qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
When Januvia is used in combination with a sulphonylurea, a lower dose of the sulphonylurea may be considered to reduce the risk of hypoglycaemia.
Kai Januvia skiriamas kartu su sulfanilšlapalo preparatu, reikėtų apsvarstyti, ar nevertėtų skirti mažesnę sulfanilšlapalo preparato dozę, norint sumažinti hipoglikemijos pavojų (žr.
(See section 4.4.)
4. 4 skyrių).
If a dose of Januvia is missed, it should be taken as soon as the patient remembers.
Jeigu Januvia dozė praleidžiama, ją reikia išgerti nedelsiant, kai tik pacientas prisimena.
A double dose should not be taken on the same day.
Dvigubos dozės tą pačią dieną vartoti negalima.
Januvia can be taken with or without food.
Januvia galima vartoti valgio metu arba nevalgant.
2 Patients with renal insufficiency For patients with mild renal insufficiency (creatinine clearance [CrCl] ≥ 50 ml/ min), no dosage adjustment for Januvia is required.
2 Vartojimas esant inkstų nepakankamumui Pacientams, kuriems yra lengvas inkstų nepakankamumas (kreatinino klirensas (KK) 50 ml/ min ir daugiau), Januvia dozės koreguoti nereikia.
Clinical study experience with Januvia in patients with moderate or severe renal insufficiency is limited.
Klinikinių tyrimų patirtis su Januvia pacientams, kuriems yra vidutinio sunkumo arba sunkus inkstų nepakankamumas, ribota.
Therefore, use of Januvia is not recommended in this patient population (see section 5.2).
5. 2 skyrių).
Patients with hepatic insufficiency No dosage adjustment is necessary for patients with mild to moderate hepatic insufficiency.
Vartojimas esant kepenų nepakankamumui Pacientams, kuriems yra lengvas arba vidutinio sunkumo kepenų nepakankamumas, dozės koreguoti nereikia.
Januvia has not been studied in patients with severe hepatic insufficiency.
Su pacientais, kuriems buvo sunkus kepenų nepakankamaumas, Januvia nebuvo tirtas.
Elderly No dosage adjustment is necessary based on age.
Senyvi žmonės Dėl amžiaus dozės koreguoti nereikia.
Limited safety data is available in patients ≥ 75 years of age and care should be exercised.
75 metų ir vyresniems pacientams saugumo duomenų yra nepakankamai, todėl jiems vaistą reikia skirti atsargiai.
Paediatric population Januvia is not recommended for use in children below 18 years of age due to a lack of data on its safety and efficacy.
Vaikai Januvia nerekomenduojama vartoti vaikams, jaunesniems nei 18 metų, nes nepakanka duomenų apie jo saugumą ir veiksmingumą.
Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients (see section 4.4 and 4.8).
4. 4 ir 4. 8 skyrius).
General Januvia should not be used in patients with type 1 diabetes or for the treatment of diabetic ketoacidosis.
Bendrieji Januvia negalima vartoti pacientams, sergantiems I tipo diabetu, arba diabetinei ketoacidozei gydyti.
Hypoglycaemia when used in combination with other anti-hyperglycaemic agents In clinical trials of Januvia as monotherapy and as part of combination therapy with agents not known to cause hypoglycaemia (i. e. metformin or pioglitazone), rates of hypoglycaemia reported with sitagliptin were similar to rates in patients taking placebo.
Hipoglikemija vartojant kartu su kitais antihiperglikeminiais preparatais Klinikinių tyrimų metu vartojant Januvia vieną arba kartu su vaistiniais preparatais, žinomai nesukeliančiais hipoglikemijos (t. y. metforminu ar pioglitazonu), hipoglikemijos dažnumas vartojusių sitagliptiną grupėje buvo panašus kaip ir placebo grupėje.
When sitagliptin was added to a sulphonylurea, the incidence of hypoglycaemia was increased over that of placebo (see section 4.8).
Paskyrus sitagliptino vartoti papildomai kartu su sulfanilšlapalo preparatu, hipoglikemijos dažnis padidėjo, lyginant su placebo grupe (žr.
Therefore, to reduce the risk of hypoglycaemia, a lower dose of sulphonylurea may be considered (see section 4.2).
Todėl, norint sumažinti hipoglikemijos pavojų, reikėtų apsvarstyti, ar nevertėtų skirti mažesnę sulfanilšlapalo preparato dozę (žr.
The use of sitagliptin in combination with insulin has not been adequately studied.
Sitagliptino vartojimas kartu su insulinu pakankamai neištirtas.
Renal insufficiency As the experience is limited, patients with moderate to severe renal insufficiency should not be treated with Januvia (see section 5.2).
5. 2 skyrių).
Hypersensitivity Reactions Postmarketing reports of serious hypersensitivity reactions in patients treated with Januvia have been reported.
Padidėjusio jautrumo reakcijos Vaistui patekus į rinką buvo nustatyta sunkių padidėjusio jautrumo reakcijų Januvia vartojusiems pacientams.
These reactions include anaphylaxis, angioedema, and exfoliative skin conditions including Stevens-Johnson syndrome.
Šios reakcijos pasireiškė anafilaksija, angioedema ir eksfoliaciniais odos sutrikimais, įskaitant Stevens- Johnson sindromą.
Onset of these reactions occurred within the first 3 months after initiation of treatment with Januvia, with some reports occurring after the first dose.
Šios reakcijos pasireiškė per pirmus 3 mėnesius nuo gydymo Januvia pradžios, o keletą atvejų – po pirmos dozės.
If a hypersensitivity reaction is suspected, discontinue Januvia, assess for other potential causes for the event, and institute alternative treatment for diabetes.
Įtariant padidėjusio jautrumo reakciją nutraukite Januvia vartojimą, įvertinkite kitas galimas įvykio priežastis, paskirkite alternatyvų cukrinio diabeto gydymą (žr.
(See section 4.8).
4. 8 skyrių).
Effects of other medicinal products on sitagliptin Clinical data described below suggest that the risk for clinically meaningful interactions by co- administered medicinal products is low.
Kitų vaistų poveikis sitagliptinui Žemiau pateikti klinikiniai duomenys rodo, kad kliniškai reikšmingos sitagliptino sąveikos su kitais vaistiniais preparatais pavojus yra mažas.
3 Metformin:
3 Metforminas.
Co-administration of multiple twice-daily doses of 1000 mg metformin with 50 mg sitagliptin did not meaningfully alter the pharmacokinetics of sitagliptin in patients with type 2 diabetes.
1 000 mg metformino du kartus per parą kartotinių dozių vartojimas kartu su 50 mg sitagliptino pacientams, sergantiems 2 tipo diabetu, sitagliptino farmakokinetikos reikšmingai nepaveikė.
A study was conducted to assess the effect of cyclosporine, a potent inhibitor of p-glycoprotein, on the pharmacokinetics of sitagliptin.
Buvo atliktas klinikinis tyrimas, kuriame įvertintas ciklosporino, stipraus p - glikoproteino inhibitoriaus, poveikis sitagliptino farmakokinetikai.
Coadministration of a single 100 mg oral dose of sitagliptin and a single 600 mg oral dose of cyclosporine increased the AUC and Cmax of sitagliptin by approximately 29% and 68%, respectively.
Išgėrus kartu vieną 100 mg sitagliptino dozę ir vieną 600 mg ciklosporino dozę, sitagliptino AUC ir Cmax padidėjo atitinkamai apie 29% ir 68%.
These changes in sitagliptin pharmacokinetics were not considered to be clinically meaningful.
Šie sitagliptino farmakokinetikos pokyčiai buvo laikomi kliniškai nereikšmingais.
Therefore, meaningful interactions would not be expected with other p-glycoprotein inhibitors.
Sitagliptino inkstų klirensas nebuvo reikšmingai pakitęs, todėl reikšmingos sąveikos nesitikima ir su kitais p- glikoproteino inhibitoriais.
In vitro studies indicated that the primary enzyme responsible for the limited metabolism of sitagliptin is CYP3A4, with contribution from CYP2C8.
Tyrimai in vitro rodo, kad svarbiausias sitagliptino riboto metabolizmo fermentas yra CYP3A4, dalyvaujant ir CYP2C8.
In patients with normal renal function, metabolism, including via CYP3A4, plays only a small role in the clearance of sitagliptin.
Pacientų, kurių inkstų funkcija normali, sitagliptino klirensui metabolizmas, įskaitant CYP3A4 dalyvavimą, turi mažai reikšmės.
Metabolism may play a more significant role in the elimination of sitagliptin in the setting of severe renal insufficiency or ESRD.
Sitagliptino šalinimui metabolizmas galėtų būti reikšmingesnis esant sunkiam inkstų nepakankamumui arba sergant galutinės stadijos inkstų liga.
For this reason, it is possible that potent CYP3A4 inhibitors (i. e. ketoconazole, itraconazole, ritonavir, clarithromycin) could alter the phamacokinetics of sitagliptin in patients with severe renal insufficiency or ESRD.
Dėl to įmanoma, kad stiprūs CYP3A4 slopintojai, pvz., ketokonazolas, itrakonazolas, ritonaviras, klaritromicinas, galėtų paveikti sitagliptino farmakokinetiką pacientams, sergantiems sunkiu inkstų nepakankamumu arba galutinės stadijos inkstų liga.
The effects of potent CYP3A4 inhibitors in the setting of renal insufficiency has not been assessed in a clinical study.
Stiprių CYP3A4 slopintojų poveikis įvairiais inkstų nepakankamumo atvejais klinikiniuose tyrimuose vertintas nebuvo.
In vitro transport studies showed that sitagliptin is a substrate for p-glycoprotein and OAT3.
Pernešimo tyrimai in vitro parodė, kad sitagliptinas yra p- glikoproteino ir OAT3 substratas.
OAT3 mediated transport of sitagliptin was inhibited in vitro by probenecid, although the risk of clinically meaningful interactions is considered to be low.
Su OAT3 susijęs sitagliptino pernešimas in vitro buvo slopinamas probenecidu, nors kliniškai reikšmingos sąveikos rizika laikoma maža.
Effects of sitagliptin on other medicinal products In vitro data suggest that sitagliptin does not inhibit nor induce CYP450 isoenzymes.
Sitagliptino poveikis kitiems vaistiniams preparatams Tyrimų in vitro domenys rodo, kad sitagliptinas CYP450 izofermentų nei slopina, nei juos skatina.
In clinical studies, sitagliptin did not meaningfully alter the pharmacokinetics of metformin, glyburide, simvastatin, rosiglitazone, warfarin, or oral contraceptives, providing in vivo evidence of a low propensity for causing interactions with substrates of CYP3A4, CYP2C8, CYP2C9, and organic cationic transporter (OCT).
Klinikinių tyrimų metu sitagliptinas reikšmingai metformino, gliburido, simvastatino, rosiglitazono, varfarino ar geriamųjų kontraceptikų farmakokinetikos nepaveikė, nes tyrimuose in vivo įrodytas mažas jo polinkis sąveikai su CYP3A4, CYP2C8, CYP2C9 ar organinių katijonų pernešėjų substratais.
Sitagliptin had a small effect on plasma digoxin concentrations, and may be a mild inhibitor of p- glycoprotein in vivo.
Sitagliptinas šiek tiek paveikė digoksino koncentraciją plazmoje ir in vivo galėtų truputį slopinti p - glikoproteiną.
Sitagliptin had a small effect on plasma digoxin concentrations.
Sitagliptinas šiek tiek paveikė digoksino koncentraciją plazmoje.
Following administration of 0.25 mg digoxin concomitantly with 100 mg of Januvia daily for 10 days, the plasma AUC of digoxin was increased on average by 11%, and the plasma Cmax on average by 18%.
10 dienų vartojant kasdien 0, 25 mg digoksino kartu su 100 mg Januvia, digoksino plazmos AUC padidėjo vidutiniškai 11%, o plazmos Cmax vidutiniškai 18%.
No dosage adjustment of digoxin is recommended.
Digoksino dozės koreguoti nerekomenduojama.
However, patients at risk of digoxin toxicity should be monitored for this when sitagliptin and digoxin are administered concomitantly.
Vis dėlto pacientai, kuriems yra digoksino toksinio poveikio pavojus, turi būti dėl to stebimi, kai kartu vartoja sitagliptiną ir digoksiną.
Pregnancy There are no adequate data from the use of Januvia in pregnant women.
Nėštumas Pakankamų duomenų apie Januvia vartojimą nėščioms moterims nėra.
The potential risk for humans is unknown.
Galimas pavojus žmogui yra nežinomas.
Due to lack of human data, Januvia should not be used during pregnancy.
Kadangi šių duomenų nėra, Januvia nėštumo metu vartoti negalima.
Lactation It is unknown whether sitagliptin is excreted in human breast milk.
Žindymas Nežinoma, ar sitagliptino išsiskiria su motinos pienu.
Animal studies have shown excretion of sitagliptin in breast milk.
Tyrimai su gyvūnais parodė, kad sitagliptino išsiskiria su patelių pienu.
Januvia should not be used during breast-feeding.
Januvia žindymo metu vartoti negalima.
No studies on the effects on the ability to drive and use machines have been performed.
Januvia poveikis gebėjimui vairuoti ir valdyti mechanizmus netirtas.
However, when driving or operating machines, it should be taken into account that dizziness and somnolence have been reported.
Vis dėlto vairuojant ar valdant mechanizmus reikia atsižvelgti į tai, kad buvo pranešta apie svaigulį ir mieguistumą.
In 9 large clinical trials of up to 2 years in duration, over 2700 patients have received treatment with Januvia 100 mg per day alone or in combination with metformin, a sulphonylurea (with or without metformin) or a PPARγ agent.
Iki dviejų metų trukmės 9 klinikinių tyrimų metu daugiau kaip 2 700 pacienų buvo gydyti arba tik 100 mg per parą Januvia doze, arba kartu su metforminu, sulfanilšlapalo preparatu (kartu su ar be metformino) ar PPARγ agonistu.
In these trials, the rate of discontinuation due to adverse experiences considered drug-related was 0.8% with 100 mg per day and 1.5% with other treatments.
Šiuose tyrimuose dėl vertintų kaip su vaistu susijusių nepageidaujamų reiškinių gydymo nutraukimo dažnumas buvo 0, 8% vartojusių 100 mg Januvia dozę per parą ir 1, 5% kitaip gydytų.
No adverse reactions considered as drug-related were reported in patients treated with sitagliptin occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients treated with control.
Pacientams, vartojusiems sitagliptino, vertintų kaip su vaistu susijusių nepageidaujamų reakcijų pastebimai dažniau (dažniau kaip 0, 2% ir skirtumas didesnis kaip 1 pacientas) negu pacientams, vartojusiems kontrolinį gydymą, nebuvo.
Adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients treated with placebo are listed below (Table 1) by system organ class and frequency.
Su vaistu susijusios nepageidaujamos reakcijos, kurios pastebimai (dažniau kaip 0, 2% ir skirtumas didesnis kaip 1 pacientas) dažniau pasireiškė sitagliptinu gydytiems pacientams, negu placebu gydytiems pacientams, pateiktos žemiau (1 lentelėje) pagal organų sistemų klases ir dažnį.
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100, < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1000, < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10000, < 1/ 1000); and very rare (< 1/ 10000).
Pasireiškimo dažnumas nusakomas taip: labai dažni (≥ 1/ 10), dažni (≥ 1/ 100, < 1/ 10), nedažni (≥ 1/ 1 000, < 1/ 100), reti (≥ 1/ 10 000, < 1/ 1 000) ir labai reti (< 1/ 10 000).
The frequency of adverse reactions identified from placebo-controlled clinical studies
Nepageidaujamų reakcijų dažnis, nustatytas placebu kontroliuotų klinikinių tyrimų metu
Frequency of adverse reaction by treatment regimen
Nepageidaujamos reakcijos dažnis pagal gydymo schemą
Sitagliptin with Sitagliptin with Sitagliptin with 1 2
Sitagliptinas su metforminu1
Sitagliptin with
Sitagliptinas su sulfanilšlapalo preparatu2
Metformin
Sitagliptinas su metforminu ir sulfanilšlapalo preparatu3
a Sulfonylurea
Sitagliptinas su PPARγ preparatu (pioglitazonu) 4
Metformin and a a PPARγ Agent Sulfonylurea3 (pioglitazone)4
Metabolizmo ir mitybos sutrikimai
Metabolism and nutrition disorders
hipoglikemija *
hypoglycaemia*
Labai dažna
Very common
Labai dažna
Very common Common
Dažna
Nervous system disorders somnolence
Nervų sistemos sutrikimai mieguistumas
Uncommon
Nedažna
diarrhea nausea flatulence constipation upper abdominal pain
viduriavimas pykinimas pilvo pūtimas vidurių užkietėjimas
Uncommon Common Uncommon
Nedažna Dažna
General disorders peripheral oedema
Bendri sutrikimai periferinė edema
Investigations blood glucose decreased *
gliukozės kiekis kraujyje
In clinical trials of Januvia as monotherapy and sitagliptin as part of combination therapy with metformin or pioglitazone, rates of hypoglycaemia reported with sitagliptin were similar to rates in patients taking placebo.
5 * Januvia monoterapijos ir sitagliptino derinių su metforminu arba pioglitazonu klinikinių tyrimų metu pastebėtos hipoglikemijos dažnis vartojusiems sitagliptiną ir vartojusiems placebą pacientams buvo panašus.
5 1 In this placebo-controlled 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ metformin compared to treatment with placebo/ metformin was 9.3% and 10.1%, respectively.
1 Šiame placebu kontroliuotame 24 savaičių trukmės 100 mg vieną kartą per parą sitagliptino dozės vartojimo kartu su metforminu klinikiniame tyrime, vertintų kaip su vaistu susijusių nepageidaujamų reakcijų dažnumas pacientams, gydytiems sitagliptinu ir metforminu, buvo 9, 3%, o pacientams, gydytiems placebu ir metforminu – 10, 1%.
In an additional 1-year study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ metformin compared to sulphonylurea/ metformin was 14.5% and 30.3%, respectively.
Papildomo vienerių metų trukmės 100 mg vieną kartą per parą sitagliptino dozės vartojimo kartu su metforminu klinikiniame tyrime, vertintų kaip su vaistu susijusių nepageidaujamų reakcijų dažnumas pacientams, gydytiems sitagliptinu ir metforminu, buvo 14, 5%, o pacientams, gydytiems sulfanilšlapalo preparatu ir metforminu – 30, 3%.
In pooled studies of up to 1 year in duration comparing sitagliptin/ metformin to a sulphonylurea agent/ metformin, adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin 100 mg occurring in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients receiving the sulphonylurea agent are as follows: anorexia (Metabolism and nutritional disorders; frequency uncommon) and weight decreased (Investigations; frequency uncommon).
Iki vienerių metų trukmės sudėtiniuose tyrimuose, kuriuose sitagliptino ir metformino vartojimas kartu palygintas su sulfanilšlapalo preparato vartojimu kartu su metforminu, su vaistu susijusios nepageidaujamos reakcijos, kurios pastebimai dažniau (dažniau kaip 0, 2% ir skirtumas didesnis kaip 1 pacientas) pasireiškė sitagliptinu gydytiems pacientams, negu sulfanilšlapalo preparatu gydytiems pacientams, buvo: anoreksija (Metabolizmo ir mitybos sutrikimai, dažnis – nedažni) ir kūno svorio sumažėjimas (Tyrimai, dažnis – nedažni).
2 In this 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with glimepiride, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ glimepiride compared to treatment with placebo/ glimepiride was 11.3% and 6.6%, respectively.
2 Šiame 24 savaičių trukmės 100 mg vieną kartą per parą sitagliptino dozės vartojimo kartu su glimepiridu klinikiniame tyrime vertintų kaip su vaistiniu preparatu susijusių nepageidaujamų reakcijų dažnis pacientams, gydytiems sitagliptinu ir glimepiridu, buvo 11, 3%, o pacientams, gydytiems placebu ir glimepiridu – 6, 6%.
3 In this 24-week study of sitagliptin 100 mg once daily in combination with glimepiride and metformin, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin in combination with glimepiride/ metformin compared to treatment with placebo in combination with glimepiride/ metformin was 18.1% and 7.1%, respectively.
3 Šiame 24 savaičių trukmės 100 mg vieną kartą per parą sitagliptino dozės vartojimo kartu su glimepiridu ir metforminu klinikiniame tyrime vertintų kaip su vaistiniu preparatu susijusių nepageidaujamų reakcijų dažnis pacientams, gydytiems sitagliptinu, sulfanilšlapalo preparatu ir metforminu, buvo 18, 1%, o pacientams, gydytiems placebu, sulfanilšlapalo preparatu ir metforminu – 7, 1%.
4 In this 24-week study of the combination of sitagliptin 100 mg once daily and pioglitazone, the incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with sitagliptin/ pioglitazone compared to patients treated with placebo/ pioglitazone was 9.1% and 9.0%, respectively.
4 Šiame 24 savaičių trukmės 100 mg vieną kartą per parą sitagliptino dozės vartojimo kartu su pioglitazonu klinikiniame tyrime, vertintų kaip su vaistu susijusių nepageidaujamų reakcijų dažnumas pacientams, gydytiems sitagliptinu ir pioglitazonu, buvo 9, 1%, o pacientams, gydytiems placebu ir pioglitazonu – 9, 0%.
In addition, in monotherapy studies of up to 24 weeks in duration of sitagliptin 100 mg once daily alone compared to placebo, adverse reactions considered as drug-related reported in patients treated with sitagliptin in excess (> 0.2% and difference > 1 patient) of that in patients receiving placebo are headache, hypoglycaemia, constipation, and dizziness.
Tai galvos skausmas, hipoglikemija, vidurių užkietėjimas ir svaigulys.
In addition to the drug-related adverse experiences described above, adverse experiences reported regardless of causal relationship to medication and occurring in at least 5% and more commonly in patients treated with Januvia included upper respiratory tract infection and nasopharyngitis.
Be aukščiau aprašytų su vaistu susijusių nepageidaujamų reakcijų, pastebėta, nepaisant priežastinio ryšio su vaisto vartojimu, nepageidaujamų reakcijų, paprastai pasireiškusių mažiausiai 5% ir daugiau pacientų, gydytų Januvia, tarp jų viršutinių kvėpavimo takų infekcija ir nazofaringitas.
Additional adverse experiences reported regardless of causal relationship to medication that occurred more frequently in patients treated with Januvia (not reaching the 5% level, but occurring with an incidence of > 0.5% higher with Januvia than that in the control group) included osteoarthritis and pain in extremity.
Kitos nepageidaujamos reakcijos, nepaisant priežastinio ryšio su vaisto vartojimu, kurios dažniau pasireiškė Januvia gydytiems pacientams (nesiekusios 5%, bet pasireiškusios didesniu kaip 0, 5% dažniu gydant Januvia negu kontrolinėje grupėje), buvo osteoartritas ir galūnių skausmas.
In a 24-week study of initial combination therapy with sitagliptin and metformin administered twice daily (sitagliptin/ metformin 50 mg/ 500 mg or 50 mg/ 1000 mg), the overall incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with the combination of sitagliptin and metformin compared to patients treated with placebo was 14.0% and 9.7%, respectively.
Pradinio sudėtinio gydymo sitagliptinu ir metforminu, skiriant du kartus per parą (50 mg sitagliptino ir 500 mg arba 1 000 mg metformino) 24 savaičių trukmės klinikinio tyrimo metu vertintų kaip su vaistiniu preparatu susijusių nepageidaujamų reakcijų bendrasis dažnis pacientams, gydytiems sitagliptino ir metformino deriniu, buvo 14, 0%, o pacientams, gydytiems placebu, – 9, 7%.
The overall incidence of adverse reactions considered as drug-related in patients treated with the combination of sitagliptin and metformin was comparable to metformin alone (14.0% each) and greater than sitagliptin alone (6.7%), with the differences relative to sitagliptin alone primarily due to gastrointestinal adverse reactions.
Vertintų kaip su vaistiniu preparatu susijusių nepageidaujamų reakcijų bendrasis dažnis pacientams, gydytiems sitagliptino ir metformino deriniu, buvo panašus į metformino monoterapijos (po 14, 0%) bei didesnis
Across clinical studies, a small increase in white blood cell count (approximately 200 cells/ microl difference in WBC vs. placebo; mean baseline WBC approximately 6600 cells/ microl) was observed due to an increase in neutrophils.
Klinikinių tyrimų metu buvo stebėtas nedidelis (apie 200 ląstelių/ mikrolitre daugiau negu placebo grupėje; vidutinis baltųjų kraujo ląstelių skaičius prieš tyrimą buvo maždaug 6600 ląstelių/ mikrolitre) baltųjų kraujo ląstelių skaičiaus padidėjimas, kurį nulėmė neutrofilų padaugėjimas.
This change in laboratory parameters is not considered to be clinically relevant.
Šie laboratorinių tyrimų pokyčiai laikomi kliniškai nereikšmingais.
6 No clinically meaningful changes in vital signs or in ECG (including in QTc interval) were observed with Januvia treatment.
Gydant Januvia kliniškai reikšmingų pagrindinių organizmo būklės rodiklių pakitimų ar EKG pokyčių (tarp jų ir QT intervalo) stebėta nebuvo.
During post-marketing experience the following additional side effects have been reported (frequency not known): hypersensitivity reactions including anaphylaxis, angioedema, rash, urticaria, and exfoliative skin conditions including Stevens-Johnson syndrome (see section 4.4).
4. 4 skyrių).
During controlled clinical trials in healthy subjects, single doses of up to 800 mg sitagliptin were generally well tolerated.
Kontroliuojamų klinikinių tyrimų su sveikais tiriamaisiais asmenimis metu vienkartinės sitagliptino dozės iki 800 mg paprastai buvo gerai toleruojamos.
Minimal increases in QTc, not considered to be clinically relevant, were observed in one study at a dose of 800 mg sitagliptin.
Viename tyrime pavartojus 800 mg sitagliptino dozę buvo pastebėtas minimalus, klinikai nereikšmingas QT intervalo pailgėjimas.
In the event of an overdose, it is reasonable to employ the usual supportive measures, e. g., remove unabsorbed material from the gastrointestinal tract, employ clinical monitoring (including obtaining an electrocardiogram), and institute supportive therapy if required.
Perdozavimo atveju tinka įprastos palaikomojo gydymo priemonės, pvz., neabsorbuoto vaisto pašalinimas iš virškinimo trakto, klinikinės būklės stebėsena (įskaitant elektrokardiogramos užrašymą) ar, jei reikia, palaikomasis gydymas sveikatos priežiūros įstaigoje.
Sitagliptin is modestly dialyzable.
Dializės metu sitagliptino pasišalina nedaug.
In clinical studies, approximately 13.5% of the dose was removed over a 3- to 4-hour hemodialysis session.
Klinikiniuose tyrimuose vienos 3- 4 valandų trukmės hemodializės procedūros metu buvo pašalinama maždaug 13, 5% dozės.
Prolonged hemodialysis may be considered if clinically appropriate.
Jei kliniškai tinka, hemodializė galėtų būti pratęsta.
It is not known if sitagliptin is dialyzable by peritoneal dialysis.
Ar sitagliptinas dializuojasi peritoninės dializės metu, nežinoma.
A10BH01.
Farmakoterapinė grupė – DPP- 4 inhibitoriai, ATC kodas – A10BH01.
Januvia is a member of a class of oral anti-hyperglycaemic agents called dipeptidyl peptidase 4 (DPP-4) inhibitors.
Januvia priklauso geriamųjų gliukozės koncentraciją mažinančių vaistinių preparatų klasei, kuri vadinama dipeptidilpeptidazės- 4 (DPP- 4) inhibitoriais.
The improvement in glycaemic control observed with this agent may be mediated by enhancing the levels of active incretin hormones.
Glikemijos reguliavimo pagerėjimas vartojant šį vaistinį preparatą galėtų būti susijęs su aktyvių hormonų inkretinų kiekio padidėjimu.
Incretin hormones, including glucagon-like peptide-1 (GLP-1) and glucose-dependent insulinotropic polypeptide (GIP), are released by the intestine throughout the day, and levels are increased in response to a meal.
Inkretinus, tarp jų ir į gliukagoną panašų peptidą- 1 (GPP- 1) ir nuo gliukozės priklausantį insulinotropinį polipeptidą (GIP), visą dieną išskiria žarnynas, o jo kiekis didėja kaip atsakas į maistą.
The incretins are part of an endogenous system involved in the physiologic regulation of glucose homeostasis.
Inkretinai yra endogeninės sistemos, kuri reguliuoja fiziologinę gliukozės homeostazę, dalis.
When blood glucose concentrations are normal or elevated, GLP-1 and GIP increase insulin synthesis and release from pancreatic beta cells by intracellular signaling pathways involving cyclic AMP.
Kai gliukozės koncentracija kraujyje yra normali arba padidėjusi, GPP- 1 ir GLP padidina insulino gamybą ir išskyrimą iš kasos beta ląstelių, paskatindami jose kanalus, kuriuose veikia ciklinis AMP.
Treatment with GLP-1 or with DPP-4 inhibitors in animal models of type 2 diabetes has been demonstrated to improve beta cell responsiveness to glucose and stimulate insulin biosynthesis and release.
2 tipo cukrinio diabeto gydymas GPP- 1 ar DPP- 4 inhibitoriais gyvūnų modeliuose parodo, kad pagerėja beta ląstelių atsakas į gliukozę, stimuliuojama insulino gamyba ir išskyrimas.
With higher insulin levels, tissue glucose uptake is enhanced.
Esant didesnei insulino koncentracijai, audiniuose gliukozės sunaudojimas yra didesnis.
In addition, GLP-1 lowers glucagon secretion from pancreatic alpha cells.
Be to, GPP- 1 sumažina gliukagono sekreciją iš kasos alfa- ląstelių.
Decreased glucagon concentrations, along with higher insulin levels, lead to reduced hepatic glucose production, resulting in a decrease in blood glucose levels.
Sumažėjusi gliukagono koncentracija ir padidėjęs insulino kiekis kartu sumažina gliukozės gamybą kepenyse, todėl sumažėja gliukozės koncentracija kraujyje.
The effects of GLP-1 and GIP are glucose-dependent such that when blood glucose concentrations are low, stimulation of insulin release and suppression of glucagon secretion by GLP-1 are not observed.
GPP- 1 ir GIP poveikiai priklauso nuo gliukozės kiekio, taigi, ar GPP- 1 skatina insulino išsiskyrimą ir slopina gliukagono sekreciją, kai gliukozės koncentracija kraujyje esti nedidelė, stebėta nebuvo.
For both GLP-1 and GIP, stimulation of insulin release is enhanced as glucose rises above normal concentrations.
Be to, normalaus gliukagono atsako į hipoglikemiją GPP- 1 nesumažina.
Further, GLP-1 does not impair the normal glucagon response to hypoglycaemia.
GPP- 1 ir GIP aktyvumą riboja
The activity of GLP-1 and GIP is limited by the DPP-4 enzyme, which rapidly hydrolyzes the incretin hormones to produce inactive products.
7 fermentas DPP- 4, kuris greitai hidrolizuodamas hormonus inkretinus padaro juos neaktyvius.
Sitagliptin prevents the hydrolysis of incretin hormones by DPP-4, thereby increasing plasma concentrations of the active forms of GLP-1 and GIP.
Sitagliptinas apsaugo hormonus inkretinus nuo hidrolizės fermentu DPP- 4, tuo būdu padidindamas plazmoje aktyvių GPP- 1 ir GIP formų koncentracijas.
By enhancing active incretin levels, sitagliptin increases insulin release and decreases glucagon levels in a glucose- dependent manner.
Didindamas aktyvių inkretinų kiekį, sitagliptinas padidina insulino išskyrimą ir sumažina gliukagono kiekį, kuris tam tikru būdu priklauso nuo gliukozės kiekio.
In patients with type 2 diabetes with hyperglycaemia, these changes in insulin and glucagon levels lead to lower hemoglobin A1c (HbA1c) and lower fasting and postprandial glucose concentrations.
2 tipo diabetu sergantiems pacientams, kuriems yra hiperglikemija, šie insulino ir gliukagono kiekių pokyčiai sumažina hemoglobino A1c (HbA1c) bei gliukozės koncentracijas nevalgius ir pavalgius.
Sitagliptin is a potent and
Nuo gliukozės priklausomas sitagliptino veikimo mechanizmas skiriasi nuo sulfanilšlapalo preparato veikimo mechanizmo, kuris didina insulino sekreciją, net jei gliukozės koncentracija yra maža, o tai gali sukelti hipoglikemiją tiek sergantiesiems II tipo cukriniu diabetu, tiek sveikiems tiriamiesiems.
7 highly selective inhibitor of the enzyme DPP-4 and does not inhibit the closely-related enzymes DPP-8 or DPP-9 at therapeutic concentrations.
Sitagliptinas yra stiprus ir labai selektyvus fermento DPP- 4 inhibitorius, jo terapinė koncentracija koncentracija į jį panašių fermentų DPP- 8 ar DPP- 9 neslopina.
Overall, sitagliptin improved glycaemic control when given as monotherapy, when used in combination with metformin (initial or add-on therapy), in combination with a sulphonylurea (with or without metformin), and in combination with a thiazolidinedione, as measured by clinically relevant reductions in HbA1c from baseline at study endpoint (see Table 2).
2 lentelę).
Treatment with sitagliptin at 100 mg once daily as monotherapy provided significant improvements in HbA1c, fasting plasma glucose (FPG), and 2-hour post-prandial glucose (2-hour PPG), compared to placebo in two studies, one of 18- and one of 24-weeks duration.
Dviejuose tyrimuose (vienas 18- os, kitas – 24 savaičių trukmės) gydant vienu sitagliptinu 100 mg vieną kartą per parą doze reikšmingai pagerėjo, lyginant su placebu, HbA1c, gliukozės kiekio kraujo plazmoje nevalgius (fasting plasma glucose (FPG)), ir gliukozės kiekio kraujo plazmoje praėjus 2 valandoms po valgio, (post- prandial glucose (PPG)) rodmenys.
Improvement of surrogate markers of beta cell function, including HOMA-β (Homeostasis Model Assessment-β), proinsulin to insulin ratio, and measures of beta cell responsiveness from the frequently-sampled meal tolerance test were observed.
Buvo stebimas reikšmingas pakaitinių beta ląstelių funkcijos žymenų, tarp jų ir HOMA- β (Homeostasis Model Assessment- β), proinsulino virtimo insulinu proporcijos ir beta ląstelių atsako į dažno maitinimosi testą, pagerėjimas.
The observed incidence of hypoglycaemia in patients treated with Januvia was similar to placebo.
Pacientams, gydytiems Januvia, stebėtas hipoglikemijos dažnis buvo panašus į gavusių placebą.
Body weight did not increase from baseline with sitagliptin therapy in either study, compared to a small reduction in patients given placebo.
Abiejuose tyrimuose sitagliptiną vartojusių pacientų kūno svoris tyrimų metu nepadidėjo, lyginant su tuo, kad placebą gavusių pacientų kūno svoris truputį sumažėjo.
In a study in patients with type 2 diabetes and chronic renal insufficiency (creatinine clearance < 50 ml/ min), the safety and tolerability of reduced doses of sitagliptin were investigated and generally similar to placebo.
Klinikiniame tyrime, kuriame dalyvavo pacientai, sergantys 2 tipo diabetu ir lėtiniu inkstų nepakankamumu (kreatinino klirensas mažiau kaip 50 ml/ min), buvo tirtas sumažintų sitagliptino dozių saugumas ir toleravimas bei paprastai buvo panašus į placebo.
In addition, the reductions in HbA1c and FPG with sitagliptin compared to placebo were generally similar to those observed in other monotherapy studies in patients with normal renal function (see section 5.2).
5. 2 skyrių).
The number of patients with moderate to severe renal insufficiency was too low to confirm safe use of sitagliptin in this type of patients.
Pacientų, kuriems buvo vidutinio sunkumo arba sunkus inkstų nepakankamumas, skaičius buvo per mažas, kad būtų galima patvirtinti saugų sitagliptino vartojimą tokiems pacientams.
Sitagliptin 100 mg once daily provided significant improvements in glycaemic parameters compared with placebo in two 24-week studies of sitagliptin as add-on therapy, one in combination with metformin and one in combination with pioglitazone.
Dviejų 24 savaičių trukmės papildomo gydymo sitagliptinu klinikiniuose tyrimuose, iš kurių viename taikytas gydymas deriniu su metforminu, o kitame – deriniu su pioglitazonu, sitagliptino 100 mg vieną kartą per parą dozė, lyginant su placebu, reikšmingai pagerino glikemiją.
Change from baseline in body weight was similar for patients treated with sitagliptin relative to placebo.
Sitagliptinu ir placebu gydytų pacientų kūno masės pokyčiai nuo pradinės buvo panašūs.
In these studies there was a similar incidence of hypoglycaemia reported for patients treated with sitagliptin or placebo.
Šių klinikinių tyrimų metu sitagliptinu ar placebu gydytiems pacientams stebėtas hipoglikemijos dažnis buvo panašus.
A 24-week placebo-controlled study was designed to evaluate the efficacy and safety of sitagliptin (100 mg once daily) added to glimepiride alone or glimepiride in combination with metformin.
24 savaičių trukmės placebu kontroliuotas klinikinis tyrimas buvo sudarytas įvertinti sitagliptino (100 mg vieną kartą per parą) saugumą ir veiksmingumą, paskiriant jį vartoti papildomai kartu su vienu glimepiridu arba glimepirido ir metformino deriniu.
The addition of sitagliptin to either glimepiride alone or to glimepiride and metformin provided significant improvements in glycaemic parameters.
Papildomai paskyrus sitagliptino tiek su vienu glimepiridu, tiek su glimepirido ir metformino deriniu, reikšmingai pagerėjo glikemija.
Patients treated with sitagliptin had a modest increase in body weight compared to those given placebo.
Sitagliptinu gydytiems pacientams šiek tiek padidėjo kūno masė, lyginant su vartojusiaisiais placebą.
In a 24-week placebo-controlled factorial study of initial therapy, sitagliptin 50 mg twice daily in combination with metformin (500 mg or 1000 mg twice daily) provided significant improvements in glycaemic parameters compared with either monotherapy.
24 savaičių trukmės placebu kontroliuoto pradinio gydymo faktorialaus klinikinio tyrimo metu taikant gydymą du kartus per parą 50 mg sitagliptino doze kartu su metforminu (po 500 mg arba 1000 mg du kartus per parą) glikemija reikšmingai pagerėjo, lyginant su monoterapija bet kuriuo iš šių vaistinių preparatų.
The decrease in body weight with the combination of sitagliptin and metformin was similar to that observed with metformin alone or placebo; there was no change from baseline for patients on sitagliptin alone.
Kūno masės sumažėjimas vartojusiems sitagliptino ir metformino derinį buvo panašus, kaip vartojusiems tik metforminą arba placebą, o vartojusių tik sitagliptiną pacientų kūno masė nepakito.
The incidence of hypoglycaemia was similar across treatment groups.
Visose gydymo grupėse hipoglikemijos dažnis buvo panašus.
Table 2.
8 2 lentelė.
HbA1c results in placebo-controlled monotherapy and combination therapy studies*
HbA1c rezultatai placebu kontroliuojamuose monoterapijos ir sudėtinio gydymo tyrimuose *
Placebo-corrected mean
Placebu koreguotas vidutinis
Mean
Vidutinis
Mean change from
Vidutinis pokytis nuo
change in HbA1c (%) at
HbA1c pokytis (%) 24- ą
Study
Tyrimas
baseline
pradinis
baseline HbA1c (%)
pradinio HbA1c (%) 24- ą savaitę †
Week 24†
savaitę †
Monotherapy Studies
HbA1c (%) (95% PI) Monoterapijos tyrimai Sitagliptinas 100 mg - 0, 6 ‡ vieną kartą per parą§ (N= 193) Sitagliptinas 100 mg
(95%
8, 0
CI)
- 0, 5
Sitagliptin 100 mg once daily§
(- 0, 8; - 0, 4) - 0, 8 ‡
-0.5
- 0, 6
8.0
(- 1, 0; - 0, 6) - 0, 7 ‡
ongoing metformin therapy (N=453) Sitagliptin 100 mg once daily added to
tebesitęsiančio gydymo metforminu (N=453) Sitagliptinas 100 mg vieną kartą per parą, pridėtas prie
ongoing pioglitazone therapy (N=163) Sitagliptin 100 mg once daily added to
tebesitęsiančio gydymo pioglitazonu (N=163) Sitagliptinas 100 mg vieną kartą per parą, pridėtas prie
ongoing glimepiride therapy (N=102) Sitagliptin 100 mg once daily added to
tebesitęsiančio gydymo glimepiridu (N=102) Sitagliptinas 100 mg vieną kartą per parą, pridėtas prie
ongoing glimepiride + metformin therapy (N=115) Initial therapy (twice daily):
tebesitęsiančio gydymo glimepiridu ir metforminu (N=115) Pradinis gydymas (du kartus per parą):
Sitagliptin 50 mg + metformin 500 mg (N=183) Initial therapy (twice daily):
sitagliptinas 50 mg ir metforminas 500 mg (N=183) Pradinis gydymas (du kartus per parą):
Sitagliptin 50 mg + metformin 1000 mg (N=178)
sitagliptinas 50 mg ir metforminas 1 000 mg (N=178)
* All Patients Treated Population (an intention-to-treat analysis). † Least squares means adjusted for prior antihyperglycaemic therapy status and baseline value. ‡ p < 0.001 compared to placebo or placebo + combination treatment. § HbA1c (%) at week 18.
Mažiausias plotas reiškia koregavimą į ankstesnę antihiperglikeminio gydymo padėtį ir pradinę vertę. †
In a study comparing the efficacy and safety of the addition of Januvia 100 mg once daily or glipizide (a sulphonylurea agent) in patients with inadequate glycaemic control on metformin monotherapy, sitagliptin was similar to glipizide in reducing HbA1c.
9 Klinikiniame tyrime buvo palygintas pacientų, kuriems gliukozės koncentracija buvo nepakankamai sureguliuojama, gydant vienu metforminu papildant arba 100 mg vieną kartą per parą Januvia, arba glipizidu (sulfanilšlapalo preparatu) veiksmingumas ir saugumas.
The mean glipizide dose used in the comparator group was 10 mg per day with approximately 40% of patients requiring a glipizide dose of ≤ 5 mg/ day throughout the study.
Vidutinė glipizido dozė, vartojama palyginamojoje grupėje, buvo 10 mg per parą, ir apytikriai 40% pacientų per visą tyrimą reikėjo 5 mg ir mažesnės dozės per parą.
However, more patients in the sitagliptin group discontinued due to lack of efficacy than in the glipizide group.
Tačiau dėl nepakankamo veiksmingumo daugiau pacientų nutraukė gydymą sitagliptino grupėje negu glipizido grupėje.
Patients treated with sitagliptin exhibited a significant mean decrease from baseline in body weight compared to a significant weight gain in patients administered glipizide (-1.5 vs. +1.1 kg).
Sitagliptiną vartojusių pacientų kūno svoris tyrimo metu reikšmingai sumažėjo, tuo tarpu glipizidą vartojusių pacientų kūno svoris reikšmingai padidėjo (atitinkamai - 1, 5 kg ir +1, 1 kg).
In this study, the proinsulin to insulin ratio, a marker of efficiency of insulin synthesis and release, improved with sitagliptin and deteriorated with glipizide treatment.
Šiame klinikiniame tyrime insulino gamybos ir išskyrimo veiksmingumo žymuo, kuriuo buvo proinsulino ir insulino santykis, gydant sitagliptinu pagerėjo, o gydant glipizidu pablogėjo.
The incidence of hypoglycaemia in the sitagliptin group (4.9%) was significantly lower than that in the glipizide group (32.0%).
Hipoglikemijos dažnumas sitagliptiną vartojusių grupėje (4, 9%) buvo reikšmingai mažesnis negu vartojusių glipizidą grupėje (32, 0%).
Absorption Following oral administration of a 100-mg dose to healthy subjects, sitagliptin was rapidly absorbed, with peak plasma concentrations (median Tmax) occurring 1 to 4 hours post-dose, mean plasma AUC of sitagliptin was 8.52 μ M• hr, Cmax was 950 nM.
Absorbcija Sveikiems tiriamiesiems išgėrus vienkartinę 100 mg dozę, sitagliptinas buvo greitai absorbuotas, didžiausia koncentracija plazmoje (Tmax mediana) susidarė praėjus nuo 1 iki 4 valandų, vidutinė plazmos sitagliptino AUC buvo 8, 52 μM• hr, Cmax buvo 950 nM.
Since coadministration of a high-fat meal with Januvia had no effect on the pharmacokinetics, Januvia may be administered with or without food.
Kadangi Januvia vartojimas su labai riebiu maistu farmakokinetikai įtakos neturėjo, todėl Januvia galima gerti valgant arba nevalgant.
Plasma AUC of sitagliptin increased in a dose-proportional manner.
Sitagliptino plazmos AUC didėjo priklausomai nuo dozės.
Dose-proportionality was not established for Cmax and C24hr (Cmax increased in a greater than dose-proportional manner and C24hr increased in a less than dose-proportional manner).
Proporcingumas pagal dozę Cmax ir C24hr nebuvo nustatytas (Cmax padidėjo nežymiai daugiau negu nuo dozės priklausančiu būdu, o C24hr nežymiai mažiau negu nuo dozės priklausančiu būdu).
Distribution The mean volume of distribution at steady state following a single 100-mg intravenous dose of sitagliptin to healthy subjects is approximately 198 liters.
Pasiskirstymas Vidutinis pusiausvyrinis pasiskirstymo tūris sveikiems tiriamiesiems sušvirkštus į veną vieną 100 mg sitagliptino dozę yra maždaug 198 litrai.
The fraction of sitagliptin reversibly bound to plasma proteins is low (38%).
Sitagliptino frakcijų grįžtamasis susijungimas su plazmos baltymais yra mažas (38%).
9 Metabolism Sitagliptin is primarily eliminated unchanged in urine, and metabolism is a minor pathway.
Metabolizmas Sitaglipinas metabolizuojamas mažai, daugiausia jis pašalinamas su šlapimu nepakitęs.
Approximately 79% of sitagliptin is excreted unchanged in the urine.
Maždaug 79% nepakitusio sitagliptino išskiriama į šlapimą.
Following a [14C]sitagliptin oral dose, approximately 16% of the radioactivity was excreted as metabolites of sitagliptin.
Išgėrus žymėto [14C] sitagliptino dozę, maždaug 16% radioaktyvumo buvo pašalinta su sitagliptino metabolitais.
Six metabolites were detected at trace levels and are not expected to contribute to the plasma DPP-4 inhibitory activity of sitagliptin.
Buvo aptikti šešių metabolitų pėdsakai, ir nesitikima, kad jie prisideda prie plazmos sitagliptino DPP- 4 slopinančio poveikio.
In vitro studies indicated that the primary enzyme responsible for the limited metabolism of sitagliptin was CYP3A4, with contribution from CYP2C8.
Tyrimai in vitro parodė, kad svarbiausias fermentas, atsakingas už ribotą sitagliptino metabolizmą yra CYP3A4, padedant CYP2C8.
In vitro data showed that sitagliptin is not an inhibitor of CYP isozymes CYP3A4, 2C8, 2C9, 2D6, 1A2, 2C19 or 2B6, and is not an inducer of CYP3A4 and CYP1A2.
Tyrimų in vitro duomenys rodo, kad sitagliptinas neslopina CYP izofermentų CYP3A4, 2C8, 2C9, 2D6, 1A2, 2C19 ar 2B6, o CYP3A4 ir CYP1A2 neindukuoja.
Elimination Following administration of an oral [14C]sitagliptin dose to healthy subjects, approximately 100% of the administered radioactivity was eliminated in faeces (13%) or urine (87%) within one week of dosing.
Pašalinimas Sveikiems tiriamiesiems išgėrus žymėto [14C] sitagliptino 100 mg dozę, beveik maždaug 100% radioaktyvumo per vieną savaitę po dozės pavartojimo buvo pašalinta su išmatomis (13%) ar šlapimu (87%).
The apparent terminal t1/ 2 following a 100-mg oral dose of sitagliptin was approximately 12.4 hours.
Išgėrus 100 mg dozę sitagliptino, jo tariamasis pusinės eliminacijos periodas (t1/ 2) buvo 12, 4 valandos.
Sitagliptin accumulates only minimally with multiple doses.
Vartojant kartotines dozes sitagliptino kaupiasi labai nedaug.
The renal clearance was approximately 350 ml/ min.
Inkstų klirensas buvo maždaug 350 ml/ min.
Elimination of sitagliptin occurs primarily via renal excretion and involves active tubular secretion.
Sitagliptinas šalinamas visų pirma išskiriant per inkstus, vykstant aktyviai sekrecijai kanalėliuose.
Sitagliptin is a substrate for human organic anion transporter-3 (hOAT-3), which may be involved in the renal elimination of sitagliptin.
Sitagliptinas yra substratas žmogaus organinių anijonų 3 pernešėjui (hOAT- 3), kuris galbūt dalyvauja ir sitagliptino šalinime inkstuose.
The clinical relevance of hOAT-3 in sitagliptin transport has not been established.
Klinikinė hOAT- 3 dalyvavimo sitagliptino pernešime svarba nenustatyta.
Sitagliptin is also a substrate of p-glycoprotein, which may also be involved in mediating the renal elimination of sitagliptin.
10 Be to, sitagliptinas yra ir p- glikoproteino substratas, kuris taip pat galėtų būti susijęs su sitagliptino šalinimu inkstuose.
However, cyclosporine, a p-glycoprotein inhibitor, did not reduce the renal clearance of sitagliptin.
Vis dėlto ciklosporinas, p- glikoproteino inhibitorius, sitagliptino inkstų klirenso nesumažina.
Sitagliptin is not a substrate for OCT2 or OAT1 or PEPT1/ 2 transporters.
Sitagliptinas nėra OCT2, OAT1 ar PEPT1/ 2 transporterių substratas.
In vitro, sitagliptin did not inhibit OAT3 (IC50=160 μ M) or p-glycoprotein (up to 250 μ M) mediated transport at therapeutically relevant plasma concentrations.
Artima terapinei sitagliptino koncentracija in vitro neslopino su OAT3 (IC50=160 μM) ar p- glikoproteinu (iki 250 μM) susijusio pernešimo.
In a clinical study sitagliptin had a small effect on plasma digoxin concentrations indicating that sitagliptin may be a mild inhibitor of p-glycoprotein.
Klinikiniuose tyrimuose sitagliptinas šiek tiek paveikė digoksino koncentraciją plazmoje, taigi, galėtų truputį slopinti p- glikoproteiną.
Characteristics in patients The pharmacokinetics of sitagliptin were generally similar in healthy subjects and in patients with type 2 diabetes.
Farmakokinetika įvairiose pacientų grupėse Sveikų tiriamųjų ir pacientų, sergančių 2 tipo cukriniu diabetu, organizmuose sitagliptino farmakokinetika paprastai buvo panaši.
Renal insufficiency A single-dose, open-label study was conducted to evaluate the pharmacokinetics of a reduced dose of sitagliptin (50-mg) in patients with varying degrees of chronic renal insufficiency compared to normal healthy control subjects.
Inkstų nepakankamumas Buvo atliktas vienos dozės atviras klinikinis tyrimas, kuriame įvertinta sumažintos sitagliptino dozės (50 mg) farmakokinetika pacientų, sergančių įvairaus sunkumo laipsnio lėtiniu inkstų nepakankamumu, organizme ir palyginta su farmakokinetika sveikų kontrolinės grupės tiriamųjų organizme.
The study included patients with renal insufficiency classified on the basis of creatinine clearance as mild (50 to < 80 ml/ min), moderate (30 to < 50 ml/ min), and severe (< 30 ml/ min), as well as patients with end-stage renal disease (ESRD) on hemodialysis.
Tyrime dalyvavo pacientai, kurių inkstų nepakankamumas, klasifikuojant pagal kreatinino klirensą, buvo lengvas (nuo 50 iki ne daugiau kaip 80 ml/ min), vidutinio sunkumo (nuo 30 iki ne daugiau kaip 50 ml/ min) ir sunkus (mažiau 30 ml/ min), bei hemodialize gydyti pacientai, kuriems buvo paskutinės stadijos inkstų liga (ESRD).
Patients with mild renal insufficiency did not have a clinically meaningful increase in the plasma concentration of sitagliptin as compared to normal healthy control subjects.
Pacientams, kuriems buvo lengvas inkstų nepakankamumas, sitagliptino koncentracija plazmoje kliniškai reikšmingai nepadidėjo, lyginant su sveikais kontrolinės grupės tiriamaisiais.