data.title: Manuel de Falla y Matheu
data.context: Falla va sortir de París amb l'esclat de la Primera Guerra Mundial. En arribar a Madrid, com a testimoni del dolor que li va causar l'enfrontament bèl·lic, va posar música a un fluix poema de Gregorio Martínez Sierra, Oración de las madres que tienen a sus hijos en brazos. Aquesta primera col·laboració serà l'inici d'una més llarga associació entre Falla i el matrimoni Martínez Sierra - Lejárraga, que se substanciarà en obres posteriors. José Casanovas[10] ressalta la mala sort de Falla amb els llibretistes, que sempre li van proveir de textos i arguments molt inferiors a la qualitat que la seva música mereixia.
data.text: París
data.id: P_126_C_751_Q1
data.question: D'on va marxar Falla al principi de la Primera Guerra Mundial?
data.text: Oración de las madres que tienen a sus hijos en brazos
data.id: P_126_C_751_Q2
data.question: Quin poema de Gregorio Martínez Sierra va musicar Falla?
data.text: dolor
data.id: P_126_C_751_Q3
data.question: Què li va causar a Falla l'enfrontament bèŀlic?
data.text: matrimoni Martínez Sierra - Lejárraga
data.id: P_126_C_751_Q4
data.question: Amb qui es va associar Falla?
data.text: inferiors
data.id: P_126_C_751_Q5
data.question: Com eren els textos comparats amb la seva música?
data.context: També el 1915 és l'any en què conclou la composició Noches en los jardines de España a Cau Ferrat, Sitges, on havia estat convidat per Santiago Rusiñol. Aquesta obra va ser estrenada al Teatro Real de Madrid el 9 d'abril de 1916 pel pianista José Cubiles. A partir d'aquest moment comencen els contactes amb l'empresari dels Ballets Russos, Diàguilev, que s'havia mostrat interessat en representar les Noches en los jardines de España, opció que a Falla no li va semblar encertada. Amb Diàguilev i Léonide Massine va fer un viatge pel sud d'Espanya, aprofitant que els Ballets Russos havien recalat a Madrid fugint de la guerra.
data.text: 1915
data.id: P_126_C_753_Q1
data.question: Quin any va acabar la composició de Noches en los jardines de España?
data.text: a Cau Ferrat
data.id: P_126_C_753_Q2
data.question: On va acabar la composició?
data.text: al Teatro Real de Madrid
data.id: P_126_C_753_Q3
data.question: On es va estrenar aquesta obra?
data.text: José Cubiles
data.id: P_126_C_753_Q4
data.question: Qui la va estrenar?
data.context: Tot i que Falla ja havia fet alguns viatges a Sevilla i Madrid amb la seva família, cosa que li va proporcionar el contacte amb representacions musicals, és l'any 1898 quan la família al complet, a causa de problemes econòmics, es trasllada a viure a Madrid. Als 20 anys era un pianista prometedor, que ja havia compost diferents peces per tal de proveir-se d'un repertori propi, atès que en aquella època no es concebia un pianista que no interpretara obres originals. De complexió dèbil, va ser rebutjat per al servei militar, i tardanament va matricular-se al Conservatori en matrícula lliure, perquè resultava massa major per alternar amb els alumnes comuns. L'excel·lent pianista José Tragó, professor del Conservatori, va adonar-se de les excel·lents capacitats del gadità i va ser un important suport per al jove pianista que, a banda, començava a mostrar interès per la composició.
data.text: 1898
data.id: P_126_C_754_Q1
data.question: Quin any es va traslladar a viure a Madrid?
data.text: econòmics
data.id: P_126_C_754_Q2
data.question: Quins problemes tenia quan s'hi va traslladar?
data.text: prometedor
data.id: P_126_C_754_Q3
data.question: Com era com a pianista als 20 anys?
data.text: per al servei militar
data.id: P_126_C_754_Q4
data.question: Per a què el van rebutjar?
data.text: José Tragó
data.id: P_126_C_754_Q5
data.question: Qui va ser un suport per a Falla?
data.context: L'any 1904, l'Acadèmia de Belles Arts de Madrid va convocar un concurs per la composició d'una òpera espanyola. L'estrena de l'obra guanyadora no estava assegurada però, en les bases, l'Acadèmia prometia que havia «de procurar que les obres premiades siguin executades públicament, amb la deguda brillantor en un teatre de Madrid».[7] Gairebé simultàniament la companyia barcelonina de pianos Ortiz &amp; Cussó va convocar un premi de composició pianística, el premi del qual consistia en un excel·lent piano de cua. Falla decideix presentar-se als dos concursos, el que li provocarà no poc estrès i preocupacions, arribant a ambdues proves amb presses i dificultats. En el concurs d'interpretació va haver d'enfrontar-se al jove pianista català Frank Marshall, digne representant de l'escola de Granados. Malgrat la bona impressió que va deixar Falla, va perdre davant Marshall. Al concurs d'òpera va presentar una obra sobre un feble llibret de Carlos Fernández-Shaw, habitual llibretista de sarsuela: La vida breve. A causa de les presses, l'obra es va presentar amb nombrosos errors de còpia, en part també a causa de la col·laboració de l'inexpert germà del compositor, Germán, en les tasques de copisteria. Tot i així, l'obra va guanyar el premi.
data.text: per la composició d'una òpera
data.id: P_126_C_755_Q1
data.question: Quin concurs va convocar l'Acadèmia de Belles Arts de Madrid?
data.text: Ortiz &amp; Cussó
data.id: P_126_C_755_Q2
data.question: Quina companyia va convocar un premi de composició pianística?
data.text: als dos
data.id: P_126_C_755_Q3
data.question: A quin concurs es va presentar Falla?
data.text: Frank Marshall
data.id: P_126_C_755_Q4
data.question: A qui es va enfrontar en el concurs d'interpretació?
data.text: va guanyar
data.id: P_126_C_755_Q5
data.question: Com va quedar en el concurs de composició d'una òpera?
data.context: El panorama musical madrileny no deixava massa lloc per la creació fora del camp habitual de la sarsuela, i Manuel de Falla, com tots els seus col·legues, va dedicar-s'hi, produint les seues primeres obres; entre 1899 i 1905 va compondre cinc sarsueles. A El corneta de órdenes, van seguir-li La cruz de Malta, Limosna de Amor i La casa de Tócame Roque, però cap d'elles es va arribar a estrenar. Les dues primeres les va compondre en col·laboració amb Amadeu Vives. Posteriorment Falla repudiaria aquestes dues obres, i també la tercera; això no obstant, va expressar sempre una estima especial per la quarta d'elles, i anys més tard en va reutilitzar una part per al ballet El sombrero de tres picos. Totes aquestes obres, juntament amb les peces per a piano anteriors i alguna cançó andalusa, formen el que, en una frase del poeta Gerardo Diego ben escaient i que ha esdevingut cèlebre, s'ha denominat el «Premanuel de Antifalla». La cinquena sarsuela, Los amores de la Inés, sí que va ser estrenada, però sense massa èxit.
data.text: la sarsuela
data.id: P_126_C_756_Q1
data.question: A quin camp de composició va dedicar-se?
data.text: cinc
data.id: P_126_C_756_Q2
data.question: Quantes sarsueles va compondre entre 1899 i 1905?
data.text: cap
data.id: P_126_C_756_Q3
data.question: Quantes es van estrenar?
data.text: Amadeu Vives
data.id: P_126_C_756_Q4
data.question: Amb qui va compondre les dues primeres?
data.text: per la quarta
data.id: P_126_C_756_Q5
data.question: Per quina tenia una estima especial?