant tą pačią dozę, vidutinis kūno svoris buvo mažesnis nuo gimimo iki galutinio gyvavimo laiko ir šiek tiek mažesnis buvo jauniklių, pasiekusių apyvarpės atsiskyrimo kriterijus, skaičius.
F1 fertility was not affected, while an increased number of resorptions and a decreased number of viable foetuses was noted at 45 mg/ kg/ day.
Kai buvo duodama 45 mg/ kg per parą dozė, F1 vaisingumas buvo nepakitęs, o rezorbcijų skaičius padidėjo bei gyvybingų vaisių skaičius sumažėjo.
The no observed effect level (NOEL) for both the maternal animals and the F1 generation was 15 mg/ kg/ day (one quarter of the maximum human dose of 800 mg).
Nepastebimo poveikio lygmens (NPL) dozė, gyvūnų tėvams ir F1 generacijai, buvo 15 mg/ kg per parą (ketvirtis didžiausios žmogaus 800 mg dozės).
Imatinib was teratogenic in rats when administered during organogenesis at doses ≥ 100 mg/ kg, approximately equal to the maximum clinical dose of 800 mg/ day, based on body surface area.
Imatinibas, kurio organogenezės laikotarpiu buvo skiriama ≥ 100 mg/ kg (maždaug atitinka pagal kūno paviršiaus plotą apskaičiuotą didžiausią klinikinę 800 mg per parą dozę), buvo teratogeniškas žiurkėms.
Teratogenic effects included exencephaly or encephalocele, absent/ reduced frontal and absent parietal bones.
Teratogeninis poveikis pasireiškė eksencefalija ar encefalocele, kaktikaulio nebuvimu ar sumažėjimu ir momenkaulio nebuvimu.
These effects were not seen at doses ≤ 30 mg/ kg.
Šių reiškinių nestebėta, kai dozė buvo ≤ 30 mg/ kg.
23 In the 2-year rat carcinogenicity study administration of imatinib at 15, 30 and 60 mg/ kg/ day resulted in a statistically significant reduction in the longevity of males at 60 mg/ kg/ day and females at ≥ 30 mg/ kg/ day.
23 Dviejų metų kancerogeniškumo tyrimų su žiurkėmis, gavusiomis 15 mg/ kg, 30 mg/ kg ir 60 mg/ kg per parą imatinibo dozę, metu statistiškai reikšmingai sumažėjo patinų, gavusių 60 mg/ kg per parą, ir patelių, gavusių ≥ 30 mg/ kg per parą, gyvenimo trukmė.
Histopathological examination of decedents revealed cardiomyopathy (both sexes), chronic progressive nephropathy (females) and preputial gland papilloma as principal causes of death or reasons for sacrifice.
Kritusių gyvūnėlių histopatologinių tyrimų metu nustatytos pagrindinės gyvūnėlių žūties ar jų užmigdymo priežastys buvo: kardiomiopatija (abiems lytims), lėtinė progresuojanti nefropatija (patelėms) ir apyvarpės liaukų papiloma.
Target organs for neoplastic changes were the kidneys, urinary bladder, urethra, preputial and clitoral gland, small intestine, parathyroid glands, adrenal glands and non- glandular stomach.
Neoplastinis procesas pažeidė inkstus, šlapimo pūslę, šlaplę, apyvarpės ir varputės liaukas, plonąjį žarnyną, prieskydines liaukas, antinksčius ir ne liaukinę skrandžio dalį.
Papilloma/ carcinoma of the preputial/ clitoral gland were noted from 30 mg/ kg/ day onwards, representing approximately 0.5 or 0.3 times the human daily exposure (based on AUC) at 400 mg/ day or 800 mg/ day, respectively, and 0.4 times the daily exposure in children (based on AUC) at 340 mg/ m2/ day.
Apyvarpės ar varputės liaukų papilomos ar karcinomos stebėtos žiurkėms, kurios gavo nuo 30 mg/ kg per parą dozę į priekį kas yra maždaug 0, 5 arba 0, 3 kartus didesnė ekspozicija (pagal AUC) negu žmonėms vartojant 400 mg arba 800 mg per parą atitinkamai ir 0, 4 karto didesnė ekspozicija vaikams (pagal AUC) vartojant 340 mg/ m² per parą.
The no observed effect level (NOEL) was 15 mg/ kg/ day.
Nepastebimo poveikio lygmens (NPL) dozė buvo 15 mg/ kg per parą.
The renal adenoma/ carcinoma, the urinary bladder and urethra papilloma, the small intestine adenocarcinomas, the parathyroid glands adenomas, the benign and malignant medullary tumours of the adrenal glands and the non-glandular stomach papillomas/ carcinomas were noted at 60 mg/ kg/ day, representing approximately 1.7 or 1 times the human daily exposure (based on AUC) at 400 mg/ day or 800 mg/ day, respectively, and 1.2 times the daily exposure in children (based on AUC) at 340 mg/ m2/ day.
Inkstų adenoma ar karcinoma, šlapimo pūslės ir šlaplės papiloma, plonojo žarnyno adenokarcinoma, prieskydinių liaukų adenoma, gėrybiniai ir piktybiniai antinksčių šerdinės dalies navikai bei ne liaukinės skrandžio dalies papiloma ar karcinoma stebėtos duodant 60 mg/ kg per parą dozę kas yra maždaug 1, 7 arba 1 kartus didesnė ekspozicija (pagal AUC) negu žmonėms vartojant 400 mg arba 800 mg per parą atitinkamai ir 1, 2 karto didesnė ekspozicija vaikams (pagal AUC) vartojant 340 mg/ m² per parą.
The no observed effect level (NOEL) was 30 mg/ kg/ day.
Nepastebimo poveikio lygmens (NPL) dozė buvo 30 mg/ kg per parą.