qanastek/EMEA-V3 huggingface dataset:
11 Undesirable effects reported with the individual substances The adverse reactions reported with abacavir, lamivudine and zidovudine are presented in Table 2.
Nepageidaujamas sudedamųjų dalių poveikis Nepageidaujamo abakaviro, lamivudino ir zidovudino poveikio reiškiniai pateikti 2 lentelėje.
They are listed by body system, organ class and absolute frequency.
Jie išvardyti pagal organų sistemų klases ir absoliutų dažnį.
Frequencies are defined as very common (> 1/ 10), common (> 1/ 100 ,< 1/10), uncommon (> 1/ 1000 ,< 1/100), rare (> 1/ 10,000, < 1/ 1000), very rare (< 1/ 10,000).
Dažnio apibūdinimai: labai dažni (> 1/ 10), dažni (> 1/ 100, < 1/ 10), nedažni (> 1/ 1000, < 1/ 100), reti (> 1/ 10000, < 1/ 1000), labai reti (< 1/ 10000).
Care must be taken to eliminate the possibility of a hypersensitivity reaction if any of these symptoms occur.
Jei atsiranda kuris nors iš šių simptomų, reikia atmesti padidėjusio jautrumo reakcijos galimybę.
Table 2:
11 2 lentelė.
Adverse reactions reported with the individual components of Trizivir
Nepageidaujamas Trizivir sudedamųjų dalių poveikis Abakaviras
IMPORTANT: for information on abacavir hypersensitivity, see the description above in the boxed information and Table 1
SVARBU: informacija apie padidėjusį jautrumą abakavirui pateikta aukščiau apibrauktoje informacijoje ir 1 lentelėje.
Uncommon: neutropenia, anaemia (both occasionally severe), thrombocytopenia Very rare: pure red cell aplasia
Nedažni: neutropenija, anemija (abi kartais sunkios), trombocitopenija Labai reti: visiška eritrocitų aplazija
Common: anaemia, neutropenia and leucopenia Uncommon: thrombocytopenia and pancytopenia with marrow hypoplasia Rare: pure red cell aplasia Very rare: aplastic anaemia
Dažni: anemija, neutropenija ir leukopenija Nedažni: trombocitopenija ir pancitopenija su kaulų čiulpų hipoplazija Reti: vien tik eritrocitų aplazija Labai reti: aplastinė anemija
Common: hypersensitivity
Dažni: padidėjęs jautrumas
Common: anorexia
Dažni: anoreksija
Rare: anorexia, lactic acidosis in the absence of hypoxaemia
Reti: anoreksija, laktinė acidozė nesant hipoksemijos
Rare: anxiety, depression
Reti: nerimas, depresija
Nervous system disorders Common: headache
Nervų sistemos sutrikimai Dažni: galvos skausmas
Common: headache, insomnia
Dažni: galvos skausmas, nemiga Labai reti: periferinė neuropatija (parestezijos)
Very common: headache
Labai dažni: galvos skausmas Dažni: svaigulys Reti: nemiga, parestezijos, mieguistumas, proto aštrumo sumažėjimas, traukuliai
Cardiac disorders
Reti: kardiomiopatija
Very rare: peripheral neuropathy (paraesthesiae)
Kvėpavimo sistemos, krūtinės ląstos ir tarpusienio sutrikimai Nedažni: dusulys Dažni: kosulys, sloga Reti: kosulys
Common: dizziness Rare: insomnia, paraesthesia, somnolence, loss of mental acuity, convulsions
Dažni: pykinimas, vėmimas, Dažni: pykinimas, vėmimas,
Rare: cardiomyopathy
Labai dažni: pykinimas
Respiratory, thoracic and mediastinal disorders
pilvo skausmas, viduriavimas Reti: amilazės kiekio serume padidėjimas, pankreatitas
Common: cough, nasal symptoms
dispepsija, pankreatitas
Uncommon: dyspnoea Rare: cough
Kepenų ir tulžies sistemos sutrikimai
Gastrointestinal disorders
Nedažni: laikinas kepenų fermentų (AST, ALT) kiekio padidėjimas Reti: hepatitas
Common: nausea, vomiting, Common: nausea, vomiting,
Dažni: kepenų fermentų ir bilirubino kiekio kraujyje padidėjimas Reti: kepenų sutrikimas, pvz., sunki hepatomegalija su steatoze
diarrhoea Rare: pancreatitis
Dažni: išbėrimas (be sisteminių
abdominal pain, diarrhoea Rare: rises in serum amylase, pancreatitis
Dažni: išbėrimas, alopecija
Hepatobiliary disorders
Nedažni: išbėrimas ir niežulys
Uncommon: transient rises in liver enzymes (AST, ALT) Rare: hepatitis
simptomų) Labai reti: daugiaformė eritema, Stevens- Johnson sindromas ir toksinė epidermio nekrolizė
Common: raised blood levels of liver enzymes and bilirubin Rare: liver disorders such as severe hepatomegaly with steatosis,
Reti: nagų ir odos pigmentacija, dilgėlinė ir prakaitavimas
Skin and subcutaneous tissue disorders
Raumenų, kaulų ir jungiamojo audinio sutrikimai
Common: rash (without systemic symptoms) Very rare: erythema multiforme, Stevens-Johnson syndrome and toxic epidermal necrolysis
Dažni: artralgija, raumenų sutrikimai Reti: rabdomiolizė
Uncommon: rash and pruritus Rare: nail and skin pigmentation, urticaria and sweating
Dažni: mialgija Nedažni: miopatija
Common: myalgia Uncommon: myopathy
Reti: padažnėjęs šlapinimasis
Renal and urinary disorders
Lytinės sistemos ir krūties sutrikimai
Rare: urinary frequency
Reti: ginekomastija
Reproductive system and breast disorders
Bendri sutrikimai ir vartojimo vietos pažeidimai Dažni: bendrasis negalavimas Dažni: karščiavimas,
Rare: gynaecomastia
Dažni: nuovargis, bendrasis
General disorders and administration site conditions
apsnūdimas, nuovargis
Common: fatigue, malaise, fever
negalavimas, karščiavimas
Common: malaise Uncommon: fever, generalised pain and asthenia Rare: chills, chest pain, and influenza-like syndrome
Nedažni: karščiavimas, bendrojo pobūdžio skausmai ir astenija Reti: drebulys, krūtinės skausmas ir panašus į gripą sindromas
Adverse reactions associated with
Nepageidaujami reiškiniai, susiję su
abacavir:
abakaviru
13 Many of the adverse reactions listed above occur commonly (nausea, vomiting, diarrhoea, fever, lethargy, rash) in patients with abacavir hypersensitivity.
Dauguma iš aukščiau minėtų nepageidaujamų reiškinių atsiranda dažnai (pykinimas, vėmimas, viduriavimas, karščiavimas, apatija, bėrimas) pacientams, kurių jautrumas abakavirui padidėjęs.
Therefore, patients with any of these symptoms should be carefully evaluated for the presence of this hypersensitivity reaction.
Atsiradus minėtiems simptomams, reikia atidžiai ištirti, ar pacientui nepasireiškė padidėjusio jautrumo reakcija.
If Trizivir has been discontinued in patients due to experiencing any one of these symptoms and a decision is made to restart a medicinal product containing abacavir, this must be done in a setting where medical assistance is readily available (see Section 4.4).
4. 4 skyrių).
Very rarely cases of erythema multiforme, Stevens Johnson syndrome or toxic epidermal necrolysis have been reported where abacavir hypersensitivity could not be ruled out.
Buvo labai nedaug daugiaformės eritemos, Stevens- Johnson sindromo ir toksinės epidermio nekrolizės atvejų, kai negalima buvo atmesti padidėjusio jautrumo abakavirui.
In such cases medicinal products containing abacavir should be permanently discontinued.
Tokiais atvejais būtina niekuomet nebevartoti vaistų, turinčių abakaviro.
Haematological adverse reactions with zidovudine
Šalutinis hematologinis zidovudino poveikis
Anaemia, neutropenia and leucopenia occurred more frequently at higher dosages (1200-1500 mg/ day) and in patients with advanced HIV disease (especially when there is poor bone marrow reserve prior to treatment) and particularly in patients with CD4 cell counts less than 100/ mm3.
Anemija (gali prireikti perpilti kraujo), neutropenija ir leukopenija dažniau atsiranda vartojant didesnes vaisto dozes (1. 200- 1. 500 mg per dieną) ir vėlyvose ŽIV stadijose (ypač kai prieš gydymą būna išsekę
Dosage reduction or cessation of therapy may become necessary (see section 4.4).
Tokiu atveju gali prireikti sumažinti dozę arba nutraukti gydymą (žr.
The anaemia may necessitate transfusions.
4. 4 skyrių).
The incidence of neutropenia was also increased in those patients whose neutrophil counts, haemoglobin levels and serum vitamin B12 levels were low at the start of zidovudine therapy.
Neutropenija dažniau pasitaiko tada, kai prieš gydymą zidovudinu būna sumažėjęs neutrofilų skaičius ir hemoglobino bei vitamino B12 kiekis serume.
Lactic acidosis
Laktinė acidozė
Treatment with nucleoside analogues has been associated with cases of lactic acidosis, sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, (see section 4.4).
Vartojant nukleozido analogų pasitaikydavo kai kada mirtinai pavojingi laktinės acidozės atvejai, paprastai susiję su sunkia hepatomegalija bei steatoze (žr. skyriuje 4. 4).
Lipodystrophy/ metabolic abnormalities
Lipodistrofija/ Metaboliniai pakitimai
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Antiretrovirusinis gydymas keliais vaistais ŽIV pacientams sukėlė kūno riebalų persiskirstymą (lipodistrofiją), poodinių riebalų periferijoje ir veide mažėjimą, intraabdominalinių ir visceralinių riebalų sankaupų didėjimą, krūtų hipertrofiją ir riebalų susikaupimą sprando srityje (jaučio sprandas).
There is no experience of overdose with Trizivir.
Trizivir perdozavimo patirties nėra.
No specific symptoms or signs have been identified following acute overdose with zidovudine or lamivudine apart from those listed as undesirable effects.
Ūmiai apsinuodijus lamivudinu ir zidovudinu nepastebėta jokių specifinių perdozavimo simptomų, išskyrus tuos, kurie išvardyti nepageidaujamo poveikio skyriuje.
No fatalities occurred, and all patients recovered.
Nė vienas toks ligonis nemirė, visi pasveiko.
Single doses up to 1200 mg and daily doses up to 1800 mg of abacavir have been administered to patients in clinical studies.
Klinikinių tyrimų metu ligoniai vartojo ne didesnes kaip 1. 200 mg vienkartines ir ne didesnes kaip 1. 800 mg abakaviro paros dozes.
No unexpected adverse reactions were reported.
Jokio netikėto šalutinio poveikio nepastebėta.
The effects of higher doses are not known.
Didesnių dozių poveikis nežinomas.
14 If overdose occurs the patient should be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8), and standard supportive treatment applied as necessary.
4. 8 skyrių) ir prireikus taikyti tinkamą simptominį gydymą.
Since lamivudine is dialysable, continuous haemodialysis could be used in the treatment of overdose, although this has not been studied.
Kadangi lamivudinas dializuojasi, perdozavimui gydyti galima taikyti nuolatinę hemodializę, bet tai nebuvo tirta.
Haemodialysis and peritoneal dialysis appear to have a limited effect on elimination of zidovudine, but enhance the elimination of the glucuronide metabolite.
Atrodo, kad atliekant hemodializę ir peritoninę dializę zidovudino eliminacija nedaug tepadidėja, bet sparčiau išskiriamas iš jo susidarantis gliukuronidas.
It is not known whether abacavir can be removed by peritoneal dialysis or haemodialysis.
Ar abakavirą galima pašalinti peritonine dialize arba hemodialize, nežinoma.
Pharmacotherapeutic group:
Veikimo būdas:
Antivirals for treatment of HIV infections, combinations.
Abakaviras, lamivudinas ir zidovudinas yra NATI.
J05AR04.
Jie stipriai selektyviai slopina ŽIV- 1 ir ŽIV- 2.
Mechanism of action: Abacavir, lamivudine and zidovudine are all NRTIs, and are potent selective inhibitors of HIV-1 and HIV-2. All three medicinal products are metabolised sequentially by intracellular kinases to the respective 5′ -triphosphate (TP).
Viduląstelinės kinazės visus tris vaistus nuosekliai paverčia atitinkamais 5 ’ - trifosfatais (TF).
Lamivudine-TP, carbovir-TP (the active triphosphate form of abacavir) and zidovudine-TP are substrates for and competitive inhibitors of HIV reverse transcriptase (RT).
Lamivudino TF, karboviro TF (aktyvi abakaviro TF forma) ir zidovudino TF yra ŽIV atvirkštinės
However, their main antiviral activity is through incorporation of the monophosphate form into the viral DNA chain, resulting in chain termination.
14 transkriptazės (AT) substratai ir konkurenciniai inhibitoriai, tačiau pagrindinis antivirusinis poveikis pasireiškia dėl to, kad jų monofosfatai prisijungia prie viruso DNR grandinės ir taip ją užbaigia.
Abacavir, lamivudine and zidovudine triphosphates show significantly less affinity for host cell DNA polymerases.
Abakaviro, lamivudino ir zidovudino trifosfatams būdingas daug mažesnis afinitetas užkrėstų ląstelių DNR polimerazėms.
Lamivudine has been shown to be highly synergistic with zidovudine, inhibiting the replication of HIV in cell culture.
Nustatyta, kad lamivudino ir zidovudino ŽIV replikacijų slopinamasis poveikis ląstelių kultūrose yra sinergetinis.
It has been shown to be additive in combination with didanosine,, stavudine and lamivudine.
In vitro nustatyta, kad abakaviro su nevirapinu ir zidovudinu poveikis yra sinergetinis, o abakaviro su didanozinu, zalcitabinu, stavudinu ir lamivudinu – adityvus.
In vitro resistance:
In- vitro atsparumas:
Viral resistance to abacavir develops relatively slowly in vitro, requiring multiple mutations for a clinically relevant increase in EC50 over wild-type virus.
In vitro virusai abakavirui atsparūs tampa palyginti lėtai, nes reikia daugybės mutacijų, kad EC50, palyginti su įprastiniu virusu, padidėtų tiek, kad būtų kliniškai reikšmingas.
In vivo resistance (Therapy naïve patients):
In vivo atsparumas (negydyti pacientai):
Most patients experiencing virological failure with a regimen containing abacavir in a pivotal clinical trial with Combivir (fixed dose combination of lamivudine and zidovudine) showed either no NRTI-related changes from baseline (15%) or only M184V or M184I selection (78%).
Pagrindinio klinikinio Combivir (fiksuotų dozių lamivudino ir zidovudino derinys) tyrimo metu tiems pacientams, kurių antivirusinis gydymas (gydymo schemoje buvo abakaviro) buvo nesėkmingas, dauguma atvejų nebuvo nustatyta su NATI susijusių pokyčių, palyginti su pradiniais duomenimis (15%), arba įvyko tik M184V ar M184I (78%) mutacija.
The overall selection frequency for M184V or M184I was high (85%), and selection of L74V, K65R and Y115F was not observed (see Table).
Bendras M184V arba M184I dažnis buvo didelis (85%), o L74V, K65R ir Y115F pastebėta nebuvo (žr. lentelėje).
Thymidine analogue mutations (TAMs) which are selected by zidovudine (ZDV) were also found (8%).
Timidino analogo mutacijų (TAM), kurias sukelia zidovudinas, taip pat buvo aptikta (8%).
Therapy
Gydymas
Abacavir + Combivir
Abakaviras + Combivir
Number of Subjects
Asmenų skaičius
Number of Virological Failures
antivirusinio gydymo atvejai
Number of On-Therapy Genotypes
Genotipų gydymo metu skaičius K65R L74V Y115F M184V/ I TAM1
Number of subjects with ≥ 1 TAM.
Asmenų skaičius, kuriems nustatyta ≥1 timidino analogo mutacija (TAM).
TAMs might be selected when thymidine analogs are associated with abacavir.
TAM gali atsirasti, kai timidino analogai yra susiję su abakaviru.
In addition, the selection of L74V and K65R was reduced when co-administered with ZDV (K65R: without ZDV:
Be to, L74V ir K65R sumažėja, skiriant kartu ZDV (K65R: be ZDV:
13/ 127, 10%; with ZDV:
13/ 127, 10%; su ZDV:
1/ 86, 1%; L74V: without ZDV:
1/ 86, 1%; L74V: be ZDV:
51/ 127, 40%; with ZDV:
51/ 127, 40%; su ZDV:
The M184V or M184I variants arise in HIV-1 infected patients treated with lamivudine-containing antiretroviral therapy and confers high-level resistance to lamivudine.
ŽIV- 1 infekuotiems pacientams, gydomiems lamivudino turinčiais antivirusiniais vaistais, įvyko M184V arba M184I mutacijos ir atsirado didelio laipsnio atsparumas lamivudinui.
In vitro data tend to suggest that the continuation of lamivudine in anti- retroviral regimen despite the development of M184V might provide residual anti-retroviral activity (likely through impaired viral fitness).
In vitro tyrimų duomenys leidžia daryti išvadą, kad tęsiant gydymą lamivudinu antiretrovirusiniu režimu, nepaisant M184V didėjimo, gali išlikti antiretrovirusinis poveikis (matyt, dėl susilpninto viruso pajėgumo).
Similarly, the presence of TAMs gives rise to resistance to ZDV.
Panašiai TAM buvimas didina atsparumą ZDV.
Clinically significant reduction of susceptibility to abacavir has been demonstrated in clinical isolates of patients with uncontrolled viral replication, who have been pre-treated with and are resistant to other nucleoside inhibitors.
Kliniškai reikšmingai sumažėjęs jautrumas abakavirui nustatytas virusų, išskirtų iš tų pacientų, kurių organizme virusų replikacija vyko nekontroliuojamai ir kurie anksčiau buvo gydomi bei yra atsparūs kitiems nukleozidų inhibitoriams.
In a meta-analysis of five clinical trials where abacavir was added to intensify therapy, of 166 subjects, 123 (74%) had M184V/ I, 50 (30%) had T215Y/ F, 45 (27%) had M41L, 30 (18%) had K70R and 25 (15%) had D67N.
15 įvyko T215Y/ F, 45 (27%) įvyko M41L, 30 (18%) įvyko K70R ir 25 (15%) įvyko D67N mutacija.
Logistic regression modelling of the predictive value for genotype (adjusted for baseline plasma HIV-1 RNA [vRNA], CD4+ cell count, number and duration of prior antiretroviral therapies) showed that the presence of 3 or more NRTI resistance-associated mutations was associated with reduced response at Week 4 (p=0.015) or 4 or more mutations at median Week 24 (p≤ 0.012).
Prognozuojamo genotipo logistinės regresijos modeliavimas (koreguota pagal pradinį plazmos ŽIV- 1RNR [vRNR], CD4+ ląstelių skaičių, ankstesnio antivirusinio gydymo trukmę ir gydymo ciklų skaičių) parodė, kad įvykusios 3 ir daugiau atsparumo mutacijų, susijusių su NATI, turėjo ryšį su sumažėjusiu atsaku į gydymą 4- ą savaitę (p=0, 015) arba 4 ir daugiau mutacijų – 24- ą savaitę (p≤0, 012).
(n = 166) Percent with
4- a savaitė Pradinė atvirkštinės (n=166) transkriptazės
Zidovudine, didanosine, stavudine and tenofovir maintain their antiretroviral activities against such HIV-1 variants.
Zidovudinas, didanozidas, stavudinas, abakaviras ir tenofoviras išlaiko savo antiretrovirusinį poveikį tokiems ŽIV- 1 variantams.
PIs or NNRTIs is unlikely.
Kryžminis atsparumas tarp abakaviro, zidovudino ar lamivudino ir kitų klasių antiretrovirusinių vasitų, pvz., proteazės inhibitorių (PI) arba nenukleozidinių atvirkštinės transkriptazės inhibitorių (NNATI) yra mažai tikėtinas.
One randomised, double blind, placebo controlled clinical study has compared the combination of abacavir, lamivudine and zidovudine to the combination of indinavir, lamivudine and zidovudine in treatment naive patients.
Vieno atsitiktinių imčių dvigubai aklo placebo kontroliuojamo klinikinio tyrimo metu palygintas abakaviro, lamivudino ir zidovudino derinys su indirnaviro, lamivudino ir zidovudino deriniu, gydant anksčiau gydymo negavusius pacientus.
Due to the high proportion of premature discontinuation (42% of patients discontinued randomised treatment by week 48), no definitive conclusion can be drawn regarding the equivalence between the treatment regimens at week 48.
Dėl to, kad daugeliui pacientų gydymas buvo nutrauktas prieš laiką (iki 48 savaitės 42% pacientų nutraukė atsitiktine tvarka skirtą gydymą) 48 savaitę nebuvo padaryta jokių apibendrinančių išvadų apie gydymo lygiavertiškumą.
Although a similar antiviral effect was observed between the abacavir and indinavir containing regimens in terms of proportion of patients with undetectable viral load (≤ 400 copies/ ml; intention to treat analysis (ITT), 47% versus 49%; as treated analysis (AT), 86% versus 94% for abacavir and indinavir combinations respectively), results favoured the indinavir combination, particularly in the subset of patients with high viral load (> 100,000 copies/ ml at baseline; ITT, 46% versus 55%; AT, 84% versus 93% for abacavir and indinavir respectively).
Nors abakaviro ir indiraviro grupėse antivirusinis poveikis buvo panašus, sprendžiant pagal pacientų, kuriems virusų kiekio nustatyti neįmanoma (≤400 kopijų/ ml), procentą [ketinimo gydyti analizės (ITT) duomenimis, atitinkamai 47% ir 49%, gydymo analizės (AT) duomenimis, atitinkamai 86% ir 94%], tačiau gydymo indinaviru grupėje rezultatai buvo geresni, ypač pacientams, kurių organizme virusų buvo daug (> 100. 000 kopijų/ ml) [ITT analizės duomenys buvo atitinkamai 46% ir 55%, AT analizės duomenys – atitinkamai 84% ir 93%].
ACTG5095 was a randomised (1:1:1), double-blind, placebo-controlled trial performed in 1147 antiretroviral naïve HIV-1 infected adults, comparing 3 regimens: zidovudine (ZDV), lamivudine (3TC), abacavir (ABC), efavirenz (EFV) vs ZDV/ 3TC/ EFV vs ZDV/ 3TC/ ABC.
ACTG5095 buvo atsitiktinių parinkčių (1: 1: 1), dvigubai aklu metodu atliekamas, placebu kontroliuojamas tyrimas su 1147 ŽIV- 1 infekuotais, negavusiais antiretrovirusinio gydymo suaugusiais pacientais, lyginantis 3 gydymo režimus: zidovudinas (ZDV), lamivudinas (3TC), abakaviras (ABC), efavirenzas (EFV) su ZDV/ 3TC/ EFV ir su ZDV/ 3TC/ ABC.
After a median follow-up of 32 weeks, the tritherapy with the three nucleosides ZDV/ 3TC/ ABC was shown to be virologically inferior to the two other arms regardless of baseline viral load (< or > 100 000 copies/ml) with 26% of subjects on the ZDV/3TC/ABC arm, 16% on the ZDV/3TC/EFV arm and 13% on the 4 drug arm categorised as having virological failure (HIV RNA > 200 copies/ml).
26% gydomųjų ZDV/ 3TC/ ABC, 16% – 16 ZDV/ 3TC/ EFV ir 13% gydomųjų keturiais vaistais buvo įtraukti į virusologinės nesėkmės kategoriją.
At week 48 the proportion of subjects with HIV RNA < 50 copies/ ml were 63%, 80% and 86% for the ZDV/ 3TC/ ABC, ZDV/ 3TC/ EFV and ZDV/ 3TC/ ABC/ EFV arms, respectively.
48 savaitę asmenų su HIV RNR < 50 kopijų/ ml santykis ZDV/ 3TC/ ABC, ZDV/ 3TC/ EFV ir ZDV/ 3TC/ ABC/ EFV režimų buvo atitinkamai 63%, 80% ir 86%.
The study Data Safety Monitoring Board stopped the ZDV/ 3TC/ ABC arm at this time based on the higher proportion of patients with virologic failure.
Tyrimo duomenų saugumo stebėjimo komitetas sustabdė ZDV/ 3TC/ ABC režimą dėl didesnio pacientų su virusologine nesėkme santykio.
The remaining arms were continued in a blinded fashion.
Likusieji gydymo režimai buvo tęsiami aklu metodu.
There was no significant
Praėjus vidutiniškai 144 savaitėms 25% asmenų iš ZDV/ 3TC/ ABC/ EFV režimo ir 26% iš ZDV/ 3TC/ EFV režimo buvo priskirti virusologinės nesėkmės kategorijai.
17 difference in the time to first virologic failure (p=0.73, log-rank test) between the 2 arms.
Tarp šių dviejų režimų nebuvo reikšmingo skirtumo, vertinant, kada atsirado pirmoji virusologinė nesėkmė (p = 0, 73, log- rank testas).
In this study, addition of ABC to ZDV/ 3TC/ EFV did not significantly improve efficacy.
Šio tyrimo metu ABC pridėjimas prie ZDV/ 3TC/ EFV reikšmingiau nepadidino efektyvumo.
Virologic failure (HIV 32 weeks RNA > 200 copies/ ml) 144 weeks Virologic success (48 weeks HIV RNA < 50 copies/ ml)
Virusologinė nesėkmė (ŽIV RNR > 200
In an ongoing clinical study over 16 weeks in treatment-naive patients, the combination of abacavir, lamivudine and zidovudine showed a similar antiviral effect to the combination with nelfinavir, lamivudine and zidovudine.
Tebevykstantis klinikinis tyrimas rodo, kad anksčiau negydytų pacientų 16 savaičių trunkantis gydymas abakaviru, lamivudinu ir zidovudinu kartu sukelia panašų antivirusinį poveikį, kaip ir gydymas nelfinaviru, lamivudinu ir zidovudinu kartu.
In antiretroviral-naïve patients the triple combination of abacavir, lamivudine and zidovudine was superior in terms of durability of viral load response over 48 weeks to lamivudine and zidovudine.
Antivirusiniais preparatais negydytiems žmonėms trys kartu vartojami vaistai – abakaviras, lamivudinas ir zidovudinas – buvo pranašesni už lamivudiną ir zidovudiną pagal poveikio virusams patvarumą per 48 savaites.
In a similar patient population durability of antiviral response over 120 weeks was demonstrated in approximately 70% of subjects.
Antivirusinio poveikio patvarumas, trukęs daugiau kaip 120 savaičių, buvo nustatytas maždaug 70% panašia liga sirgusių pacientų.
In antiretroviral-naive patients treated with a combination of abacavir, lamivudine, zidovudine and efavirenz in a small, ongoing, open label pilot study, the proportion of patients with undetectable viral load (< 400 copies/ ml) was approximately 90% with 80% having < 50 copies/ ml after 24 weeks of treatment.
Tebevykstančio atviro nedidelės apimties tyrimo metu antivirusiniais preparatais negydytus pacientus 24 savaites gydant abakaviru, lamivudinu, zidovudinu ir efavirenzu kartu, maždaug 90% pacientų plazmoje buvo mažas virusinio užkrato kiekis (< 400 kopijų/ ml), iš kurių 80% buvo < 50 kopijų/ ml.
In patients with a low baseline viral load (< 5,000 copies/ ml) and moderate exposure to antiretroviral therapy, addition of abacavir to previous treatment including lamivudine and zidovudine, produced a moderate impact on viral load at 48 weeks.
Gydant ligonius, kurių plazmoje iš pradžių buvo nedidelis virusų kiekis (< 5. 000 kopijų/ ml) ir kurie vidutiniškai intensyviai buvo gydomi antiretrovirusiniais vaistais, pridėjus abakaviro prie anksčiau vartojamo lamivudino ir zidovudino, per 48 savaites poveikis virusiniam užkratui buvo vidutiniškas.
Currently there are no data on the use of Trizivir in heavily pre-treated patients, patients failing on other therapies or patients with advanced disease (CD4 cells < 50 cells/ mm3).
Šiuo metu nėra duomenų apie Trizivir poveikį intensyviai gydytiems arba tokiems ligoniams, kuriems kitoks gydymas nepadėjo ar liga buvo įsisenėjusi (kai CD4 ląstelių buvo < 50 / mm3).
The degree of benefit of this nucleoside combination in heavily pre-treated patients will depend on the nature and duration of prior therapy that may have selected for HIV-1 variants with cross-resistance to abacavir, lamivudine or zidovudine.
Šio nukleozidų derinio naudingumas prieš tai intensyviai gydytiems ligoniams priklausys nuo ankstesnio gydymo būdo ir trukmės, dėl kurių galėjo atsirasti ŽIV- 1 padermių, pasižyminčių kryžminiu atsparumu abakavirui, lamivudinui ir zidovudinui.
To date there are insufficient data on the efficacy and safety of Trizivir given concomitantly with NNRTIs or PIs.
Šiuo metu dar nėra pakankamai duomenų apie Trizivir veiksmingumą ir saugumą, jei jo vartojama kartu su NATI ar PI.
Abacavir, lamivudine and zidovudine are rapidly and well absorbed from the gastro-intestinal tract following oral administration.
Išgertas lamivudinas, abakaviras ir zidovudinas lengvai ir greitai absorbuojamas iš virškinimo trakto.
The absolute bioavailability of oral abacavir, lamivudine and zidovudine in adults is about 83%, 80 - 85% and 60 - 70% respectively.
Absoliutus išgerto abakaviro biologinis prieinamumas yra 83%, lamivudino – 80 - 85%, zidovudino – 60 - 70%.
In a pharmacokinetic study in HIV-1 infected patients, the steady state pharmacokinetic parameters of abacavir, lamivudine and zidovudine were similar when either Trizivir alone or the combination tablet lamivudine/ zidovudine and abacavir in combination were administered, and also similar to the values obtained in the bioequivalence study of Trizivir in healthy volunteers.
Šie parametrai buvo panašūs į parametrus
A bioequivalence study compared Trizivir with abacavir 300 mg, lamivudine 150 mg and zidovudine 300 mg taken together.
Bioekvivalentiškumo tyrimo metu buvo lyginamas Trizivir su atskiromis 300 mg abakaviro, 150 mg lamivudino ir 300 mg zidovudino tabletėmis, vartojamomis kartu.
The effect of food on the rate and extent of absorption was also studied.
Buvo tiriama ir maisto įtaka absorbcijos greičiui bei dydžiui.
Trizivir was shown to be bioequivalent to abacavir 300 mg, lamivudine 150 mg and zidovudine 300 mg given as separate tablets for AUC0-∞ and Cmax.
Pagal plotą po koncentracijos kreive (AUC0- ∞) ir didžiausią koncentraciją (Cmax) Trizivir buvo bioekvivalentiškas atskiroms 300 mg abakaviro, 150 mg lamivudino ir 300 mg zidovudino tabletėms.
Food decreased the rate of absorption of Trizivir (slight decrease Cmax (mean 18 - 32%) and increase tmax (approximately 1 hour), but not the
Maistas lėtino Trizivir absorbcijos greitį (Cmax sumažėjo 18- 32%, tmax pailgėjo maždaug 1 val.), bet absorbcijos dydis (AUC0- ∞) nekito.
These changes are not considered clinically relevant and no food restrictions are recommended for administration of Trizivir.
Šie duomenys laikomi klinikai nereikšmingais, todėl Trizivir galima vartoti su maistu ar be jo.
At a therapeutic dosage (one Trizivir tablet twice daily) in patients, the mean (CV) steady-state Cmax of abacavir, lamivudine and zidovudine in plasma are 3.49 µg/ ml (45%), 1.33 µg/ ml (33%) and 1.56 µg/ ml (83%), respectively.
Naudojant terapinį dozavimą (viena Trizivir tabletė dukart per dieną) pacientams abakaviro, lamivudino ir zidovudino vidutinės (CV) nusistovėjusios koncentracijos Cmax reikšmės plazmoje yra atitinkamai 3, 49 µg/ ml (45%), 1, 33 µg/ ml (33%) ir 1, 56 µg/ ml (83%).
Corresponding values for Cmin could not be established for abacavir and are 0.14 µg/ ml (70%) for lamivudine and 0.01 µg/ ml (64%) for zidovudine.
Atitinkamas abakaviro Cmin dydis nenustatytas, lamivudino Cmin – 0, 14 µg/ ml (70%) ir zidovudino – 0, 01 µg/ ml (64%).
The mean (CV) AUCs for abacavir, lamivudine and zidovudine over a dosing interval of 12 hours are 6.39 µg. h/ ml (31%), 5.73 µg. h/ ml (31%) and 1.50 µg. h/ ml (47%), respectively.
Vidutinės (CV) abakaviro, lamivudino ir zidovudino AUC reikšmės, 12 valandų tarp dozių laikotarpiu, yra atitinkamai 6, 39 µg. h/ ml (31%), 5, 73 µg. h/ ml (31%) ir 1, 50 µg. h/ ml (47%).
A modest increase in Cmax (28%) was observed for zidovudine when administered with lamivudine, however overall exposure (AUC) was not significantly altered.
Nustatyta, kad vartojant zidovudino ir lamivudino kartu, vidutiniškai padidėjo zidovudino Cmax (28%), bet bendra ekspozicija (AUC) ryškiau nekito.
Zidovudine has no effect on the pharmacokinetics of lamivudine.
Zidovudinas neveikė lamivudino farmakokinetikos.
An effect of abacavir is observed on zidovudine (Cmax reduced with 20%) and on lamivudine (Cmax reduced with 35%).
Pastebėtas abakaviro poveikis zidovudinui (C max sumažėjo 20%) ir lamivudinui (C max sumažėjo 35%).
Intravenous studies with abacavir, lamivudine and zidovudine showed that the mean apparent volume of distribution is 0.8, 1.3 and 1.6 l/ kg respectively.
Leidžiant vaistus į veną nustatyta, kad abakaviro vidutinis tariamasis pasiskirstymo tūris yra 0, 8 l/ kg, lamivudino – 1, 3 l/ kg, zidovudino – 1, 6 l/ kg.
Lamivudine exhibits linear pharmacokinetics over the therapeutic dose range and displays limited binding to the major plasma protein albumin (< 36% serum albumin in vitro).
Tik nedidelė lamivudino dalis susijungia su svarbiausiais kraujo plazmos baltymais albuminais (in vitro su plazmos albuminais jungiasi < 36% vaisto).
Zidovudine plasma protein binding is 34% to 38%.
Su kraujo plazmos baltymais susijungia 34- 38% zidovudino.
Plasma protein binding studies in vitro indicate that abacavir binds only low to moderately (~ 49%) to human plasma proteins at therapeutic concentrations.
Tyrimai in vitro rodo, kad abakaviras, jei jo koncentracija terapinė, su žmogaus plazmos baltymais jungiasi silpnai arba vidutiniškai (apie 49%).
This indicates a low likelihood for interactions with other medicinal products through plasma protein binding displacement.
Visa tai rodo, kad šių preparatų sąveika su kitais vaistais, išstumiant juos iš baltymų, yra mažai tikėtina,
Interactions involving binding site displacement are not anticipated with Trizivir.
Todėl tokios sąveikos tarp Trizivir ir kitų medikamentų neturėtų būti.
Data show that abacavir, lamivudine and zidovudine penetrate the central nervous system (CNS) and reach the cerebrospinal fluid (CSF).
Nustatyta, kad abakaviras, lamivudinas ir zidovudinas prasiskverbia į centrinę nervų sistemą (CNS) ir patenka į smegenų skystį.
The mean ratios of CSF/ serum lamivudine and zidovudine concentrations 2 - 4 hours after oral administration were approximately 0.12 and 0.5 respectively.
Vidutinis lamivudino koncentracijų likvore ir kraujyje santykis praėjus 2- 4 val. po vaisto išgėrimo buvo apytiksliai lygus 0, 12, o zidovudino - 0, 5.
The true extent of CNS penetration of lamivudine and its relationship with any clinical efficacy is unknown.
Nežinoma, kaip giliai lamivudinas prasiskverbia į CNS ir kokią tai turi reikšmę jo gydomajam poveikiui.
Studies with abacavir demonstrate a CSF to plasma AUC ratio of between 30 to 44%.
Tyrimai parodė, kad abakaviro AUC santykis smegenų skystyje ir plazmoje yra 30- 44%.
The observed values of the peak concentrations are 9 fold greater than the IC50 of abacavir of 0.08 µg/ ml or 0.26 µM when abacavir is given at 600 mg twice daily.
Pastebėtos didžiausios koncentracijos reikšmės buvo 9 kartus didesnė už abakaviro IC50 (0, 08 µg/ ml arba 0, 26 µM), vartojant abakaviro 600 mg du kartus per dieną.
Metabolism of lamivudine is a minor route of elimination.
Tik nedidelė dalis lamivudino metabolizuojama.
Lamivudine is predominately cleared by renal excretion of unchanged lamivudine.
Šis vaistas daugiausia išskiriamas nepakitęs pro inkstus.
The likelihood of metabolic drug interactions with lamivudine is low due to the small extent of hepatic metabolism (5 - 10%) and low plasma binding.
Lamivudino metabolinė sąveika su kitais vaistais mažai tikėtina, nes jis mažai biotransformuojamas kepenyse (5- 10%) ir beveik nesijungia su plazmos baltymais.
The 5’ -glucuronide of zidovudine is the major metabolite in both plasma and urine, accounting for approximately 50 - 80% of the administered dose eliminated by renal excretion.
50- 80% išgertos vaisto dozės išskiriama šiuo pavidalu pro inkstus.
3’ -amino-3’ - deoxythymidine (AMT) has been identified as a metabolite of zidovudine following intravenous dosing.
Nustatyta, kad švirkščiant zidovudiną į veną dalis jo virsta 3 ’ - amino- 3 ’ - deoksitimidinu (AMT).
Abacavir is primarily metabolised by the liver with approximately 2% of the administered dose being renally excreted, as unchanged compound.
Abakaviras daugiausia metabolizuojamas kepenyse ir tik mažiau kaip 2% suvartotos jo dozės išsiskiria pro inkstus nepakitusiu pavidalu.
The primary pathways of metabolism in man are by alcohol dehydrogenase and by glucuronidation to produce the 5’ -carboxylic acid and 5’ -glucuronide which account for about 66% of the dose excreted in the urine.
Šie junginiai sudaro apie 66% dozės, išskiriamos su šlapimu.
Elimination
18 Eliminacija
The observed lamivudine half-life of elimination is 5 to 7 hours.
Nustatyta, kad lamivudino pusinės eliminacijos trukmė yra 5- 7 valandos.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/ h/ kg, with predominantly renal clearance (> 70%) via the organic
Vidutinis bendras lamivudino klirensas yra maždaug 0, 32 l/ h/ kg, o jo didžiąją dalį (> 70%) sudaro inkstų klirensas (vaistas išskiriamas dalyvaujant organinei katijonų pernešimo sistemai).
From studies with intravenous zidovudine, the mean terminal plasma half-life was 1.1 hours and the mean systemic clearance was 1.6 l/ h/ kg.
Švirkščiant zidovudiną į veną jo vidutinė galutinės pusinės eliminacijos trukmė buvo 1, 1 val., o vidutinis bendras klirensas - 1, 6 l/ h/ kg.
Renal clearance of zidovudine is estimated to be 0.34 l/ h/ kg, indicating glomerular filtration and active tubular secretion by the kidneys.
Apskaičiuota, kad zidovudino inkstų klirensas lygus 0, 34 l/ h/ kg, taigi jis filtruojasi glomeruluose ir aktyviai sekretuojamas inkstų kanalėliuose.
Zidovudine concentrations are increased in patients with advanced renal failure.
Sergant sunkiu inkstų nepakankamumu zidovudino koncentracija kraujyje padidėja.
The mean half-life of abacavir is about 1.5 hours.
Vidutinis abakaviro pusinės eliminacijos laikas yra maždaug 1, 5 valandos.
Following multiple oral doses of abacavir 300 mg twice a day there is no significant accumulation of abacavir.
Ilgai vartojant du kartus per dieną po 300 mg abakaviro, didesnės jo kumuliacijos nepastebėta.
Elimination of abacavir is via hepatic metabolism with subsequent excretion of metabolites primarily in the urine.
Abakaviro eliminacija vyksta metabolizuojant jį kepenyse ir šalinant metabolitus daugiausia su šlapimu.
The metabolites and unchanged abacavir account for about 83% of the administered abacavir dose in the urine the remainder is eliminated in the faeces.
Nepakitęs abakaviras ir jo metabolitai, šalinami su šlapimu, sudaro apie 83% suvartotos jo dozės, likusi dalis pašalinama su išmatomis.
Special populations
Ypatingos ligonių grupės
There are no data available on the use of Trizivir in hepatically impaired patients.
Koks Trizivir poveikis pacientams, kurių kepenų funkcija sutrikusi, nežinoma.
Limited data in patients with cirrhosis suggest that accumulation of zidovudine may occur in patients with hepatic impairment because of decreased glucuronidation.
Negausūs duomenys apie pacientus, sergančius ciroze, rodo, kad sutrikus kepenų funkcijai zidovudinas gali kauptis, nes sulėtėja jo jungimasis su gliukurono rūgštimi.
Data obtained in patients with moderate to severe hepatic impairment show that lamivudine pharmacokinetics are not significantly affected by hepatic dysfunction.
Vidutiniškai ar labai sutrikus kepenų funkcijai, lamivudino farmakokinetika daug nesikeičia.
The pharmacokinetics of abacavir have been studied in patients with mild hepatic impairment (Child-Pugh score 5-6) receiving a single 600 mg dose.
Jo farmakokinetika buvo tirta pacientų, kurie vartojo 600 mg vienkartinę dozę ir kurių kepenų funkcija buvo truputį sutrikusi (5- 6 balai Childo ir Pugho skalėje), organizme.
The results showed that there was a mean increase of 1.89 fold [1.32; 2.70] in the abacavir AUC, and 1.58 [1.22; 2.04] fold in the elimination half-life.
Rezultatai rodo, kad plotas po abakaviro koncentracijos kreive vidutiniškai padidėjo 1, 89 karto [1. 32; 2. 70], o pusinės eliminacijos laikas – 1, 58 [1. 22; 2. 04] karto.
No recommendation on dosage reduction is possible in patients with mild hepatic impairment due to substantial variability of abacavir exposure in this patient population.
Dėl reikšmingo abakaviro ekspozicijos nepastovumo nėra rekomendacijų, kiek sumažinti jo dozę ligoniams, kurių kepenų funkcija šiek tiek sutrikusi.
The pharmacokinetics of abacavir have not been studied in patients with moderate or severe hepatic impairment.
Abakaviro farmakokinetika nebuvo tirta ligonių, kurių kepenų funkcija vidutiniškai arba smarkiai sutrikusi, organizme.
Plasma concentrations of abacavir are expected to be variable and substantially increased in these patients (see section 4.3).
4. 3 skyrių).
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/ h/ kg, with predominantly renal clearance (> 70%) via the organic cationic transport system.
Vidutinis bendras lamivudino klirensas yra maždaug 0, 32 l/ h/ kg, o jo didžiąją dalį (> 70%) sudaro inkstų klirensas (vaistas išskiriamas dalyvaujant organinei katijonų pernešimo sistemai).
The pharmacokinetics of abacavir in patients with end-stage renal disease is similar to patients with normal renal function, and, therefore, no dose reduction is required in patients with renal impairment.
Paskutine inkstų ligos stadija sergančių ligonių organizme abakaviro farmakokinetika panaši į žmonių, kurių inkstų funkcija yra normali, todėl esant inkstų nepakankamumui jo dozės mažinti nereikia.
As dosage adjustments of lamivudine and zidovudine may be necessary it is recommended that separate preparations of abacavir, lamivudine and zidovudine be administered to patients with reduced renal function (creatinine clearance ≤ 50 ml/ min).
Kadangi lamivudino ir zidovudino dozes gali tekti mažinti, pacientams, kurių inkstų funkcija susilpnėjusi (kreatinino klirensas ≤ 50 ml/ min.), rekomenduojama vartoti atskirus abakaviro, lamivudino ir zidovudino preparatus.
Trizivir is contraindicated in patients with end-stage renal disease (see section 4.3).
4. 3 skyrių).
Elderly:
Vyresnio amžiaus žmonės.
5.3 Preclinical safety data
19 5. 3 Ikiklinikinių saugumo tyrimų duomenys
20 There are no data available on treatment with the combination of abacavir, lamivudine and zidovudine in animals.
Ikiklinikinių duomenų apie kartu vartojamų lamivudino, abakaviro ir zidovudino poveikį gyvūnams nėra.
The clinically relevant toxicological effects of these three medicinal products are anaemia, neutropenia and leucopenia.
Šių vaistų derinys gali sukelti kliniškai reikšmingą anemiją, neutropeniją ir leukopeniją.
Neither abacavir, lamivudine nor zidovudine is mutagenic in bacterial tests, but like many nucleoside analogues they show activity in the in vitro mammalian tests such as the mouse lymphoma assay.
Nei abakaviras, nei lamivudinas, nei zidovudinas neturi mutageninio poveikio bakterijoms, tačiau, kaip ir daugelis nukleozidų analogų, jie sukelia žinduolių ląstelių mutacijų in vitro (pvz., atliekant žiurkių limfomos mėginį).
This is consistent with the known activity of other nucleoside analogues.
Šie duomenys atitinka žinomą kitų nukleozidų analogų aktyvumą.
Lamivudine has not shown any genotoxic activity in the in vivo studies at doses that gave plasma concentrations up to 40 - 50 times higher than clinical plasma levels.
In vivo tyrimų duomenimis, lamivudino dozės, nuo kurių šio vaisto koncentracija plazmoje būna 40- 50 kartų didesnė negu gydomiems ligoniams, toksinio poveikio genams nesukelia.
Zidovudine showed clastogenic effects in oral repeated dose micronucleus tests in mice and rats.
Girdant pelėms ir žiurkėms kartotines zidovudino dozes mikrobranduolio mėginio metu, nustatytas klastogeninis poveikis.
A pilot study has demonstrated that zidovudine is incorporated into leukocyte nuclear DNA of adults, including pregnant women, taking zidovudine as treatment for HIV-1 infection, or for the prevention of mother to child viral transmission.
Bandomojo tyrimo metu nustatyta, kad zidovudinas įjungiamas į suaugusiųjų, tarp jų ir nėščių moterų, besigydančių zidovudinu nuo ŽIV- 1 infekcijos ar vartojančių jį viruso perdavimui iš motinos vaikui išvengti, leukocitų branduolio DNR.
A transplacental genotoxicity study conducted in monkeys compared zidovudine alone with the combination of zidovudine and lamivudine at human- equivalent exposures.
Beždžionėms buvo lygintas vieno zidovudino bei zidovudino ir lamivudino derinio, kurių ekspozicija buvo tokia, kaip žmogaus organizme, transplacentinis genotoksinis poveikis.
The study demonstrated that foetuses exposed in utero to the combination sustained a higher level of nucleoside analogue-DNA incorporation into multiple foetal organs, and showed evidence of more telomere shortening than in those exposed to zidovudine alone.
Nustatyta, kad vaistų deriniu gimdoje paveiktiems vaisiams daugelyje organų buvo įjungta daugiau nukleozido analogo- DNR ir pasireiškė didesnio telomerų sutrumpėjimo požymių, nei tik zidovudinu paveiktiems vaisiams.
Abacavir has a weak potential to cause chromosomal damage both in vitro and in vivo at high test concentrations and therefore any potential risk to man must be balanced against the expected benefits of treatment.
Ir in vitro, ir in vivo didelės abakaviro koncentracijos nedaug pažeidžia chromosomas, todėl galimą pavojų žmogui reikėtų palyginti su laukiama gydymo nauda.
The carcinogenic potential of a combination of abacavir, lamivudine and zidovudine has not been tested.
Abakaviro, lamivudino ir zidovudino derinio kancerogeninis poveikis nebuvo tirtas.
In long-term oral carcinogenicity studies in rats and mice, lamivudine did not show any carcinogenic potential.
Ilgai girdant lamivudino žiurkėms ir pelėms, kancerogeninio poveikio nepastebėta.
In oral carcinogenicity studies with zidovudine in mice and rats, late appearing vaginal epithelial tumours were observed.
Girdant zidovudino pelėms ir žiurkėms pastebėta, kad po ilgo laiko atsiranda makšties auglių.
A subsequent intravaginal carcinogenicity study confirmed the hypothesis that the vaginal tumours were the result of long term local exposure of the rodent vaginal epithelium to high concentrations of unmetabolised zidovudine in urine.
Tolesni intravaginalinio kancerogeninio poveikio tyrimai patvirtino hipotezę, kad makšties augliai formavosi dėl ilgalaikio didelės nemetabolizuoto zidovudino koncentracijos šlapime poveikio graužikų makšties epiteliui.
There were no other zidovudine-related tumours observed in either sex of either species.
Bet kurios lyties abiejų rūšių individams kitokių zidovudino sukeltų auglių nepastebėta.
In addition, two transplacental carcinogenicity studies have been conducted in mice.
Be to, buvo atlikti du transplacentinio kancerogeninio poveikio tyrimai pelėms.
In one study, by the US National Cancer Institute, zidovudine was administered at maximum tolerated doses to pregnant mice from day 12 to 18 of gestation.
Vieno JAV nacionalinio vėžio instituto atlikto tyrimo metu vaikingos pelės nuo 12- 18 gestacijos dienos vartojo zidovudino didžiausiomis toleruojamomis dozėmis.
One year postnatally, there was an increase in the incidence of tumours in the lung, liver and female reproductive tract of offspring exposed to the highest dose level (420 mg/ kg term body weight).
Po atsivedimo praėjus metams, palikuonys, kuriems teko didžiausios dozės (420 mg/ kg kūno svorio atsivedimo metu), dažniau sirgo plaučių, kepenų, o patelės – ir dauginimosi organų navikais.
In a second study, mice were administered zidovudine at doses up to 40 mg/ kg for 24 months, with exposure beginning prenatally on gestation day 10.
Kito tyrimo metu pelės vartojo zidovudino iki 40 mg/ kg 24 mėnesius, pradedant 10- ąja gestacijos diena.
Treatment related findings were limited to late- occurring vaginal epithelial tumours, which were seen with a similar incidence and time of onset as in the standard oral carcinogenicity study.
Su vaisto vartojimu susiję pokyčiai buvo tik vėlai susiformavę makšties epiteliniai augliai, kurių atsiradimo dažnis ir laikas buvo panašus, kaip ir geriant preparatą standartinio kancerogeninio poveikio tyrimo metu.
The second study thus provided no evidence that zidovudine acts as a transplacental carcinogen.
Tokiu būdu antrasis tyrimas neįrodo, kad zidovudinas veikia kaip transplacentinis kancerogenas.
It is concluded that as the increase in incidence of tumours in the first transplacental carcinogenicity study represents a hypothetical risk, this should be balanced against the proven therapeutic benefit.
Galima daryti išvadą, kad auglių padaugėjimas pirmojo transplacentinio kancerogeninio poveikio tyrimo metu rodo hipotetinę riziką, todėl reikėtų ją lyginti su įrodyta vaisto terapine nauda.
Carcinogenicity studies with orally administered abacavir in mice and rats showed an increase in the incidence of malignant and non-malignant tumours.
Girdant abakavirą pelėms ir žiurkėms kancerogeninio poveikio tyrimų metu, piktybinių ir nepiktybinių navikų atsirasdavo dažniau.
Malignant tumours occurred in the preputial gland of males and the clitoral gland of females of both species, and in rats in the thyroid gland of males and and in the liver, urinary bladder, lymph nodes and the subcutis of females.
Piktybinių navikų atsirado pelių ir žiurkių patinų apyvarpės liaukose bei abiejų rūšių patelių klitorio liaukose, žiurkių patinų skydliaukėje ir patelių kepenyse, šlapimo pūslėje, limfmazgiuose ir poodyje.
21 The majority of these tumours occurred at the highest abacavir dose of 330 mg/ kg/ day in mice and 600 mg/ kg/ day in rats.
Dauguma šių navikų atsirado pelėms, kurios vartojo didžiausią abakaviro paros dozę (330 mg/ kg kūno
The exception was the preputial gland tumour which occurred at a dose of 110 mg/ kg in mice.
Tik apyvarpio liaukų navikai atsirado pelėms nuo 110 mg/ kg kūno svorio dozės.
The systemic exposure at the no effect level in mice and rats was equivalent to 3 and 7 times the human systemic exposure during therapy.
Sisteminė vaisto ekspozicija, kuri nesukėlė kancerogeninio poveikio, buvo 3 – 7 kartus didesnė už tą, kuri būna žmonių organizme gydymo metu.
While the carcinogenic potential in humans is unknown, these data suggest that a carcinogenic risk to humans is outweighed by the potential clinical benefit.
Kadangi šių medžiagų kancerogeninis poveikis žmonėms nenustatytas, vadinasi, klinikinė nauda viršija kancerogeninį pavojų.
Repeat-dose toxicity:
Kartotinių dozių toksinis poveikis
In toxicology studies abacavir was shown to increase liver weights in rats and monkeys.
Toksikologinių abakaviro tyrimų metu nustatyta, kad padidėja žiurkių ir beždžionių kepenų svoris.
There is no evidence from clinical studies that abacavir is hepatotoxic.
Klinikinių tyrimų metu abakaviro hepatotoksinio poveikio nenustatyta.
Additionally, autoinduction of abacavir metabolism or induction of the metabolism of other medicinal products hepatically metabolised has not been observed in man.
Be to, žmonėms nepastebėta abakaviro metabolizmo autoindukcijos ar kitų vaistų, metabolizuojamų kepenyse, indukcijos.
Mild myocardial degeneration in the heart of mice and rats was observed following administration of abacavir for two years.
Pelių ir žiurkių, vartojusių abakaviro dvejus metus, širdyse pastebėta nedidelė miokardo degeneracija.
The systemic exposures were equivalent to 7 to 24 times the expected systemic exposure in humans.
Jų organizme vaisto ekspozicija buvo 7- 24 kartus didesnė už ekspoziciją žmogaus organizme.