Catedral de Barcelona

Context: Fins al 1970, a l'altar major hi havia un retaule gòtic purament arquitectònic, de fusta daurada amb una estructura de fornícules superposades formant arcs i traceries, sense cap altra decoració escultòrica. Data del final del segle xiv i és un dels rars exemples conservats d'aquest tipus de retaule. El segle xvi es va alçar sobre un sòcol renaixentista. A la fornícula central hi havia una creu de talla de 1746. Va ser substituït per adaptar el presbiteri a la litúrgia postconciliar i traslladat a la propera església de Sant Jaume de Barcelona, on avui es troba com a altar major d'aquesta parròquia.[36]

Answer: un retaule gòtic

Question: Què hi havia a l'altar major fina al 1970?

Answer: de fusta

Question: De quin material estava fet el retaule?

Answer: del final del segle xiv

Question: De quan data el retaule?

Answer: 1746

Question: De quin any era la creu?

Answer: Sant Jaume

Question: A quina església el van traslladar?

Context: A l'angle de la façana de la capella amb el carrer del Bisbe hi ha una columneta esculpida en baix relleu, que segons una tradició del segle xvii llargament repetida, hauria servit de patró de mesura de l'antiga cana d'ús a la ciutat, corresponent a 1.555 mm.[34] Aquesta interpretació és actualment rebutjada, ja que es tracta d'un bordó decoratiu que no té la mida de la cana i que es repeteix, per simetria, a l'altre costat de la façana.[4] La confusió s'atribueix a la inscripció a la mateixa façana on es pot llegir clarament la paraula "cana", però que sencera diu "a dues canas lo pou".[4]

Answer: esculpida en baix relleu

Question: Com és la columneta?

Answer: de patró de mesura

Question: De què creien que servia segons una tradició?

Answer: 1.555 mm

Question: A quan corresponia una cana?

Answer: un bordó decoratiu

Question: Què és en realitat la columneta?

Context: Els arquitectes encarregats de la seva restauració són Josep Fuses i Comalada i Mercè Zazurca i Codolà, que van calcular un pressupost de més de quatre milions d'euros, tot i que estudis posteriors de reforçament del perímetre de la catedral ascendiren el pressupost a uns set milions. Està previst el desmuntatge d'una tercera part de la façana i la substitució d'aquelles pedres destrossades, així com dels ancoratges de ferro per uns altres d'acer inoxidable o titani. Es pretén que la pedra sigui igual a l'original, provinent de Montjuïc, malgrat que la pedrera ja va ser clausurada fa temps. L'ajuntament, però, té als seus dipòsits municipals blocs de pedra de Montjuïc que podrien usar-se en la restauració. Si amb aquesta no n'hi hagués prou, se n'importaria una similar d'unes pedreres d'Escòcia.[70]

Answer: Josep Fuses i Comalada i Mercè Zazurca i Codolà

Question: Qui són els arquitectes encarregats de la seva restauració?

Answer: més de quatre milions d'euros

Question: Quin pressupost van calcular?

Answer: set milions

Question: A quant va ascendir finalment el pressupost?

Answer: una tercera part de la façana

Question: Què han de desmuntar?

Context: Situada amb entrada per la galeria de tramuntana del claustre (l'única que no té capelles) al costat de la capella de Santa Llúcia. Consta de dues dependències, la de la capbrevació (antic menjador pels pobres) i la nova sala capitular, del segle xvii amb planta rectangular i coberta amb volta de canó amb llunetes, totalment decorada amb pintures; al plafó central es representa la Glorificació de Santa Eulàlia i Sant Oleguer, els laterals són pintats amb figures al·legòriques amb textos de les Sagrades Escriptures amb vols d'angelets. És obra del pintor barceloní Pau Prim, fetes del 1703 al 1705. És possible que també hi participés algun altre artista en la seva execució però no s'ha pogut atribuir.

Answer: de Santa Llúcia

Question: Al costat de quina capella és?

Answer: dues

Question: De quantes dependències consta?

Answer: menjador pels pobres

Question: Què era antigament la dependència de la capbrevació?

Answer: amb pintures

Question: Com està decorada la sala capitular?

Answer: de les Sagrades Escriptures

Question: D'on són els textos dels laterals?


Escultura

Context: Els artistes grecs del segle d'or (segle v aC) tenien un cànon propi que s'ha atribuït a l'escultor Policlet; aquest cànon ha anat experimentant variacions al llarg de la història. Destaquen dos autors: Albrecht Dürer i Leon Battista Alberti. Dürer, en els seus darrers anys de vida, redactà el Tractat de les proporcions del cos –editat pòstumament el 1528–, una recopilació dels estudis teòrics que existien sobre el cànon humà.[104] Alberti estigué molt interessat en la recerca de les regles, tant teòriques com pràctiques, que havien d'orientar el treball dels artistes; en les seves obres recull alguns cànons i, per exemple, a De statua exposa les proporcions del cos humà.[105]

Answer: un cànon propi

Question: Què tenien els artistes grecs del segle d'or?

Answer: a l'escultor Policlet

Question: A qui s'ha atribuït el cànon propi que tenien els artistes grecs del segle d'or?

Answer: Albrecht Dürer i Leon Battista Alberti. Dürer

Question: Quins autors destaquen?

Answer: les proporcions del cos humà

Question: Què exposa Alberti a De statua?

Context: Les planxes de coure, bronze, or i argent es poden utilitzar en la tècnica de l'elaboració directa, que es treballa amb un martell, burins i punxons. En les peces petites o en baixos relleus s'utilitza el repussat. Per a la realització d'una escultura exempta i d'una mida més gran s'utilitza un cos dur, normalment de fusta. Aquest cos es cobreix amb betum per a una millor adhesió de les xapes que es fixen amb claus o amb costures mitjançant fils metàl·lics; cal anar copejant el metall i, per poder prosseguir, cal escalfar les làmines per obtenir elasticitat al metall. Després d'aquesta primera fase, l'obra es va retocant amb els burins i els punxons. Antigament aquestes escultures es realitzaven per al seu ús com a reliquiaris, i es deixava l'interior buit per a la custòdia de relíquies.[79] Els metalls més usats són:

Answer: amb un martell, burins i punxons

Question: Amb què es treballa la tècnica de l'elaboració directa?

Answer: de coure, bronze, or i argent

Question: Quines planxes es poden utilitzar en la tècnica de l'elaboració directa?

Answer: el repussat

Question: Què s'utilitza en les peces petites?

Answer: per a una millor adhesió de les xapes

Question: Per a què es cobreix el cos de fusta amb betum?

Answer: amb claus o amb costures mitjançant fils metàl·lics

Question: Com es fixen les xapes al cos de fusta?

Context: Giambologna és el que presenta en la seva escultura, com a El rapte de les sabines, l'estil del manierisme. A la fi del cinquecento, els escultors van tractar les figures allargant-ne les proporcions i mostrant uns posats artificials i oposats –dona i home, vellesa i joventut, bellesa i lletgesa– i amb la sinuositat d'unes formes (serpentinata), una espècie de moviment de rotació de les figures i els grups escultòrics.[28] El concili de Trento (1545-1563) va marcar una nova orientació en les imatges religioses; Gian Lorenzo Bernini –l'autor de David, Apol·lo i Dafne i Èxtasi de Santa Teresa–, va ser l'escultor que més va influir en l'escultura barroca, en la qual se cerquen efectes emotius i dramàtics.[29] A França destaca l'obra de Simon Guillain i Jacques Sarrazin fent retrats de la noblesa, la tomba del cardenal Richelieu realitzada per François Girardon i les escultures del jardí del Palau de Versalles de Pierre Puget.[30] En aquest període, la producció d'escultura religiosa a Espanya és sorprenent, amb escultures per a interiors d'esglésies, façanes, devocions particulars i per a les processons de Setmana Santa; van sorgir dues escoles: la castellana i l'andalusa. Entre els escultors es poden destacar Gregorio Fernández, Juan Martínez Montañés, Francisco Salzillo, Pedro de Mena i Alonso Cano.[31]

Answer: manierisme

Question: Quin estil presenta Giambologna en la seva escultura El rapte de les sabines?

Answer: El concili de Trento

Question: Què va marcar una nova orientació en les imatges religioses?

Answer: Gian Lorenzo Bernini

Question: Qui és l'autor de l'Èxtasi de Santa Teresa?

Answer: François Girardon

Question: Qui va realitzar la tomba del cardenal Richelieu?

Answer: Gregorio Fernández, Juan Martínez Montañés, Francisco Salzillo, Pedro de Mena i Alonso Cano

Question: Quin escultors espanyols destaquen en aquesta època?

Context: Al Japó cal destacar unes petites estàtues religioses o funeràries amb una decoració geomètrica del període Jōmon (segle VII aC) i uns ídols de terracota amb forma animal, anomenats haniwa, trobats en unes tombes del període Yayoi (finals del segle iii). Durant el període Asuka, sota la influència del budisme, es produeix un desenvolupament de l'escultura de la mà d'un artista xinès, Kuratsukuri Tori, que va entrar al servei de l'emperador. Altres escultors van aportar influències coreanes i tots van realitzar imatges del Buda (Maitreya) amb bronze, fusta i terracota. Al segle xi, durant el període Kamakura, l'escultor Jōcho va aconseguir un gran renom i va tenir nombrosos deixebles; s'esculpien divinitats d'aspecte terrible per tal d'espantar les forces malèfiques. L'escultura, però, va quedar relegada a un segon terme i es prioritzà la pintura. Durant el període Azuchi-Momoyama destaquen algunes escultures de monjos zen i màscares per a actors del teatre Noh.[60]

Answer: geomètrica

Question: Com era la decoració de les estàtues del període Jōmon?

Answer: forma animal

Question: Quina forma tenien els ídols de terracota?

Answer: haniwa

Question: Com s'anomenaven els ídols de terracota amb forma animal?

Answer: en unes tombes del període Yayoi

Question: On van ser trobats els haniwa?

Answer: durant el període Kamakura

Question: Quan va aconseguir un gran renom l'escultor Jōcho?

Context: A mitjans del segle xviii, les orientacions de Winckelmann «d'alimentar el bon gust en les fonts directes i prendre exemple de les obres dels grecs» va fer que molts artistes es dediquessin a copiar en lloc d'imitar; arribava el neoclassicisme. L'obra de Jean-Antoine Houdon, originalment barroca, va adoptar un caràcter serè i un verisme sense detalls anecdòtics, en un procés per aconseguir la bellesa ideal de l'antiguitat; va retratar molts personatges del moment, com Napoleó, Jean de la Fontaine, Voltaire o George Washington. L'escultor més conegut i innovador, però, fou l'italià Antonio Canova, un autor molt versàtil a cavall entre el barroc, el rococó i el neoclassicisme. Per la seva banda, la producció de Bertel Thorvaldsen segueix la línia més ortodoxa del neoclassicisme, amb una expressió més freda i estàtica.[32] A Catalunya, cal destacar Damià Campeny, el qual va anar a Itàlia i va rebre la influència de Canova, igual que l'andalús José Álvarez Cubero.[33]

Answer: les orientacions de Winckelmann

Question: Què va fer a mitjans del segle xviii que molts artistes es dediquessin a copiar en lloc d'imitar?

Answer: barroca

Question: Com era originalment l'obra de Jean-Antoine Houdon?

Answer: Napoleó, Jean de la Fontaine, Voltaire o George Washington

Question: Quins personatges de l'època va retratar Jean-Antoine Houdon?

Answer: el barroc, el rococó i el neoclassicisme

Question: Quins estils seguien les obres de Antonio Canova?

Answer: Damià Campeny

Question: Quin català va rebre influència de Canova?

Context: La història de l'escultura a l'Índia es remunta al 2500 aC, a la cultura de la vall de l'Indus. En excavacions arqueològiques a Harappa i Mohenjo-Daro s'han trobat una gran varietat d'escultures en terracota de figures humanes. S'hi observen símbols relacionats amb la fertilitat; destaca també una Ballarina de bronze i un Bust d'un rei-sacerdot d'esteatita.[54] Durant l'imperi Maurya (segle iii aC) es realitzaren grans columnes i capitells amb temes d'animals, com el Capitell dels lleons, a Sarnath; també escultures de divinitats (Yaksi, museu de Patna).[55] A la regió de Gandhara, durant l'imperi Kushan, es desenvolupà amb la influència del budisme i l'hinduisme un tipus d'art catalogat com a «grecobúdic» a causa de la influència de la Grècia clàssica en les imatges del Buda realitzades en aquest període.[56] Durant l'imperi Gupta es va crear un «art clàssic» de línies pures i formes harmonioses, amb imatges de les divinitats (Brahma, Vishnú i Shiva). Al sud de l'Índia, a Mahabalipuram, hi ha uns temples excavats en la roca decorats amb uns relleus magnífics, com el Descens del Ganges de l'època de la dinastia dels Pal·lava. Des del segle VIII l'erotisme és tema predominant en les escenes de molts temples, on es representen il·lustracions del Kama Sutra. Malgrat la conquesta musulmana, al sud va continuar la tradició escultòrica, tot i que va anar incorporant un barroquisme vigent fins al segle xviii.[57]

Answer: al 2500 aC

Question: A quan es remunta la història de l'escultura al'Índia?

Answer: una gran varietat d'escultures en terracota de figures humanes

Question: Què s'han trobat a les excavacions d'Harappa i Mohenjo-Daro?

Answer: Durant l'imperi Maurya

Question: En quina època es va realitzar el Capitell dels lleons a Sarnath?

Answer: pures

Question: Com eren les línies de l'«art clàssic» que es va crear durant l'imperi Gupta?

Answer: Al sud de l'Índia

Question: On és Mahabalipuram?


El matrimoni Arnolfini

Context: Van Eyck representa les noces d'Arnolfini, un pròsper banquer d'origen italià establert a Bruges cap a 1421. Però el més significatiu és que dóna fe de la revolució que estava vivint l'art flamenc, paral·lela a les innovacions italianes. Jan van Eyck va partir del realisme i, incorporant una gran quantitat de símbols, va trencar amb l'anomenada pintura gòtica internacional, esdevenint un dels trets més característics de la seva obra. El pintor, malgrat situar els personatges cobrint la major part de l'espai del quadre, va aconseguir una gran profunditat en el segon pla, amb la simple col·locació d'un mirall convex. Les mans unides al centre de l'obra determinen el punt de vista que ordena la divisió dels buits.[7]

Answer: Van Eyck

Question: Qui representà les noces d'Arnolfini?

Answer: italià

Question: D'on era Arnolfini?

Answer: Bruges

Question: On es va establir Arnolfini cap a l'any 1421?

Answer: amb l'anomenada pintura gòtica internacional

Question: Amb què va trencar Van Eyck?

Answer: la major part de l'espai

Question: Què cobrien els personatges del quadre?

Context: En qualsevol cas, la pintura, que es troba des del 1842 a la National Gallery de Londres, és considerada com una de les obres més notables de Van Eyck. És un dels primers retrats de tema no hagiogràfic que es conserven i, a la vegada, una escena costumista. La parella apareix dreta, a la seva cambra; l'espòs beneeix la seva dona, que li ofereix la seva mà dreta, mentre recolza l'esquerra en el seu ventre. El posat dels personatges resulta teatral i cerimoniós, pràcticament hieràtic; alguns especialistes veuen en aquestes actituds flegmàtiques una certa comicitat, tot i que els molts que interpreten la representació d'un casament atribueixen el seu aire pompós a aquest fet.[2]

Answer: National Gallery de Londres

Question: On es troba la pintura des del 1842?

Answer: costumista

Question: Quin tipus d'escena representa l'obra?

Answer: la seva mà dreta

Question: Què li oferix la dona al seu espòs?

Answer: teatral i cerimoniós, pràcticament hieràtic

Question: Com resulta el posat dels personatges?

Answer: a la seva cambra

Question: On és la parella?

Context: El matrimoni Arnolfini o el Retrat de Giovanni Arnolfini i la seva esposa és un quadre del pintor flamenc Jan van Eyck datat el 1434. Representa el ric mercader Giovanni Arnolfini i la seva esposa Jeanne Cenami, establerts a la ciutat de Bruges (actualment a Bèlgica) entre 1420 i 1472, on van prosperar econòmicament. Avui dia, els historiadors de l'art discuteixen quina és la imatge que presenta el quadre; la tesi dominant durant molt de temps, introduïda per Erwin Panofsky en un assaig de 1934, sosté que la imatge correspon al casament de tots dos personatges, celebrat en secret i atestat pel mateix pintor.[1] Tanmateix, s'han proposat moltes altres interpretacions, i el consens actual és que la teoria de Panofsky és difícilment sostenible.

Answer: 1434

Question: De quan data El matrimoni Arnolfini?

Answer: Giovanni Arnolfini i la seva esposa Jeanne Cenami

Question: A qui representa la pintura?

Answer: entre 1420 i 1472

Question: Quan es va establir el matrimoni a Bruges?

Answer: quina és la imatge que presenta el quadre

Question: Què discuteixen els historiadors d'art?

Answer: Erwin Panofsky

Question: Qui va introduir la tesi que la imatge corresponia al casament en secret dels personatges?

Context: Erwin Panofsky va subratllar el fet que una cerimònia religiosa tan important com el matrimoni no se celebrés en una església, sinó en una cambra privada, el que podria assenyalar que es tractava d'una unió privada i reservada. En efecte, en aquella època es considerava que una unió era legal, encara que se celebrés sense sacerdot, sempre que hi hagués un document que ho atestés i testimonis que donessin fe d'això.[8] El quadre compleix precisament aquestes qualitats. Així, doncs, podria ser el testimoni d'unes noces secretes.[2]

Answer: en una cambra privada

Question: On es va celebrar la cerimònia religiosa segons Erwin Panofsky?

Answer: que es tractava d'una unió privada i reservada

Question: Què podia significar que la cerimònia es celebrés en una cambra privada?

Answer: un document que ho atestés i testimonis que donessin fe

Question: Què era necessari per a considerar una unió legal?

Answer: secretes

Question: Com podrien haver sigut aquestes noces?

Answer: el matrimoni

Question: Quina és una cerimònia religiosa important?

Context: La seva presència suggereix que la interpretació del quadre ha d'ésser cristiana i espiritual així com legal i recorda el sacrifici que han de suportar els esposos.[8] Aquests petits miralls convexos eren molt populars en aquella època; s'anomenaven bruixes i s'usaven per espantar la mala sort. Sovint es trobaven al costat de finestres i portes, per cercar efectes lluminosos a les estances. Que se sàpiga, aquesta és la primera vegada que s'usen com a recurs pictòric. La idea va tenir molt d'èxit i va ser imitada, com hem vist. L'expert Craig Harbison veu al mirall el centre de gravetat de tot el quadre. És el que més ens crida l'atenció, una espècie de «cercle màgic» calculat amb increïble precisió per atreure la nostra mirada i revelar-nos el secret mateix de la història del quadre.[13]

Answer: petits

Question: Com eren els miralls convexos?

Answer: per espantar la mala sort

Question: Per a què s'utilitzaven les bruixes?

Answer: al costat de finestres i portes

Question: On es trobaven les bruixes?

Answer: el centre de gravetat de tot el quadre

Question: Què veu Craig Harbison al mirall?

Context: Jan van Eyck (1380-1441) és, amb el seu germà Hubert, l'iniciador de l'estil dels primitius flamencs. Tots dos van néixer en un lloc proper a Maaseik, a la regió de Limburg. Al començament van treballar plegats, però Hubert va morir el 1426 i només va quedar Jan, que va viure amb un gran benestar econòmic al servei de Felip III de Borgonya.[3]

Answer: dels primitius flamencs

Question: Quin estil van iniciar Jan van Eyck i el seu germà?

Answer: en un lloc proper a Maaseik

Question: On va néixer Hubert?

Answer: 1426

Question: Quant va morir Hubert?

Answer: Felip III de Borgonya

Question: A qui servia Jan van Eyck?


Catedral de Jaén

Context: L'altar actual va substituir el de l'any 1660 i va ser encomanat i pagat pel bisbe Agustín Rubín de Ceballos (1789-1793). Situat al terç posterior del presbiteri, és de marbre vermell formant un quadrat de cinc metres de costat; sobre aquest, a uns 70 centímetres de la vora, s'aixeca una altra taula de 25 centímetres de gruix, també de marbre amb acabats de bronze; al seu centre hi ha el sagrari emmarcat amb guarniments de penjolls i flors. El templet és de l'arquitecte Juan Pedro Arnal i va ser elaborat a Madrid. Consta de vuit columnes de serpentina d'estil corinti, per rematar la cúpula hi ha una creu de vidre de jaspi emmarcada en bronze.

Answer: el de l'any 1660

Question: Quin altar va substituir l'altar actual?

Answer: Agustín Rubín de Ceballos

Question: Qui va encomanar l'altar actual?

Answer: al terç posterior del presbiteri

Question: On està situat l'altar actual?

Answer: vermell

Question: De quin color és el marbre de l'altar actual?

Answer: Juan Pedro Arnal

Question: De qui és el templet?

Context: L'obra, realitzada en plata, era de planta hexagonal, de sis cóssos que anaven disminuint progressivament. Al primer cós, estava col·locat el viril sostingut per àngels amb un diàmetre d'uns dotze centímetres, envoltat per columnetes amb imatges dels apòstols; al segon cós hi havia tallats àngels juntament amb Abraham i Isaac; al tercer, hi havia la imatge de la Mare de Déu, al quart la de Sant Joan i al cinquè i sisè, en disminució fins a acabar amb el coronament del Ressuscitat. Feia dos metres d'alçada i el seu pes era de 109 quilos. Va ser destruïda durant la Guerra Civil espanyola l'any 1936.

Answer: plata

Question: En quin metall estava realitzada l'obra?

Answer: hexagonal

Question: Com era la planta de l'obra?

Answer: el viril

Question: Què estava col·locat al primer cós?

Answer: uns dotze

Question: Quants centímetres de diàmetre tenia el viril?

Answer: la Mare de Déu

Question: Quina imatge hi havia al tercer cós?

Context: Un dels arquitectes que més van influir en l'obra va ser el renaixentista Andrés de Vandelvira, nascut l'any 1509. Del seu projecte de catedral, en va dirigir personalment les obres de la sagristia, la sala capitular i la cripta o panteó, ja que la construcció de la catedral renaixentista es va començar per la capçalera. La sagristia és considerada com una de les arquitectures més originals dintre del renaixement espanyol, la composició de la qual, amb columnes i arcs, resol perfectament tots els problemes de llum i espai. A pesar d'haver tingut al seu costat l'escultor Esteban Jamete per la realització de la part escultòrica de les seves obres per la província, se li atribueix, a la catedral de Jaén, la realització de l'Ecce Homo, que es troba a la testera de la part dreta del creuer. A partir de la seva mort, l'any 1575, se'n va fer càrrec el seu ajudant Alonso Barba,

Answer: 1509

Question: Quant va néixer Andrés de Vandelvira?

Answer: Andrés de Vandelvira

Question: Qui va ser un dels arquitectes que més van influir en l'obra?

Answer: per la capçalera

Question: Per on es va començar la construcció de la catedral renaixentista?

Answer: com una de les arquitectures més originals dintre del renaixement espanyol

Question: Com es considera la sagristia?

Answer: Esteban Jamete

Question: A qui va tenir al seu costat Andrés de Vandelvira?

Context: Són precisament les dues torres les que donen al conjunt l'aspecte renaixentista, encara que van ser acabades a principis del segle xviii. S'alcen a seixanta metres, en principi sense ornaments especials, i en arribar al primer cos s'obren dotze buits rematats per una balustrada de ferro; el segon cos és octogonal amb vuit obertures acabades amb arcs de mig punt, rematades amb unes cúpules esfèriques i, sobre aquestes, unes creus de ferro. La torre de l'esquerra és l'anomenada de les Campanes, per haver-hi les nou campanes de què disposa la catedral. La més antiga és de l'any 1546.

Answer: les dues torres

Question: Què dóna al conjunt aspecte renaixentista?

Answer: a principis del segle xviii

Question: Quan van ser acabades les dues torres?

Answer: dotze

Question: Quants buits s'obren en arribar al primer cos?

Answer: octogonal

Question: Com és el segon cos?

Answer: de les Campanes

Question: Quin nom rep la torre de l'esquerra?

Context: Darrere de la taula hi ha una porta que s'obre amb dues claus, que dóna accés a la caixa forta, la qual té tres claus més. Dins de la caixa forta hi ha una urna de plata i or que també necessita dues claus per obrir-se i a dins hi ha la relíquia del Sant Rostre.[3] Damunt d'aquesta càmera, hi ha una fornícula on es troba la Verge de l'Antiga, talla gòtica, que segons la tradició fou donada a la ciutat per Ferran III el Sant. Es troben també en aquest pis del retaule, les imatges de Sant Pere, Sant Pau, Sant Bernat i un Sant Antoni Abat de grans dimensions. Als seus carrers laterals es troben pintures que representen la Trobada de Jesús amb la creu i Maria en el camí del Calvari i Jesús despullat de les seves vestidures.

Answer: a la caixa forta

Question: On dona accés la porta que hi ha darrere de la taula?

Answer: una urna de plata i or

Question: Què hi ha dins de la caixa forta?

Answer: Sant Rostre

Question: De qui és la relíquia que hi ha dins de la urna de plata i or?

Answer: de grans dimensions

Question: Com són les imatges de Sant Antoni Abat?

Context: El cadirat baix té 53 seients amb la vida dels Sants esculpida al respatller. El cor alt consta de 69 setials, inclosa la cadira episcopal central amb l'escut del bisbe Alonso Suárez de la Fuente. Les taules representen escenes de la vida de Crist.[8]

Answer: 53

Question: Quants seients té el cadirat baix?

Answer: 53 seients

Question: Què té el cadirat baix?

Answer: al respatller

Question: On està esculpida la vida dels Sants?

Answer: Alonso Suárez de la Fuente

Question: De qui és l'escut que hi ha a la cadira episcopal central?

Answer: escenes de la vida de Crist

Question: Què representen les taules?


Mercuri (planeta)

Context: Arribar a Mercuri des de la Terra té dificultats tècniques significatives, ja que el planeta orbita molt més a prop del Sol que ho fa la Terra. Una nau amb destinació a Mercuri llançada des de la Terra ha de recórrer uns 91 milions de quilòmetres cap al pou potencial gravitacional del Sol. Començant des de la velocitat orbital de la Terra de 30 km/s, el canvi en la velocitat (delta-v) que la nau ha de fer per entrar en una òrbita de transferència de Hohmann que passi a prop de Mercuri és gran comparat amb altres missions planetàries.[88]

Answer: més a prop del Sol

Question: On orbita Mercuri comparat amb la terra?

Answer: significatives

Question: Com són les dificultats tècniques per arribar a Mercuri?

Answer: 91 milions

Question: Quants quilometres ha de recórrer la nau?

Answer: en una òrbita de transferència de Hohmann

Question: On ha d'entrar la nau?

Answer: canvi en la velocitat

Question: Què ha de fer per entrar a l'òrbita de transferència de Hohmann?

Context: A principis del segle xx, els estudis del matemàtic Paul Gerber i després la teoria general de la relativitat d'Albert Einstein van donar l'explicació de la precessió observada. Aquest efecte és molt petit: l'excés relativista d'avanç del periheli de Mercuri és només de 42,98 segons d'arc per segle, i per tant calen poc més de dotze milions d'òrbites per a una volta sencera de més. Hi ha efectes semblants, però molt més petits, per a altres planetes: 8,62 segons d'arc per a Venus, 3,84 per a la Terra, 1,35 per a Mart, i 10,05 per a 1566 Icarus.[59][60]

Answer: Albert Einstein

Question: Qui va fer la teoria general de la relativitat?

Answer: de la precessió observada

Question: Quina explicació van donar els estudis del matemàtic Paul Gerber?

Answer: poc més de dotze milions d'òrbites

Question: Quantes òrbites calen per a una volta sencera de més?

Answer: 42,98 segons d'arc per segle

Question: De quant és l'excés relativista d'avanç del periheli de Mercuri?

Context: A més dels cràters de diàmetres que van des de centenars de metres fins a centenars de quilòmetres, n'existeixen d'altres de mida descomunal com és el cas del cràter Caloris, que té un diàmetre de 1.300 km i que és la major estructura geològica de la superfície de Mercuri. L'impacte que el va produir va ser tan violent que va produir la sortida de lava del mantell i va crear un anell concèntric al voltant del cràter amb alçàries que arriben als 2 km. A més, també se li atribueixen les fractures i escarpes al costat oposat del planeta.[37] En la geologia lunar, aquest tipus de cràters, que van quedar omplerts pel material magmàtic, reben el nom de mars lunars.

Answer: 1.300 km

Question: Quin diàmetre té el cràter Caloris?

Answer: la major estructura geològica de la superfície de Mercuri

Question: Com és considerat el cràter Caloris??

Answer: violent

Question: Com va ser l'impacte que va produir el cràter Caloris?

Answer: lava

Question: Què va sortir del mantell amb l'impacte?

Answer: al costat oposat del planeta

Question: On li atribueixen fractures i escarpes al cràter Caloris?

Context: La primera nau espacial a arribar a Mercuri va ser la Mariner 10 de la NASA (1974–75).[17] La nau va utilitzar la gravetat de Venus per a ajustar la seva velocitat orbital, de manera que pogués arribar a Mercuri, i fou la primera nau a utilitzar aquesta assistència gravitatòria i la primera nau de la NASA a visitar més d'un planeta.[88] La Mariner 10 va fer les primeres imatges en primer pla de la superfície de Mercuri, que immediatament van mostrar-ne els cràters, i també en va revelar moltes altres característiques geològiques, com les escarpes gegants, que després s'han atribuït a l'efecte de la lleugera contracció del planeta causada pel refredament del seu nucli de ferro.[91] Desafortunadament, per la longitud del període orbital de la Mariner 10, la mateixa cara del planeta estava il·luminada durant cadascuna de les passades que va fer la Mariner 10. Això va fer que no fos possible l'observació de les dues cares,[92] i va resultar en el mapa el 45% de la superfície del planeta.[93]

Answer: la gravetat de Venus

Question: Què va usar per ajustar la velocitat orbital?

Answer: els cràters

Question: Què van mostrar les imatges en primer pla de la superfície?

Answer: pel refredament del seu nucli de ferro

Question: Per què es produeix la contracció del planeta?

Answer: l'observació de les dues cares

Question: Què no va poder fer la Mariner 10?

Context: Les dificultats inherents en observar Mercuri signifiquen que ha estat menys estudiat que altres planetes. El 1800, Johann Schröter en va fer observacions de la superfície, i afirmà haver vist muntanyes de més de 20 km d'alçada. Friedrich Bessel va utilitzar els dibuixos de Schröter per a estimar, erròniament, el període de rotació de 24 hores i una inclinació axial de 70°.[79] A la dècada del 1880, Giovanni Schiaparelli cartografià el planeta més acuradament, i va suggerir que el període de rotació de Mercuri era de 88 dies, el mateix que el seu període orbital a causa del seu acoblament de marea.[80] Aquest fenomen és conegut com a rotació síncrona i també existeix a la Lluna i la Terra. L'esforç de cartografiar la superfície del planeta fou continuat per Eugenios Antoniadi, que va publicar un llibre el 1934 que n'incloïa dos mapes i les seves pròpies observacions.[48] Bona part de les característiques de la superfície, particularment les característiques d'albedo, agafen el nom del mapa d'Antoniadi.[81]

Answer: Les dificultats inherents en observar Mercuri

Question: Què fa que Mercuri hagi estat menys estudiat que els altres planetes?

Answer: Johann Schröter

Question: Qui va observar la superfície el 1800?

Answer: 88 dies

Question: Quin era el període de rotació segons Giovanni Schiaparelli?

Answer: Eugenios Antoniadi

Question: Qui va publicar un llibre amb mapes del planeta?

Answer: del mapa d'Antoniadi

Question: D'on agafen el nom les característiques de la superfície?

Context: L'Agència Espacial Europea (ESA, per les seves sigles angleses) van desenvolupar i llançar una missió conjunta amb el Japó, anomenada BepiColombo, que orbitarà Mercuri amb dues sondes: una per enregistrar el planeta i l'altra per estudiar-ne la magnetosfera.[109] La missió va ser llançada a l'espai amb un coet Ariane 5[110] el 20 d'octubre de 2018 des del Centre Espacial de Guiana de l'ESA, per tenir més avantatge per la posició equatorial, enviant un contenidor amb les dues sondes.[109] Així com la MESSENGER, la BepiColombo farà passades properes a altres planetes de camí cap a Mercuri, per obtenir-ne impulsos gravitacionals, i modificar la seva òrbita; passarà per la Lluna i Venus i farà unes quantes aproximacions a Mercuri abans d'entrar en òrbita.[109] Es farà servir una combinació de motors químics i iònics, aquest últim donarà força contínuament durant intervals llargs.[111][109] La nau arribarà a Mercuri el 2025.[112][113] La sonda amb el magnetòmetre es farà amb una òrbita el·líptica; després, els coets químics llançaran la sonda cartogràfica en una òrbita circular. Les dues sondes hi orbitaran durant un any terrestre.[109]

Answer: amb el Japó

Question: Amb qui va llançar una missió conjunta l'Agència Espacial Europea?

Answer: la magnetosfera

Question: Què estudiarà una de les sondes?

Answer: químics i iònics

Question: Quina combinació de motors es farà servir?


Matilde di Shabran

Context: L'estrena de Matilde va ser posposat fins al final de la temporada d'òpera de manera que llibretista i compositor podrien tots dos acabar l'obra, però encara Rossini va haver de reutilitzar gran part de la seva pròpia música. Va prendre música de Ricciardo e Zoraide, Ermione, i Eduardo e Cristina. Fins i tot va col·laborar amb el jove compositor Giovanni Pacini en tres dels números. La premsa no va ser amable amb el llibret, que és un dels més llargs de Rossini. Van dir que era repetitiu, vulgar i excessivament llarg.[8]

Answer: fins al final de la temporada

Question: Quan va ser posposada l'estrena de Matilde?

Answer: llibretista i compositor

Question: Qui podria acabar l'obra en ser posposada?

Answer: gran part de la seva pròpia música

Question: Què va haver de reutilitzar Rossini?

Answer: Ricciardo e Zoraide, Ermione, i Eduardo e Cristina

Question: De qui va prendre música Rossini?

Answer: tres

Question: En quants números va col·laborar Rossini amb el compositor Giovanni Pacini?

Context: Arriba Matilde al costat d'Aliprando. Matilde és astuta i maneja a Corradino. Es presenta Ginardo i li diu a Aliprando que la comtessa d'Arco, promesa de Corradino, s'ha assabentat de l'arribada de Matilde. Com que no està disposada a perdre al seu promès decideix fer el possible per fer-la fora. Matilde es defensa amb enginy. Corradino acudeix alarmat per la discussió entre les dues dones. Corradino sembla seduït per Matilde, però finalment li demana que es disculpi per l'afront a la comtessa. Matilde afirma que és ell qui ha de disculpar-se.

Answer: astuta

Question: Com és Matilde?

Answer: la comtessa d'Arco

Question: Qui és la promesa de Corradino?

Context: Matilde di Shabran és principalment una òpera de conjunts, amb només algunes àries -cap per al tenor que té la part més difícil.[15] La peça més notable de l'òpera és el quintet de tretze minuts del primer acte. Representa el moment en què Corradino, que té a les dones com a gran enemic, en gran sorpresa i desconcert és travessat fins a la medul·la per la fletxa de Cupido. Aquesta és la part més lenta. La segona meitat és ràpida i retrata les emocions conflictives del tenor durant l'agitació interior que l'envolta. Els altres cantants comenten amb diversió la situació. Tot això és un tour de force que només un dels més grans compositors d'òpera podia aconseguir.[15]

Answer: una òpera de conjunts

Question: Què és Matilde di Shabran?

Answer: el tenor

Question: Qui té la part més difícil de l'òpera?

Answer: el quintet de tretze minuts del primer acte

Question: Quina és la peça més notable de l'òpera?

Answer: per la fletxa de Cupido

Question: Per què es travessat Corradino?

Answer: ràpida

Question: Com és la segona meitat de l'òpera?

Context: QuÉs l'última òpera italiana de Rossini en el gènere semiserio, tot i que va ser originalment pensada com un melodramma giocoso i va tenir una gestació molt peculiar.[5] S'hi barregen diverses línies argumentals. Per un costat el conflicte entre una jove promesa a un vell rondinaire, però enamorada d'un jove ben plantat. Per una altra banda també hi trobem la més romàntica història de la lluita contra la tirania del vell duc Corradino, que ha empresonat injustament a Edoardo, fill del seu antic enemic Raimondo.

Answer: semiserio

Question: A quin gènere pertany l'última òpera italiana de Rossini?

Answer: com un melodramma giocoso

Question: Com va ser originalment pensada l'última òpera italiana de Rossini?

Answer: diverses línies argumentals

Question: Què s'hi barreja en l'òpera?

Answer: d'un jove ben plantat

Question: De qui estava enamorada la jove promesa?

Answer: Corradino

Question: Qui ha empresonat injustament a Edoardo?

Context: L'obra, entre dos títols de tanta experimentació com Maometto II i Zelmira, no es troba entre les més populars de l'autor, i presenta evidents desigualtats, sobretot d'estructura al ser una obra molt llarga de tres hores i mitja (només el primer acte dura més de dues hores i mitja). És curiós observar aquest fet si es té en compte el poc temps temps de què va disposar Rossini per compondre-la i dels autopréstecs habituals. Ja en l'obertura trobem la que utilitza a Eduardo e Cristina (1819), amb algunes variacions. També utilitza material de Ricciardo e Zoraide (1818) per al cor Che ne dite?Pare un sogno! del primer acte i també per una part de l'ària de Corradino del segon acte Anima mia, Matilde i també utilitzaria música de la bellíssima La donna del lago (1819) per la marxa del Final I. Tot i així, conté nombres tan sublims que haurien de ser represos en òperes posteriors, i, sobretot, és un excel·lent exemple del camí cap a la maduresa en la consolidació de l'escriptura rossiniana. L'argument és original, estrambòtic i una mica confós per la quantitat de personatges que no facilita gaire el seguiment dramàtic i la comprensió, però la música és magnífica, amb un tractament vocal espectacular i amb una orquestració a molta distància de la que es feia en aquella època i fins i tot uns quants anys després.[14]

Answer: evidents desigualtats

Question: Què presenta l'obra?

Answer: tres hores i mitja

Question: Quina durada té l'obra?

Answer: per la marxa del Final I

Question: Per a què utilitzaria Rossini la música de la bellíssima La donna del lago?

Answer: original, estrambòtic i una mica confós

Question: Com és l'argument de l'òpera?

Answer: per la quantitat de personatges que no facilita gaire el seguiment dramàtic i la comprensió

Question: Per què resulta l'argument de l'òpera una mica confós?

Context: Matilde, que no ha mort perquè el seu botxí va ser incapaç de consumar la sentència, se cita amb Isidoro. Edoardo s'aproxima on Matilde s'anava a reunir amb Isidoro. També arriba Corradino, amb ànim de suïcidar-se, seguit de Raimondo, Ginardo i Aliprando que intenten fer-lo claudicar de la seva intenció. Isidoro, que ho està veient, s'uneix a ells. Corradino desisteix quan veu a Matilde sortir amb Edoardo. Li demana perdó i aquesta demana clemència per a la comtessa, argumentant que prou patiment tindrà amb el menyspreu del món i amb la gelosia que li causarà les noces de Corradino i Matilde. Encarreguen a Isidoro un sonet per a les núpcies i l'obra finalitza entre la felicitat general.[12]

Answer: perquè el seu botxí va ser incapaç de consumar la sentència

Question: Per què no ha mort Matilde?

Answer: suïcidar-se

Question: Què vol Corradino?

Answer: quan veu a Matilde sortir amb Edoardo

Question: Quan desisteix Corradino de suïcidar-se?


Llotja de la Seda

Context: Un altre dels elements de la Llotja és el seu jardí, l'anomenat Pati dels Tarongers, al qual s'accedeix a través de la porta ponentina de la Sala de Contractació, plena de detalls escultòrics sorprenents. És un espai tranquil i relaxant que conté diversos tarongers i xiprers i un safareig en forma d'estrela de huit puntes, que evoca el que hi havia anteriorment. Al seu voltant, hi ha uns bancs de pedra per descansar mentre s'observen les satíriques gàrgoles, els detalls de la façana ponentina de la Sala de Contractació i els de la del Consolat de Mar, al qual s'accedeix des del mateix pati per una ampla escala de pedra a l'aire lliure. Segons Joan Fuster, en aquest patiet se celebraven saraus i cerimònies quan venien els reis de la dinastia dels Àustries[19]

Answer: Pati dels Tarongers

Question: Com s'anomena el jardí?

Answer: detalls escultòrics sorprenents

Question: Què hi trobem en aquesta sala?

Answer: de huit puntes

Question: Com és el safareig que hi trobem?

Answer: satíriques

Question: Com són les gàrgoles?

Context: El segle d'or valencià fou una etapa de gran desenvolupament econòmic i de gran influència política i cultural. Es va crear la Taula de Canvis i Depòsits, una banca municipal en suport de les operacions comercials. La indústria local, especialment la tèxtil, assolí un gran desenvolupament, i la ciutat es va convertir en un empori comercial a la qual acudien mercaders de totes les parts d'Europa. A les acaballes d'aquest segle, es va construir la Llotja de la Seda, centre de transaccions i un vertader temple del comerç, i Lluís de Santàngel, banquer valencià d'origen jueu, va sufragar el viatge a Amèrica de Cristòfor Colom.

Answer: política i cultural

Question: Quines influències hi va haver al segle d'or?

Answer: una banca municipal

Question: Què era la Taula de Canvis i Depòsits?

Answer: la tèxtil

Question: Quina industria local es va desenvolupar més?

Answer: de totes les parts d'Europa

Question: D'on venien els mercaders?

Answer: Lluís de Santàngel

Question: Qui sufragà el viatge a Amèrica de Cristòfor Colom?

Context: Les obres havien començat amb els enderrocaments de les cases, l'adequació del vall i els lliuraments de materials al mestre d'obra de vila Francesc Biulaygua, dels quals tenim constància des del 16 de gener del 1483 i d'entrega de pedres pels pedrapiquers el 15 de febrer. El començament oficial de les obres pot considerar-se el 5 de febrer del 1483, i el 14 de març es paguen els primers jornals a Pere Comte i a Joan Yvarra «pro salarium eorum et sue comitive». Al juny del 1483, es decideix pagar «...no a estalls sinó a jornals». En aquesta mateixa data, es decideix que el portal principal «...sia principiat a llavorar e les finestres que ab aquell seran contigües e tot el restant de l'enfront sia fet de pedra picada ab artificiós magisteri llavorada ab les imatges e maçoneries e fullatges». A partir d'aquest moment, van haver de començar els treballs de picapedreria. L'octubre del 1483, el mestre d'obra de vila Biulaygua acaba els seus treballs en el vall i desapareix de la documentació[4]

Answer: cases

Question: Què van enderrocar per poder començar les obres?

Answer: 16 de gener del 1483

Question: Quan van començar a lliurar material al mestre d'obra?

Answer: 14 de març

Question: Quan es van pagar els primers jornals?

Answer: Francesc Biulaygua

Question: Qui era el mestre d'obra?

Answer: de pedra picada

Question: De què està fet tot l'enfront?


Rienzi

Context: Tot semblava encaixar perquè Wagner hagués trobat un lloc digne com a director, sense problemes amb el teatre i adequat per desenvolupar les seves activitats com a compositor. I així va ser al principi. Durant els dos anys que va estar a Riga va acabar el llibret complet i va començar amplis esbossos dels dos primers actes de Rienzi per aquest teatre. Però diverses circumstàncies van fer que el seu pas per Riga també fos tempestuós.[4] El pitjor va ser la reaparició de Minna en la seva vida (feia un temps que s'havien separat). Quan la prima donna es va acomiadar del teatre de Riga, ell va proposar eufòric a Amelia Planer, germana de Minna, que fou acceptada. Aquesta li va comunicar que Minna havia tornat derrotada i malalta, i el compositor va acceptar que vinguessin les dues germanes a Riga. Durant una curta temporada hi va haver un bon clima a la família.[5] De seguida Amelia es va casar amb el militar rus Carl de Meck i varen sorgir desavinences entre les dues germanes. Mentrestant, la manera de treballar del jove director i els seus criteris de qualitat varen xocar amb els gustos més vulgars de Holtei. També va entrar com a director de música religiosa un antic amic i protector Heinrich Dorn, el qual trobava desproporcionada la partitura de Rienzi. D'aquest compositor, va dirigir l'estrena de l'òpera Der Schöffe von París, però la seva relació va anar a pitjor. Per acabar-ho de complicar, Minna va rebutjar proposicions deshonestes de Holtei, negativa que el va enfurismar. Per tot, no se li va renovar el contracte que anava a suposar una pujada important de sou i el seu lloc el va ocupar el mateix Dorn.[5]

Answer: tempestuós

Question: Com va ser el pas de Wagner per Riga?

Answer: Carl de Meck

Question: Amb qui es va casar Amelia?

Answer: proposicions deshonestes de Holtei

Question: Què va rebutjar Minna?

Context: El mateix Wagner confessa deure molt en aquesta obra a Spontini i el seu Fernando Cortez. Des del punt de vista teatral, Rienzi és una continuació de les últimes creacions de Weber, però sense el talent musical i el misteri tel·lúric de què fan gala les millors pàgines de Der Freischütz i Oberon. Hi ha també influències de Meyerbeer, Bellini, de La flauta màgica mozartiana i fins i tot del Fidelio beethovenià. Per això es pot dir que Rienzi és una obra impersonal en el seu conjunt, encara que hi hagi gèrmens de leitmotiv, valentes troballes tímbriques, girs melòdics molt personals i certa tendència al cromatisme característic de l'art wagnerià posterior.[28]

Answer: de les últimes creacions de Weber

Question: De qui és una continuació Rienzi?

Answer: el talent musical i el misteri tel·lúric

Question: De què fan gala les millors pàgines de Der Freischütz i Oberon?

Answer: impersonal

Question: Com és considera Rienzi en el seu conjunt?

Answer: de l'art wagnerià posterior

Question: De qui és pròpia la tendència al cromatisme?

Context: Si ens centrem en Catalunya, el Liceu, un teatre de tanta tradició wagneriana, només ha ofert aquesta òpera en tres ocasions al llarg de la seva història: la primera va ser la temporada 1950-1951 amb el gran Max Lorenz en el rol del tribú; la segona, la temporada 2000-2001 en versió concert sota la direcció de Sebastian Weigle; i la tercera, la temporada 2012-2013, de nou en versió concert. Tanmateix, és curiós observar que tot i la poca presència de Rienzi al Liceu, la primera música de Wagner que es va interpretar al coliseu de La Rambla fou, precisament, l'obertura de Rienzi. Va ser el 6 de febrer de 1874.[27]

Answer: Catalunya

Question: On és el Liceu?

Answer: tres

Question: Quantes vegades ha ofert el Liceu l'obra?

Answer: l'obertura de Rienzi

Question: Quina música de Wagner va ser la primera que s'interpretà al Liceu?

Answer: Sebastian Weigle

Question: Qui va dirigir el concert en la segona temporada?

Answer: 6 de febrer de 1874

Question: Quan es va interpretar l'obertura de Rienzi?

Context: Una carta del compositor adreçada a Frédéric Villot fixa ben bé el lloc just que se li ha d'assenyalar dins de la producció wagneriana: «Vull parlar-vos de passada d'una òpera meva que precedeix a Der fliegende Holländer, o sigui Rienzi, òpera on es troba el foc, l'esplendorós esclat de la jovenesa i que va donar-me el meu primer triomf a Alemanya no solament quan s'estrenà amb gran èxit a Dresden sinó també després, representada successivament en molts altres teatres. Aquesta obra vaig concebre-la i executar-la dominat per un sentit d'emulació engendrat en mi per les impressions que em produïen les òperes heroiques de Spontini i el gènere brillant que es representava en la Grand Opéra de París, d'on m'han arribat obres que porten el nom d'Auber, de Meyerbeer i de Hálevy. Vaig acabar Rienzi durant la primera estada a París, tenint a la vista les esplendors de la grand opéra i essent jo prou presumptuós per a concebre el desig i fins a l'esperança de veure-hi representada la meva obra. Quan escrivia el llibre de Rienzi, vaig cercar un llibre d'òpera en què pogués aglutinar totes les formes admeses i fins i tot obligatòries en la grand opéra pròpiament dita».[17]

Answer: Frédéric Villot

Question: A qui va escriure el compositor?

Answer: Dresden

Question: On s'estrenà a Alemanya l'obra?

Answer: durant la primera estada a París

Question: Quan va acabar el compositor el llibre de Rienzi?

Answer: en la Grand Opéra de París

Question: On es representava Meyerbeer?

Context: Finalment es va poder estrenar el 20 d'octubre de 1842 al Königlich Sächsisches Hoftheater de Dresden i va rebre una molt bona acollida,[21] malgrat la seva durada: més de sis hores, tot comptant els quatre intermedis. Es van fer dues representacions en una setmana.[22] A Dresden, l'òpera va quedar en el repertori permanent, i es va representar durant molt de temps dues vegades per setmana.[21]

Answer: 20 d'octubre de 1842

Question: Quan es va estrenar l'òpera?

Answer: al Königlich Sächsisches Hoftheater de Dresden

Question: On es va estrenar l'òpera?

Answer: molt bona

Question: Quina acollida va rebre l'òpera?

Answer: quatre

Question: Quants intermedis tenia?

Context: Richard va desenvolupar en aquesta època de misèria i privacions una activitat compositiva considerable. Un cop va acabar Rienzi, i havent perdut totes les esperances de representar-la a França, ho va intentar a Alemanya, especialment a Dresden, on tenia amics que lluitaven per veure-la als escenaris. I el gran moment li va arribar la primavera de 1842 i per partida doble, en ser-li acceptades Rienzi a Dresden i Der fliegende Holländer a Berlín. El principal mitjancer a Dresden hauria sigut Wilhelm Fischer, el director del cor, i a Berlín sembla que va ser decisiva la recomanació de Meyerbeer.[14] El teatre de Dresden començava a tenir fama de tenir unes instal·lacions adequades, personal veterà, alt nivell dels músics i del cor.[15]

Answer: Wilhelm Fischer

Question: Qui era el director del cor en Dresden?

Answer: Meyerbeer

Question: De qui va ser decisiva la recomanació a Berlín?

Answer: adequades

Question: Com eren les instal·lacions del teatre de Dresden?

Answer: una activitat compositiva considerable

Question: Què va desenvolupar Richard en l'època de privacions?


Leptictidium

Context: Leptictidium ha estat descrit com «un dels animals més estranys que vivien [a Messel]».[4] La seva anatomia combina caràcters força primitius, incloent-hi parts del crani i les dents, amb elements que demostren un alt grau d'especialització. Aquesta barreja de caràcters fa que costi determinar-ne les relacions amb altres grups de mamífers. Segons l'espècie, Leptictidium feia 60–90 cm de llargada[5] (dels quals més de la meitat corresponien a la cua)[6] i 20 cm d'alçada.[7] Pesava un parell de quilograms.[5]

Answer: un dels animals més estranys

Question: Com han descrit al Leptictidium?

Answer: força primitius

Question: Quins caràcters trobem a la seva anatomia?

Answer: un alt grau d'especialització

Question: Què demostren alguns elements?

Answer: 60–90 cm de llargada

Question: Quan feia de llargada?

Answer: més de la meitat

Question: Quina part de la llargada del seu cos era la cua?

Context: En la seva descripció de Leptictidium, publicada el 1962, Heinz Tobien inclogué el gènere entre els leptíctids, una família de mamífers insectívors de l'Eocè distribuïts principalment per Nord-amèrica,[28] referint-s'hi com a «les crimeres restes d'un leptíctid trobades a Europa».[29] El 1974, Bernard Sigé creà la subfamília dels pseudorrincocionins per encabir-hi Pseudorhyncocyon cayluxi, una espècie de les fosforites del Carcí.[30] Tanmateix, la taxonomia proposada per Sigé patí canvis importants en els anys següents. El 1985, Gerhard Storch i Adrian Lister elevaren els pseudorrincocionins a la categoria de família,[31] mentre que el 1989 el material assignat a P. cayluxi fou redescrit com a Leptictidium ginsburgi i Leptictidium sigei per Christian Mathis.[32]

Answer: insectívors

Question: Quin tipus de mamífers eren?

Answer: l'Eocè

Question: De quin període són?

Answer: Bernard Sigé

Question: Qui creà la subfamília els pseudorrincocionins?

Answer: a la categoria de família

Question: A què foren elevats els pseudorrincocionins el 1985?

Context: S'han trobat fòssils perfectament conservats de tres espècies diferents de Leptictidium al jaciment de Messel (Alemanya). Se n'han preservat les marques del pèl i els continguts de l'estómac, que mostren que eren omnívors que s'alimentaven d'insectes, sargantanes i petits mamífers.[7][21] L'holotip de L. tobieni també tenia trossos de fulles i una gran quantitat de sorra a l'abdomen. Malgrat que no hi ha cap dubte que ingerí la sorra,[22] no s'ha pogut determinar amb certesa si consumí les fulles en vida o simplement es trobaven a sota de l'espècimen quan fou enterrat.[23]

Answer: de tres

Question: De quantes espècies s'han trobat fòssils?

Answer: Messel

Question: On es van trobar?

Answer: que eren omnívors

Question: Què ens mostren els contiguts del estómacs?

Context: Leptictidium vivia als boscos subtropicals que cobrien gran part d'Europa durant l'Eocè. Des del principi d'aquesta època, la temperatura del planeta anà pujant fins a assolir el màxim tèrmic del Paleocè-Eocè, un episodi d'escalfament ràpid i intens (d'entre 5 i 8 °C) que durà aproximadament 170.000 anys.[24] Malgrat que alguns grups marins, com els foraminífers bentònics, patiren grans extincions a causa del màxim tèrmic, el seu efecte sobre els mamífers fou un augment de la taxa d'especiació i de les migracions.[25] Les temperatures de les regions polars eren molt més altes que avui en dia. Els boscos temperats arribaven fins als pols, mentre que els climes tropicals plujosos arribaven fins a 45° de latitud nord.[26]

Answer: subtropicals

Question: En quins boscos vivien?

Answer: ràpid i intens

Question: Com va ser l'episodi d'escalfament?

Answer: grans extincions

Question: Què van patir alguns grups marins?

Answer: un augment de la taxa d'especiació i de les migracions

Question: Quin efecte va tenir el màxim tèrmic en els mamífers?

Answer: més altes

Question: Com eren les temperatures polars comparades amb les d'avui en dia?


Robert Campin

Context: El 1909, el professor belga George Hulin de Loo el va relacionar amb el pintor Jacques Daret i finalment l'identificà com a Robert Campin. Posteriorment es varen desenvolupar noves hipòtesis que opinaven que el mestre de Flémalle era Rogier van der Weyden, i fins i tot en vinculaven les obres a més d'un autor del seu taller. El cas més famós va ser el del Tríptic de l'Anunciació o Tríptic de Merode (The Cloisters, Nova York), actualment atribuït a Robert Campin.[1]

Answer: professor

Question: Què era George Hulin de Loo?

Answer: Rogier van der Weyden

Question: Qui era el mestre de Flémalle segons opinaven les noves hipòtesis?

Answer: el del Tríptic de l'Anunciació o Tríptic de Merode

Question: Quin va ser el cas més famós?

Context: Tot i no estar documentat que hagués rebut cap mestratge, en la seva obra es detecta un procés d'observació de la paleta de Broederlam ampliat amb l'estudi de l'escultura de Claus Sluter.[14] El seu coneixement en aquest terreny es manifesta en algunes grisalles del dors de Les noces de la Mare de Déu (El Prado), La Santíssima Trinitat (Institut Städel) o L'Anunciació (The Cloisters). Destaca la cerca d'una perspectiva com a La Nativitat de Dijon amb una barraca molt oberta, o disposant la composició en una mena de capsa sense un dels seus costats com a L'Anunciació. Amb aquests estratagemes aconseguia una perspectiva obliqua, com s'observa a La Mare de Déu davant la llar de foc (National Gallery de Londres).[15]

Answer: que hagués rebut cap mestratge

Question: Què no ha estat documentat?

Answer: un procés d'observació de la paleta de Broederlam ampliat amb l'estudi de l'escultura de Claus Sluter

Question: Què es detecta en la seva obra?

Answer: El Prado

Question: On és l'obra Les noces de la Mare de Déu?

Answer: La Nativitat de Dijon

Question: En quina pintura és destaca la cerca de perspectiva amb una barraca molt oberta?

Answer: obliqua

Question: Quina perspectiva s'observa a La Mare de Déu?

Context: Entre 1433 i 1442, per encàrrec de Felip el Bo, Robert Campin va dissenyar un conjunt de paraments litúrgics. El conjunt, conegut com a Chapelle, l'integraven tres capes pluvials i dos frontals d'altar. La confecció va correspondre probablement al taller de Thierry du Chastel, un artesà originari de París. Les vestimentes, utilitzades com ornaments litúrgics en els serveis d'oració de l'orde del Toisó d'Or, es poden considerar com una resposta artística al Retaule de Gant dels germans Van Eyck, finalitzat el 1432. Els personatges de les capes són variacions de les figures de la deisi del Retaule de Gant obert, especialment en els trets de la imatge de sant Joan. Les tres capes, que es conserven al Kunsthistorisches Museum de Viena, tenen com a figures centrals: Crist, Maria i Sant Joan Baptista, que estan acompanyats dels tres arcàngels –Gabriel, Miquel i Rafael, respectivament–.[17] Les capes estan formades per fileres concèntriques de sants, imatges de la mare de Déu o cors d'àngels al voltant de la figura central. Estan confeccionades amb fil d'or i argent amb seda i perles.

Answer: un conjunt de paraments litúrgics

Question: Què va dissenyar Robert Campin per encàrrec de Felip el Bo?

Answer: Entre 1433 i 1442

Question: Quan va dissenyar Campin per encàrrec de Felip el Bo un conjunt de paraments litúrgics?

Answer: París

Question: D'on era Thierry du Chastel?

Answer: tres arcàngels –Gabriel, Miquel i Rafael, respectivament–

Question: Qui acompanyen les figures centrals de Crist, Maria i Sant Joan Baptista?

Context: Es va casar el 1422 amb Ysabiel de Stoquain, una vídua set anys més gran que ell; no varen tenir fills. El 1432 es va veure implicat en un escàndol i va ser condemnat a un any d'exili per haver mantingut relacions extramatrimonials amb Laurence Polette. La intercessió de la comtessa d'Holanda i Hainault, Margarida de Borgonya, va permetre que se li commutés la pena per una multa de cinquanta sous, la qual cosa denota els cercles de poder en el que es movia, si bé aquest incident li va suposar una certa marginació social.[8]

Answer: Ysabiel de Stoquain

Question: Amb qui es va casar?

Answer: 1422

Question: Quan es va casar amb Ysabiel de Stoquain?

Answer: set

Question: Quants anys era més gran que ell Ysabiel de Stoquain?

Answer: per haver mantingut relacions extramatrimonials amb Laurence Polette

Question: Per què va ser condemnat a un any d'exili?

Answer: Margarida de Borgonya

Question: Qui era la comtessa d'Holanda i Hainault?

Context: Un exemple de còpia d'una sèrie quasi sencera de la seva obra és la que va realitzar el 1538 Ludger tom Ring el Vell. Es tracta de vuit panells coneguts com a "Savis pagans i sibil·les" que es troben al Museu Nacional d'Art i Cultura de Münster. La sèrie original es va fer probablement per a la catedral de Münster cap al 1435, i hi figuraven retrats dels cinc homes savis pagans (Milesi, Balaam, Virgili, Albumasar, Hermes) i deu sibil·les (Líbia, Dèlfica, Eritrea, Frígia, Tiburtina, Cumana, Sàmia, Hel·lespontica, Pèrsica, Cimèria).[19]

Answer: 1538

Question: Quan va realitzar Ludger tom Ring el Vell una còpia d'una sèrie quasi sencera de la seva obra?

Answer: "Savis pagans i sibil·les"

Question: Com es coneixen els vuit panells?

Answer: al Museu Nacional d'Art i Cultura de Münster

Question: On es troben els vuit panells coneguts com a "Savis pagans i sibil·les"?

Answer: per a la catedral de Münster

Question: Per a qui es va fer probablement la sèrie original?

Answer: cinc

Question: Quants retrats d'homes pagans figuraven retrats a la sèrie original?

Context: Robert Campin va néixer a Valenciennes[6] al voltant de 1375, data que s'ha deduït a partir d'un document de 1422 on s'indicava que tenia 47 anys. Està documentat que era pintor mestre a Tournai des del 1406 fins al 1440; va adquirir la ciutadania el 1410, fet que denota que no va ser Tournai el seu lloc de naixement, tot i que algunes fonts així ho han proposat. Va adquirir diversos immobles a la ciutat, vivint a la rue Chapeliers des de 1408 fins a 1420, quan es traslladà a la rue des Puits-l'eau, i el 1422 va comprar una altra casa a la rue des Corriers. El 1420 va ser un membre notable de la seva parròquia; el 1423-1424 va ser vicedegà de la guilda de Sant Lluc d'orfebres i pintors. A partir de 1423 va estar compromès amb la revolta dels artesans enfrontats a l'aristocràcia patrícia. En dos mandats diferents, 1425 i 1427, va ser nomenat Eswardeur, un càrrec electe de la ciutat de Tournai. Entre 1425 i 1427 també va ser secretari de comptes de la ciutat, i el 1428 "Guardià de l'església de Saint Pierre". Però el 1429, la seva participació en la revolta li comportà la prohibició d'exercir cap funció pública i va ser condemnat a peregrinar a l'Abadia de Sant Geli, a la Provença. No es tornen a tenir notícies d'ell a Tournai fins al 1430.[7]

Answer: Valenciennes

Question: On va néixer Robert Campin?

Answer: a partir d'un document de 1422 on s'indicava que tenia 47 anys

Question: Com s'ha deduït la data de naixement de Robert Campin?

Answer: des del 1406 fins al 1440

Question: Quan va ser pintor mestre segons el document del 1422 que parla d'ell?

Answer: vicedegà

Question: Què va ser el 1423–1424 de la guilda de Sant Lluc d'orfebres i pintors?

Answer: a l'aristocràcia patrícia

Question: A qui estaven enfrontats els artesans?


Ceràmica i mosaics de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau

Context: La caixa d'escala està coberta per una volta de creueria octogonal nervada amb arcs fets en maó vidriat de color caramel. L'espai de fons entre arcs està revestit en mosaic groc sobre fons blanc amb motius florals, dissenyat i confeccionat per Maragliano. La volta té unes finestres laterals, llevat d'una de les seves parets on, per guardar una simetria visual, se simula la finestra i el vitrall amb un conjunt en mosaic.[3]

Answer: de creueria

Question: Com és la volta que cobreix l'escala?

Answer: vidriat

Question: Com és el maó?

Answer: florals

Question: Quins motius trobem a l'espai entre els arcs?

Answer: Maragliano

Question: Qui ho va dissenyar?

Answer: la finestra

Question: Què es simula a una de les parets?

Context: Els dos pavellons de reconeixement, més petits i de planta baixa, no compten amb escultures del patró al frontal de l'edifici com a la resta dels pavellons modernistes. Al seu lloc, hi ha una imatge dels seus patrons: Sant Jordi i Santa Apol·lònia enquadrats en un marc de pedra rectangular lobulat a la seva part superior. Un cas similar és el pavelló de Santa Victòria, de factura molt posterior (1926). Als pavellons de la segona etapa hi havia molt poca escultura i, en aquest cas, es va solucionar amb un mosaic d'estil molt convencional.

Answer: petits i de planta baixa

Question: Com són els pavellons de reconeixement?

Answer: escultures del patró

Question: Què hi ha a la resta de pavellons?

Answer: una imatge dels seus patrons

Question: Què hi ha al seu lloc?

Answer: Sant Jordi i Santa Apol·lònia

Question: Qui són el seus patrons?

Answer: 1926

Question: Quin any es va construir el pavelló de Santa Victòria?

Context: Domènech i Montaner va utilitzar la ceràmica de manera intensiva a l'interior dels pavellons dedicats als malalts. A l'exterior s'hi troba, amb funcions decoratives, tant ceràmica pintada sobre portes i finestres, com elements corporis de ceràmica vidriada en pinacles, xemeneies i florons. Junt amb les peces policromades dels sostres en forma d'escates, aquestes peces mostren l'interès de l'arquitecte per la recerca de formes i motius plenament modernistes.[1]

Answer: de manera intensiva

Question: Com va utilitzar la ceràmica?

Answer: decoratives

Question: Quines funcions té a l'exterior?

Answer: vidriada

Question: Com és la ceràmica dels pinacles?

Answer: d'escates

Question: Quina forma tenen les peces del sostre?

Answer: modernistes

Question: Quins motius cercava?

Context: El distribuïdor està acabat per una volta i l'avantsala per tres, totes amb la mateixa decoració en mosaic. Les voltes són esfèriques i descansen sobre pilars integrats a les parets. Els dibuixos del mosaic contenen decoracions florals sobre uns fons de color taronja i forma de gran llàgrima invertida que neix de cadascun dels pilars, dirigint-se al centre de la volta, on coincideix amb unes formes geomètriques de color blau i groc. Tot el conjunt compta amb unes tonalitats càlides i suaus que s'integren amb el vermell dels maons dels arcs lleugerament apuntats que separen les voltes entre si.

Answer: una

Question: Quantes voltes acaben el distribuïdor?

Answer: esfèriques

Question: Com són les voltes?

Answer: blau i groc

Question: De quin color són les formes del centre de la volta?

Answer: vermell

Question: De quin color són els maons?

Context: Envoltant l'edifici d'administració, a l'alçada del primer pis hi ha setze panells, quatre de visibles directament des del carrer i la resta des de dins del recinte, que narren la història de l'hospital des dels seus orígens medievals (panells 1 a 11), els acords per a crear l'hospital de Sant Pau (panells 12 a 14) i l'acabament i inauguració del centre assistencial modernista (panells 15 i 16). Estan fets en mosaic i, els catorze primers, són obra de Mario Maragliano amb dibuixos de Francesc Labarta qui va seguir el guió iconogràfic de Domènech i Montaner. Varen ser realitzats entre 1908 i el 15 d'abril de 1911.[5] Els dos darrers recullen la inauguració del propi hospital, daten de 1923 i varen ser realitzats per Lluís Brú.[11] El catorze primers segueixen un ordre cronològic i els dos últims es varen instal·lar en un racó habilitat de la façana un cop acabades les obres i estan situats entre els que ocupen el lloc setè i vuitè.

Answer: la història de l'hospital

Question: Què ens narren els panells?

Answer: setze

Question: Quants panells hi ha?

Answer: Mario Maragliano

Question: De qui son obra els catorze primers?

Answer: la inauguració

Question: Què es representa en els dos darrers panells?

Answer: 1923

Question: De quin any són els dos darrers panells?


Formatge de Maó

Context: Per exemple, l'any 2006 Coinga va exportar 43 tones de formatge, de les quals el 51% es va vendre a diferents països d'Europa, el 44% als Estats Units, el 3% a Austràlia i el 2% restant al Japó, Xina i Canadà.[8] Dintre dels països europeus, a Alemanya es van vendre la meitat que als Estats Units, la qual cosa representa el 25% del total i la major part, el 48%, dintre d'Europa. Altres importadors europeus importants van ser Dinamarca (el 17% del total europeu i el 9% del total a l'estranger), Regne Unit (8% del total europeu i el 4% del total de les exportacions), Països Baixos (7% d'Europa i el 3% del món) i Àustria (7% d'Europa i el 3% del món); i en menor grau Bèlgica (3% d'Europa), França (3% d'Europa), Finlàndia (3% d'Europa) i Suècia (3% d'Europa); mentre que Noruega, Itàlia i Suïssa totalitzen menys de l'1% d'exportacions europees.[8]

Answer: 43

Question: Quantes tones de formatge va exportar Coinga el 2006?

Answer: el 51%

Question: Quin tant per cent de formatge Coinga es va vendre a Europa?

Answer: el 44%

Question: Quin tant per cent de formatge Coinga es va vendre als Estats Units?

Answer: 2%

Question: Quin tant per cent de formatge Coinga es va vendre al Japó, Xina i Canadà?

Context: El procés d'elaboració del formatge, o formatjat, ha estat durant molt de temps invariable a tots els llocs menorquins, on es fa seguint receptes molt antigues. Es tracta d'un ancestral conjunt d'operacions que ha estat transmès de pares a fills, i la seva aplicació defineix i origina l'autèntic formatge.[2] Tradicionalment era una feina de dones.[4]

Answer: formatjat

Question: Com es diu el procés d'elaboració del formatge?

Answer: invariable

Question: Com ha estat el formatjat durant molt temps a Menorca?

Answer: seguint receptes molt antigues

Question: Com s'elabora el formatge a Menorca?

Answer: de pares a fills

Question: Com s'ha transmès la manera d'elaborar formatge?

Answer: dones

Question: Tradicionalment qui elabora el formatge?

Context: La massa sòlida es recull a mà amb un drap quadrat blanc de lli o cotó fi anomenat «fogasser».[2] S'omple d'un a un cada drap amb llet quallada, intentant posar cada cop la mateixa quantitat, s'agafa el drap per les quatre puntes i es fa girar, de manera que, en premsar així la massa, aquesta s'escorre i el líquid surt per avall a través del fogasser.[3] D'aquesta manera s'obté un brossat o recuit que es comercialitza a l'illa i s'usa molt en la gastronomia local, sobretot per farcir dolços, però també per fer púdings, per exemple. Es tracta d'un brossat que té molt poc a veure amb el mató, el burgos o la ricotta industrials que es comercialitzen a gran escala.

Answer: a mà

Question: Com es recull la massa sòlida?

Answer: amb llet quallada

Question: Amb què s'omple cada drap?

Answer: per les quatre puntes

Question: Per on s'agafa el drap?

Answer: per avall a través del fogasser

Question: Per on surt el líquid?

Context: El formatge de Maó és ric en proteïnes i lípids i no conté hidrats de carboni. Les cendres són lògicament més pressents en el tipus artesà. Conté minerals com el calci i el fòsfor, però també sodi a causa de la presència de sal. Les taules següents detallen els seus components:

Answer: en proteïnes i lípids

Question: En què és ric el formatge de Maó?

Answer: hidrats de carboni

Question: Què no conté el formatge de Maó?

Answer: en el tipus artesà

Question: On són més present les cendres en el formatge de Maó?

Answer: a causa de la presència de sal

Question: Per què conté sodi el formatge de Maó?

Answer: calci i el fòsfor, però també sodi

Question: Quins minerals conté el formatge de Maó?


Akrotiri (Santorí)

Context: A la part sud-oest de l'excavació és on està ubicada la millor referència religiosa o litúrgica d'aquesta comunitat. En aquest espai s'hi va descobrir una fossa amb gran quantitat de banyes, la gran majoria eren de cabres i un parell de banyes de cérvol. En una capsa de fusta curosament elaborada, enmig de les banyes hi havia guardat un ídol d'or, que mesurava 11 cm de llarg, 9 cm d'alt i pesava 180 g. El cos i el cap estaven modelats amb la tècnica de la cera perduda, però es pot observar que les potes van ser afegides més tard. La casa més propera sembla que es dedicava a la cerimònia de lustrum per als ritus d'iniciació, un tipus d'edificis que, fins al moment, només es coneixien a Creta. Per altra banda, es van trobar alguns rítons (ῥυτόν), uns objectes votius en forma d'animal, amb una elaborada decoració.

Answer: A la part sud-oest de l'excavació

Question: En quina part està situada la millor referència religiosa o litúrgica de la comunitat?

Answer: gran quantitat de banyes

Question: Què es va descobrir en la fosa?

Answer: la gran majoria eren de cabres i un parell de banyes de cérvol

Question: A qui pertanyien les banyes?

Answer: En una capsa de fusta

Question: On estava guardat l'ídol d'or?

Answer: 180 g

Question: Quant pesava l'ídol d'or?

Context: La població vivia bàsicament de la navegació i el comerç. El poble posseïa bens de Creta, del continent grec i de l'Àsia Menor. Es pot afirmar que la ciutat es dedicava a diversos oficis, els quals es poden copsar en l'estudi de les excavacions de les cases. Hi va haver indústria del metall, una de ceràmica, una de premsa de raïm i dos molins. Fins al moment, no hi ha resultats que indiquin clarament si es dedicaven a la construcció naval. L'alta qualitat de les pintures suggereix la residència d'artistes especialitzats. Quasi a cada casa hi havia un senzill teler, com ho demostra el gran nombre de pesos de teler trobats. Per les representacions dels cargols purpuris i del safrà d'on es podien treure tints, es creu que les peces de roba de llana i lli van ser elaborades en color. Al camp, hi havia una agricultura diversa que es dedicava al cultiu de verdures i fruites com: les cebes, les llenties i els cigrons, el blat i l'ordi, les figues i els raïms, que eren populars, i els pistatxos, que ja eren coneguts. Pel que fa a la carn, en general es menjava la carn d'ovella i també de porc i bestiar boví. Malgrat tot, a la cuina, el que es preparava més era el peix, juntament amb els musclos i les vieires. El vi es feia com encara actualment es fabrica a l'illa.[14]

Answer: la navegació i el comerç

Question: Quines eren les activitats de les que vivia bàsicament la població?

Answer: la residència d'artistes especialitzats

Question: Què suggereix l'alta qualitat de les pintures?

Answer: en color

Question: Com es pensa que van ser elaborades les peces de roba de llana i lli?

Answer: verdures i fruites

Question: A quins cultius es dedicava l'agricultura?

Answer: d'ovella i també de porc i bestiar boví

Question: Quina carn es menjava?

Context: El fris dels Vaixells, de la casa de l'Oest, mostra dues ciutats i un viatge per mar d'una ciutat a una altra. Les ciutats estan integrades en un paisatge rocós mostrat amb poca vegetació. Consten de cases individuals, que van ser col·locades sense perspectiva, les unes contra les altres. Les façanes estaven pintades fil per randa. Es poden distingir les parets de pedres irregulars, sovint de maons ordinaris, i les façanes eixalbades. Les parets de guix pintades en tons blau i ocre, i una casa d'un vermell brillant, tenen grans finestrals i sostres plans. Algunes cases tenen el sostre que recorda la forma d'una pinya. D'altra banda, un vistós edifici està adornat com es coneix en la cultura minoica de les illes Cíclades, per tant, se'l considera un santuari sagrat. Un altre fresc a la mateixa habitació mostra una petita estructura que podria ser una font sagrada.

Answer: dues

Question: Quantes ciutats mostra el fris dels Vaixells, de la casa de l'Oest?

Answer: rocós

Question: Com és el paisatge que es mostra?

Answer: pedres irregulars, sovint de maons ordinaris

Question: De què estaven construïdes les parets?

Answer: pinya

Question: Quina forma tenen el sostre d'algunes cases?

Answer: una font sagrada

Question: Què podria ser la petita estructura que mostra un altre fresc a la mateixa habitació?

Context: De tots els animals, però, els que estan més representats en els frescs d'Akrotiri són els ocells, principalment, els ocells aquàtics com els ànecs. En els frescs, es poden reconèixer fàcilment una espècie d'ànecs egipcis mentre que la resta sembla que són una representació lliure per part de l'artista. També s'hi han trobat de manera recurrent, especialment en paisatges de primavera, orenetes, les quals també han servit per a adornar ceràmica. El que cal destacar més, però, és la funció dels coloms a Akrotiri. Diversos coloms adornen alguns vaixells, en particular, el casc de les embarcacions de vela, i es pensa que aquesta figura simbolitzava la funció de missatger d'aquest vaixell.[31]

Answer: els ocells aquàtics com els ànecs

Question: Quina classe d'ocells són els més representats en el fresc?

Answer: orenetes

Question: Quins ocells han servit també per adornar ceràmica?

Answer: Diversos coloms

Question: Què adornen diversos vaixells?

Answer: la funció de missatger

Question: Quina funció representen els coloms en els casc de les embarcacions de vela?

Answer: egipcis

Question: Quins ànecs es poden reconèixer fàcilment en els frescs?

Context: El bestiar no era freqüent a les Cíclades i encara més rarament a Akrotiri. En un dels murals, s'hi representen dos animals molt mal conservats davant una porta i un home. També impressions de segells trobats mostren com a motiu un bou. Les imatges de bous descobertes a Delos estan vinculades a un sacrifici religiós propi de la cultura minoica, és a dir, a un santuari. Extraordinàriament, també s'ha descobert una escena amb ovelles i cabres en ramat.

Answer: El bestiar

Question: Què no era freqüent a les Cíclades?

Answer: molt mal conservats

Question: Com estan els animals que es representen davant una porta i un home?

Answer: segells

Question: On es poden trobar també impressions d'un bou?

Answer: Delos

Question: En quin lloc es van descobrir les imatges de bous?

Answer: a un sacrifici religiós propi de la cultura minoica

Question: A què estan vinculades les imatges de bous descobertes a Delos?

Context: La majoria dels personatges urbans estan coberts amb una mena de capa en blanc, vermell, ocre i blau-negre. En una representació de pastors usen la mateixa roba amb un tall similar. Els frescs mostren, per tant, els diferents tipus de tapall o faldilles. Alguns personatges només porten un cinturó que té una tira de tela a l'entrecuix, amb els extrems que pengen de la part davantera i posterior. Es tracta principalment de persones que estan representades durant la realització d'un treball físic, com els pescadors, els remers o els pastors.

Answer: blanc, vermell, ocre i blau-negre

Question: De quins colors és la capa que cobreix la majoria dels personatges urbans?

Answer: En una representació de pastors

Question: On s'utilitza la mateixa roba amb un tall similar?

Answer: els diferents tipus de tapall o faldilles

Question: Què mostren els frescs?

Answer: físic

Question: Quin tipus de treball estan fent les persones que estan representades?

Answer: de tela

Question: Com és la tira que porta el cinturó?


Problema d'Apol·loni

Context: El problema consistent a comptar el nombre de solucions de diferents tipus de problemes d'Apol·loni pertany al camp de la geometria enumerativa.[12][39] El nombre de solucions general per cadascun dels deu tipus de problema d'Apol·loni es mostra a la Taula 1 superior. Tot i així, algunes disposicions especials dels objectes donats poden fer canviar el nombre de solucions. Per exemple, com es mostra a la il·lustració de la dreta, el problema d'Apol·loni no té solució si una circumferència en conté una altra, ja que per tocar la circumferència interna és necessari tallar l'externa, però la circumferència resolutòria no pot tallar una circumferència i ser-hi alhora tangent. D'altra banda, si les tres circumferències donades són tangents en el mateix punt, llavors qualsevol circumferència tangent al mateix punt és resolutòria; aquest tipus de problema d'Apol·loni tenen infinites solucions. Si les tres circumferències donades són idèntiques, existeixen també un nombre infinit de solucions. Si només dues de les circumferències donades són idèntiques, només hi ha dues circumferències diferents; els centres de les infinites circumferències resolutòries formen una hipèrbola, la qual cosa s'utilitza en un tipus de resolució del problema d'Apol·loni.

Answer: deu

Question: Quants tipus de problema d'Apol·loni hi ha?

Answer: algunes disposicions especials dels objectes donats

Question: Què pot fer canviar el nombre de solucions?

Answer: un nombre infinit

Question: Quantes solucions existeixen si les tres circumferències donades són idèntiques?

Answer: una hipèrbola

Question: Quina figura formen els centres de les infinites circumferències resolutòries?

Context: En geometria plana euclidiana, el problema d'Apol·loni consisteix a construir circumferències que siguin tangents a tres circumferències donades. Apol·loni de Perge (ca. 262 BC – ca. 190 BC) proposà i resolgué aquest problema famós a l'obra  Ἐπαφαί (Epaphaí, "Tangències"); l'obra s'ha perdut, però s'ha conservat una referència dels resultats feta el segle IV per Pappos d'Alexandria. Excloent les famílies de posicions particulars que tenen infinites solucions, les que no en tenen cap, i les famílies de posicions que, per simetria, tenen algunes solucions equivalents o impossibles, la resolució general del problema proveeix vuit circumferències diferents que són tangents a les circumferències donades. Hi ha dues solucions per cada manera de separar les circumferències donades en dos subconjunts, que fan un total de vuit solucions (hi ha quatre maneres de separar un conjunt de tres elements en dos subconjunts).

Answer: tangents a tres circumferències donades

Question: Com s'han de construir en geometria plana euclidiana les circumferències?

Answer: Pappos d'Alexandria

Question: Qui va fer al segle IV una referència als resultats?

Answer: vuit circumferències diferents que són tangents a les circumferències donades

Question: Què proveeix la resolució general del problema?

Answer: quatre

Question: Quantes maneres hi ha per separar un conjunt de tres elements en dos subconjunts?

Context: En el segon enfocament, els radis de les circumferències donades són modificats en una quantitat Δr de manera que dues d'elles siguin tangents (es toquin).[38] El punt de tangència corresponent s'utilitza com a centre d'inversió en una circumferència que interseca cadascuna de les dues circumferències tangents en dos punts. Sota la inversió, les dues circumferències tangents es transformen en dues rectes paral·leles: el seu únic punt d'intersecció se situa a l'infinit després de la inversió, i per tant no es poden trobar. La mateixa inversió transforma la tercera circumferència en una altra circumferència. Les solucions del problema invertit han de ser (1) rectes paral·leles a les dues paral·leles donades i tangents a la tercera circumferència transformada, o bé (2) una circumferència tangent a les dues paral·leles (amb radi igual a la meitat de distància entre les paral·leles) i tangent a la circumferència donada transformada. La reversió de la inversió i el reajustament del radi de totes les circumferències en Δr produeix les circumferències resolutòries tangents a les tres circumferències originals.

Answer: en dues rectes paral·leles

Question: En què es transformen les dues circumferències tangents sota la inversió?

Answer: que dues d'elles siguin tangents

Question: Quin resultat dona la modificació dels radis de les circumferències en una quantitat Δr?

Answer: a l'infinit

Question: On es troba el punt d'intersecció de les dues circumferències tangents que es transformen en rectes paral·leles?

Answer: tres

Question: Quantes són les circumferències originals?

Context: En el primer enfocament, les circumferències donades es redueixen o s'augmenten de mida (segons el tipus de tangència)fins que una de les circumferències donades es transforma en un punt P.[37] Així, el problema d'Apol·loni degenera en el cas especial CCP, que consisteix a trobar una circumferència resolutòria tangent a les dues circumferències donades restants i que passi pel punt P. La inversió en una circumferència centrada a P transforma les dues circumferències donades en noves circumferències, i la circumferència resolutòria en una recta. Per tant, la solució transformada és una recta tangent a les dues circumferències donades transformades. Poden existir fins a quatre rectes resolutòries, que es poden construir des dels centres homotètics intern i extern de les dues circumferències. La reversió de la inversió a P i del canvi de mida transforma aquestes rectes resolutòries en les circumferències resolutòries desitjades del problema d'Apol·loni original. Les vuit solucions generals es poden obtenir reduint o augmentant les circumferències d'acord amb les tangències internes i externes diferents de cada solució; no obstant això, es poden reduir a un punt circumferències diferents i així obtenir solucions diferents.

Answer: es redueixen o s'augmenten de mida

Question: Què els passa en el primer enfocament a les circumferències donades?

Answer: en un punt P

Question: En què es transforma una de les circumferències donades?

Answer: és una recta tangent a les dues circumferències donades transformades

Question: Quina és la solució transformada?

Answer: fins a quatre

Question: Quantes rectes resolutòries poden existir?

Answer: des dels centres homotètics intern i extern de les dues circumferències

Question: Des d'on es poden construir les rectes resolutòries?

Context: L'enunciat general del problema d'Apol·loni demana la construcció d'una o més circumferències que siguin tangents a tres objectes donats en el pla. Els objectes poden ser una recta, un punt o una circumferència de qualsevol mida.[1][2][3][4] Aquests objectes poden ser col·locats en qualsevol disposició i es poden tallar els uns als altres; tot i així, se solen prendre diferents, és a dir, que no coincideixin. Les solucions del problema d'Apol·loni de vegades s'anomenen Circumferències d'Apol·loni, tot i que aquest terme també s'usa per altres tipus de circumferències associades amb Apol·loni.

Answer: la construcció d'una o més circumferències que siguin tangents a tres objectes donats en el pla

Question: Què demana l'enunciat general del problema d'Apol·loni?

Answer: una recta, un punt o una circumferència

Question: Quins poden ser els objectes?

Answer: de qualsevol

Question: De quina mida han de ser els objectes?

Answer: en qualsevol disposició i es poden tallar els uns als altres

Question: Com s'han de col·locar els objectes?

Answer: Circumferències d'Apol·loni

Question: Quin nom reben de vegades les solucions del problema d'Apol·loni?

Context: Les dues arrels de qualsevol equació de segon grau poden ser de tres tipus diferents: dos nombres reals diferents, dos nombres reals iguals (és a dir, una arrel doble degenerada) o dues arrels complexes conjugades. El primer cas correspon a la situació comuna; cada parella d'arrels correspon a una parella de solucions que estan relacionades per la inversió de la circumferència, com es mostra a l'apartat corresponent. El segon cas, en el qual les dues arrels són iguals, es correspon a una circumferència resolutòria que es transforma en si mateixa amb la inversió. En aquest cas, una de les circumferències donades és ella mateixa una solució del problema d'Apol·loni i el nombre de solucions diferents es redueix en un. El tercer cas, de radis complexos conjugats, no es correspon a cap solució geomètricament possible del problema d'Apol·loni, ja que una circumferència resolutòria no pot tenir un radi imaginari; per tant, el nombre de solucions es redueix en dos. Curiosament, el problema d'Apol·loni no pot tenir set solucions, encara que pot tenir qualsevol altre nombre de solucions de zero a vuit.[12][34]

Answer: El tercer

Question: Quin cas no es correspon a cap solució geomètricament possible del problema?

Answer: un radi imaginari

Question: Què no pot tenir una circumferència resolutòria?

Answer: set

Question: Quin número de solucions d'entre zero a vuit no pot tenir el problema d'Apol·loni?


Star Wars episodi IV: Una nova esperança

Context: Quan el rodatge va començar el 22 de març de 1976 en el desert tunisià per les escenes corresponents a Tatooine,[34] l'equip de producció es va enfrontar a diversos problemes.[35] Entre aquests es destaca que l'agenda de treball es va endarrerir a causa d'una estranya tempesta, sumant el mal funcionament de la utilleria i algunes avaries electròniques.[36] Part d'aquests problemes són descrits en l'anècdota de l'actor Anthony Daniels (C-3PO), qui va resultar ferit després que una de les peces que formava la cama esquerra del robot es trenqués i travessés el plàstic que cobria la seva pell.[36] Quan les tasques a Tunísia van finalitzar, l'equip es va traslladar als Estudios Elstree, prop de Londres, després de considerar que seria un millor entorn per filmar.[36] Tanmateix, van tornar a sorgir nous problemes, entre els quals hi havia el poc interès en la pel·lícula per part del repartiment principal.[7][36] Com que molts d'ells consideraven el projecte com un film infantil, optaven per no prendre el treball amb la serietat que requeria, catalogant-lo de jocós.[37] Temps després, l'actor Kenny Baker (R2-D2) confessaria que, des del seu criteri, la pel·lícula estava destinada a convertir-se en un fracàs. Per Harrison Ford (Han Solo), Star Wars era «un projecte estrany», ja que descrivia una història on hi havia una princesa amb monyos en el seu cabell i «un gegant disfressat de mico» (Chewbacca). Igualment, considerava que els diàlegs eren complexos, cosa que després li comentaria a Lucas: «És possible que puguis escriure totes aquestes ximpleries, George, però estic segur que ni tu podries pronunciar-les bé».[38]

Answer: 22 de març de 1976

Question: Quan va començar el rodatge de la pel·lícula?

Answer: en el desert tunisià

Question: On es van rodar les escenes corresponents a Tatooine?

Answer: Anthony Daniels

Question: Qui va resultar ferit en el rodatge?

Answer: com un film infantil

Question: Com consideraven part del repartiment principal el projecte?

Answer: «un projecte estrany»

Question: Què era Star Wars per a Harrison Ford?

Context: D'acord amb el lloc web Rotten Tomatoes, de 59 crítiques existents al seu portal només quatre no van respondre favorablement al resultat de la pel·lícula, concloent que «els efectes especials i l'acció eren les consideracions principals».[60] El 1989, la Filmoteca nord-americana de la Biblioteca del Congrés la va considerar com una «pel·lícula cultural, estètica o històricament important», mentre que el 2006 el Sindicat de Guionistes d'Amèrica va triar el guió original de Lucas com un dels 101 millors mai redactats. Sota el mateix tractament, l'institut American Film Institute s'enllistà Star Wars com un dels 100 millors films del segle XX, així com una de les millors en el gènere del thriller, figurant també per al mateix com una de les més influents en la cinematografia contemporània. Conjuminat això, el personatge Han Solo és considerat com un dels 15 herois ficticis més inspiradors, com Obi-Wan Kenobi. Finalment, la frase «Que la força t'acompanyi» és una de les 10 millors frases en la història del cinema nord-americà, mentre que la banda sonora de John Williams és una de les més populars. Respecte a l'acollida a Europa, una enquesta realitzada pel Channel 4 al Regne Unit va determinar que Una nova esperança (juntament amb la seva continuació, L'Imperi contraataca) és la millor pel·lícula de tots els temps.[61]

Answer: 59

Question: Quantes crítiques hi havien al portal del lloc web Rotten Tomatoes?

Answer: l'institut American Film Institute

Question: Qui va catalogar Star Wars com un dels 100 millors films del segle XX?

Answer: com un dels 15 herois ficticis més inspiradors

Question: Com es considerat el personatge de Han Solo?

Answer: Que la força t'acompanyi

Question: Quina és una de les 10 millors frases en la història del cinema nord-americà?

Answer: John Williams

Question: De qui és la banda sonora de la pel·lícula?

Context: D'altra banda, Lucas va tenir desacords amb el director de fotografia Gilbert Taylor, a qui el productor Gary Kurtz el catalogava com a integrant «rigorós» de la «vella escola».[7] Davant d'això i tenint experiència en la realització de cinema independent, Lucas va decidir crear la majoria de les seqüències i elements de la pel·lícula pel seu propi compte. Els suggeriments del cineasta van ser rebutjades per un ofès Taylor, qui sentia que Lucas l'humiliava en donar-li instruccions específiques sobre com fer les coses. De la mateixa manera, en diverses ocasions va demostrar la seva frustració pels vestidors, paratges i alguns altres elements, els quals no considerava com a part de la seva «visió original» de Star Wars. Rarament conversava amb els actors, els quals sentien que Lucas esperava molt més d'ells quan la seva interpretació era «mínima», les principals interaccions entre Lucas i el repartiment consistien en termes com «més ràpid» i «més intens».[7]

Answer: amb el director de fotografia Gilbert Taylor

Question: Amb qui va tenir desacords Lucas?

Answer: Gary Kurtz

Question: Qui era el productor?

Answer: ofès

Question: Com es va sentir Taylor?

Answer: que Lucas l'humiliava en donar-li instruccions específiques sobre com fer les coses

Question: Què sentia Taylor?

Answer: Gilbert Taylor

Question: Qui era el director de fotografia?

Context: En arribar a Tatooine, són capturats pels jawas, criatures del desert que es dediquen a comercialitzar parts d'androides i vehicles. Els androides són venuts a un granger anomenat Owen Lars i al seu nebot, Luke Skywalker, un jove amb ganes de conèixer l'espai. Casualment, quan Luke es troba netejant a R2-D2, activa part del missatge hologràfic de Leia, la qual cosa el porta a sospitar que li pertany a Obi-Wan Kenobi, un ermità de la zona. Poc després, el robot s'escapa de la granja d'Owen, de manera que Luke i C-3PO van en la seva recerca. Durant la seva travessia, són atacats pels habitants de les sorres, sent finalment rescatats pel mateix Obi-Wan. Un cop fora de perill, Obi-Wan li diu a Luke que ell és un cavaller jedi, revelant-li també que havia conegut al seu pare, també jedi, amb qui va lluitar en les Guerres Clon defensant la República. En veure el missatge hologràfic, Kenobi li ofereix a Luke la possibilitat d'acompanyar-lo a Alderaan, on li ensenyarà tot sobre la força. Seguint el rastre dels androides, les tropes imperials arriben a la granja d'Owen, on assassinen els oncles de Luke i ell motivat a venjar la seva mort, decideix acceptar la petició d'Obi-Wan i ajudar a la princesa capturada.

Answer: En arribar a Tatooine

Question: Quan són capturats pels jawas?

Answer: parts d'androides i vehicles

Question: Què comercialitzen els jawas?

Answer: Luke Skywalker

Question: Qui és el nebot d'Owen Lars?

Answer: de conèixer l'espai

Question: De què tenia ganes Luke Skywalker?

Answer: Guerres Clon

Question: En quines guerres va lluitar Obi-Wan?

Context: Per crear els grunyits de Chewbacca, Burtt va gravar i combinar sorolls provinents de: gossos, óssos, lleons, tigres i morses, a partir dels quals va conformar frases i oracions. En col·laboració amb Lucas, va compondre la veu robòtica de R2-D2 després de passar les seves veus a través d'un sintetitzador, en combinació amb canonades d'aigua i xiulets.[39] La respiració d'en Darth Vader va ser aconseguida a partir de la respiració de Burtt a l'interior d'una màscara de busseig (proveïda d'un tanc d'oxigen) a la qual li va ser implantada 1 micròfon.[40] Com a dada rellevant, Lucas mai va intentar utilitzar la veu de David Prowse (físicament l'intèrpret de Darth Vader, car ell no va poder prestar la seva veu a causa del seu conegut accent de la regió sud-oest d'Anglaterra). Al principi, volia que Orson Welles prestés la seva veu per al personatge, però després es convenceria que la veu de Welles seria massa reconeixible, així que va optar per escollir el poc conegut James Earl Jones. Igualment, tampoc va intentar fer el propi amb Anthony Daniels en el cas de C-3PO. Al final, fins a trenta actors de veu van participar en l'audició, però, es va decidir utilitzar la veu de Daniels.[7][20]

Answer: fins a trenta

Question: Quants actors de veu van participar en l'audició?

Answer: gossos, óssos, lleons, tigres i morses

Question: De quins animals provenien els sorolls que es van utilitzar per crear els grunyits de Chewbacca?

Answer: David Prowse

Question: Qui era l'intèrpret físic de Darth Vader?

Answer: de la regió sud-oest d'Anglaterra

Question: D'on prové l'accent de David Prowse?

Answer: d'un tanc d'oxigen

Question: De què estava proveïda la mascara de busseig?

Context: Des de llavors, continua sent una de les cintes més reeixides de tots els temps, és la tercera amb més guanys de la franquícia, únicament sobrepassada per L'amenaça fantasma i La venjança dels Sith.[55] A manera d'anècdota personal, Lucas va esmentar que havia passat la major part del dia de l'estrena en un estudi de so ubicat a Los Angeles. En sortir a buscar menjar amb la seva llavors dona Marcia, es van trobar amb una gran quantitat de persones a les banquetes del Mann's Chinese Theatre, esperant entrar per veure Star Wars.[36]

Answer: Los Angeles

Question: On estava l'estudi en el que Lucas va passar la major part del dia de l'estrena?

Answer: Marcia

Question: Qui era la dona de Lucas?

Answer: esperant entrar per veure Star Wars

Question: Què feien les persones que es trobaven a les banquetes del Mann's Chinese Theatre?

Answer: L'amenaça fantasma i La venjança dels Sith

Question: Quines cintes de la franquícia sobrepassen en guanys a la pel·lícula?

Answer: a buscar menjar

Question: On va anar Lucas amb la seva dona?