data.title: Petite messe solennelle
data.context: Només hi va haver una altra actuació de la Messe durant la vida de Rossini, fou el 24 d'abril de 1865 en circumstàncies pràcticament idèntiques a les de l'estrena.[11] Es va interpretar amb els mateixos intèrprets, i el comte Alexis Pillet-Wills va fer venir expressament de Florència les germanes Marchisio pel concert.[6] Els afortunats oients d'aquella memorable estrena i els de la reestrena a l'any següent, es quedarien desconcertats i esglaiats per la novetat d'aquella música que combinava ritmes obstinats, amb meditacions corals, fugues, melodies, trames contrapuntístiques, arcaismes i audàcies mai abans escoltades.[5]
data.text: 24 d'abril de 1865
data.id: P_104_C_619_Q1
data.question: Quin dia es va fer l'altra actuació?
data.text: pràcticament idèntiques a les de l'estrena
data.id: P_104_C_619_Q2
data.question: Com van ser les circumstàncies?
data.text: els mateixos intèrprets
data.id: P_104_C_619_Q3
data.question: Qui la va interpretar?
data.text: afortunats
data.id: P_104_C_619_Q4
data.question: Com es consideren als oients de l'estrena i la reestrena?
data.text: memorable
data.id: P_104_C_619_Q5
data.question: Com va ser l'estrena?
data.context: Rossini fou un dels compositors més reconeguts i més admirats en vida. La preponderància de la seva producció musical en el món de l'òpera, que aleshores dominava l'àmbit de la música (els teatres foren el lloc de reunió per excel·lència de la societat burgesa), va fer que el gran públic i més concretament la classe social emergent, la burgesia, fessin d'ell un ídol.[6] No obstant això, Rossini va abandonar la composició operística després de Guillaume Tell (1829), amb només trenta-set anys i quan havia escrit més de 40 òperes i era considerat com el millor compositor del món.[6][7]
data.text: en vida
data.id: P_104_C_620_Q1
data.question: Quan va ser més reconegut i admirat?
data.text: en el món de l'òpera
data.id: P_104_C_620_Q2
data.question: On va preponderar la seva producció musical?
data.text: el món de l'òpera
data.id: P_104_C_620_Q3
data.question: Què dominava l'àmbit de la música en aquell moment?
data.text: els teatres
data.id: P_104_C_620_Q4
data.question: Quin era el lloc de reunió de la societat burgesa?
data.text: més de 40
data.id: P_104_C_620_Q5
data.question: Quantes òperes havia escrit amb 37 anys d'edat?
data.context: Rossini es negà a publicar-les i es referia a elles com «els pecats de la meva vellesa». Caracteritzades per l'enginy, la paròdia, la gràcia i el sentiment, aquestes peces varen influir en la generació més jove de compositors francesos, entre els quals Saint-Saëns i Chabrier. Va morir, universalment honorat, el 1868.[10]
data.text: es negà a publicar-les
data.id: P_104_C_621_Q1
data.question: Què va fer Rossini?
data.text: els pecats de la meva vellesa
data.id: P_104_C_621_Q2
data.question: Com s'hi referia?
data.text: l'enginy, la paròdia, la gràcia i el sentiment
data.id: P_104_C_621_Q3
data.question: Què caracteritzava aquestes peces?
data.text: la generació més jove de compositors francesos
data.id: P_104_C_621_Q4
data.question: A qui van influir?
data.text: 1868
data.id: P_104_C_621_Q5
data.question: Quin any va morir Rossini?
data.context: Aquesta missa és una obra escrita a contracorrent de la moda i que, alhora, ret un homenatge crepuscular a la tradició d'arrel italiana dels primers anys del segle xix. És intimista, en un moment en el qual la música religiosa s'entenia grandiosa de mitjans i d'efectius, ja que Rossini la concep per a un grup ideal de dotze cantors dels tres sexes [sic] -dones, homes i castrats-, dels quals vuit havien de ser coristes, i quatre, solistes.[4] Les seves instruccions són que els solistes també han de cantar les parts de cor quan no estiguin involucrats de forma individual. De totes maneres, en les actuacions subsegüents en general ha participat un cor més gran i amb solistes independents.[10] A la partitura original de Rossini s'indica que els solistes han de cantar també en companyia del cor. A aquestes veus s'hi unien dos pianos i un harmònium -acceptat per Rossini a contracor, ja que volgué escriure aquesta part per a un acordió i donar-li així, clarament, un toc parisenc-.[4] Per al segon piano no hi ha una part independent, sinó que dobla o reforça el primer.
data.text: de la moda
data.id: P_104_C_622_Q1
data.question: A contracorrent de què esta escrita la missa?
data.text: a la tradició d'arrel italiana
data.id: P_104_C_622_Q2
data.question: A quina tradició rep homenatge?
data.text: intimista
data.id: P_104_C_622_Q3
data.question: Com és?
data.text: dels tres sexes
data.id: P_104_C_622_Q4
data.question: De quants sexes són els cantors?
data.text: castrats
data.id: P_104_C_622_Q5
data.question: Quin és el tercer sexe?
data.context: Altres diferències provenen del fet que Rossini va orquestrar l'obra per pressions dels editors i això va fer que incorporés algunes petites diferències. Els editors van fer la impressió de la mateixa i aportaren el material i feren una reducció de les veus amb piano i harmònium per a assajar la missa, d'aquí que les versions que s'utilitzaven eren en realitat una reducció orquestral amb harmònium i no l'obra original que s'estrenà a París. Cal pensar que el mateix Rossini (molt pulcre amb els manuscrits) acceptà aquests canvis o els adaptà; no obstant això, la recuperació del manuscrit original mostra tota l'essència i la singularitat d'aquesta obra.[6]
data.text: la impressió
data.id: P_104_C_623_Q2
data.question: Què van fer els editors?
data.text: les veus amb piano i harmònium
data.id: P_104_C_623_Q3
data.question: Què van reduir?
data.text: a París
data.id: P_104_C_623_Q4
data.question: On s'estrenà l'obra original?
data.text: tota l'essència i la singularitat d'aquesta obra
data.id: P_104_C_623_Q5
data.question: Què ens mostra el manuscrit original?