data.title: Tercera Guerra Servil
data.context: Després d'assabentar-se que Pompeu s'acostava, Espàrtac va intentar negociar amb Cras per donar fi al conflicte abans que arribessin els reforços romans.[40] Quan Cras es va negar, una part de les forces d'Espàrtac van trencar el confinament i van fugir cap a les muntanyes a l'oest de Petelia (l'actual Strongoli) a Calàbria, amb les legions de Cras en la seva persecució.[41] Les legions van aconseguir atrapar a una part dels rebels -sota el comandament de Cànic i Cast-, els separaren de l'exèrcit principal i els exterminaren (uns 12.300).[42] No obstant això, les legions de Cras també van patir pèrdues, ja que alguns dels esclaus en fugida van donar la volta per enfrontar-se a les forces romanes a les ordres d'un oficial de cavalleria anomenat Luci Quici i el qüestor Cneu Tremel·li Escrofa derrotant-les.[43] En qualsevol cas, els esclaus rebels no constituïen un exèrcit professional i havien arribat al seu límit. No volien fugir més i diversos grups d'homes es van separar de la força principal per atacar de manera independent a les legions de Cras.[44] Amb la disciplina fent-se malbé, Espàrtac va donar la volta a les seves forces i va emprar tota la seva potència per aguantar a les legions vivents. En aquesta última batalla, les forces d'Espàrtac van ser derrotades completament, i la gran majoria dels seus homes van morir en el camp de batalla.[45] Es desconeix el destí final del mateix Espàrtac, ja que mai es va trobar el seu cos, però els historiadors expliquen que va morir en el combat al costat dels seus homes.[46]
data.text: Pompeu
data.id: P_144_C_859_Q1
data.question: Qui s'acostava?
data.text: donar fi al conflicte
data.id: P_144_C_859_Q2
data.question: Què volia negociar Espàrtac?
data.context: Al principi, els exèrcits consulars van tenir èxit. L'ajudant de Gel·li, el propretor Arri va atacar un grup d'uns 30.000 esclaus al comandament de Crix, a prop del Mont Gargà, i amb només una legió va matar dos terços dels rebels, inclòs Crix.[23] Segons expliquen els historiadors, els esclaus van rebutjar l'atac de la legió i després de la victòria van perdre bevent vi per celebrar-ho. Quan els romans van tornar, els van trobar ebris i els van massacrar.
data.text: els exèrcits consulars
data.id: P_144_C_860_Q1
data.question: Quins exercits van tenir èxit?
data.text: prop del Mont Gargà
data.id: P_144_C_860_Q3
data.question: On van ser atacats?
data.text: bevent vi
data.id: P_144_C_860_Q4
data.question: Amb què van celebrar la victòria els esclaus?
data.text: ebris
data.id: P_144_C_860_Q5
data.question: Com els van trobar els romans?
data.context: La marea de la guerra semblava haver canviat de direcció. Les legions de Cras van sortir victorioses en diversos enfrontaments, matant a milers d'esclaus rebels i forçant a Espàrtac a retirar-se al sud a través de Lucània cap als estrets de Messina. Segons Plutarc, Espàrtac va fer un tracte amb pirates cilicis per transportar-lo a ell i a uns 2.000 homes a Sicília, on pretenia incitar una revolta d'esclaus i aconseguir reforços. Però, va ser traït pels pirates, que van rebre el pagament però van abandonar als esclaus rebels.[33] Fonts menors esmenten que hi va haver alguns intents de construir vaixells i basses entre els rebels com a mitjà d'escapament, però que Cras va adoptar mesures sense especificar per assegurar que els rebels no poguessin creuar a Sicília, i com a conseqüència van abandonar els seus esforços.[35]
data.text: victorioses
data.id: P_144_C_861_Q1
data.question: Com havien sortit les legions de Cras de diversos enfrontaments?
data.text: a retirar-se al sud
data.id: P_144_C_861_Q2
data.question: A què van forçar a Espàrtac?
data.text: amb pirates cilicis
data.id: P_144_C_861_Q3
data.question: Amb qui volia anar Espàrtac cap a Sicília?
data.text: van rebre el pagament però van abandonar als esclaus rebels
data.id: P_144_C_861_Q4
data.question: Què fan fer els pirates?
data.text: vaixells i basses
data.id: P_144_C_861_Q5
data.question: Què van voler construir els rebels?
data.context: En general, els esclaus van se tractats amb crueltat i opressió durant el període republicà. Sota el Dret romà, un esclau no era considerat com a persona, sinó com a propietat. Els amos podien abusar, ferir o fins i tot matar els seus esclaus sense conseqüències legals. Encara que hi havia molts graus i tipus d'esclaus, els graus inferiors –i més nombrosos–, que treballaven en els camps i les mines, estaven subjectes a una vida de dur treball físic.[4]
data.text: amb crueltat i opressió
data.id: P_144_C_862_Q1
data.question: Com van ser tractats els esclaus?
data.text: com a propietat
data.id: P_144_C_862_Q2
data.question: Com es considerava un esclau?
data.text: abusar, ferir o fins i tot matar els seus esclaus
data.id: P_144_C_862_Q3
data.question: Què podien fer els amos?
data.text: els graus inferiors
data.id: P_144_C_862_Q4
data.question: Quins eren els graus més nombrosos?
data.text: en els camps i les mines
data.id: P_144_C_862_Q5
data.question: On treballaven els graus inferiors?
data.context: En diversos graus al llarg de la història de Roma, l'existència d'una font de treball barata en forma d'esclaus va ser un factor important en la seva economia, que va ser definida per Marx com un mode de producció esclavista. Els esclaus s'adquirien de diverses formes, entre elles la compra a mercaders estrangers i l'esclavització de poblacions estrangeres després de la conquesta militar.[1] Amb la gran implicació de Roma en guerres de conquesta en el primer i el segon segles aC, s'importaven a l'economia romana desenes o centenars de milers d'esclaus de cop.[2] Tot i que l'ús d'esclaus com a servents, artesans i assistents personals va ser limitat, un enorme nombre d'esclaus treballava en les mines i en les terres agrícoles de Sicília i el sud d'Itàlia.[3]
data.text: en la seva economia
data.id: P_144_C_863_Q1
data.question: En què va influir l'existència d'una font de treball barata?
data.text: un mode de producció esclavista
data.id: P_144_C_863_Q2
data.question: Com va definir l'economia romana Marx?
data.text: a mercaders estrangers
data.id: P_144_C_863_Q3
data.question: A qui compraven els esclaus?
data.text: després de la conquesta militar
data.id: P_144_C_863_Q4
data.question: Quan esclavitzaven a poblacions estrangeres?
data.text: en les mines i en les terres agrícoles
data.id: P_144_C_863_Q5
data.question: On treballava un gran nombre d'esclaus?
data.context: A la República romana del segle i aC, els jocs de gladiadors eren una de les formes d'entreteniment més populars. Per tal de subministrar gladiadors per als combats, es van establir per tota Itàlia diverses escoles d'entrenament o ludis.[5] En aquestes escoles, els presoners de guerra i els criminals convictes –que eren considerats com a esclaus– eren entrenats en les habilitats necessàries per lluitar fins a la mort en els jocs dels gladiadors.[6] El 73 aC, un grup d'uns 200 gladiadors de l'escola de Capua, pertanyents a Lèntul Batiat, van planejar una fugida. Quan es va revelar el seu pla, una força d'uns 70 homes es van armar amb estris de cuina ("destralons i espets"), van lluitar fins a escapar de l'escola i es van apoderar de diversos carros d'armes i armadures de gladiador.[7]
data.text: els jocs de gladiadors
data.id: P_144_C_864_Q1
data.question: Quin forma d'entreteniment era molt popular?
data.text: escoles d'entrenament
data.id: P_144_C_864_Q2
data.question: Què van establir per Itàlia?
data.text: els presoners de guerra i els criminals convictes
data.id: P_144_C_864_Q3
data.question: A qui entrenaven en aquestes escoles?
data.text: un grup d'uns 200
data.id: P_144_C_864_Q4
data.question: Quants gladiadors van planejar una fugida?
data.text: Capua
data.id: P_144_C_864_Q5
data.question: De quina escola eren els gladiadors que volien fugir?