data.title: Simfonia núm. 8 (Mahler)
data.context:  El so augmenta gradualment en un crescendo, mentre les veus solistes s'uneixen o contrasten amb els cors. Quan el clímax s'acosta, molts temes són repetits: el «tema de l'amor», la cançó de Margarida i l'«Accende» de la Part I. Finalment, mentre el cor conclou amb «La feminitat eterna ens portarà cap al cel», la secció de metalls situada fora de l'escenari reapareix amb un últim tribut al motiu Veni Creator, per acabar la simfonia amb una triomfant fanfàrria. Potser no serà el millor, però probablement es tracta del finale més espectacular de tota la història del simfonisme.[57]
data.text: en un crescendo
data.id: P_406_C_2431_Q1
data.question: Com augmenta el so?
data.text: s'uneixen o contrasten amb els cors
data.id: P_406_C_2431_Q2
data.question: Què fan les veus solistes?
data.text: molts temes són repetits
data.id: P_406_C_2431_Q3
data.question: Què passa quan el clímax s'acosta?
data.text: amb «La feminitat eterna ens portarà cap al cel»
data.id: P_406_C_2431_Q4
data.question: Amb què conclou el cor?
data.text: Veni Creator
data.id: P_406_C_2431_Q5
data.question: A quin motiu fa tribut la secció de metalls al final?
data.context: La secció de Instrument de vent de fusta per a la Vuitena consisteix en dos flautins (un que dobla la cinquena flauta), quatre flautes, quatre oboès, un corn anglès, tres clarinets en si bemoll, almenys dos requints en mi bemoll, un clarinet baix en si bemoll, quatre fagots i un contrafagot. La secció de vent-metall comprèn vuit trompes, quatre trompetes, quatre trombons, una tuba i un conjunt «a part» de quatre trompetes (la primera pot ser doblada) i tres trombons. Els efectius de percussió consisteixen en dos jocs de timbales, dos de platerets, bombo, gong, triangle i campanes tubulars de registre greu. Mahler també hi va afegir un glockenspiel durant els assajos finals. També s'hi inclouen altres instruments: un orgue, un harmònium, un piano (també afegit a posteriori durant els assajos), dues arpes (tot i que quatre serien preferibles), una celesta i almenys una mandolina (però millor diverses). Mahler va suggerir que, en sales molt grans, el primer instrument de cada secció de vent de fusta fos doblat i que els efectius de la secció de cordes també s'incrementessin.[19]
data.text: vuit
data.id: P_406_C_2432_Q2
data.question: Quantes trompes té la secció de vent-metall per a la Vuitena?
data.text: dos jocs
data.id: P_406_C_2432_Q3
data.question: Quantes timbales té la secció de percussió per a la Vuitena?
data.text: un glockenspiel
data.id: P_406_C_2432_Q4
data.question: Quin instrument va afegir Mahler durant els assajos finals a la secció de percussió per a la Vuitena?
data.text: un piano
data.id: P_406_C_2432_Q5
data.question: Quin altre instrument van afegir durant els assajos per a la Vuitena?
data.context: La primera fase del desenvolupament comença quan el cor de dones dels àngels joves invoca la «feliç companyia de nens benaurats» que han de portar al cel l'ànima de Faust. Els nens benaurats reben l'ànima amb alegria, les seves veus s'uneixen a la del Doctor Marianus(tenor), el qual acompanya el cor abans de trencar en un arrabassat himne en mi major dirigit a la Mater Gloriosa, «la reina del cel». Quan l'ària acaba, les veus masculines del cor fan d'eco de les paraules del solista en un fons orquestral de trèmolos de viola, un passatge qualificat per De La Grange d'«emocionalment irresistible».[59]
data.text: portar al cel l'ànima de Faust
data.id: P_406_C_2433_Q1
data.question: Què ha de fer els nens Benaurats?
data.text: el cor de dones dels àngels joves
data.id: P_406_C_2433_Q2
data.question: Qui invoca els nens benaurats?
data.text: amb alegria
data.id: P_406_C_2433_Q3
data.question: Cop reben l'anima de Faust els nens benaurats?
data.text: a la del Doctor Marianus
data.id: P_406_C_2433_Q4
data.question: A quina veu s'uneix la dels nens benaurats?
data.text: a la Mater Gloriosa
data.id: P_406_C_2433_Q5
data.question: A qui dirigeix un himne el Doctor Marianus?
data.context: Amb l'ús d'elements vocals durant tota la composició, més que en episodis al final o prop d'ell, l'obra va ser la primera simfonia completament coral que es va escriure.[14] Mahler no va tenir dubtes sobre el caràcter innovador de la simfonia i la va qualificar com a la cosa més gran que havia fet. Mahler mantenia que totes les seves simfonies anteriors no eren més que un preludi d'aquesta: «tractin d'imaginar l'univers sencer començant a sonar i ressonar. Ja no hi ha veus humanes, sinó planetes i sols girant». Va ser el seu «regal a la nació [...] un gran portador d'alegria».[15]
data.text: durant tota la composició
data.id: P_406_C_2434_Q1
data.question: Quan es fan servir els elements vocals en aquesta simfonia de Mahler?
data.text: com a la cosa més gran que havia fet
data.id: P_406_C_2434_Q2
data.question: Com va qualificar aquesta simfonia Mahler?
data.text: innovador
data.id: P_406_C_2434_Q3
data.question: Quin caràcter tenia la simfonia segons Mahler?
data.text: un preludi d'aquesta
data.id: P_406_C_2434_Q4
data.question: Com considerava Mahler que eren totes les simfonies que havia fet anteriorment?
data.context:  A la següent secció, «Infirma nostri corporis virtute firmans perpeti» («Infon en la nostra feble carn la força perpètua»), torna a la tonalitat principal de la mi bemoll amb una variació del tema principal. La secció s'interromp per un breu interludi orquestral en què s'escolten les campanes tubulars greus, donant un to ombrívol a la música.[56] Aquest nou ambient menys segur és superat en reprendre el tema «Infirma nostri corporis», aquest cop sense els cors, en un tènue ressò en re menor de la invocació inicial.[52]  
data.text: mi bemoll
data.id: P_406_C_2435_Q1
data.question: Quina tonalitat torna a la següent secció?
data.text: amb una variació del tema principal
data.id: P_406_C_2435_Q2
data.question: Com torna la tonalitat en mi bemoll?
data.text: un breu interludi orquestral
data.id: P_406_C_2435_Q3
data.question: Què interromp la secció?
data.text: les campanes tubulars greus
data.id: P_406_C_2435_Q4
data.question: Què sentim en l'interludi orquestral?
data.text: un to ombrívol a la música
data.id: P_406_C_2435_Q5
data.question: Què ens donen les campanes tubulars greus?