data.title: Núvol d'Oort
data.context: Per explicar l'òrbita de Sedna, els seus descobridors han proposat la hipòtesi que el núvol d'Oort s'estén fins a una distància molt més propera al Sol del que es pensava fins ara. Aquest "núvol d'Oort intern" estaria situat al mateix pla que el cinturó de Kuiper i s'estendria fins a tan sols uns pocs centenars d'unitats astronòmiques del Sol.[61] En cas de ser certa, aquesta hipòtesi implicaria que, durant la seva formació, el Sol no era una estrella aïllada sinó que formava part d'un cúmul d'estrelles properes entre si. Durant la formació del núvol d'Oort, els objectes que eren expulsats pels gegants gasosos cap a l'exterior del sistema solar, com per exemple Sedna, s'haurien vist afectats per la interacció gravitatòria amb aquestes estrelles tan pròximes i les seves òrbites s'haurien estabilitzat a una distància molt més propera al Sol del que prediu la teoria actual.
data.text: al mateix pla que el cinturó de Kuiper
data.id: P_98_C_583_Q1
data.question: On estaria situat el núvol d'Oort intern?
data.text: fins a tan sols uns pocs centenars d'unitats astronòmiques
data.id: P_98_C_583_Q2
data.question: A quina distància del Sol s'estendria el núvol d'Oort intern?
data.text: no era una estrella aïllada sinó que formava part d'un cúmul d'estrelles properes entre si
data.id: P_98_C_583_Q3
data.question: Què implicaria per al Sol de ser certa la hipòtesi del núvol d'Oort?
data.text: de Sedna
data.id: P_98_C_583_Q4
data.question: Quina òrbita es volia explicar quan es va proposar la hipòtesi del núvol d'Oor?
data.text: pels gegants gasosos
data.id: P_98_C_583_Q5
data.question: Per què eren expulsats els objectes cap a l'exterior del sistema solar durant la formació del núvol d'Oor?
data.context: Encara que, segons Oort, el nombre d'objectes del núvol seria d'uns 1011, les estimacions actuals donen un nombre força més elevat: al voltant dels 1013 objectes, que es mantenen estables perquè la radiació solar és molt dèbil en aquelles distàncies. Quan una estrella passa relativament a prop del núvol, el camp gravitatori de l'estrella modifica les òrbites d'alguns objectes i els llança cap a l'interior del sistema solar. Així, el núvol proporciona una font contínua de material cometari que reemplaça els cometes destruïts. Actualment, s'estima que la massa total de cometes al núvol d'Oort podria ser d'unes 40 vegades la massa de la Terra.
data.text: d'uns 1011
data.id: P_98_C_584_Q1
data.question: Quin seria el nombre d'objectes del núvol segons Oort?
data.text: 1013
data.id: P_98_C_584_Q2
data.question: Quants objectes donen les estimacions actuals?
data.text: perquè la radiació solar és molt dèbil en aquelles distàncies
data.id: P_98_C_584_Q3
data.question: Com es mantenen estables els objectes?
data.text: modifica les òrbites d'alguns objectes i els llança cap a l'interior del sistema solar
data.id: P_98_C_584_Q4
data.question: Què passa quan una estrella passa relativament a prop del núvol?
data.text: d'unes 40 vegades la massa de la Terra
data.id: P_98_C_584_Q5
data.question: Quina massa total de cometes al núvol d'Oort s'estima actualment?
data.context: Els models computacionals suggereixen que les col·lisions de les restes dels cometes ocorregudes durant el període de formació exerceixen un paper molt més important del que anteriorment es creia. D'acord amb aquests models, durant les fases més primerenques del sistema solar, van succeir una gran quantitat de col·lisions, que molts cometes van ser destruïts abans d'arribar al núvol d'Oort. Així doncs, la massa acumulada en l'actualitat en el núvol d'Oort és molt menor del qual es pensava.[33] Es calcula que la massa del núvol d'Oort és només una petita part de les 50-100 masses terrestres de material expulsat.[5]
data.text: durant les fases més primerenques del sistema solar
data.id: P_98_C_585_Q1
data.question: Quan van succeir una gran quantitat de col·lisions?
data.text: Els models computacionals
data.id: P_98_C_585_Q2
data.question: Què suggereixen que les col·lisions de les restes dels cometes durant el període de formació tenen un paper molt important?
data.text: molts cometes
data.id: P_98_C_585_Q3
data.question: Què va ser destruït abans d'arribar al núvol d'Oort?
data.text: només una petita part de les 50-100 masses terrestres de material expulsat
data.id: P_98_C_585_Q4
data.question: Quina es creu actualment que és la massa del núvol d'Oort?
data.context: Les forces de marea es produeixen a causa que la gravetat que exerceix un cos decreix amb la distància. L'efecte més quotidià són les marees que la Lluna provoca sobre els oceans terrestres, que causen que aquests pugin o baixin segons la seva proximitat al satèl·lit.[43][44] En cas de la mateixa manera, la Via Làctia exerceix aquestes forces de marea sobre el núvol d'Oort, deformant-la lleugerament cap al centre de la galàxia (per la qual cosa el núvol d'Oort no és una esfera perfecta). En el sistema solar interior, aquesta marea galàctica és ínfima, ja que la gravetat solar hi predomina, però com més gran és la llunyania al Sol es torna cada vegada més perceptible. Aquesta petita força és suficient per pertorbar el moviment d'alguns membres del núvol, i una part d'aquests són enviats cap al Sol.[45][46][47]
data.text: a causa que la gravetat que exerceix un cos decreix amb la distància
data.id: P_98_C_586_Q1
data.question: Per què es produeixen les forces de marea?
data.text: la Lluna
data.id: P_98_C_586_Q2
data.question: Qui provoca les marees sobre els oceans terrestres?
data.text: ínfima
data.id: P_98_C_586_Q4
data.question: Com és en el sistema solar interior la marea galàctica?
data.text: cap al Sol
data.id: P_98_C_586_Q5
data.question: On són enviats una part dels membres del núvol?
data.context: Els cometes de període curt poden dividir-se en dos tipus: els de la família Júpiter i els de la família Halley (també anomenats cometes tipus Halley). La seva principal diferència radica en el període; els primers triguen menys de vint anys a completar-lo i tenen semieixos majors entorn de 5 UA, i els segons hi triguen més de vint anys i el seu semieix major sol ser de més de 10 UA. També es pot utilitzar el paràmetre de Tisserand per a diferenciar-los,[nota 5] «      T  p    = 2   {\displaystyle {T_{p}}=2}  » la frontera de separació entre tots dos, encara que la seva efectivitat està disputada. A més, els cometes de la família Júpiter tenen inclinacions orbitals baixes, d'uns 10º de mitjana, mentre que els de tipus Halley tenen inclinacions orbitals molt desiguals, encara que generalment molt pronunciades, d'uns 41º de mitjana. Totes aquestes diferències tenen lloc a causa del seu origen: els cometes de la família Júpiter es van formar en la seva major part en el disc dispers, mentre que els de la família Halley es van originar en el núvol d'Oort.[40] Es creu que aquests últims van ser cometes de període llarg que van ser capturats per la gravetat dels planetes gegants i enviats al sistema solar interior.[12]
data.text: els de la família Júpiter i els de la família Halley
data.id: P_98_C_588_Q2
data.question: Quins són els tipus en que es poden dividir els cometes de període curt?
data.text: menys de vint anys
data.id: P_98_C_588_Q3
data.question: Quants anys triguen els cometes de la família Júpiter en completar el període?
data.text: el paràmetre de Tisserand
data.id: P_98_C_588_Q4
data.question: Què es pot utilitzar per diferenciar els cometes?
data.text: baixes
data.id: P_98_C_588_Q5
data.question: Com són les inclinacions orbitals dels cometes de la família Júpiter?