1 − 2 + 3 − 4 + ...

Context: No serà fins molt de temps després que s'aconsegueix donar una explicació rigorosa d'aquesta equació. Fins al començament de la dècada del 1890, Ernesto Cesàro i Émile Borel, entre d'altres, investigaren mètodes ben definits per a trobar sumes generalitzades de les sèries divergents, incloses noves interpretacions dels intents realitzats per Leonhard Euler. Molts d'aquests mètodes anomenats de sumació assignen a (1 − 2 + 3 − 4 + ...) una "suma" de ¼. El mètode de suma de Cesàro és un dels pocs mètodes que no suma la sèrie 1 − 2 + 3 − 4 + ..., i per això  aquesta sèrie és un exemple d'un cas en què s'ha d'utilitzar un mètode més robust com ara el mètode de sumació d'Abel.

Answer: la sèrie 1 − 2 + 3 − 4 + ...

Question: Què no suma el mètode de suma de Cesaro?

Answer: més robust

Question: Com és el mètode de sumació d'Abel?

Answer: mètodes ben definits per a trobar sumes generalitzades de les sèries divergents

Question: Què van investigar Ernesto Cesàro i Émile Borel?

Answer: molt de temps després

Question: Quan es va aconseguir donar una explicació rigorosa de l'equació?

Context: Malgrat que el punt de vista explicat en el paràgraf anterior limita els valors que poden agafar les sumes generalitzades d'1 − 2 + 3 − 4 + ..., el mateix no indica quins són els mètodes que permetran sumar o no la sèrie. En efecte, alguns mètodes de sumació lineals i estables, com la suma ordinària, no sumen la sèrie 1 − 2 + 3 − 4 + ... En canvi, si s'expressa la sèrie en una forma alternativa com un producte, llavors és possible determinar quins són els mètodes que permeten obtenir 1/4. A més a més, com que

Answer: els valors que poden agafar les sumes generalitzades d'1 − 2 + 3 − 4 + ...

Question: Què limita el paràgraf anterior?

Answer: els mètodes que permetran sumar o no la sèrie

Question: Quins mètodes no indica el paràgraf anterior?

Answer: si s'expressa la sèrie en una forma alternativa com un producte

Question: Quan és pot determinar quins mètodes permeten obtenir 1/4?

Context: La sèrie també ha estat estudiada per valors no enters de n: aquestes produeixen la funció eta de Dirichlet. Una part de la motivació d'Eular per estudiar sèries relacionades amb 1 − 2 + 3 − 4 + ... era l'equació funcional de la funció eta, la qual porta directament a l'equació funcional de la funció zeta de Riemann. Euler ja havia esdevingut famós per haver trobat els valors d'aquestes funcions per enters parells positius (incloent-hi el problema de Basilea) i va intentar trobar els valors per enters senars positius (incloent-hi la constant d'Apéry): aquest darrer problema encara roman sense resoldre avui en dia. Amb la funció eta, en particular, és més fàcil treballar-hi amb els mètodes d'Euler perquè la seva sèrie de Dirichlet és sumable per Abel en la seva totalitat; la sèrie de la funció zeta de Dirichlet és molt més complicada de sumar on divergeix.[18] Per exemple, l'homòleg de 1 − 2 + 3 − 4 + ... en la funció zeta és la sèrie no-alternant 1 + 2 + 3 + 4 + ..., que té importants aplicacions en física moderna i requereix mètodes més sofisticats per fer la suma.

Answer: no enters de n

Question: Per quins valors també ha estat estudiada la sèrie?

Answer: l'equació funcional de la funció eta

Question: Què motivava a Eular a estudiar sèries relacionades amb 1 − 2 + 3 − 4 + ... ?

Answer: Riemann

Question: De qui és la funció zeta?

Answer: la constant d'Apéry

Question: Quin problema roman avui en dia sense resoldre's?

Answer: física moderna

Question: En quin camp té moltes aplicacions la sèrie no-alternant 1 + 2 + 3 + 4 + ...?

Context: Eugène Charles Catalan, el mestre de Cesàro, també menyspreava a les sèries divergents. Sota la influència de Catalan, Cesàro inicialment es referia a les "fórmules convencionals" per 1 − 2n + 3n − 4n + ... com "igualtats absurdes", i el 1883, Cesàro manifestava el punt de vista acceptat per aquella època que les fórmules eren falses però tot i així d'alguna manera útils formalment. Finalment, al seu treball Sur la multiplication des series, publicat el 1890, Cesàro va adoptar un punt de vista modern començant per les definicions.[17]

Answer: Eugène Charles Catalan

Question: Qui era el mestre de Cesàro?

Answer: les sèries divergents

Question: Què menyspreava Eugène Charles Catalan?

Answer: 1883

Question: En quin any Cesàro manifestà que les fórmules eren falses?

Answer: Sur la multiplication des series

Question: Quin treball de Cesàro es va publicar el 1890?

Answer: modern

Question: Com era el punt de vista de Cesàro en Sur la multiplication des series?


Parc del Laberint d'Horta

Context: En la part occidental d'aquest nivell es troba el laberint vegetal que dóna nom al parc. Prop de l'entrada hi ha una placa de marbre recordatòria de la visita d'Alfons XIII el 1908.[40] El laberint està format per 750 metres lineals de xiprers retallats, amb una superfície de 45 x 50 m.[41] Té forma trapezoïdal, com una destral doble com la que segons la tradició tenia el laberint del Minotaure a Cnossos (Creta).[5] En l'entrada hi ha un relleu en marbre d'Ariadna i Teseu, amb la inscripció «Entra, saldrás sin rodeo, / el laberinto es sencillo, / no es menester el ovillo / que dio Ariadna a Teseo».[42] Al centre del laberint hi ha una plaça vorejada de xiprers retallats en forma d'arc; aquí es troba una estàtua d'Eros sobre un pedestal, d'1,40 m d'altura, realitzada en marbre, actualment amb els braços mutilats.[42] En la sortida hi ha un petit estany circular i, excavat en el mur de suport de la següent terrassa, es troba la gruta d'Eco i Narcís, decorada amb una imatge de la nimfa adossada a la paret del fons, realitzada en terracota —Narcís no està present, tot i que podria figurar simbòlicament en l'estany, en al·lusió al mite del jove que es va enamorar de si mateix en veure la seva imatge reflectida en l'aigua.[42] La gruta, que recorda els nimfeus romans, conté la inscripció «De un ardiente frenesí / Eco y Narciso abrazados, / fallecen enamorados, / ella de él y él de sí».[43]

Answer: En la part occidental

Question: A quina part es troba el laberint?

Answer: vegetal

Question: Com és el laberint?

Answer: Alfons XIII

Question: Qui va visitar el parc el 1908?

Answer: per 750 metres lineals de xiprers retallats

Question: Com està format el laberint?

Answer: trapezoïdal

Question: Quina forma té el laberint?

Context: Després de passar la plaça de la Font del Pelicà i vorejant encara la reixa del palau es troba, al costat del reixat d'accés posterior del jardí dels Boixos, la plaça de les Columnes (o dels Lleons), anomenada així per vuit columnes coronades per gerros, disposades en forma d'hemicicle. Aquesta plaça serveix com a distribuïdor del jardí, ja que d'aquí surten cinc camins que recorren tot el parc. En el mur que dóna al jardí dels Boixos hi ha dues estàtues de lleons, col·locades amb motiu de la visita de Ferran VII el 1828.[35]

Answer: dels Lleons

Question: Com s'anomena també la plaça de les Columnes?

Answer: vuit columnes coronades per gerros

Question: Què hi ha a la plaça de les Columnes?

Answer: en forma d'hemicicle

Question: Com estan disposades les columnes a la plaça de les Columnes?

Answer: com a distribuïdor del jardí

Question: De què serveix la plaça de les Columnes?

Answer: cinc camins

Question: Què surt de la plaça de les Columnes?

Context: Al costat del pavelló hi ha un safareig amb peixos, de forma quadrangular, amb una escultura de dos dofins amb les cues entrellaçades, que llencen aigua per la boca. Estan realitzats en marbre sobre una base de rocalla.[57] Aquí es troba una làpida de marbre amb una inscripció llatina que fa referència a l'any de construcció: HOC TERRAE SITIENTI MARCHIO RUBIS DELICIARUM AMATOR AUXILIUM PARAVIT. A.D. MDCCLXXXXIV («el marquès, amant de les delícies del camp, va preparar aquesta ajuda a la terra assedegada, any del Senyor 1794»).[58]

Answer: un safareig amb peixos

Question: Què hi ha al costat del pavelló?

Answer: quadrangular

Question: Quina forma té el safareig amb peixos?

Answer: dos dofins amb les cues entrellaçades

Question: Quina escultura hi ha al safareig?

Answer: boca

Question: Què llencen per la boca els dos dofins de l'escultura del safareig?

Answer: en marbre

Question: Amb quin material estan realitzats els dofins del safareig?

Context: El parc, amb una superfície de 9,1 ha, està dividit en dues parts: un jardí neoclàssic i un jardí romàntic. La zona enjardinada del parc està envoltada per un extens bosc mediterrani. Repartides pel parc es troben nombroses peces escultòriques, algunes amb motius de la mitologia grega i unes altres amb motius rústics, així com un gran nombre de fonts, brolladors i basses d'aigua. Aquestes obres són d'autor desconegut, probablement procedents d'orígens diversos. S'aprecien diverses diferències estilístiques, la qual cosa fa suposar una factura de tres o quatre artistes, destacant per la seva qualitat les dues escultures femenines situades sota els templets del Belvedere.[26]

Answer: 9,1 ha,

Question: Quina superfície té el parc?

Answer: un jardí neoclàssic i un jardí romàntic

Question: Quines són les dues parts del parc?

Answer: un extens bosc mediterrani

Question: Què envolta la zona enjardinada del parc?

Answer: peces escultòriques

Question: Què hi trobem repartit pel parc?

Answer: tres o quatre

Question: Quants artistes sembla que haurien fet les escultures del parc?

Context: El 1880 es va crear un «jardí domèstic» al costat del palauet Desvalls, d'estil eclèctic. Comptava amb un hivernacle —desaparegut en la restauració de 1971—, una plantació de camèlies i realitzacions d'art topiària.[10] La iniciativa va ser del XI marquès de Llupià i VII marquès d'Alfarràs, Joan Baptista Desvalls i d'Amat, però s'ignora l'artífex d'aquesta ampliació.[9]

Answer: un «jardí domèstic»

Question: Què es va crear el 1880?

Answer: al costat del palauet Desvalls

Question: On es va crear el «jardí domèstic»?

Answer: en la restauració de 1971

Question: Quan va desaparèixer l'hivernacle del «jardí domèstic»?

Answer: Joan Baptista Desvalls i d'Amat

Question: Qui va tenir la iniciativa de crear un «jardí domèstic»?

Answer: XI marquès de Llupià i VII marquès d'Alfarràs

Question: Qui era Joan Baptista Desvalls i d'Amat?

Context: En el nivell superior s'aixeca el pavelló de Carles IV, d'estil neoclàssic i aire italianitzant, que evoca lleugerament a la Villa Capra de Palladio. Va ser construït el 1794 per Domenico Bagutti.[51] A la base del mur d'aquest pavelló hi ha una làpida de marbre amb una inscripció al·lusiva a la visita de Carles IV el 1802.[52] El pavelló està coronat per una escultura que representa L'Art i la Natura, de 1,82 m d'altura i realitzada en marbre, en la base de la qual hi ha dues inscripcions en llatí (una en cada costat): ARTIS NATURAQUE PARIT CONCORDIA PULCHRUM («l'harmonia de l'art i la natura engendra bellesa») i ARS CONCORS FOETUM NATURAE MATRIS ALUMBRAT («l'art harmoniós dóna llum al fruit de la mare naturalesa»).[53] Antigament hi havia altres dues inscripcions avui desaparegudes: NOSTRA NEQUE ERUBUIT SILVAS HABITARE THALIA («la nostra Talia tampoc es va avergonyir de viure en el bosc») i O NULLO TURBATA DOLO PAX HOSPITA RURIS («oh, pau acollidora del camp, no pertorbada per cap engany»).[54]

Answer: En el nivell superior

Question: En quin nivell hi ha el pavelló de Carles IV?

Answer: neoclàssic

Question: De quin estil és el pavelló de Carles IV?

Answer: a la Villa Capra de Palladio

Question: Què evoca lleugerament el pavelló de Carles IV?

Answer: Domenico Bagutti

Question: Qui va construir el pavelló de Carles IV?

Answer: L'Art i la Natura

Question: Què represent l'escultura que corona el pavelló de Carles IV?


Catedral de Tarragona

Context: En origen es tractava d'una de les dependències de la canònica, l’antiga Aula Capitular, que es va construir a l’inici del segle XIII amb planta quadrangular i es va cobrir amb una volta de canó apuntada. La façana conserva la porta d'accés amb finestres geminades a ambdós costats. L'any 1330 l'arquebisbe Joan d'Aragó va concedir al paborde Guerau de Rocabertí i la seva germana llicència per obrir la capçalera i construir-hi un absis de planta poligonal, transformat l’àmbit en una capella que es va dedicar a l’Eucaristia, per això es denomina del Corpus Christi. A l'absis destaca la clau de volta, amb Crist en Majestat, així com el grup de l'Anunciació i els quatre símbols del Tetramorf sobre capitells decorats amb temes vegetals. Les onze imatges de pedra policromada que decoren els murs, col·locades damunt de mènsules decorades, són de la primera meitat del segle XIV i representen diversos sants i apòstols.

Answer: segle XIII

Question: Quan es va construir l'Aula Capitular?

Answer: quadrangular

Question: Com era la planta?

Answer: la porta d'accés

Question: Què conserva la façana?

Answer: poligonal

Question: Com era l'absis que hi van construir?

Answer: la clau de volta

Question: Què destaca l'absis?

Context: Inicialment dedicada a santa Úrsula i les Onze Mil Verges, fou construïda entre 1340 i 1344 sota el mecenatge de l'arquebisbe Arnau de Sescomes, que està enterrat al paviment de la capella. La va fer construir per honrar les relíquies de santa Úrsula i d'altres verges donades pel seu predecessor, l'arquebisbe Joan d'Aragó. Coberta amb volta estrellada, la decoració escultòrica es distribueix a les setze claus de volta i a les mènsules i es completa amb diverses imatges de verges, col·locades en parelles. A les mènsules de l'arc de l'entrada es representen els evangelistes escrivint, acompanyats amb els seus respectius símbols. A l'interior les mènsules representen dos homes i dues dones llegint uns llibres, aquests personatges no es tracten de sants sinó que podrien ser familiars de l'arquebisbe Sescomes.[19] A les claus de volta estan representades efígies dintre de medallons; a les tres principals la Coronació de la Mare de Déu, sant Miquel i santa Tecla. Als murs laterals hi ha fragments de pintures murals amb busts de les santes titulars. Les pintures, les escultures i els vitralls originals van quedar molt afectats per les destrosses de la invasió napoleònica, a l’inici del segle xix. Vers 1820 es va dedicar a baptisteri i s’hi va col·locar la pila baptismal de marbre proconès, d’una sola peça, que sembla tractar-se d'una font romana reaprofitada.[20]

Answer: a santa Úrsula i les Onze Mil Verges

Question: A qui la van dedicar inicialment?

Answer: Arnau de Sescomes

Question: Qui esta enterrat al paviment de la capella?

Answer: els evangelistes

Question: Qui és representat a les mènsules de l'arc d'entrada?

Answer: familiars de l'arquebisbe

Question: Qui podrien ser dels dos homes i les dues dones que llegeixen?

Answer: efígies

Question: Què hi ha als medallons de les claus de volta?

Context: Les rosasses dels costats nord i sud del transsepte presenten importants diferències, degudes a les múltiples intervencions fins a època recent. Són obra del Mestre de Sant Silvestre, que també va treballar a la catedral de Barcelona. A la rosassa sud es representa la Mare de Déu amb l'Infant entronitzats. A la rosassa nord es representa la Resurrecció de Crist a l'òcul central, a partir del qual es distribueixen setze plafons radials amb ornamentació geomètrica, motius florals i l'escut de la seu. A la part ampla d'aquests plafons es mostra, a cadascun, un cap d'un personatge, segurament un apòstol.

Answer: múltiples intervencions

Question: Què s'hi ha fet a les rosasses?

Answer: del Mestre de Sant Silvestre

Question: De qui són obra??

Answer: la Mare de Déu amb l'Infant

Question: Qui hi ha representat a la rosassa sud?

Answer: la Resurrecció de Crist

Question: Què hi ha representat a la rosassa nord?

Answer: de la seu

Question: D'on és l'escut que hi ha representat?

Context: Recolza damunt d’un sòcol de pedra calcària policromada que mostra temes vegetals entrellaçats amb figures infantils i d’animals i que es completa amb els escuts dels arquebisbes Dalmau de Mur i Pere Sagarriga i de Pau. L'element més destacat del retaule és la predel·la. D'alabastre policromat i daurat, s’hi representen amb expressiva minuciositat sis escenes de la vida i del martiri de santa Tecla, a ambdós costats del tabernacle central, on es mostra Crist Sofrent amb Maria, sant Joan, Nicodem i Josep d’Arimatea. Les escenes dedicades a santa Tecla estan protegides per petits dossers i les separen muntants en forma de figures de santes. El fons de les escenes és de vidre blau fosc. A quatre dels episodis representats al frontal romànic de l'altar major (predicació de Pau a Iconi amb Tecla que l’escolta; el foc que ataca els botxins i respecta la santa; Tecla al fos de les feres amansides; la santa al bassal de les serps) se n'hi afegeixen dos més. Un és el de l'últim suplici de la santa, quan, estant lligada a toros braus i a punt de ser esquarterada, es trenquen els lligams i queda lliure. L'altre narra la invenció o troballa miraculosa del braç de santa Tecla, del qual procediria la relíquia insigne regalada pel rei de l'Armènia Menor a l'Església de Tarragona per mediació del rei Jaume II, l’any 1321. El cos superior conté dotze plafons amb relleus, dedicats a la representació dels Set Goigs de la Mare de Déu i de cinc de les Hores de la Passió de Crist. Les imatges centrals, protegides per alts pinacles, representen la Mare de Déu amb el Nen, flanquejada per santa Tecla i sant Pau.[16]

Answer: la predel·la

Question: Quin element destaca en el retaule?

Answer: D'alabastre

Question: De què està feta?

Answer: per petits dossers

Question: Amb què estan protegides les escenes dedicades a santa Tecla?

Answer: a l'Església de Tarragona

Question: A qui va regalar la relíquia el rei de l'Armènia Menor?

Answer: pinacles

Question: Què protegeix les imatges centrals?

Context: A les sales de pas cap a l'actual Sala Capitular s'exhibeixen obres dels segles XVI al XIX. A la primera sala destaca, al mur de la dreta, la taula amb la Nativitat, del Mestre de Cabanyes, dels inicis del segle XVI. També sobresurt una col·lecció de beneiteres de plata del segle XVIII a les vitrines que toquen al mur de l'esquerra. A la sala següent s'exhibeixen, entre altres obres, alguns extraordinaris exemples de l’argenteria litúrgica del Tresor de la Catedral, com el reliquiari del canonge Guillem Bertran, del final del segle xv, la creu de l’arquebisbe Cardona, dels segles XV-XVI, o la custòdia processional modernista de Bernardí Martorell, del  la vitrina mural de la dreta.

Answer: del Mestre de Cabanyes

Question: De qui és obra la taula amb la Nativitat?

Answer: beneiteres de plata

Question: Què sobresurt a les vitrines?

Answer: del canonge Guillem Bertran

Question: De qui és el reliquiari hi podem trobar?

Answer: XV-XVI

Question: De quins segles és la creu de l'arquebisbe Cardona?

Answer: modernista

Question: De quin estil és la custòdia processional?

Context: Santa Tecla d’Iconi és titular de la Catedral i patrona de la ciutat de Tarragona. Aquesta capella es va construir per acollir la relíquia insigne de la santa. El projecte es deu a l'arquebisbe Manuel de Samaniego i Jaca (1741-1748), però no es va poder portar a terme fins a les prelatures dels arquebisbes Jaume Cortada i Bru (1753-1762) i Juan Lario y Lancis (1764-1777). Les obres es van iniciar en 1760, sota la direcció de l'arquitecte Josep Prat i Delorta i van finalitzar en 1775. El seu disseny segueix les pautes del classicisme acadèmic. Cal destacar l'ús de materials nobles, com ara el jaspi de Tortosa i el marbre blanc. Els relleus, amb la glorificació de santa Tecla i passatges de la seva vida, i les escultures, amb les virtuts cardinals —de reminiscència berniniana—, són obra de Carles Salas. La reixa, contemporània a la capella, és obra d’Onofre Camps.

Answer: Santa Tecla

Question: Qui és la patrona de Tarragona?

Answer: per acollir la relíquia

Question: Per a què es va construir la capella?

Answer: Manuel de Samaniego i Jaca

Question: A qui es deu el projecte?

Answer: 1760

Question: Quan es van iniciar les obres?

Answer: Josep Prat i Delorta

Question: Quin arquitecte va dirigir les obres?


Cetacis

Context: L'aigua té una conductivitat tèrmica elevada, que es tradueix en una velocitat de transferència de la calor unes 24 vegades superior a la de l'aire,[64] que juntament amb la manca de pèls fa que aquests animals hagin hagut de desenvolupar mecanismes eficaços per assegurar la termoregulació. Un paper important és el de l'espessa capa de greix i teixit connectiu present sota la pell, al nivell de la hipodermis. Aquesta capa adiposa actua com a aïllant tèrmic que evita la dispersió de la calor de manera molt eficient. En alguns odontocets, com els delfínids i les marsopes, aquesta capa de greix presenta variacions estacionals en el seu gruix. Durant l'estació càlida, quan augmenta la temperatura de l'aigua, la capa perd volum, mentre que a les estacions fredes en guanya. La quantitat i el tipus de lípids presents determinen la capacitat aïllant de la capa. La protecció de la marsopa comuna es compon en un 80% de greixos, mentre que en el dofí tacat de l'Atlàntic només n'hi ha un 55%. Aquesta diferència fa que la capa adiposa de la marsopa tingui una capacitat d'aïllament quatre vegades superior a la del dofí tacat.[65]

Answer: unes 24 vegades superior a la de l'aire

Question: Com és la velocitat de la calor en l'aigua?

Answer: desenvolupar mecanismes eficaços

Question: Què han de fer aquests animals per assegurar la termoregulació?

Answer: l'espessa capa de greix i teixit connectiu

Question: Què és important per assegurar la termoregulació?

Answer: sota la pell

Question: On és la capa de greix?

Answer: com a aïllant tèrmic

Question: Com actua la capa adiposa?

Context: L'oïda és el sentit més desenvolupat dels cetacis, que són capaços de determinar sota l'aigua de quina direcció prové el so, una capacitat que no tenen els mamífers terrestres. Això és possible perquè els ossos de l'orella interna d'aquests animals estan ben separats de la resta del crani, que podria interferir en la recepció dels estímuls acústics. Aquesta separació encara és més evident en els odontocets que en els misticets.[37] Per aconseguir una major hidrodinàmica, els cetacis manquen de pavellons auriculars, mentre que l'orella mitjana i l'orella interna són semblants en estructura a les dels altres mamífers. En els odontocets, les ones sonores són rebudes per una substància oliosa present a la mandíbula, des d'on són transferides a l'orella mitjana, on arriben al timpà. En els misticets no s'ha demostrat la transmissió del so a través de la mandíbula i probablement la recepció es fa directament a través del conducte auditiu.[38]

Answer: L'oïda

Question: Quin és el sentit més desenvolupat dels cetacis?

Answer: de quina direcció prové el so

Question: Què poden determinar els cetacis sota l'aigua?

Answer: separats de la resta del crani

Question: On son els ossos de l'orella interna dels cetacis?

Answer: una major hidrodinàmica

Question: Què els permet als cetacis no tenir pavellons auriculars?

Answer: a les dels altres mamífers

Question: A què s'assembla l'orella mitjana i l'orella interna dels cetacis?

Context: La caça de cetacis, sobretot els de gran mida, té orígens molt antics. Ja al neolític, fa uns 6.000 anys, algunes poblacions del nord d'Europa caçaven i s'alimentaven d'aquests animals. Als segles XVI i XIX hi hagué un gran augment del nombre d'exemplars caçats. Entre els productes recuperats de les balenes, els més importants des d'un punt de vista comercial eren el greix, convertit en oli per les làmpades; les barbes, utilitzades per la fabricació de cotilles; o l'espermaceti del catxalot, utilitzat per elaborar perfums. Actualment, l'ús principal dels cetacis és la seva carn, molt preuada a Islàndia, Noruega i el Japó.

Answer: al neolític

Question: Quan es van començar a caçar cetacis?

Answer: del nord d'Europa

Question: Quines poblacions van començar a caçar cetacis al neolític?

Answer: Als segles XVI i XIX

Question: Quan va augmentar el nombre de cetacis caçats?

Answer: oli per les làmpades

Question: Per a què feien servir el greix de les balenes?

Answer: cotilles

Question: Què fabricaven amb les barbes de les balenes?

Context: Les estructures socials dels odontocets són generalment dominades per associacions entre individus del sexe femení, que s'uneixen amb els mascles en el moment de la reproducció. No són rars els combats entre mascles per conquerir femelles, com ho demostra la presència de cicatrius deixades a la pell perdents de coespecífics. Sovint, com passa amb els dofins mulars de Shark Bay a Austràlia, els mascles poden formar petites coalicions, anomenades «aliances», que combaten amb altres aliances i poden «raptar» les femelles d'un altre grup i sotmetre-les a un coit forçat.[81] Els dofins de musell llarg s'associen en grups formats per uns cent individus. Dins el grup es formen subassociacions d'uns dotze individus, que neden de manera sincronitzada en una formació en forma de V, semblant a la que s'observa en les oques en vol. Els grups de les orques són associacions matriarcals dirigides per la femella madura més vella i constituïdes per almenys un mascle, cries i altres femelles. Els mascles que neixen en el si d'un grup continuen formant-ne part quan es fan grans, però només s'aparellen amb femelles pertanyents a altres grups. Els membres del grup es comuniquen entre ells per mitjà d'un dialecte que varia d'una associació a l'altra i que és ensenyat a les noves generacions. Els catxalots formen associacions similars, anomenades «unitats», en què els mascles no romanen amb les femelles i les cries, sinó que a l'edat d'uns cinc anys emprenen un llarg viatge vers latituds més altes, on hi ha més aliment, per completar el seu desenvolupament. A partir d'aleshores, es mouen d'una unitat a l'altra per aparellar-se amb més femelles.[82]

Answer: associacions entre individus del sexe femení

Question: Qui domina les estructures socials dels odotoncets?

Answer: en el moment de la reproducció

Question: Quan s'uneixen les femelles als mascles?

Answer: per conquerir femelles

Question: Per què combaten els mascles?

Answer: raptar» les femelles d'un altre grup

Question: Què poden fer els dofins que han format una aliança?

Answer: uns cent

Question: Quants individus formen els grups dels dofins de musell llarg?

Context: Els misticets són capaços d'emetre sons de baixa freqüència que es poden sentir a distàncies considerables. Les iubartes emeten sons de freqüència variable, que formen autèntics «cants». Cada cant dura entre set i trenta minuts i després és repetit. No hi ha pausa entre un cant i el següent, de manera que les iubartes poden continuar cantant durant hores.[83] Cada cant està constituït per una sèrie de temes, sintagmes i sub-sintagmes (vegeu frase (música)) i hi ha diferències entre els cants de les iubertes que viuen a l'Atlàntic nord, les del Pacífic nord i les de l'hemisferi sud.[84] Els cants de les iubartes tenen un paper important en la reproducció; s'ha demostrat que només canten els mascles adults (de manera similar al que passa en els ocells), que comuniquen mitjançant els cants la seva disponibilitat per aparellar-se en les femelles i la seva posició.[85] A part de les iubartes, també poden cantar altres misticets, però amb cants molt més senzills. La balena de Groenlàndia emet cants compostos de pocs sons que es repeteixen diverses vegades.[86]

Answer: de baixa freqüència

Question: Quins sons emeten els misticets?

Answer: variable

Question: Com és la freqüència del so de les iubartes?

Answer: entre set i trenta minuts

Question: Quant dura cada cant de les iubartes?

Answer: en la reproducció

Question: En què tenen un paper important el cant de les iubartes?

Answer: els mascles adults

Question: Quins individus canten?

Context: Una altra possible explicació dels encallaments són els exercicis de la marina militar efectuats mitjançant l'ús de sonar a mitjana freqüència, per la detecció de submarins. El 1996, dotze zífids s'encallaren a les costes de Grècia i les anàlisis autòptiques revelaren la presència d'una patologia caracteritzada per la presència d'èmbols gasosos a l'interior dels òrgans dels animals. Una vegada els cetacis s'han encallat, aquests èmbols els provoquen la mort a causa dels greus danys causats a l'aparell circulatori. Els encallaments han estat relacionats amb exercicis militars que es dugueren a terme dos dies abans que es produïssin.[117]

Answer: dotze

Question: Quants zífids s'encallaren ales costes de Grècia el 1996?

Answer: èmbols gasosos

Question: Què va trobar l'autòpsia a l'interior dels zífids encallats?

Answer: la mort

Question: Què causen aquests èmbols en els cetacis un cop s'han encallat?

Answer: a l'aparell circulatori

Question: Quins danys causen aquests èmbols en els cetacis un cop s'han encallat?


Fidelio

Context: Bàsicament, Sonnleithner va reduir la seva feina a traduir el text de Bouilly, encara que entre un i altre hi ha diverses diferències, tot i que sense afectar al nus dramàtic. El Fidelio de Beethoven va comptar amb un llibret més directe i lliure de trames secundàries. Si bé el llibret de Bouilly és més teatral, dotant de personalitat i interès a un nombre de personatges més gran, també és més complex i recargolat, amb lectures més diverses. Beethoven posa música a un llibret més unidireccional, en què tot s'encamina a analitzar un fet principal: la injustícia que cau sobre Floretan i la inquietud de Leonore per salvar al seu marit de la mort.[8]

Answer: de trames secundàries

Question: De què és lliure el llibret de Beethoven?

Answer: més complex i recargolat

Question: Com és el llibret de Bouilly?

Answer: més gran

Question: Com és el nombre de personatges del llibret de Bouilly?

Answer: salvar al seu marit de la mort

Question: Què vol fer Leonore?

Context: Els primers anys del segle xix, la Revolució Francesa va fer albirar un nou horitzó estètic i va fer aparèixer un gènere operístic amb un nus argumental basat en la lluita contra la injustícia manifesta i la salvació en el darrer moment, amb la consegüent victòria de la veritat i la justícia enfront de la maldat i l'engany.[3] Aquest seria el cas de moltes obres franceses que anaven desembarcant a Viena amb aclaparadora acollida. Primer va ser Lodoïska (1802) de Cherubini, un any més tard Faniska, i en les temporades successives ho van fer les òperes de Dalayrac, Gaveaux, Boieldieu, Isouard, Berton, Spontini (amb La Vestale), Méhul i Lesueur, totes abans de 1805, justament quan Beethoven estrenava la primera versió de Fidelio, iniciada contemporàniament a la Sinfonia Eroica i a les sonates Waldstein i Appasionata.[4]

Answer: en la lluita contra la injustícia

Question: En què es basava el nus argumental?

Answer: la veritat i la justícia

Question: Qui guanyava al final?

Answer: Cherubini

Question: Qui va escriure Lodoïska?

Answer: aclaparadora

Question: Com va ser l'acollida de les obres franceses a Viena?

Answer: 1805

Question: Quin any es va estrenar Fidelio?

Context: Nascuda a cavall entre les comèdies domèstiques del segle XVIII i les grans passions romàntiques que van dominar la resta del segle xix, Fidelio, que Beethoven considerava «el fill que m'ha costat els pitjors dolors, el que m'ha causat més penes; però per això també el més estimat», és la quinta essència del seu geni musical que es converteix en la utopia d'aquells que clamen per la llibertat i l'esperança de l'ésser humà que recull l'ideari il·lustrat del seu autor. Fidelio és un al·legat no sols de l'amor conjugal, la lleialtat o la fidelitat, sinó també de la llibertat. És considerada també com un dels més sòlids pilars de l'òpera genuïnament alemanya, que molt aviat continuarien Carl Maria von Weber i Richard Wagner.[1]

Answer: els pitjors dolors

Question: Què li va costar Fidelio a Beethoven?

Answer: un dels més sòlids pilars de l'òpera genuïnament alemanya

Question: Com es considerada?

Answer: les grans passions romàntiques

Question: Quins arguments van dominar la resta del segle xix?

Answer: de la llibertat

Question: De què és un al·legat també?

Context: Fidelio, op. 72 (en totes tres versions), és un singspiel compost per Ludwig van Beethoven, l'única òpera del compositor. El llibret en alemany va ser escrit per Joseph Sonnleithner, revisat per Stephan von Breuning i Georg Friedrich Treitschke, basat en la comèdia Léonore ou l'amour conjugal de Jean-Nicolas Bouilly. Es va estrenar al Theater an der Wien de Viena, en una versió de dos actes, el 20 de novembre de 1805. Després fou revisada el 1806 i de nou el 1814 en la seva versió definitiva i que se sol representar actualment.

Answer: un singspiel

Question: Què és Fidelio?

Answer: Ludwig van Beethoven

Question: Qui el va compondre?

Answer: Léonore ou l'amour conjugal

Question: En quina comèdia està basada el llibret?

Answer: Theater an der Wien

Question: On es va estrenar?

Answer: 20 de novembre de 1805

Question: Quin dia es va estrenar?

Context: L'òpera narra la història de Leonore, que disfressada com un guardià de presó amb el nom de Fidelio, entra d'incògnit a la presó de Sevilla per a buscar el seu marit, Florestan, que ha sigut empresonat injustament per l'aristòcrata Pizarro per denunciar els seus crims i corrupcions. Per a arribar fins a ell, Leonore-Fidelio ha de guanyar-se el favor de Rocco, el carceller, i evitar a tota costa que la descobreixin. Això dóna lloc a situacions d'embolic: Marzelline, la filla del carceller, s'enamora de Fidelio sense saber que en realitat és una noia, trencant-li el cor a Jaquino, amb qui s'havia promés; Rocco, que està orgullós de ser el futur sogre de Fidelio, rep l'orde de Pizarro de posar fi a la vida de Florestan. Només el valor i la determinació de Leonore podran resoldre el gran conflicte.[2]

Answer: com un guardià de presó

Question: Com va disfressada Leonore?

Answer: el seu marit

Question: Qui va a buscar a la presó?

Answer: Marzelline

Question: Qui s'enamora de Fidelio?

Context: El llibret de Bouilly va obtenir de seguida un enorme atractiu per a llibretistes i compositors.[3] Més tard, aquest tema fou recollit per Ferdinando Paër, que el va estrenar a Dresden el 1805 amb el títol Leonora, ossia l'amore coniugale, quan Beethoven ja estava escrivint la seva versió. Menys coneguda fou en el seu temps la versió en un acte de Simon Mayr L'amore coniugale, estrenada el mateix any.[6]

Answer: per a llibretistes i compositors

Question: Per a qui tenia atractiu el llibret?

Answer: Ferdinando Paër

Question: Qui va recollir el tema?

Answer: Leonora, ossia l'amore coniugale

Question: Quin títol té l'òpera de Ferdinando Paër?

Answer: L'amore coniugale

Question: Quina altra òpera amb el mateix tema es va estrenar el 1805?

Answer: estava escrivint la seva versió

Question: Què feia Beethoven el 1805?


Nit de lluna

Context: Leandre Cristòfol (Os de Balaguer, 1908 – Lleida, 1998) va ser un dels pioners de l'escultura surrealista a Catalunya. Format inicialment en la figuració expressionista, ben aviat entrà en contacte amb el grup d'intel·lectuals i artistes lleidatans agrupats entorn de la revista Art i encetà una recerca creativa de caràcter experimental que el vinculà amb l'horitzó del surrealisme històric espanyol dels anys trenta. La seva obra va participar en l'exposició Logicofobista de Barcelona (1936), l'Exchange surrealiste de Tòquio (1937) i la Internacional surrealista de París (1938).[2]

Answer: escultura surrealista

Question: Què feia Leandre Cristòfol?

Answer: figuració expressionista

Question: En què es va formar inicialment?

Answer: anys trenta

Question: En quin període es situa el surrealisme històric espanyol?

Answer: Barcelona

Question: En quina ciutat es va celebrar l'exposició Logicofobista?

Answer: amb el grup d'intel·lectuals i artistes lleidatans agrupats entorn de la revista Art

Question: Amb quin grup entra en contacte Leandre Cristòfol?

Context: Nit de lluna és una obra surrealista de Leandre Cristòfol i Peralba elaborada el 1935 durant la seva fase de treball marcadament avantguardista (1933–1939).[1] Es troba al Museu d'Art Jaume Morera, tot i que el Museu Nacional d'Art de Catalunya en conserva una rèplica de cronologia posterior. L'obra mostra un ou de sargir i un fus de filar disposats sobre un escenari de fusta dins d'una caixa de fusta semicircular. Els objectes representen al·legòricament la mare de l'artista i són un homenatge als seus pares. El 1936 Leandre Cristòfol va exposar Nit de lluna a l'exposició logicofobista, organitzada pel grup ADLAN.

Answer: Leandre Cristòfol i Peralba

Question: De qui és l'obra Nit de lluna?

Answer: 1935

Question: En quin any es va elaborar Nit de lluna?

Answer: Museu d'Art Jaume Morera

Question: On es troba l'obra?

Answer: Museu Nacional d'Art de Catalunya

Question: Quin museu conserva una rèplica de l'obra?

Answer: un ou de sargir i un fus de filar disposats sobre un escenari de fusta dins d'una caixa de fusta semicircular

Question: Què mostra l'obra?

Context: Després de la Guerra Civil, des de Lleida estant es dedicà a l'escultura figurativa, l'altre pol de la seva producció artística fins que l'any 1957 va reprendre el vessant experimental de la seva obra, presentada a partir de sèries creatives que es van succeint periòdicament i que el vinculen a diferents moviments artístics contemporanis. La seva obra va participar en els grans esdeveniments expositius de restitució de l'avantguarda surrealista espanyola i és considerada una de les aportacions més singulars de l'escultura internacional del segle xx. El 1989 va rebre la Medalla al Mèrit de les Belles Arts.[2]

Answer: 1957

Question: En quin any va reprendre el vessant experimental de la seva obra?

Answer: la Medalla al Mèrit de les Belles Arts

Question: Què va rebre el 1989?

Answer: Després de la Guerra Civil

Question: Quan es dedicà a l'escultura figurativa?

Answer: periòdicament

Question: Com es van succeint les sèries creatives?

Answer: en els grans esdeveniments expositius de restitució de l'avantguarda surrealista espanyola

Question: On va participar la seva obra?

Context: Nit de lluna destaca per la seva senzillesa formal i la descontextualització funcional dels elements. Tot i això, l'artista és capaç de compondre un interessant joc de contrasts, reforçat pel títol de l'obra, entre la rigidesa i la línia recta del fus (arbre) i la mobilitat i la línia corba de l'ou (lluna).[3] En aquest sentit, s'ha comparat amb Aurèola astral, ja que també fa un joc de contrasts entre dos elements.[3]

Answer: per la seva senzillesa formal i la descontextualització funcional dels elements

Question: Per què destaca Nit de lluna?

Answer: Aurèola astral

Question: Quina obra també fa un joc de contrast entre dos elements?

Answer: la rigidesa i la línia recta del fus (arbre) i la mobilitat i la línia corba de l'ou (lluna)

Question: Quins són els elements que utilitza l'artista que componen un joc de contrasts?

Answer: pel títol de l'obra

Question: Per què és reforçat el joc de contrasts?

Answer: corba

Question: Com és la línia de l'ou?


Tancredi

Context: La vida de Rossini està plena d'anècdotes. Per exemple, a Venècia, aquesta ària era coneguda l'aria dei risi (ària de l'arròs) perquè sembla que l'hauria compost en una fonda en el temps que va trigar a coure's l'arròs que havia encarregat. La veracitat d'aquesta anècdota segurament és tan fiable com la que els jutges venecians, cansats de sentir cantussejar Di tanti palpiti a tota hora, van arribar a prohibir-ho durant les sessions dels tribunals.[2] La música d'aquesta ària, tant la melodia com després l'acompanyament orquestral, eren una novetat per l'any 1813. Els instruments no s'acontenten en doblar la part cantada, sinó que a més descriuen els secrets sentiments de l'heroi. L'orquestra adquireix una existència autònoma, independent de la línia vocal, que va ser aleshores una revolució per a l'òpera. Que tardés només quinze minuts a compondre-la no ens hauria de sorprendre en el compositor que va escriure El barber de Sevilla en catorze dies, i que segurament no va utilitzar-ne gaires més per compondre el mateix Tancredi.[3]

Answer: d'anècdotes

Question: De què està plena la vida de Rossini?

Answer: La música d'aquesta ària, tant la melodia com després l'acompanyament orquestral

Question: Què era una novetat per l'any 1813?

Answer: els secrets

Question: Quins sentiments de l'heroi descriuen els instruments?

Answer: autònoma

Question: Com és l'existència que adquireix l'orquestra?

Answer: catorze

Question: En quants dies va escriure Rossini el Barber de Sevilla?

Context: Tancredi no és una de les òperes muntades amb més freqüència, i actualment ha esdevingut una raresa en l'escena de l'òpera. La contralt Ewa Podles va aconseguir el reconeixement en el paper protagonista, que el realitza a la Vlaamse Opera (1991), La Scala (1993), a l'Òpera Estatal de Berlín (1996), a la Canadian Opera Company (2005), al Festival Internacional de Música Caramoor (2006), al Teatro Real (2007), i a l'Òpera de Boston (2009), entre d'altres. També va gravar el paper el 1995.[26] La mezzosoprano búlgara Vesselina Kasarova també ha estat elogiada en el paper, cantant al Festival de Salzburg (1992), amb l'Orquestra de l'Òpera de Nova York (1997), i en una gravació de 1996 amb el Cor de la Ràdio Bavaresa i l'Orquestra de la Ràdio de Munic.[27]

Answer: una raresa en l'escena de l'òpera

Question: Com ha esdevingut actualment Tancredi?

Answer: el paper protagonista

Question: Què va aconseguir la contralt Ewa Podles?

Answer: Ewa Podles

Question: Qui va representar el paper protagonista en l'Òpera Estatal de Berlín?

Answer: Vesselina Kasarova

Question: Qui va cantar al Festival de Salzburg?

Answer: amb el Cor de la Ràdio Bavaresa i l'Orquestra de la Ràdio de Munic

Question: Amb qui va gravar el 1996 Vesselina Kasarova?

Context: Fora d'Itàlia, a Catalunya, el teatre de la Santa Creu la va presentar a Barcelona el 5 de maig de 1817 i posteriorment en les temporades de 1820-1821 i 1824-1825.[2] Després es va veure a Corfú (1822), Lisboa (com Tacredo) (1826) i Ginebra (1828). L'òpera va ser estrenada a Anglaterra al King's Theatre de Londres el 4 de maig de 1820 amb Fanny Corri-Paltoni com a Amenaide. L'estrena francesa va ser pel Théâtre-Lyrique Italien a la Salle Louvois de París el 23 d'abril de 1822 amb Giuditta Pasta en el paper protagonista. Va ser vista a Portugal per primera vegada al Teatre Nacional de São Carlos el 18 de setembre de 1822 (com a Tancredo) i es va estrenar a La Scala el 8 de novembre de 1823 amb Brigida Lorenzani com a Tancredi.[19][20]

Answer: 5 de maig de 1817

Question: Quan la va presentar per primera vegada el teatre de la Santa Creu?

Answer: Barcelona

Question: On és el teatre de la Santa Creu?

Answer: King's Theatre

Question: En quin teatre es va estrenar l'òpera a Anglaterra?

Answer: Londres

Question: En quina ciutat està el King's Theatre?

Answer: Giuditta Pasta

Question: Qui representà el paper protagonista en l'estrena de l'òpera a França?

Context: Existien altres versions de la història de Tancredi, la més recent la de Stefano Pavesi, amb llibret de Luigi Romanelli, estrenada a La Scala el 1812.[5] Cap d'elles havia incorporat amb gran efecte les invencions formals de Rossini, vistes en les seves anteriors òperes d'un sol acte. Com Gossett assenyala «L'òpera va establir una nova síntesi formal, nous models de composició, diferents dels que els compositors italians havien utilitzat».[6]

Answer: de la història de Tancredi

Question: De què existeixen altres versions?

Answer: la de Stefano Pavesi

Question: Quina és la versió més recent de la història de Tancredi?

Answer: a La Scala

Question: On es va estrenar la versió més recent de la història de Tancredi?

Answer: 1812

Question: Quan es va estrenar la versió més recent de la història de Tancredi?

Answer: una nova síntesi formal, nous models de composició, diferents dels que els compositors italians havien utilitzat

Question: Què assenyala Gossett que l'opera va establir?

Context: Les dues primeres actuacions van patir a causa de problemes vocals de les seves dues principals cantants femenines, però l'èxit va anar creixent a partir de la tercera representació, on va agradar de forma especial la simfonia, més de sis actuacions en el mes següent i quinze en total.[17] Tancredi va portar la fama de Rossini fins als núvols. Stendhal explica l'anècdota, probablement exagerada, que un jutge venecià va haver d'acabar prohibint que els que esperaven el seu torn a la sala d'espera cantessin la cabaletta de Tancredi Di tanti palpiti.[2]

Answer: les seves dues principals cantants femenines

Question: Qui va patir problemes vocals?

Answer: a partir de la tercera representació

Question: Quan va anar creixent l'èxit?

Answer: la simfonia

Question: Què va agradar de forma especial a la tercera representació?

Answer: quinze

Question: Quantes actuacions en total es van fer?

Answer: fins als núvols

Question: On va portar Tancredi la fama de Rossini?

Context: Després de la sèrie de cinc farses, Rossini es va sentir atret per l'òpera seriosa de tall clàssic antic, que en aquell moment llanguia sense acabar de trobar el camí de la renovació. Fins llavors les velles històries clàssiques es refugiaven en llegendes medievals, sovint de les Croades, i eren fragments sense vida, farcits d'àries da capo i ornamentacions vocals sense sentit, amb extensos i avorrits recitatius basats en monòtons baixos continus servits només pel clavicèmbal amb fórmules reiterades. Una de les grans troballes de Rossini fou revestir una història «seriosa» amb la vestidura de l'òpera bufa, utilitzant l'esquema abreujat de l'ària i la cabaletta, en comptes de les antigues àries tripartites que ja no s'estilaven.[2]

Answer: Després de la sèrie de cinc farses

Question: Quan es va sentir atret Rossini per l'òpera seriosa de tall clàssic antic?

Answer: l'òpera seriosa de tall clàssic antic

Question: Què llanguia sense acabar de trobar el camí de la renovació?

Answer: d'àries da capo

Question: De quines àries estaven farcides les òperes de llegendes medievals?

Answer: revestir una història «seriosa» amb la vestidura de l'òpera bufa

Question: Quina fou una de les grans troballes de Rossini?

Answer: l'esquema abreujat de l'ària i la cabaletta

Question: Què utilitza Rossini en comptes de les antigues àries tripartites?


Ratpenat de doble serrell

Context: Tanmateix, un estudi del 2006 de Carlos Ibáñez i col·laboradors descobriren que M. nattereri contenia en realitat diverses espècies críptiques amb seqüències d'ADN molt diferents, encara que amb diferències morfològiques petites o inexistents. Una d'elles, trobada al sud de la península Ibèrica, fou identificada com a M. escalerai.[13] Les poblacions de les muntanyes del nord d'Espanya representen una altra espècie («Myotis sp. A»), que ara també es coneix als Alps.[14] Un estudi del 2009 basat en els gens mitocondrials citocrom b i ND1 revelà que el parent més proper de M. escalerai és una espècie encara no anomenada del Marroc anteriorment inclosa a M. nattereri («Myotis sp. B»), i que té una relació més llunyana amb altres membres del grup Myotis nattereri.[15] Es calcula que M. escalerai i l'espècie marroquina divergiren fa aproximadament 2 milions d'anys.[16] Uns mesos més tard, es trobà el primer exemplar de M. escalerai a França.[17] Un estudi del 2011 descobrí una cinquena presumpta espècie dins del complex («Myotis sp. C»), que viuria a la península Itàlica i tindria M. sp. A com a parent més proper,[18] però un altre estudi publicat el mateix any inclogué aquestes poblacions a M. sp. A.[19] Aquest últim estudi, d'I. Salicini i col·laboradors, féu servir seqüències de sis gens nuclears per confirmar que M. escalerai és una espècie a part i que té una relació propera amb M. sp. B.[20]

Answer: Carlos Ibáñez

Question: Qui va fer l'estudi l'any 2006?

Answer: petites o inexistents

Question: Com eren les diferències morfològiques entre espècies?

Answer: una cinquena presumpta espècie

Question: Què va descobrir l'estudi del 2011?

Answer: a la península Itàlica

Question: On viu la cinquena espècie?

Answer: en els gens mitocondrials citocrom b i ND1

Question: En què estava basat l'estudi del 2009?

Context: Ángel Cabrera descrigué el ratpenat de doble serrell el 1904 a partir de quatre espècimens provinents de dues localitats de l'est d'Espanya. Elegí el nom específic escalerai en honor de l'entomòleg espanyol Manuel Martínez de la Escalera, que recollí dos espècimens d'aquesta espècie a Bellver (Catalunya).[4] Com que Cabrera no designà cap de les dues localitats (Bellver i el municipi valencià de Foios) com a localitat tipus, els científics posteriors han citat les dues. Actualment es considera que Foios és la localitat tipus per ser la primera que fou mencionada per Cabrera.[5][6] Cabrera apuntà que el ratpenat de doble serrell era un parent proper del ratpenat de Natterer (M. nattereri)[7] i el 1912 Gerrit S. Miller es referí a M. escalerai com a sinònim d'aquesta espècie. Adduí que un dels caràcters que Cabrera havia proposat per distingir-los era degut a una alteració produïda durant la preparació dels espècimens de ratpenat de doble serrell en alcohol.[8] La classificació de Miller prevalgué gairebé durant un segle[1] i, de fet, el mateix Cabrera assumí el 1914 que M. escalerai no era una espècie vàlida.[9]

Answer: Ángel Cabrera

Question: Qui va descriure el ratpenat de doble serrell el 1904?

Answer: Manuel Martínez de la Escalera

Question: En honor a qui està escollit el nom específic escalerai?

Answer: del ratpenat de Natterer

Question: De qui era parent proper el ratpenat de doble serrell?

Answer: un segle

Question: Quant temps prevalgué la classificació de Miller?

Answer: que M. escalerai no era una espècie vàlida

Question: Què va assumir Cabrera?

Context: El ratpenat de doble serrell és un ratpenat gris de mida mitjana similar al ratpenat de Natterer. Té el pelatge llarg i suau, amb el dors marronós i el ventre tirant a blanc. Els peus són de color gris fosc. Gran part de la cara és rosa, mentre que el musell és puntat i presenta pèls llargs al llavi superior que semblen un bigoti. Les orelles són llargues i el seu color oscil·la entre marró i gris. El trague, una projecció de la vora interior de l'orella, és prou llarg per arribar al mig de l'orella, és de color gris a groc i es va fent fosc a mesura que s'allunya de la base.[21] Alguns científics creuen que es diferencia del ratpenat de Natterer per la presència d'un serrell a la membrana caudal,[6][22][9], però A. M. Hutson, especialista en ratpenats, sosté que aquesta característica no serveix per distingir les dues espècies.[23] A més a més, la presència d'un esperó en forma de «S» a l'uropatagi, que s'acosta al mig de la membrana, és un tret distintiu d'aquesta espècie. El seu vol baix, les seves ales grans i la rapidesa amb la qual les bat fan que es pugui moure per l'aire de manera precisa i àgil.[22]

Answer: llarg i suau

Question: Com té el pelatge?

Answer: un bigoti

Question: Què semblen els pèls llargs al llavi superior?

Answer: a la membrana caudal

Question: On té el serrell el ratpenat?

Answer: un esperó en forma de «S»

Question: Què té a l'uropatagi?

Context: Es tracta d'un ratpenat de mida mitjana i majoritàriament grisenc, però amb la regió ventral més clara. Té el musell puntat, la cara rosa i les orelles llargues. Les seves ales grans en fan un volador àgil. Té una envergadura d'entre 245 i 300 mm i pesa entre 5 i 9,5 g. Tot i que s'assembla molt al ratpenat de Natterer, se'n diferencia per alguns trets de la membrana caudal. El ratpenat de doble serrell és considerat una espècie «vulnerable» o amb «dades insuficients» a diverses parts de la seva distribució.

Answer: puntat

Question: Com té el musell?

Answer: rosa

Question: De quin color té la cara?

Answer: Les seves ales grans

Question: Què fa que sigui un volador àgil?

Answer: entre 5 i 9,5 g

Question: Quant pesa?

Answer: alguns trets de la membrana caudal

Question: Què el diferencia del ratpenat de Natterer?


Christophe Plantin

Context: Amb el capital invertit pels socis, l'empresa inicia una forta expansió. Durant l'any 1564 passen de dues a cinc les premses, el 1565 instal·len la sexta, i a principis de 1566 la sèptima, contant al final amb 33 operaris, entre impressors, caixistes i correctors. Des de l'inici de la societat fins al 28 d'agost de 1567, La Compagnie edita 209 llibres, distribuïts entre els llibreters d'Anvers, el mercat parisenc i les fires de Frankfort, majoritàriament llibres de fàcil sortida com a autors clàssics, llibres devocionals i emblemes (recull de paràboles acompanyades d'il·lustracions), però també publicaran obres científiques com Vivae imagines partium corporis humani aereis formis expressae, de Juan Valverde de Amusco, Andreas Vesal i Jacques Grévin,[30] o Florum, et coronariarum odoratarumque nonnullarum herbarum historia, de Rembert Dodoens, i edicions en hebreu i en grec de la bíblia.[31] El 1567 publica un manual d'aprenentatge del francès per a neerlandesos, La premiere et la seconde partie des dialogues francois pour les jeunes enfans. Het eerste ende tweede deel van de Francoische t'samensprekinghen, i en els poemes liminars se suggereix que és el mateix Plantin l'autor tant dels poemes com de l'obra, quan el veritable autor fou Jacques Grévin, i Plantin sols participà en tres dels diàlegs.[32]

Answer: Amb el capital invertit pels socis

Question: Com va iniciar una forta expansió l'empresa?

Answer: 1564

Question: Quin any van passar de dues a cinc premses?

Answer: 209

Question: Quants llibres edità La Compagnie fins al 28 d'agost de 1567?

Answer: Rembert Dodoens

Question: Qui és l'autor de Florum, et coronariarum odoratarumque nonnullarum herbarum historia?

Answer: en hebreu i en grec

Question: Com eren les edicions de la bíblia que va editar La Compagnie?

Context: A Anvers la situació era delicada, paralitzada comercialment per la guerra. Plantin continua el seu treball amb dificultats, i produeix sobretot obres per encàrrec, de llibreters de París, Lió, Colònia i altres llocs, que s'aprofiten del seu prestigi. De tota manera es refà, i torna a repuntar el negoci dels quatre treballadors i una premsa a l'octubre 1585. Gràcies als seus contactes a França i Alemanya, i als diners avançats, pot mantenir una producció de quaranta títols a l'any, entre els quals es troben obres de gran qualitat: la primera edició del  Theatri orbis terrarum enchiridion d'Hugo Favolius, una edició en castellà del Theatrum Orbis Terrarum d'Ortelius, una nova edició en italià de la Descripció dels Països Baixos de Guicciardini, altra edició del Dictionarium Teutonico-Latinum de Cornelius Kiliaan o el Martyrologium romanum del cardenal Caesar Baronius.[65] En aquesta època va imprimir pràcticament tota l'obra del compositor portuguès Duarte Lobo.[66]

Answer: delicada

Question: Com era la situació a Anvers?

Answer: la guerra

Question: Què va paralitzar comercialment la situació a Anvers?

Answer: amb dificultats

Question: Com continua el seu treball Plantin?

Answer: per encàrrec

Question: Quines obres produeix sobretot Plantin?

Answer: de quaranta títols a l'any

Question: Quina producció pot mantenir Plantin?

Context: A la darreria de 1561 és acusat d'haver imprès el llibre Briefve instruction pour prier, de contingut heterodox, però ell ja estava refugiat a París, i havia assegurat el seu negoci de la confiscació mitjançant el recurs tècnic de l'embargament previ, promogut pels seus socis i amics. Al març de 1562 detenen tres treballadors seus, i a continuació se celebra el judici on s'estableix la innocència de Plantin.[25] Tornat a Anvers al setembre de 1563 i malmès pels entrebancs dels anys 1562 i 1563, serà capaç de retornar al negoci gràcies al suport d'un dels seus 'creditors'.[26]

Answer: d'haver imprès el llibre Briefve instruction pour prier

Question: De què acusen Plantin l'any 1561?

Answer: heterodox

Question: Quin contingut té el llibre Briefve instruction pour prier?

Answer: a París

Question: On es va refugiar Plantin?

Answer: mitjançant el recurs tècnic de l'embargament previ

Question: Com va assegurar Plantin el seu negoci de la confiscació?

Answer: la innocència de Plantin

Question: Què es va establir en el judici?

Context: El 26 de novembre de 1563 es crea una societat per portar endavant la impremta de Plantin. Els socis seran Cornelis van Bomberghen, el promotor de la companyia, Karel van Bomberghen, senyor de Haren i cosí de l'anterior, Johannes Goropius Becanus, metge casat amb una neboda dels van Bomberghen, Jacob de Schotti, cunyat de Cornelis, i el mateix Christophe Plantin. Cornelis i Christophe aporten un capital inicial de 600 lliures, i la resta, 300 lliures cadascú, essent l'aportació de Plantin en espècie, la seva col·lecció de matrius i punxons. Cornelis actua de director i Plantin de director tècnic, i es comparteix la responsabilitat.[27] Fernando de Bernuy entra en la societat en el febrer de 1566, possiblement substituint al seu oncle Karel van Bomberghen.[28] Els van Bomberghen no eren estranys al món de la tipografia, al contrari, Cornelis i Karel eren, respectivament, nebot i fill de l'impressor Daniel van Bomberghen, actiu en Venècia entre 1515 i 1549, i especialitzat en editar llibres en hebreu.[29]

Answer: El 26 de novembre de 1563

Question: Quan es va crear una societat per tirar endavant la impremta de Plantin?

Answer: Cornelis van Bomberghen

Question: Qui va ser el promotor de la companyia?

Answer: metge

Question: Què era Johannes Goropius Becanus?

Answer: 600 lliures

Question: Quin capital inicial va aportar Cornelis i Christophe?

Answer: en espècie

Question: Com va ser l'aportació de Plantin?

Context: Plantin, casat i amb una bona formació en marroquineria i enquadernació, es trasllada a París, on roman poc de temps. Decideix llavors traslladar-se a Anvers, important centre de la producció de llibres, metròpoli comercial i lloc ideal per als joves emprenedors. En l'any 1548 o 1549 obri el seu taller, i el 21 de març de 1550 es registra com a ciutadà d'Anvers; i el mateix any entra en la confraria de Sant Lluc, dels oficis artístics, com a impressor.[9][10][11] Per arrodonir els seus ingressos també es dedica a la compravenda de gravats i llibres, mentre la seva dona manté una tenda de puntes.[12]

Answer: en marroquineria i enquadernació

Question: En què tenia bona formació Plantin?

Answer: a París

Question: On va romandre poc temps Plantin?

Answer: a Anvers

Question: On es va traslladar Plantin des de París?

Answer: de llibres

Question: En la producció de què era important Anvers?

Answer: per als joves emprenedors

Question: Per a qui era un lloc ideal Anvers?

Context: En aquests anys perd definitivament la publicació de llibres litúrgics per a la corona espanyola, però aquesta pèrdua, tot i representar la fi del període de gran expansió, no suposa l'afonament de l'empresa. Manté els contactes amb els impressors i editors francesos i alemanys, i és capaç de continuar a un ritme important. De tota manera, és una època on treballa majoritàriament per encàrrec, tant pels autors com per a altres editors, sense la llibertat d'acció de l'època anterior.[55]

Answer: la publicació de llibres litúrgics

Question: Què va perdre definitivament aquests anys?

Answer: la fi del període de gran expansió

Question: Què va significar aquesta pèrdua?

Answer: per a la corona espanyola

Question: Per a qui publicava llibres litúrgics?

Answer: francesos i alemanys

Question: Amb quins editors i impressors manté contactes?

Answer: majoritàriament per encàrrec

Question: Com treballa en aquest època?


Edat moderna

Context: La reordenació europea va culminar amb el Tractat d'Utrecht (1713) que posava fi a la guerra de successió per la corona espanyola.[31] Aquest tractat va significar la liquidació de les darreres places espanyoles a Europa la reducció de l'Imperi a les colònies americanes. Per França va significar un enfortiment del seu predomini, car aconseguia que un Borbó, Felip V, tingués el tron espanyol. Per Anglaterra va significar impedir que novament l'expansió d'una dinastia trenqués l'equilibri continental. Pels catalans i pels valencians va portar a l'anul·lació de les llibertats i les institucions pròpies, la repressió física, la prohibició de la llengua i la imposició del castellà en tots els àmbits.

Answer: amb el Tractat d'Utrecht

Question: Quan va culminar la reordenació europea?

Answer: a la guerra de successió per la corona espanyola

Question: A què va posar fi el Tractat d'Utrecht?

Answer: Felip V

Question: Quin Borbó va aconseguir el tron espanyol?

Answer: l'anul·lació de les llibertats i les institucions pròpies, la repressió física, la prohibició de la llengua i la imposició del castellà en tots els àmbits

Question: Què va dur per als catalans i pels valencians el Tractat d'Utrecht?

Answer: un enfortiment del seu predomini

Question: Què va significar per a França el Tractat d'Utrecht?

Context: Pocs anys després ja era clar que les noves terres descobertes pertanyien a un nou continent i que calia cercar un passatge a través d'Amèrica per arribar a la terra de les espècies. El 1513, Vasco Núñez de Balboa va travessar l'istme de Panamà i va descobrir l'oceà Pacífic. El 1520, Fernão Magalhães, al capdavant d'una expedició finançada per Castella, va vorejar el continent americà per l'extrem sud i, travessant el Pacífic, va arribar a les Filipines i a les illes Mariannes Septentrionals. En aquestes illes va morir Fernão Magalhães, però l'empresa va continuar fins a arribar a trobar-se amb els portuguesos a les Moluques. De les cinc naus inicials només la comandada per Juan Sebastián Elcano va retornar el 1522 a la península Ibèrica. S'havia donat la primera volta al món, s'havia provat l'existència d'un nou continent i, a la vegada, s'havia demostrat l'esfericitat de la terra.

Answer: 1513

Question: Quan va travessar Vasco Núñez de Balboa l'istme de Panamà?

Answer: l'oceà Pacífic

Question: Què va descobrir Vasco Núñez de Balboa el 1513?

Answer: Castella

Question: Qui va finançar l'expedició de Fernão Magalhães?

Answer: a les Filipines i a les illes Mariannes Septentrionals

Question: On va arribar Fernão Magalhães en la seva expedició?

Answer: només la comandada per Juan Sebastián Elcano

Question: Quina nau va tornar a la península Ibèrica?

Context: L'art més representatiu de l'edat moderna potser no és el Renaixement sinó la seva continuació i antítesi: el Barroc.[32] Aquest estil es caracteritzava per ser visualment recarregat, i allunyat de la simplicitat i recerca de l'harmonia pròpies del Renaixement. Encara que es discuteix la seva etimologia, pot ser sinònim d'"estrany", "irregular". El Barroc va néixer com una reacció a la crisi de confiança humanista i renaixentista en l'ésser humà. Això explica el seu potent caràcter religiós i l'abandó de la simplicitat clàssica per expressar la grandesa de l'infinit, i la predilecció pels motius grotescos o «lletjos» que contradiu la recerca de la bellesa, ideal renaixentista. S'ha parlat també d'una cultura del barroc, de l'equívoc i de l'efímer, coincidint amb l'anomenada crisi del segle xvii, on es valorava més l'aparença que l'essència, l'escenografia que la solidesa.[33]

Answer: el Barroc

Question: Quin és l'art més representatiu de l'edat moderna?

Answer: per ser visualment recarregat

Question: Per què es caracteritza l'estil Barroc?

Answer: d'"estrany", "irregular"

Question: De què pot ser sinònim el terme Barroc?

Answer: una reacció a la crisi de confiança humanista i renaixentista en l'ésser humà

Question: Quin fet podria haver causat l'origen del Barroc?

Context: En canvi, quan els castellans van arribar a l'interior del continent americà, es van enfrontar a civilitzacions amb un gran nivell de desenvolupament que havien assolit una esplendor semblant a la de les grans civilitzacions d'Egipte o Mesopotàmia. Maies, asteques, inques i altres civilitzacions precolombines van ser sotmeses a la depredació que va proporcionar el pillatge i els botins de guerra. Els enfrontaments de la corona de Castella amb els grans imperis asteca (Hernán Cortés, 1521) i inca (Francisco Pizarro, 1531-1533) en són paradigmàtics. El xoc va suposar el col·lapse de les civilitzacions precolombines i ha estat considerat com el més gran desastre demogràfic de la Història Universal.[10] (diversos investigadors.[11] han estimat que més del 90% de la població americana va morir en el primer segle posterior a l'arribada dels europeus, representant entre 40 i 112 milions de persones).[12]

Answer: a civilitzacions amb un gran nivell de desenvolupament

Question: A qui es van enfrontar els castellans quan van arribar a l'interior del continent americà?

Answer: Maies, asteques, inques i altres civilitzacions precolombines

Question: Quines civilitzacions es trobaven al continent americà?

Answer: a la depredació

Question: A què van ser sotmesos els maies, asteques, inques i altres civilitzacions precolombines?

Answer: el col·lapse de les civilitzacions precolombines

Question: Quin ha estat considerat el major desastre demogràfic de la Història Universal?

Answer: 90%

Question: Quin percentatge de la població americana s'estima que va morir durant el primer segle de l'arribada dels europeus?

Context: Tradicionalment es considera que les dates que marquen el final de l'edat mitjana i l'inici de l'edat moderna són la caiguda de Constantinoble (1453[4]) o bé el descobriment d'Amèrica (1492). L'edat moderna acaba, al segle xviii, amb la Revolució Francesa (1789) i obre una nova etapa en la història: l'edat contemporània. Les dates d'inici i de finalització cal prendre-les sempre a tall orientatiu i no pas d'una manera absoluta. Aquests fets puntuals marcaren grans moments històrics que canviarien la societat de l'època anterior vers noves formes socials que classifiquem a l'edat posterior. Aquests canvis de diversa índole (econòmics, ideològics, de comportaments, etc.) es produïren a mitjà i llarg termini, no d'un any per l'altre.

Answer: el final de l'edat mitjana i l'inici de l'edat moderna

Question: Què marca el descobriment d'Amèrica?

Answer: 1492

Question: Quin any es va descobrir Amèrica?

Answer: xviii

Question: En quin segle acaba l'edat moderna?

Answer: la Revolució Francesa

Question: Quin esdeveniment posa fi a l'edat moderna?

Answer: l'edat contemporània

Question: Quina etapa segueix a l'edat moderna?


Terrissa

Context: La peça es deixa a l'aire fins que s'asseca i s'endureix el suficient. Aquesta fase és anomenada estat de cuir. Les peces que es troben així són molt trencadisses, per la qual cosa han de ser manipulades amb cura. Una vegada que la peça s'acaba, es deixa assecar novament perquè perdi la resta de la humitat que encara conté, quedant amb un aspecte semblant a l'os. Quan la peça està totalment seca, el seu color és més clar, i adquireix més duresa. En aquest moment és quan se li sol passar paper de vidre i una esponja humida a fi de polir-la.

Answer: a l'aire

Question: On es deixen les peces perquè s'assequin?

Answer: estat de cuir

Question: Com s'anomena aquesta fase?

Answer: molt trencadisses

Question: Com són les peces en aquest estat?

Answer: semblant a l'os

Question: Quin aspecte té la peça després d'assecar-la per segon cop?

Answer: paper de vidre i una esponja humida

Question: Què s'usa per polir-la?

Context: Hi ha una gran varietat de formes i per tant una terminologia molt extensa, ja que segons les regions o comarques un mateix objecte adquireix noms diferents. Hi ha atuells que han anat desapareixent i d'altres que, malgrat el pas dels segles, continuen fent-se amb la mateixa forma. Gràcies a molts terrissaires alguns d'aquests objectes han estat recuperats i encara que no compleixen amb la seva primitiva funció són apreciats com a elements decoratius.[40]

Answer: de formes

Question: De què hi ha gran varietat?

Answer: molt extensa

Question: Com és la terminologia?

Answer: han anat desapareixent

Question: Què ha passat amb alguns atuells?

Answer: alguns d'aquests objectes

Question: Què han recuperat els terrissaires?

Answer: com a elements decoratius

Question: Com s'usen actualment?

Context: Els primers objectes de terrissa es remunten al període Paleolític i es tracta de gerres o de petites representacions de divinitats maternals i de culte a la fertilitat. D'altra banda, una de les tècniques que caracteritzen les cultures neolítiques, i que es considera una prova per a l'ordenació cronològica, és la ceràmica o l'argila modelada. Les petites figures d'argila cuita ja es trobaven al Paleolític Superior,[6] encara que és al Neolític quan apareix el buit a partir del treball amb argila i, per tant, es troba una utilitat en els atuells, que s'usen en l'elaboració dels aliments cuinats al foc. Al Pròxim Orient, s'ha trobat ceràmica d'un o dos mil·lennis anteriors a l'aparició del cultiu de cereals, per la qual cosa aquesta associació del naixement de la ceràmica amb la pràctica agrícola i culinària roman encara dins una certa confusió.[7]

Answer: divinitats maternals i de culte a la fertilitat

Question: Quines representacions hi trobem?

Answer: Paleolític Superior

Question: Quan van començar a haver-hi peces d'argila cuita?

Answer: aliments cuinats al foc

Question: Què comencen a elaborar amb els atuells al neolític?

Context: Cap al 2000 aC, grups d'emigrants orientals es va escampar per la península Ibèrica de les costes del sud cap a l'interior, desenvolupant-se la cultura megalítica de la península Ibèrica, que va donar origen a la cultura del vas campaniforme que més tard s'estendria cap a França i Alemanya.[23] Una mica més tard, cap al 1700 aC, aparegué la cultura d'El Argar, al sud de la península Ibèrica, on s'han trobat sepultures realitzades en tines ubicades en el mateix subsòl dels habitatges, amb gran quantitat d'objectes; entre ells, hi ha molta ceràmica. Les tines són per a personatges individuals, sense cap classe d'ornamentació, en molts casos brunyides i amb unes mides d'un metre d'altura per 70-80 cm de diàmetre; les més grans van ser trobades a la regió de Múrcia. S'observa que quan el difunt, a conseqüència de la seva mida, no hi cabia, s'utilitzaven dues gerres oposades per ambdues boques. En aquests paraments funeraris es troben diversos tipus d'atuells: les de «tulipa», amb base semiesfèrica i la part superior cònica, i les «copes», amb el peu baix tot i que algunes són de peu alt, amb el receptacle de forma esfèrica.[24]

Answer: grups d'emigrants orientals

Question: Qui es va escampar per la península Ibèrica?

Answer: del vas campaniforme

Question: A quina cultura va donar origen la cultura megalítica?

Answer: en tines

Question: Com són les sepultures d'El Argar?

Answer: en el mateix subsòl dels habitatges

Question: On les ubicaven les tines?

Answer: diversos tipus d'atuells

Question: Què s'hi troba en aquests paraments funeraris?

Context: Existeixen també joguines, que ja es feien des de temps molt antics. Al museu municipal de Reus tenen una col·lecció de xiulets, flautes i figures de pessebre. També firetes, en les que es tractava de reproduir en miniatura totes les peces de cuina. Una altra peça molt típica en terrissa és la guardiola.[41]

Answer: joguines

Question: Quins altres objectes feien?

Answer: Al museu municipal de Reus

Question: A quin museu trobem peces de ceràmica?

Answer: la guardiola

Question: Quina és una peça molt típica de terrissa?

Context: Per la seva naturalesa, els treballs que fan servir el torn són gairebé exclusivament peces amb simetria radial respecte d'un eix vertical. Aquestes peces poden ser decorades mitjançant la creació de diferents textures sobre la seva superfície per tal de fer-les més interessants des del punt de vista visual. Moltes vegades, les peces creades amb el modelat amb torn són modificades manualment, agregant nanses, tapes, peus, pics i altres aspectes funcionals.[38]

Answer: el torn

Question: Què s'usa per fer peces amb simetria radial?

Answer: diferents textures

Question: Què creen sobre la superfície per decorar-les?

Answer: manualment

Question: Com es modifiquen les peces creades amb el torn?

Answer: funcionals

Question: Quins aspectes s'hi solen agregar?


Edat mitjana

Context: A partir del segle xi i en el vessant central i atlàntic d'Europa, es comencen a produir esdeveniments que, de mica en mica, aniran modificant-lo. En efecte, a partir de l'any 1000, es produí un augment demogràfic i econòmic, que tingué com a conseqüències més notables l'augment de les ciutats que ja existien i la creació de noves; la reactivació del comerç i de l'intercanvi monetari; i, finalment, un canvi ideològic.[17] En aquest període, el llatí recuperarà la literatura clàssica i la filosofia grega, especialment Aristòtil. Les primeres universitats, establertes a les ciutats més importants d'Europa des del 1080, renovaren l'interès per la recerca en ciències. L'alfabetisme començà a créixer. Es construïren enormes catedrals, primer d'estil romànic, i poc després d'estil gòtic.

Answer: a partir de l'any 1000

Question: Quan es va produir un augment demogràfic i econòmic?

Answer: l'augment de les ciutats que ja existien i la creació de noves

Question: Quina conseqüència va tenir l'augment demogràfic i econòmic en les ciutats?

Answer: la literatura clàssica

Question: Què recuperarà el llatí?

Answer: a les ciutats més importants d'Europa

Question: On s'establien les primeres universitats?

Answer: primer d'estil romànic, i poc després d'estil gòtic

Question: En quin estil es construïen les catedrals?

Context: El progrés tècnic anà acompanyat, des de mitjans del segle xii a finals del segle xiii, d'una expansió agrària: noves terres de conreu guanyades als boscos, als pantans i als aiguamolls. Les cartes de població dels senyors feudals volien estimular la rompuda de noves terres amb concessions parcials, és a dir, amb la limitació de diversos impostos i prestacions. La toponímia també ens fa conèixer les zones que foren explotades de nou: és el cas de les viles Vilanova, Neuville i noms germànics acabats en –rode; i les viles lliures d'impostos: com Vilafranca. Aquest procés d'expansió o colonització no es pot deslligar de les accions hostils per a foragitar o sotmetre els habitants dels nous territoris colonitzats. Fou el cas de la colonització germànica en direcció a Prússia, el Vístula i el centre d'Europa i l'anomenada conquesta del sud de la península Ibèrica pels regnes cristians del nord. Finalment, Flandes fonamentà la seva expansió a base de dics que drenaren les aigües del mar i convertiren zones d'aiguamolls en terres molt fèrtils, procés que encara avui continua.

Answer: d'una expansió agrària

Question: De què va anar acompanyat el progrés tècnic?

Answer: als boscos, als pantans i als aiguamolls

Question: A qui es guanyaven les noves terres de conreu?

Answer: pels regnes cristians del nord

Question: Per qui va ser conquerit el sud de la península Ibèrica?

Answer: a base de dics

Question: Com fomentarà Flandes la seva expansió?

Answer: drenaren les aigües del mar i convertiren zones d'aiguamolls en terres molt fèrtils

Question: Què feren els dics que es construïren a Flandes?

Context: Els pobles francs, els visigots i els llombards, minoritaris davant la població nadiua, van fundar els seus regnes sobre les restes de l'administració romana i tendiren a la unificació del dualisme anterior, ja que abandonaren la legislació romana i redactaren un nou codi fonamentat en les tradicions germàniques. En conseqüència, s'unificaren, de grat o per força, amb les classes terratinents d'origen romà i es convertiren al catolicisme, abandonant l'arrianisme, que havia servit per a mantenir cohesionat el grup en el període anterior. L'antiga administració imperial quedà sota l'autoritat dels monarques germànics. Els antics béns públics estatals (terres, mines, tallers, peatges…) i la capacitat de cobrar els impostos passaren a dependre dels nous governants.

Answer: Els pobles francs, els visigots i els llombards

Question: Quins pobles eren minoritaris davant la població nadiua?

Answer: els seus regnes

Question: Què van fundar els pobles francs, els visigots i els llombards sobre les restes de l'administració romana?

Answer: en les tradicions germàniques

Question: En què es fonamentava el nou codi que van redactar els francs, visigots i llombards?

Answer: al catolicisme

Question: A què es van convertir els francs, visigots i llombards quan abandonaren l'arrianisme?

Answer: dels nous governants

Question: De qui passaren a dependre els antics béns públics estatals?

Context: I és que la pesta comportà efectes importants: l'excedent de roba, que amb un procediment es podia convertir en paper, comportà que el paper baixés molt de preu, i que es fabriqués en grans quantitats. Això escampà l'hàbit de llegir per Europa, i amb els llibres es va estendre la cultura. A més, la pesta accentuà la decadència de l'Imperi Romà d'Orient, que començà a patir una emigració sostinguda de romans d'Orient cap a les ciutats occidentals, que durà gairebé un segle. Amb ells, Europa redescobrí la tradició grecoromana, i l'interès pel passat clàssic cresqué en tot el continent, especialment a la península Itàlica, on el Renaixement prengué volada.[35]

Answer: en paper

Question: En què es podia convertir l'excedent de roba?

Answer: en grans quantitats

Question: Com es fabricava el paper?

Answer: amb els llibres

Question: Amb què es va estendre la cultura?

Answer: la decadència de l'Imperi Romà d'Orient

Question: Què accelerà la pesta?

Answer: gairebé un segle

Question: Quant va durar l'emigració de romans d'Orient cap a les ciutats occidentals?

Context: Pel que fa als menors, la mortalitat infantil era molt alta (del 30%) i, en aquestes circumstàncies, la pèrdua d'un nadó pren un valor relatiu. De fet, totes les llars tenien fills petits difunts i els índexs de dones mortes de part i de nens orfes eren elevades. La mitjana de vida era just de trenta anys. Per tant, pocs coneixien les mares i menys els avis i les àvies. En un context d'escassetat, els nens aviat, en set o vuit anys, havien de convertir-se en un element productiu. El progenitor masculí era l'únic responsable, per la llei i la moral, mentre les tasques de la dona es reduïen als primers anys de la vida dels nens: engendrar i alletar. Finalment, l'educació i els tractats pedagògics no existien, només els fills masculins dels nobles rebien una formació militar, i les filles conventuals.[22]

Answer: molt alta

Question: Com era la mortalitat infantil?

Answer: trenta anys

Question: De quant era la mitjana de vida?

Answer: pocs

Question: Quants fills coneixien les mares?

Answer: en set o vuit anys

Question: Quan s'havien de convertir els nens en un element productiu?

Answer: El progenitor masculí

Question: Qui era l'únic responsable dels fills per la llei i la moral?

Context: Malgrat la inestabilitat, el comerç entre ciutats assolí un progrés notable i es desenvoluparen tècniques financeres, creacions de societats mercantils i el sorgiment de noves rutes i nous centres comercials. Per exemple, a principis del segle xv, aparegueren les primeres institucions públiques de crèdit (com la Taula de canvi de Barcelona); es generalitzaren les lletres de canvi i les societats de comerç que es dedicaren a operacions comercials, industrials i bancàries. Alhora, en els segles XIV i XV, a causa de la Guerra dels Cent Anys, es van desplaçar les antigues rutes comercials de la Xampanya i del Roine per les fires de Ginebra i les rutes del Rin.[40]

Answer: el comerç entre ciutats

Question: Què assolí un progrés notable malgrat la inestabilitat?

Answer: a principis del segle xv

Question: Quan van aparèixer les primeres institucions públiques de crèdit?

Answer: a operacions comercials, industrials i bancàries

Question: A què es dedicaren les societats de comerç?

Answer: a causa de la Guerra dels Cent Anys

Question: Per què es van desplaçar les rutes comercials de la Xampanya i del Roine per les fires de Ginebra i les rutes del Rin?

Answer: en els segles XIV i XV

Question: En quins segles es van desplaçar les rutes comercials de la Xampanya i del Roine per les fires de Ginebra i les rutes del Rin?


Gaspar Homar i Mezquida

Context: Fins a l'any 1900, les obres d'Homar mostraven uns estilemes o trets característics  de caràcter historicista i eclèctic, on destaca un aire neogòtic d'accent modernista amb estilitzacions vegetals i ritmes sinuosos i asimètrics. Homar incorpora les fustes de tonalitats clares i un nou concepte d'ornamentació, d'influència japonesa, que difereix de l'estil rus dels tallers de Francesc Vidal. També es comencen a veure referents artístics celtes derivats de les propostes decoratives del conjunt del Pavelló d'Escandinàvia de l'Exposició Universal de París (1900). En aquesta data ja s'ha definit l'ornamentació quadràtica, de talla o marqueteria, i apareixen els primers símptomes de la recepció dels models decoratius de signe sezessionista als seus projectes. Les roses, l'autèntic emblema de la firma Homar, hi assoleixen un protagonisme determinant.[12]

Answer: de tonalitats clares

Question: Com eren les fustes que incorpora Homar?

Answer: rus

Question: Quin estil seguien els tallers de Francesc Vidal?

Answer: Les roses

Question: Quin és l'autèntic emblema de la firma Homar?

Answer: uns estilemes o trets característics  de caràcter historicista i eclèctic

Question: Què mostraven les obres d'Homar fins a l'any 1900?

Context: Una vegada tancat el taller d'ebenisteria l'any 1920, Gaspar Homar es dedicà al comerç d'antiguitats i a la tasca de restaurador d'obres d'art. La seva faceta de col·leccionista i antiquari el portà a assessorar el mecenes i polític Francesc Cambó i Batlle en la formació de la seva col·lecció. Com a bon modernista, Homar col·leccionava estampes japoneses, ceràmica de reflexos metàl·lics, vidres antics i tapissos.[25]

Answer: 1920

Question: Quan es va tancar el taller d'ebenisteria?

Answer: al comerç d'antiguitats i a la tasca de restaurador d'obres d'art

Question: A què es va dedicar Gaspar Homar quan va tancar el taller d'ebenisteria?

Answer: Francesc Cambó i Batlle

Question: A qui assessorà Gaspar Homar?

Answer: estampes japoneses, ceràmica de reflexos metàl·lics, vidres antics i tapissos

Question: Què col·leccionava Homar?

Answer: metàl·lics

Question: Com eren els reflexos de la ceràmica que col·leccionava Homar?

Context: Gaspar Homar i Mezquida (Bunyola, Mallorca, 11 de setembre de 1870 – Barcelona, 5 de gener de 1953) fou un moblista, ensemblier[a] i antiquari, considerat un dels representants més genuïns del moviment modernista català en el camp de la decoració i la creació de mobles. Els seus mobles, que poden ser considerats d'autor, són el reflex del benestar i de les aspiracions de la puixant burgesia i es distingeixen per la utilització de fustes nobles i costoses i pels treballs en marqueteria i talla, on rebé la col·laboració de destacats artistes com Josep Pey, Sebastià Junyent o Joan Carreras i Farré[1]. Amb una forta personalitat, l'obra de Gaspar Homar està relacionada amb la dels millors artistes de l'època, com ara Eugène Gaillard, Hector Guimard o William Morris[2] i reinterpreta des d'una òptica molt particular, la influència de la Secessió de Viena i de l'Escola de Glasgow.[3] Participà i obtingué medalla a les exposicions de Londres, Madrid i Barcelona (1907), a la hispano-francesa de Saragossa (1908) i a la Internacional del Comfort Modern de París (1909), i fou membre del jurat de l'Exposició Internacional de Venècia (1908).[4]

Answer: modernista català

Question: De quin moviment es considerat Homar en relació amb la decoració i creació de mobles un dels representants més genuïns?

Answer: d'autor

Question: Com poden ser considerats els mobles d'Homar?

Answer: fustes nobles i costoses

Question: Què utilitza Homar per als seus mobles?

Answer: del jurat de l'Exposició Internacional de Venècia

Question: D'on fou membre Homar?

Answer: Josep Pey, Sebastià Junyent o Joan Carreras i Farré

Question: Quins artistes van col·laborar amb Homar en els treballs de marqueteria i talla?

Context: Tanmateix, Gaspar Homar també va col·laborar amb altres arquitectes de referència, com Pere Domènech i Roura, Josep Majó, Joan Amigó i Barriga o Josep Puig i Cadafalch. Aquest últim, en aquesta època, va encarregar-li diversos projectes com, per exemple, la realització del mobiliari de la Casa Amatller. Com a creadors de programes iconogràfics i decoratius, els arquitectes intervenien en la concepció dels diferents elements planificant tant la idea general de l'obra com els espais interiors. Així doncs, els mobles d'Homar d'aquest moment presenten fórmules decoratives manllevades del llenguatge de l'arquitectura i, en aquest cas, els dissenys dels mobles mostren el segell artístic de l'arquitecte, fonamentat en la recuperació de les formes tradicionals catalanes, especialment del gòtic.[11]

Answer: Pere Domènech i Roura, Josep Majó, Joan Amigó i Barriga o Josep Puig i Cadafalch

Question: Amb quins altres arquitectes va col·laborar Homar?

Answer: els arquitectes

Question: Qui planificava la idea general de l'obra i els espais interiors?

Answer: el segell artístic de l'arquitecte

Question: Què mostren els dissenys dels mobles?

Answer: Casa Amatller

Question: Com es deia la casa per a la que li van encarregar el mobiliari a Homar?

Answer: en la concepció dels diferents elements planificant tant la idea general de l'obra com els espais interiors

Question: On intervenien els arquitectes?

Context: Si amb l'ebenisteria Homar perpetuava la tradició familiar, en l'especialitat de la metal·listeria s'endinsava en un terreny de recerca nou. Crucial va ser l'aprenentatge al taller de Francesc Vidal, qui era capaç de dotar als metalls més modestos, d'una bellesa elegant i severa.[29] Homar va assimilar unes tècniques i uns coneixements integrals en aquella important manufactura i quan es va establir pel seu compte va projectar i executar als seus tallers aparells d'il·luminació com ara llànties, llums, aranyes, canelobres i fanals, on incorporava els treballs del repussat, el cisellat el polit i el patinat d'aquests metalls. L'enllumenat elèctric esdevenia usual a totes les capitals i Homar va haver d'adaptar els seus llums de gas a aquest sistema. Els seus projectes de llums adaptaven dissenys propis del modernisme: els espiadimonis i els elements florals estilitzats s'adequaven a la seva funció i al sistema lumínic emprat.[30]

Answer: amb l'ebenisteria Homar

Question: Amb què perpetuava Homar la tradició familiar?

Answer: metal·listeria

Question: Amb quina especialitat Homar s'endinsava en un terreny de recerca nou?

Answer: unes tècniques i uns coneixements integrals

Question: Què va assimilar Homar en el taller de Francesc Vidal?

Answer: llànties, llums, aranyes, canelobres i fanals

Question: Quins aparells d'il·luminació executava Homar al seu taller?

Answer: elèctric

Question: A quin tipus de sistema va adaptar Homar els seus llums de gas?


GATCPAC

Context: Un altre dels membres destacats va ser Germà Rodríguez i Arias. El 1929 va elaborar amb Fàbregas i Churruca un projecte de plaça de toros per a l'exposició Arquitectura Nova a les Galeries Dalmau.[87] Va ser autor de la casa Rodríguez Arias (1930-1931, Via Augusta 61), construït per a la seva família i reformat el 1958 i 1963; destaca per les seves asimetries compositives i pel seu cromatisme, de to rosa en la façana davantera i verd en la posterior.[91] Entre 1933 i 1934 va construir l'edifici Astoria (carrer de París 193-199), que denota la influència de Walter Gropius, en un conjunt de quaranta habitatges, bar i cinema.[92] Va ser autor amb Churruca del bloc Diagonal (1935-1940). També va fer un projecte de club nàutic per al port de Barcelona (1932).[93] El 1935 va realitzar el Cinema Doré (Gran Via 565-567)[64] i, a l'any següent, un projecte d'institut de segon ensenyament per a Lleida, amb Perales i Torres Clavé (1936).[73] A Manresa va ser autor del Sanatori de Sant Joan de Déu (1931, carrer Dr. Joan Soler s/n), destinat a nens raquítics i pretuberculosos, amb una planta de traça lineal trencada per un angle obtús, la qual cosa proporciona la màxima insolació per a la cura dels malalts.[94] Després de la guerra es va instal·lar a Xile.[95]

Answer: amb Fàbregas i Churruca

Question: Amb qui va realitzar Germà Rodríguez i Arias un projecte de plaça de toros?

Answer: per les seves asimetries compositives i pel seu cromatisme

Question: Per què destaca la casa Rodríguez Arias?

Answer: de Walter Gropius

Question: Quina influència denota l'edifici Astoria?

Answer: Sanatori de Sant Joan de Déu

Question: Quin sanatori va fer a Manresa Germà Rodríguez i Arias?

Context: Joan Roca i Pinet va ser entre 1913 i 1918 arquitecte municipal d'Olot i, posteriorment, arquitecte d'Hisenda en la província de Girona. Va passar pel modernisme i el noucentisme fins a desembocar en el racionalisme, estil en el qual va construir la casa Puig (1934) i la casa Carbó (1935-1936), a Girona. El 1933 va projectar també la reforma del camp de futbol de Vista Alegre. El 1937 va substituir a Giralt com a delegat a Girona del Sindicat d'Arquitectes, càrrec des del qual va planificar diversos grups d'habitatge obrer.[173] També va construir grups escolars a Ventalló (1934), Cassà de la Selva (1935-1939, actualment CEIP Puig d'Arques) i Calonge (1937-1939, actualment Ajuntament de Calonge).[174]

Answer: entre 1913 i 1918

Question: Quins anys Joan Roca i Pinet va ser arquitecte municipal d'Olot?

Answer: racionalisme

Question: En quin estil Joan Roca i Pinet va construir la casa Puig?

Answer: Vista Alegre

Question: De quin camp de futbol va projectar la reforma Joan Roca i Pinet?

Answer: delegat a Girona

Question: Quin càrrec va tenir Joan Roca al Sindicat d'Arquitectes?

Answer: a Ventalló

Question: On va construir grups escolars Joan Roca?

Context: Pere Armengou va ser un dels socis fundadors. El 1929, sent estudiant, va elaborar amb Francesc Perales un projecte de club esportiu per a l'exposició Arquitectura Nova a les Galeries Dalmau.[87] Va ser arquitecte municipal de Manresa de 1932 a 1934, on va signar el Pla d'Eixample de Manresa (1933) i va projectar una caserna per a la Guàrdia Civil, la piscina municipal de Manresa, el cobriment del torrent de Sant Ignasi i una escola al Bosquet de Sant Fruitós. Va ser autor en aquesta ciutat el 1934 del Grup Escolar Renaixença (plaça de la Independència 1), un edifici de forma prismàtica de quatre plantes, l'última d'elles en reculada, amb un cos principal compost de tres crugies, que alberguen les aules, un corredor i sales complementàries.[96]

Answer: Pere Armengou

Question: Qui va ser un dels socis fundadors?

Answer: estudiant

Question: Què era Pere Armengou el 1929?

Answer: el Pla d'Eixample de Manresa

Question: Quin pla va signar a Manresa Pere Armengou?

Answer: al Bosquet de Sant Fruitós

Question: On va projectar una escola Pere Armengou?

Context: No obstant això, en els anys 1950 va ressorgir l'interès per l'arquitectura d'avantguarda i alguns dels nous moviments sorgits en aquests anys van evidenciar l'influx del racionalisme. L'anomenat Grup R (1951-1961), format per un conjunt d'arquitectes com Josep Antoni Coderch, Antoni de Moragas, Josep Maria Sostres, Oriol Bohigas i Josep Martorell, va connectar l'experiència del racionalisme i el GATCPAC amb els nous corrents internacionals, com el Neoliberty, el contextualisme i l'organicisme, amb influència d'arquitectes com Alvar Aalto, Oscar Niemeyer, Bruno Zevi i Gio Ponti.[178] Es consideraven a si mateixos posfuncionalistes, partint del funcionalisme racionalista però superat sobre la base de criteris humanistes.[179] L'arquitectura del Grup R es va anar desmarcant cada vegada més de l'estil propi del règim, adquirint un matís reivindicatiu, en què l'aposta per la modernitat es considerava una oposició al règim.[180]

Answer: en els anys 1950

Question: Quan va ressorgir l'interès per l'arquitectura d'avantguarda?

Answer: l'experiència del racionalisme

Question: Què va connectar el Grup R?

Answer: amb els nous corrents internacionals

Question: Amb què va connectar el GATCPAC?

Answer: posfuncionalistes

Question: Com es consideraven a si mateixos?

Answer: un matís reivindicatiu

Question: Què va adquirir l'arquitectura del Grup R?

Context: Poc després de la fundació del grup, el 24 de maig de 1931, es van reunir els delegats dels tres grups del GATEPAC: Fernando García Mercadal (centre), José Manuel Aizpurúa (nord) i Josep Lluís Sert (est). A la reunió es va acordar la gestió col·legial de la revista A.C. Documentos de Actividad Contemporánea, la participació grupal en els concursos nacionals, les quotes econòmiques de participació en el CIRPAC i la producció d'exposicions, conferències i seminaris. També es va discutir sobre les sigles i el grup català va decidir mantenir el nom GATCPAC, que ja tenien retolat a la seva botiga.[21] Al maig de 1931 va sortir el primer número de la revista A.C., pel preu de 2,50 pessetes.[22]

Answer: el 24 de maig de 1931

Question: Quan es va fundar el grup?

Answer: tres

Question: Quants grups conformaven el GATEPAC?

Answer: Al maig de 1931

Question: Quan va sortir el primer número de la revista A.C.?

Answer: 2,50 pessetes

Question: Quant valia el primer número de la revista A.C.?

Answer: exposicions, conferències i seminaris

Question: Què es va acordar de produir al la reunió del GATEPAC?

Context: A Tarragona va destacar l'obra de Josep Maria Monravà. Va ser autor el 1930 de la casa Malé (Rambla Vella 15), un edifici resultant de la reforma de dues cases situades en xamfrà, per al que va reordenar les fileres de finestres i va fer un nou coronament per a l'edifici, amb una màxima altura a la cantonada que va descendint escalonadament cap als laterals.[128] També a Tarragona va edificar el 1931 l'Institut Politècnic (passatge Soler i Morey s/n), traçat en forma d'U amb una crugia intermèdia i una sèrie de quatre patis.[129] Entre 1940 i 1945 va realitzar també a Tarragona la casa Bloc (carrer Marquès de Guad-El-Jelú 1-10), per encàrrec de l'Obra Sindical del Hogar del règim franquista, que encara conservava les traces del racionalisme, en un conjunt d'habitatges en bloc lineal en forma d'arc de circumferència, amb edificis de tres plantes i una planta baixa comuna en forma de porxada, en què les sales d'estar sobresurten amb tribunes que proporcionen un ritme vertital al conjunt, en contrast amb les línies horitzontals marcades pels balcons.[130]

Answer: A Tarragona

Question: On va destacar l'obra de Josep Maria Monravà?

Answer: Rambla Vella 15

Question: On és la casa Malé de Tarragona?

Answer: en forma d'U

Question: Com és el traçat de l'Institut Politècnic que va edificar Josep Maria Monravà?

Answer: l'Obra Sindical del Hogar

Question: Qui li va encarregar la realització de la casa Bloc a Josep Maria Monravà?

Answer: les traces del racionalisme

Question: Què conservava la casa Bloc?