data.title: Enric Sagnier i Villavecchia
data.context: El 1912 comença la construcció de la Capella Francesa del carrer del Bruc, amb una cripta dividida en tres naus i una església superior d'estil neoromànic, acabada el 1927 segurament pel seu fill Josep Maria. El mateix any realitzà la Casa Lluís-Eduard Pellerín, a Balmes, 170 / Diagonal, 490-500, nova mostra de classicisme d'influència francesa. També el 1912 construí el Palau del Marquès d'Alella, a Muntaner, 282-290 / Marià Cubí, conjunt d'edificis de filiació plateresca, amb pintures de Josep Maria Sert. L'Escola de les Dames Negres, al Passeig de Gràcia, 33 (1913-1916), és un edifici d'estil neoromànic que destaca per la seva austeritat i solidesa. Entre 1916 i 1936 –amb finalització del seu fill Josep Maria– realitzà un conjunt d'edificis per a la Junta Provincial de Protecció a la Infància i Repressió de la Mendicitat, que ocuparen una illa de cases a la zona del Bogatell; l'arquitecte dissenyà un equipament ambiciós distribuint els pavellons amb façana als diversos carrers, reservant l'interior per a patis. Enderrocat en la seva majoria el 1970, tan sols en queda el pavelló actualment dedicat a presó de Wad-Ras.[34]
data.text: Casa Lluís-Eduard Pellerín
data.id: P_133_C_793_Q2
data.question: Quina construcció és una mostra del classicisme d'influència francesa?
data.text: Josep Maria Sert
data.id: P_133_C_793_Q3
data.question: Qui va fer les pintures del Palau del Marquès d'Alella?
data.text: austeritat i solidesa
data.id: P_133_C_793_Q4
data.question: Per què destaca l'edifici de L'Escola de les Dames Negres?
data.text: a presó
data.id: P_133_C_793_Q5
data.question: A què es dedica l'únic pavelló no enderrocat?
data.context: Sense dubte, la seva obra més important durant la seva joventut serà el Palau de Justícia de Barcelona (1887-1911), projectat conjuntament amb Josep Domènech i Estapà. El Palau serà, després de la Universitat de Barcelona, un dels primers edificis públics de la ciutat concebut amb caràcter monumental, en un solar aïllat i a escala del nou Eixample. El conjunt havia d'acollir l'Audiència de Barcelona i els jutjats municipals i de primera instància de la capital. L'edifici es compon de dos cossos quadrangulars coronats per unes cúpules peraltades, a banda i banda d'un cos central. Els cossos laterals acullen les dependències dels jutjats, mentre que el central conté l'accés principal, l'escala d'honor i les grans dependències públiques, on destaca la Sala dels Passos Perduts, de 20 metres d'altura, coberta amb un sistema d'arcs de ferro, i decorada amb pintures murals de Josep Maria Sert. El Palau destaca per la gran quantitat d'obra escultòrica; en la seva realització intervingueren la major part d'escultors de l'època: els germans Agapit i Venanci Vallmitjana, Eduard Alentorn, Rafael Atché, Miquel Blay, Pere Carbonell, Manel Fuxà, etc. El programa decoratiu de l'exterior del palau consta de 48 figures relacionades amb el dret, 22 relleus amb temes jurídics i històrics, un grup (Moisès amb les Taules de la Llei) al coronament del frontispici, d'Agustí Querol, i una gran figura de quatre metres que representa la Justícia, d'Andreu Aleu. Serà també important en el disseny de l'edifici la utilització del ferro, present tant en obres de forjat com en els espais del cos central, especialment a la sala axial que divideix l'edifici en dues zones.[22]
data.text: el Palau de Justícia de Barcelona
data.id: P_133_C_794_Q1
data.question: Quina és la seva obra de joventut més important?
data.text: amb Josep Domènech i Estapà
data.id: P_133_C_794_Q2
data.question: Amb qui va projectar el Palau de Justícia de Barcelona?
data.text: peraltades
data.id: P_133_C_794_Q3
data.question: Com són les cúpules que coronen cada un dels cossos?
data.text: Sala dels Passos Perduts
data.id: P_133_C_794_Q4
data.question: Què hi destaca al cos central?
data.text: per la gran quantitat d'obra escultòrica
data.id: P_133_C_794_Q5
data.question: Per què destaca el Palau?
data.context: D'estil eclèctic, amb una certa tendència classicista, estigué proper al modernisme de moda en l'època a la capital catalana, però interpretant-lo d'una manera sòbria i funcional. La seva principal font d'inspiració és l'arquitectura medieval, sobretot romànica i gòtica; en canvi, no és procliu a estils exòtics de moda en aquell moment, com el neomudèjar o els estils àrabs i orientals.[3] Es poden distingir a la seva trajectòria tres etapes: abans de 1900 treballa amb un estil eclèctic, monumental i grandiloqüent; de 1900 a 1910 s'apropa més al modernisme, cosa que es percep en un major sentit decoratiu de la seva obra en aquestes dates, amb especial influència de l'art rococó; i des de 1910 roman en un estil classicista d'influència francesa, allunyat de les modes del moment.[4]
data.text: sòbria i funcional
data.id: P_133_C_795_Q2
data.question: De quina manera va interpretar el modernisme?
data.text: medieval
data.id: P_133_C_795_Q3
data.question: Quina arquitectura el va inspirar?
data.text: a estils exòtics
data.id: P_133_C_795_Q4
data.question: A què no va ser procliu?
data.text: tres
data.id: P_133_C_795_Q5
data.question: Quantes etapes podem distingir en la seva trajectòria?
data.context: En l'àmbit religiós, Sagnier rebé diversos encàrrecs dels Salesians, com ara el Santuari de Santa Maria Auxiliadora (1889-1901), compost per un cor per a 300 persones i una església de tres naus separades per doble filera de sis columnes; per al seu disseny, Sagnier s'inspirà en la casa central dels Salesians a Torí. Entre 1892 i 1897 realitzà el col·legi de Jesús-Maria, al passeig de Sant Gervasi, 15, d'estil neogòtic, i entre 1892 i 1894 el col·legi del Sagrat Cor de Jesús, a la cantonada Diputació amb Bailén, sobre una edificació anterior de Josep Vilaseca. Al barri del Clot construí el Centre de la Mare de Déu del Carme i Sant Pere Claver (1899-1903), conjunt destinat a escoles i tallers d'oficis per a joves obrers, desaparegut el 1936. Igualment, com a arquitecte diocesà de Barcelona construí diverses parròquies als barris obrers de la ciutat: Sagrat Cor al Poblenou (1895-1926), Sant Joan a Horta (1909-1917), Sant Francesc d'Assís al Poblenou (1914-1917), Mare de Déu de Montserrat al Guinardó (1920-1924), Mare de Déu del Roser a Fort Pius (1923-1924), Crist Rei a La Sagrera (1924-1931), Santa Engràcia a Verdun (1925-1928), Sant Ramon Nonat a Collblanc (1925-1935); així com a diverses poblacions de la diòcesi: Santa Maria a Castelldefels (1903-1909), Santa Margarida a Santa Margarida i els Monjos (1920-1924), Sant Pere a Masquefa (1922-1925) i Santa Maria a Vilobí del Penedès (1925-1933).[18] També va acabar l'església parroquial de Sant Pere de Ribes (1910) iniciada per Josep Codina.[19]
data.text: tres
data.id: P_133_C_796_Q2
data.question: Quantes naus té el Santuari de Santa Maria Auxiliadora?
data.text: neogòtic
data.id: P_133_C_796_Q3
data.question: De quin estil és el col·legi de Jesús-Maria?
data.text: als barris obrers
data.id: P_133_C_796_Q4
data.question: On construí parròquies?
data.text: Horta
data.id: P_133_C_796_Q5
data.question: On va construir Sant Joan?
data.context: El 1915 concebé un projecte –amb August Font– per a la urbanització de la zona de Miramar, a la muntanya de Montjuïc, que finalment no es dugué a terme. El mateix any realitzà la Casa Ignasi Coll Portabella, a l'Avinguda del Tibidabo, 24-28 (1915-1918), que presenta una línia classicista amb elements decoratius d'influència plateresca. Entre 1915 i 1920 construí una església i convent per als Escolapis a Camagüey (Cuba), en estil neogòtic.[39] En aquesta època realitzà també dos encàrrecs a la plaça de Catalunya de Barcelona: la remodelació de l'Hotel Colón (1916), avui desaparegut, en què substituí l'anterior edifici modernista, obra d'Andreu Audet i Puig, per un d'estil classicista; i l'edifici de la Banca Arnús (1918-1927), posteriorment Banco Central Hispanoamericano i avui dia dependències d'El Corte Inglés, també d'estil classicista. En l'àmbit de l'habitatge, la Casa Manuel Doncel, a Pare Fidel Fita, 10-16 (1917), és una casa unifamiliar que segueix la tipologia de la masia catalana, amb ornamentació novament d'estil plateresc.[40]
data.text: Miramar
data.id: P_133_C_798_Q1
data.question: Quina zona va projectar urbanitzar?
data.text: plateresca
data.id: P_133_C_798_Q2
data.question: Quina influència tenen els elements decoratius de la Casa Ignasi Coll Portabella?
data.text: Escolapis a Camagüey
data.id: P_133_C_798_Q3
data.question: Per a qui va construir una església a Cuba?
data.text: Hotel Colón
data.id: P_133_C_798_Q4
data.question: Quin hotel va remodelar a la plaça Catalunya?
data.text: masia catalana
data.id: P_133_C_798_Q5
data.question: Quina tipologia segueix la Casa Manuel Doncel?