data.title: Religió
data.context: Altres científics adopten a una filosofia naturalista. El naturalisme proposa que la naturalesa és tot el que hi ha, que no hi ha cap ésser "sobrenatural". Aquesta posició, però, requereix definir allò que és la naturalesa i què són els éssers "sobrenaturals",[28] una tasca filosòficament complicada, ja que, per exemple, a partir de la descoberta de la mecànica quàntica, distingir el que és orgànic d'inorgànic ha esdevingut una tasca difícil.[29] En un sentit encara més estricte, el naturalisme científic rebutja l'existència de qualsevol entitat que no hagi estat coneguda per la ciència contemporània.[28]
data.text: naturalista
data.id: P_383_C_2293_Q1
data.question: Quina filosofia adopten altres científics?
data.text: que la naturalesa és tot el que hi ha, que no hi ha cap ésser "sobrenatural"
data.id: P_383_C_2293_Q2
data.question: Què proposa el naturalisme?
data.text: definir allò que és la naturalesa i què són els éssers "sobrenaturals"
data.id: P_383_C_2293_Q3
data.question: Quina tasca resulta filosòficament complicada?
data.text: a partir de la descoberta de la mecànica quàntica
data.id: P_383_C_2293_Q4
data.question: A partir de quan ha esdevingut difícil distingir entre el que és orgànic d'inorgànic?
data.text: el naturalisme científic
data.id: P_383_C_2293_Q5
data.question: Qui rebutja l'existència de qualsevol entitat que no hagi estat coneguda per la ciència contemporània?
data.context: Les definicions anteriors, tanmateix, requereixen que hom defineixi altres conceptes com ara "sacre". Una cosa "sagrada" o "sacra", sovint es defineix com quelcom relacionat, d'alguna manera, amb la divinitat, la religió i els seus misteris, i que suscita una actitud complexa de reverència, d'admiració, d'atracció i sovint de terror.[5] Per evitar una definició circular –en què la paraula "religió" es troba en la definició de "sacre"– altres definicions sobre el que és sacre prefereixen presentar-la com "una manifestació misteriosa de poder i presència que s'experimenta de manera primordial i transformadora, inspirant sorpresa i atenció total".[6]
data.text: com quelcom relacionat, d'alguna manera, amb la divinitat, la religió i els seus misteris
data.id: P_383_C_2294_Q1
data.question: Com es defineix una cosa "sagrada" o "sacra"?
data.text: una actitud complexa de reverència, d'admiració, d'atracció i sovint de terror
data.id: P_383_C_2294_Q2
data.question: Què suscita una cosa "sagrada" o "sacra"?
data.text: "religió"
data.id: P_383_C_2294_Q3
data.question: Quina paraula es troba en la definició de “sacre” i pot causar una definició circular?
data.text: hom
data.id: P_383_C_2294_Q4
data.question: Qui ha de definir altres conceptes com ara "sacre"?
data.text: misteriosa
data.id: P_383_C_2294_Q5
data.question: Com és la manifestació de poder que es presenta segons altres definicions de “sacre”?
data.context: Conceptual i històricament, la primera religió és l'animisme, que és la noció consubstancial a l'ànima humana segons la qual tota la resta d'objectes de la natura tenen igualment una ànima homologable a aquesta. La creença en les "forces de la natura", pròpia de l'animisme, cristal·litza en la divinització d'aquestes, és a dir en el teisme, que utilitza el concepte de Déu, bé sigui en plural politeisme o bé sigui en singular monoteisme. D'altra banda el conjunt de teoria i pràctica de l'animisme ha evolucionat fins a donar lloc a creences molt més ben estructurades, com és el cas del xintoisme japonès, o a les religions-filosofies, de les quals destaquen l'hinduisme i el budisme. Finalment, un altre pensament religiós, present des de l'Antiguitat grega, és justament la negació de la possibilitat de demostrar tant l'existència d'una realitat sobrenatural com la seva inexistència: l'agnosticisme; o bé la seva negació absoluta: l'ateisme.
data.text: el concepte de Déu
data.id: P_383_C_2295_Q2
data.question: Què utilitza el teisme?
data.text: l'hinduisme i el budisme
data.id: P_383_C_2295_Q3
data.question: Quines religions destaquen dins de les religions-filosofies?
data.text: agnosticisme
data.id: P_383_C_2295_Q4
data.question: Quin pensament religiós nega la possibilitat de demostrar tant l'existència com la inexistència d'una realitat sobrenatural?
data.text: des de l'Antiguitat grega
data.id: P_383_C_2295_Q5
data.question: Des de quan està present l'agnosticisme?
data.context: Existeix un conflicte entre els punts de vista religiosos teistes i la ciència, sobretot en àrees molt específiques com ara l'evolució i l'acció i la participació divina en el món, en especial en el pensament cristià. A l'extrem del conflicte es troben les persones que defensen el relat bíblic de la creació com a explicació literal de l'origen de l'univers i de l'altra banda, els defensors de la teoria de l'evolució com a fet comprovable. No obstant això, hi ha d'altres que assagen de trobar un equilibri entre les dues posicions, com ara els proposants de la ciència de la creació, que consideren el relat bíblic del Gènesi com una explicació simbòlica i no pas literal, en què els set dies de la creació corresponen als processos evolutius.[26] El bahaisme, per altra banda, proposa que la ciència i la religió han d'estar en harmonia. El seu fundador va declarar que la religió i la ciència no poden oposar-se i que per tant els ensenyaments religiosos que són contradits per la ciència no han d'acceptar-se, ja que Déu va atorgar la capacitat de raonar a la humanitat perquè aquesta trobés la veritat.[27]
data.text: com una explicació simbòlica i no pas literal
data.id: P_383_C_2296_Q1
data.question: Com consideren el relat bíblic del Gènesi els protestants de la ciència de la creació?
data.text: als processos evolutius
data.id: P_383_C_2296_Q2
data.question: Amb què es corresponen per als protestants els set dies de la creació?
data.text: que la ciència i la religió han d'estar en harmonia
data.id: P_383_C_2296_Q3
data.question: Què proposa el bahaisme?
data.text: perquè aquesta trobés la veritat
data.id: P_383_C_2296_Q4
data.question: Per què Déu va donar la capacitat de raonar a la humanitat segons el fundador del bahaisme?
data.text: la religió i la ciència
data.id: P_383_C_2296_Q5
data.question: Què no es poden oposar segons el fundador del bahaisme?
data.context: Bronislaw Malinowski[15] adverteix que cal no confondre la religió amb la màgia. Des de la cultura de l'home primitiu, religió i màgia ja tenien funcions diferents: la màgia és pràctica, tècnica, de creença senzilla, primordial, mitjà per un fi, en mans d'especialistes amb obscures iniciacions i amb resultats immediats, mentre que la religió no mostra una utilitat directe ni s'aprehèn amb conjurs, el món sobrenatural a què fa referència és complex i integra la vida futura en una cosmogonia teleològica, és un fi moral en si, és un assumpte de tots i es concelebra en comunitat i la seva funció última apunta a establir, fixar i intensificar actituds que cohesionin a la societat.[15] Igualment proposen de fugir de certs paranys que una visió euro o cristiano–cèntrica pot parar, renunciant a assignar a la religió idees com ara: només els homes, i no els animals, tenen ànima; existeix una separació absoluta entre el profà i el sagrat; el monoteisme és el model o meta, sent el politeisme residual; i allunyar-se, finalment, d'una certa fenomenologia de la religió, que pretén que les religions no són sinó el fenomen d'una essència incognoscible.[14]
data.text: Bronislaw Malinowski
data.id: P_383_C_2297_Q1
data.question: Qui adverteix que cal no confondre la religió amb la màgia?
data.text: Des de la cultura de l'home primitiu
data.id: P_383_C_2297_Q2
data.question: Des de quan religió i màgia tenien funcions diferents?
data.text: sobrenatural
data.id: P_383_C_2297_Q3
data.question: A quin món fa referència la religió?
data.text: complex
data.id: P_383_C_2297_Q4
data.question: Com és el món al que fa referència la religió?
data.text: entre el profà i el sagrat
data.id: P_383_C_2297_Q5
data.question: Entre què existeix una separació absoluta?
data.context: De manera general, el cristianisme és la religió majoritària dels Estats europeus i americans –el protestantisme en les regions septentrionals d'ambdós continents, i el catolicisme en les regions meridionals, llevat de l'Europa oriental on el cristianisme ortodox és majoritari, i de Surinam on les religions índies són majoritàries. A l'Àfrica del Nord, l'Orient Pròxim i Indonèsia, l'islam és la religió majoritària i sovint la religió d'Estat, llevat del cas d'Israel, on el judaisme és la religió d'Estat i majoritària. A l'Àfrica subsahariana el cristianisme hi és majoritari, tot i que la presència de religions tribals és considerable. El budisme, el xintoisme, el confucianisme, així com d'altres religions xineses, són majoritàries en els diversos estats de l'est de l'Àsia, mentre que a l'Índia, hi ha nombroses religions autòctones.
data.text: europeus i americans
data.id: P_383_C_2298_Q1
data.question: De quins estats és el cristianisme la religió majoritària?
data.text: Europa oriental
data.id: P_383_C_2298_Q2
data.question: On és majoritari el cristianisme ortodox?
data.text: el judaisme
data.id: P_383_C_2298_Q3
data.question: Quina és la religió d'Estat i majoritària d'Israel?
data.text: la presència de religions tribals
data.id: P_383_C_2298_Q4
data.question: Què es considerable a l'Àfrica subsahariana?
data.text: nombroses
data.id: P_383_C_2298_Q5
data.question: Quantes religions autòctones hi ha a l'Índia?