data.title: Rembrandt van Rijn
data.context: Havent aconseguit triomfar com a jove pintor de retrats, els seus últims anys van estar marcats per la tragèdia personal i les dificultats financeres. Tanmateix, els seus dibuixos i pintures foren populars al llarg de la seva vida, i la seva reputació com a artista continua sent elevada,[2] i durant vint anys va ser mestre de gairebé tots els pintors holandesos més importants.[3] Les seves obres més representatives són retrats dels seus contemporanis, autoretrats i il·lustracions d'escenes de la Bíblia. Els seus autoretrats formen una única i íntima biografia, en la qual el mateix artista realitza una introspecció sense vanitat i amb la sinceritat més gran.[1]
data.text: com a jove pintor de retrats
data.id: P_550_C_3295_Q1
data.question: Com havia aconseguit triomfar?
data.text: per la tragèdia personal i les dificultats financeres
data.id: P_550_C_3295_Q2
data.question: Per què van estar marcats els seus darrers anys?
data.text: populars
data.id: P_550_C_3295_Q3
data.question: Com van ser els seus dibuixos i pintures al llarg de la seva vida?
data.text: elevada
data.id: P_550_C_3295_Q4
data.question: Com és la reputació que té com artista?
data.text: de gairebé tots els pintors holandesos més importants
data.id: P_550_C_3295_Q5
data.question: De qui va ser mestre durant 20 anys?
data.context: Durant la dècada del 1650, Rembrandt torna a canviar d'estil. Els quadres augmenten de mida, els colors eren més rics i les pinzellades més pronunciades. Amb aquests canvis, Rembrandt es distancià dels seus treballs anteriors i de les modes del moment, cada cop més concentrat en el petit detall. El seu particular enfocament de l'aplicació de la pintura, en part, podria haver estat influït per la familiaritat amb les obres de Tizià, i també podria tenir-se en compte el context del moment en el qual existia un debat sobre "l'acabament" de les obres i la qualitat de la superfície. Alguns contemporanis seus mostraren desaprovació per la tosquedat de la pinzellada de Rembrandt i sembla que el mateix artista recomanava als visitants que no miressin de massa a prop les seves pintures.[39] La manipulació tàctil de la pintura estaria influïda per la pintura medieval. El resultat final és una manipulació rica i variada de la pintura, i molt sovint amb capes profundes realitzades aparentment a l'atzar, que suggereix la forma i l'espai a la manera d'un il·lusionista i en un estil molt individual.[40]
data.text: la dècada del 1650
data.id: P_550_C_3296_Q1
data.question: A quina dècada Rembrandt va tornar a canviar d'estil?
data.text: més rics
data.id: P_550_C_3296_Q2
data.question: Com són els colors en el nou estil de Rembrandt?
data.text: en el petit detall
data.id: P_550_C_3296_Q3
data.question: En què es concentra Rembrandt amb aquest canvi d'estil?
data.text: les obres de Tizià
data.id: P_550_C_3296_Q4
data.question: Quines obres podrien haver influït a Rembrandt?
data.text: que no miressin de massa a prop les seves pintures
data.id: P_550_C_3296_Q5
data.question: Què recomanava Rembrandt als visitants?
data.context: El 1631, després de la mort de son pare, Rembrandt es trasllada a Amsterdam, la nova capital de les empreses dels Països Baixos, que vivia un creixement econòmic important. Rembrandt hi comença a exercir com a retratista professional per primera vegada, i ho va fer amb un gran èxit. S'associà amb el marxant Hendrick van Uylenburgh, mitjançant el qual va conèixer Saskia van Uylenburgh, filla del seu cosí Rombertus van Uylenburgh, amb qui es casà el 1634.[9] Saskia era la filla petita d'una família de nobles de Frísia i el seu pare havia estat advocat i burgemeester (alcalde) de Leeuwarden; quan va quedar òrfena, anà a viure amb una germana més gran a Het Bildt. Rembrandt i Saskia es van casar a l'església del poble de Sint Annaparochie (actualment part del municipi de Waadhoeke) sense la presència dels seus familiars. El mateix any, 1634, Rembrandt és acceptat com a membre del gremi de pintors. També va acceptar un nombre considerable d'estudiants, entre els quals hi havia Ferdinand Bol i Govert Flinck.[10]
data.text: El 1631
data.id: P_550_C_3297_Q1
data.question: Quan va morir el pare de Rembrandt?
data.text: a Amsterdam
data.id: P_550_C_3297_Q2
data.question: On es traslladà Rembrandt després de la mort del seu pare?
data.text: a exercir com a retratista professional
data.id: P_550_C_3297_Q3
data.question: Què comença a fer Rembrandt a Amsterdam?
data.text: Saskia van Uylenburgh
data.id: P_550_C_3297_Q4
data.question: Amb qui es va casar Rembrandt?
data.text: Ferdinand Bol i Govert Flinck
data.id: P_550_C_3297_Q5
data.question: Qui hi havia entre els estudiants que va acceptar Rembrandt?
data.context: Una altra pintura, Pilat rentant-se les mans, també és de dubtosa atribució. L'opinió crítica d'aquesta pintura ha variat des de 1905, quan Wilhelm von Bode el descrigué com "un treball una mica anormal" de Rembrandt. Els acadèmics consideren que és de la dècada del 1660 i s'ha assignat a un alumne anònim, possiblement Arent de Gelder. La composició superficial té semblança amb obres del Rembrandt madur, però no té el control de la il·luminació i el modelat del mestre.[59]
data.text: dubtosa
data.id: P_550_C_3298_Q1
data.question: Com és l'atribució de Pilat rentant-se les mans?
data.text: com "un treball una mica anormal" de Rembrandt
data.id: P_550_C_3298_Q2
data.question: Com va descriure Wilhelm von Bode Pilat rentant-se les mans?
data.text: de la dècada del 1660
data.id: P_550_C_3298_Q3
data.question: De quan es considera que és Pilat rentant-se les mans?
data.text: Arent de Gelder
data.id: P_550_C_3298_Q4
data.question: De qui sembla que és Pilat rentant-se les mans?
data.text: La composició superficial
data.id: P_550_C_3298_Q5
data.question: En què s'assembla Pilat rentant-se les mans a altres obres de Rembrandt?
data.context: En una carta adreçada a Huyghens, Rembrandt ofereix l'explicació del que tractava d'aconseguir amb el seu art: l'expressió més gran del moviment natural.[23] La paraula beweechgelickhijt també s'ha interpretat en el sentit d''emoció' o 'motivació'. Si es refereix als objectius, als materials o a una altra qüestió, ja queda a interpretació. Rembrandt combina la recerca de la perfecció terrenal i espiritual com cap altre pintor de l'art occidental.[24]
data.text: a Huyghens
data.id: P_550_C_3299_Q1
data.question: A qui va adreçar una carta Rembrandt?
data.text: l'expressió més gran del moviment natural
data.id: P_550_C_3299_Q2
data.question: Què explicava Rembrandt a la carta que tractava d'aconseguir amb el seu art?
data.text: 'emoció' o 'motivació'
data.id: P_550_C_3299_Q3
data.question: Com s'ha interpretat també la paraula beweechgelickhijt?
data.text: de la perfecció terrenal i espiritual
data.id: P_550_C_3299_Q4
data.question: Quines recerques combina Rembrandt?
data.text: com cap altre pintor de l'art occidental
data.id: P_550_C_3299_Q5
data.question: Com combina Rembrandt la recerca de la perfecció terrenal i espiritual en els seus quadres?
data.context: Rembrandt va viure més enllà del que li permetien els seus mitjans econòmics i es veié obligat a subhastar les seves possessions. L'habitual compra d'obres d'art –incloses les que foren fruit del seu propi treball–, de gravats que sovint utilitzava en les seves pintures, i de rareses, van provocar que el 1656 s'arribés a un acord judicial per a evitar-ne la fallida; va haver de vendre la major part de la seva gran col·lecció de pintures i d'antiguitats. Les llistes que calgué elaborar ens donen una informació precisa de les seves col·leccions, amb pintures i dibuixos d'antics mestres, inclosos bustos d'emperadors romans, molts objectes de l'Àsia, com vestits i armadures japoneses, i col·leccions d'història natural i minerals; però els comptes resultants de les vendes de 1657 i 1658 van ser decebedors.[15] També va haver de vendre la seva casa i la seva impremta, i el 1660 es traslladà a un allotjament més modest al Rozengracht.[16][17] Les autoritats i els creditors, en general, s'adaptaren a les circumstàncies; però l'excepció varen ser els del gremi de pintors d'Amsterdam, que van crear una nova norma que fixava que ningú podria comerciar amb Rembrandt. Per evitar aquest problema, el 1660 Hendrickje i Titus van crear una empresa com a distribuïdors d'art, i Rembrandt n'era un empleat.[18]
data.text: les seves possessions
data.id: P_550_C_3300_Q1
data.question: Què es va veure obligat a subhastar Rembrandt?
data.text: el 1656
data.id: P_550_C_3300_Q2
data.question: Quan va haver de vendre gran part de pintures i antiguitats Rembrandt?
data.text: la seva casa i la seva impremta
data.id: P_550_C_3300_Q3
data.question: Què va haver de vendre Rembrandt a part de pintures i antiguitats?
data.text: a un allotjament més modest
data.id: P_550_C_3300_Q4
data.question: On es traslladà Rembrandt el 1660?
data.text: que ningú podria comerciar amb Rembrandt
data.id: P_550_C_3300_Q5
data.question: Quina norma va fixar el gremi de pintors d'Amsterdam?