data.title: Reparació de l'ADN
data.context: La resposta global general als danys de l'ADN implica l'expressió de múltiples gens responsables de la reparació de malaparellament, la recombinació homòloga, la reparació per excisió de nucleòtids, els punts de control de danys a l'ADN, l'activació transcripcional global, els gens que controlen la descomposició de l'ARNm i molts altres. La immensa quantitat de danys provocats a la cèl·lula la deixen amb una decisió important; sofrir apoptosi i morir, o sobreviure amb un genoma modificat. Un augment de la tolerància als danys pot conduir a una taxa de supervivència superior, cosa que permet una major acumulació de mutacions. La Rev1 dels llevats i la polimerasa η humana són membres de la família Y d'ADN polimerases presents durant la resposta global als danys a l'ADN i són responsables d'una mutagènesi millorada durant la resposta global als danys a l'ADN en els eucariotes.[21]
data.text: sofrir apoptosi i morir, o sobreviure amb un genoma modificat
data.id: P_197_C_1177_Q1
data.question: Què pot fer una cèŀlula molt danyada?
data.text: Y d'ADN polimerases
data.id: P_197_C_1177_Q2
data.question: A quina família pertanyen la Rev1 dels llevats i la polimerasa η humana?
data.text: múltiples
data.id: P_197_C_1177_Q3
data.question: Quants són els gens responsables de la reparació de malaparellament?
data.text: per excisió de nucleòtids
data.id: P_197_C_1177_Q4
data.question: Com es fa la reparació?
data.text: Un augment de la tolerància als danys
data.id: P_197_C_1177_Q5
data.question: Què pot dur a una taxa de supervivència superior?
data.context: Les cèl·lules exposades a radiacions ionitzants, llum ultraviolada o substàncies químiques són propenses a adquirir múltiples punts de lesions de l'ADN voluminoses i trencaments bicatenaris. A més, els agents que danyen l'ADN també poden danyar altres biomolècules com ara les proteïnes, els carbohidrats, els lípids i l'ARN. L'acumulació de danys, especialment de trencaments bicatenaris o adductes que obstaculitzen les forquetes de replicació, és un dels senyals d'estimulació coneguts d'una resposta global als danys a l'ADN.[21] La resposta global als danys és un acte enfocat a preservar les cèl·lules i desencadena múltiples rutes de reparació macromolecular, derivació de lesions, tolerància o apoptosi. Les característiques comunes de la resposta global són la inducció de múltiples gens, una aturada del cicle cel·lular, i la inhibició de la divisió cel·lular.
data.text: Les cèl·lules exposades a radiacions ionitzants, llum ultraviolada o substàncies químiques
data.id: P_197_C_1178_Q1
data.question: Quines cèl·lules són propenses a adquirir lesions de l'ADN?
data.text: biomolècules
data.id: P_197_C_1178_Q2
data.question: Què són les proteïnes, els carbohidrats, els lípids i l'ARN?
data.text: L'acumulació de danys, especialment de trencaments bicatenaris o adductes
data.id: P_197_C_1178_Q3
data.question: Quin és un dels senyals d'estimulació?
data.text: la inducció de múltiples gens, una aturada del cicle cel·lular, i la inhibició de la divisió cel·lular
data.id: P_197_C_1178_Q4
data.question: Quines són les característiques comunes de la resposta global?
data.text: altres biomolècules
data.id: P_197_C_1178_Q5
data.question: Què poden danyar els agents que lesionen l'ADN?
data.context: La síntesi de translesió és un procés de tolerància dels danys a l'ADN que permet als mecanisme de replicació de l'ADN replicar antigues lesions de l'ADN com ara dímers de timina o llocs AP. Implica la substitució d'ADN polimerases normals per polimerases de translesió especialitzades (com ara l'ADN polimerasa V), que sovint tenen zones actives més grans que poden facilitar la inserció de bases davant de nucleòtids danyats. Es creu que el canvi de polimerases és mitjançat per, entre altres factors, la modificació post-traduccional del factor de processivitat de replicació PCNA. Les polimerases de síntesi de translesió sovint tenen una baixa fidelitat (alta propensió a inserir bases equivocades) en comparació amb les polimerases normals. Tanmateix, moltes són extremament eficients a l'hora d'inserir bases correctes davant de tipus específics de danys. Per exemple la Pol η mitjança una derivació lliure d'errors de les lesions provocades per la radiació UV, mentre que la ζ introdueix mutacions en aquests zones. Des d'un punt de vista cel·lular, el risc d'introduir una mutació puntual durant la síntesi de translesió pot ser preferible a recórrer a mecanismes més dràstics de reparació de l'ADN, que poden causar greus aberracions cromosòmiques o la mort cel·lular.
data.text: un procés de tolerància dels danys a l'ADN
data.id: P_197_C_1179_Q1
data.question: Què és la síntesi de translesió?
data.text: replicar antigues lesions de l'ADN
data.id: P_197_C_1179_Q2
data.question: Què permet la síntesi de translesió?
data.text: de translesió especialitzades
data.id: P_197_C_1179_Q3
data.question: Quin tipus de polimerasa és  l'ADN polimerasa V?
data.text: poden causar greus aberracions cromosòmiques o la mort cel·lular
data.id: P_197_C_1179_Q4
data.question: Quins efectes poden tenir els mecanismes més dràstics de reparació de l'ADN?
data.text: mutacions
data.id: P_197_C_1179_Q5
data.question: Què introdueix la ζ ?
data.context: Les cèl·lules no poden funcionar si els danys a l'ADN corrompen la integritat i accessibilitat d'informació essencial en el genoma (però les cèl·lules romanen aparentment funcionals quan manquen o estan danyats gens "no essencials"). Segons el tipus de danys que ha sofert l'estructura de doble hèlix de l'ADN, han evolucionat una varietat d'estratègies de reparació que restauren la informació perduda. Si és possible, les cèl·lules utilitzen la cadena d'ADN complementària (si no ha estat modificada) o la cromàtide germana com a "plantilla" per tal de restaurar la informació original. Si no hi ha cap plantilla disponible, les cèl·lules utilitzen com a últim recurs un sistema de recuperació propens als errors conegut com a síntesi de translesió.
data.text: aparentment funcionals
data.id: P_197_C_1181_Q1
data.question: Com romanen les cèl·lules quan manquen gens "no essencials"?
data.text: doble hèlix
data.id: P_197_C_1181_Q2
data.question: Quina forma té l'estructura de l'ADN?
data.text: restauren la informació perduda
data.id: P_197_C_1181_Q3
data.question: Què fan les estratègies de reparació?
data.text: síntesi de translesió
data.id: P_197_C_1181_Q4
data.question: Com es coneix el sistema de recuperació que és propens als errors?
data.text: si els danys a l'ADN corrompen la integritat i accessibilitat d'informació essencial en el genoma
data.id: P_197_C_1181_Q5
data.question: Quan no poden funcionar les cèl·lules?
data.context: La reparació recombinant requereix la presència d'una seqüència idèntica o gairebé idèntica que sigui utilitzada com a plantilla per reparar el trencament. La maquinària enzimàtica responsable d'aquest procés és gairebé idèntica a la maquinària responsable del creuament cromosòmic durant la meiosi. Aquesta ruta permet que un cromosoma danyat sigui reparat utilitzant una cromàtide germana (disponible a G2 després de la replicació de l'ADN) o un cromosoma homòleg com a plantilla. Els trencaments bicatenaris causats pels intents de la maquinària replicant de sintetitzar a través d'un trencament monocatenari o una lesió no reparada provoquen un col·lapse de la forqueta de replicació i són generalment reparats per recombinació.
data.text: una seqüència idèntica o gairebé idèntica
data.id: P_197_C_1182_Q1
data.question: Què s'utilitza com a plantilla per a la reparació?
data.text: creuament cromosòmic
data.id: P_197_C_1182_Q2
data.question: Què passa durant la meiosi?
data.text: permet que un cromosoma danyat sigui reparat
data.id: P_197_C_1182_Q3
data.question: Per a què es pot fer servir una cromàtide germana?
data.text: per recombinació
data.id: P_197_C_1182_Q4
data.question: Com són reparats els trencaments bicatenaris?
data.text: un col·lapse de la forqueta de replicació
data.id: P_197_C_1182_Q5
data.question: Què provoca una lesió no reparada?