data.title: La Gioconda (Ponchielli)
data.context: Boito va decidir d'adaptar el tema amb gran llibertat, introduint el personatge de Barnaba i donant un nou caràcter a la resta de personatges. El novembre de 1874 estaven enllestits els dos primers actes del llibret, i Ponchielli es va afanyar a iniciar la faena de composició, però tenia molts dubtes, que el van acompanyar fins a la conclusió de l'obra. Malgrat la seva admiració incondicional per Boito, Ponchielli temia que l'element dramàtic ultrapassés el líric, cosa que podia portar a una reacció negativa del públic. S'adonava, per altra banda, que l'audàcia dramatúrgica i formal de Boito l'estava obligant a modificar el seu estil. En una lletra escrita el 3 de juny de 1875 a l'amic músic Achille Formis, deia:
data.text: Barnaba
data.id: P_85_C_505_Q1
data.question: Quin personatge va introduir Boito?
data.text: El novembre de 1874
data.id: P_85_C_505_Q2
data.question: Quan van estar enllestits els dos primers actes del llibret?
data.text: negativa
data.id: P_85_C_505_Q4
data.question: Com creia Ponchielli que seria la reacció del públic si l'element dramàtic ultrapassava el líric?
data.text: a l'amic músic Achille Formis
data.id: P_85_C_505_Q5
data.question: A qui va escriure una lletra Ponchielli el 1875?
data.context: Gioconda, plena de vergonya, s'amaga, però Laura revela a l'estimat que ella li ha salvat la vida. Enzo la beneïx, mentre apareix la barca amb els cantors cantant una serenata. Gioconda recorda la cançó i el rosari donat a Laura per la mare; renova la benedicció sobre Laura, i la fa fugir en la barca en companyia d'Enzo vers Aquileia. Els dos jóvens, commocionats, la beneeixen mentre s'allunyen.
data.text: vergonya
data.id: P_85_C_506_Q1
data.question: Què té la Gioconda que la fa amagar-se?
data.context: Alvise descobreix la traïció de Laura i maquina d'assassinar-la (Si, morir ella dè!). Després d'haver-la trucada, l'adula amagant a males penes la seua ira. Laura, sospitant, li demana el motiu de tanta crua ironia (Dal vostro accento insolito cruda ironia traspira...). Alvise, al zenit de la seua ira, l'obliga a dir la veritat, i després crida que aviat morirà.
data.text: la traïció de Laura
data.id: P_85_C_507_Q1
data.question: Què descobreix Alvise?
data.text: assassinar-la
data.id: P_85_C_507_Q3
data.question: Què maquina Alvise?
data.text: l'obliga a dir la veritat, i després crida
data.id: P_85_C_507_Q5
data.question: Quan va cridar Alvise que aviat moriria Laura?
data.context: Gioconda, desesperada, agafa el ganivet, però es recorda de la mare, i també del pacte fet amb Barnaba. Prova de fugir, però de sobte entra algú, que resulta ser Barnaba. És el moment de pagar el preu: la cantant ha promès a canvi el seu cos a Barnaba, qui la convida a respectar el pacte. Però, després d'haver-lo enervat (Vò farmi più gaia... più fulgida ancora...), s'apunyala a si mateixa (Volesti il mio corpo, demon maledetto? E il corpo ti dò!).
data.text: desesperada
data.id: P_85_C_508_Q1
data.question: Com estava Gioconda?
data.text: el ganivet
data.id: P_85_C_508_Q2
data.question: Què agafa Gioconda?
data.text: de la mare
data.id: P_85_C_508_Q3
data.question: De qui es recorda Giocanda?
data.text: Gioconda
data.id: P_85_C_508_Q5
data.question: Qui s'apunyala a si mateixa?
data.context: La Gioconda es va estrenar al Teatro alla Scala de Milà el 8 d'abril de 1876.[7] La direcció musical va anar a càrrec de Franco Faccio, el més cèlebre director d'orquestra italià de l'època. Ponchielli, durant els assajos, es va declarar satisfet amb la companyia, en particular amb el baix Ormondo Maini i el tenor navarrès Julián Gayarre (conegut a Itàlia com Giuliano Gayarre i que acabava de ser presentat al públic de Milà cantant La favorita), preveient l'èxit d'aquest darrer en la romança del segon acte Cielo e mar!. Aquesta previsió es va fer realitat, atès que a la nit de l'estrena va ser aquesta peça una de les bisades a petició del públic, junt amb el preludi.
data.text: Teatro alla Scala de Milà
data.id: P_85_C_509_Q1
data.question: On es va estrenar La Gioconda?
data.text: 8 d'abril de 1876
data.id: P_85_C_509_Q2
data.question: Quan es va estrenar La Gioconda?
data.text: Franco Faccio
data.id: P_85_C_509_Q3
data.question: Qui es va encarregar de la direcció musical de La Gioconda?
data.text: Giuliano Gayarre
data.id: P_85_C_509_Q4
data.question: Com era conegut a Itàlia el tenor navarrès Julián Gayarre?
data.text: La favorita
data.id: P_85_C_509_Q5
data.question: Què va cantar Julián Gayarre en Milà quan va ser presentat al públic?
data.context: El poble retorna de la regata (Gloria a chi vince il palio verde): el regatista Zuané és qui ha perdut. Barnaba se li acosta i li insinua un dubte: ha estat una bruixa qui l'ha fet perdre? Llavors Barnaba acusa la Cega (La vidi staman gittar sul tuo legno un segno maliardo, un magico segno[...] la tua barca sarà la tua bara!). La calúmnia es difon entre el poble, que s'enfronta a la dona. Ni Gioconda ni l'home de qui està enamorada, Enzo[8] Aconsegueixen sostraure-la de la gentada (Assassini, quel crin venerando rispettate!). Aleshores intervé Laura Adorno (de la qual està enamorat Enzo) i el seu marit Alvise Badoero, noble i inquisidor de l'Estat. Laura intercedeix davant del seu marit, qui accepta de salvar la Cega, la qual, en senyal de reconeixement, dóna a Laura un rosari (A te questo rosario, che le preghier aduna... ti porterà fortuna). La gentada es dispersa.
data.text: Zuané
data.id: P_85_C_510_Q1
data.question: Quin regatista ha perdut?
data.text: una bruixa
data.id: P_85_C_510_Q2
data.question: Què insinua Barnaba a Zuané que l'ha fet perdre?
data.text: el poble
data.id: P_85_C_510_Q3
data.question: Qui s'enfronta a la dona?
data.text: Laura Adorno
data.id: P_85_C_510_Q4
data.question: Com es diu l'enamorada d'Enzo?
data.text: un rosari
data.id: P_85_C_510_Q5
data.question: Què dona la Cega a Laura en senyal de reconeixement?