Ricciardo e Zoraide

context: Ricciardo e Zoraide es va estrenar al Teatro San Carlo el 3 de desembre de 1818, amb un lleuger retard sobre la data prevista, i va recollir un èxit aclaparador.[6] Òbviament, ho va fer amb els solistes de sempre, entre els quals es trobaven Colbran, Nozzari, David o Benedetti, que van contribuir en gran manera al feliç desenvolupament d'una vetllada que, però, no va comptar amb gaires reposicions fora del Regne de Nàpols.[7] Fragments cantabili i virtuosístics, equilibradament distribuïts, van permetre als protagonistes donar el millor de si mateixos, coincidint amb el gust dels espectadors napolitans.[8]
qas: answers: text: Teatro San Carlo
question: En quin teatre es va estrenar?

answers: text: 1818
question: Quin any es va estrenar?

answers: text: aclaparador
question: Quina mena d'èxit va tenir?

answers: text: cantabili i virtuosístics
question: Quin tipus de fragment hi ha a l'obra?

answers: text: donar el millor de si mateixos
question: Què van poder fer Els protagonistes?

context: L'acció transcorre a la ciutat de l'antiga núbia de Dongola,[2] a l'època de les Croades. El rei nubi Agorante, que està enamorat de Zoraide, ha derrotat el pare d'aquesta i l'ha capturat. Ricciardo, un cavaller cristià i amant de Zoraide, acompanya un emissari per demanar el seu alliberament. La gelosa esposa d'Agorante, Zomira, organitza la captura de Ricciardo, i pretén que els joves amants siguin executats per allunyar Zoraide d'Agorante i així protegir la seva posició com a reina. L'òpera acaba amb un exèrcit de cavallers cristians salvant a Ricciardo i Zoraide i finalment Ricciardo perdona la vida d'Agorante.
qas: answers: text: Dongola
question: En quina ciutat transcorre l'acció?

answers: text: el seu alliberament
question: Què vol aconseguir Ricciardo?

answers: text: Zomira
question: Com es diu l'esposa d'Agorante?

answers: text: perdona la vida d'Agorante
question: Què fa finalment Ricciardo?

context: L'òpera s'inicia amb una obertura que suggereix estils posteriors de composició en ple Romanticisme. La partitura de l'obertura s'acobla amb la primera escena de l'òpera com Simfonia i Introducció. Un do menor Largo condueix a una secció Marziale, seguit d'un fa major Andante. En l'òpera el Marziale és per retornar a la Introduzione amb el cor.[9]
qas: answers: text: estils posteriors de composició
question: Què ens suggereix l'obertura?

answers: text: com Simfonia i Introducció
question: Com s'acobla la primera escena de l'obra amb l'obertura?

answers: text: Un do menor Largo
question: Què ens condueix a una secció Marziale?

answers: text: per retornar a la Introduzione
question: Per a què serveix el Marziale el l'òpera?

context: Però el San Carlo no només se li va oferir una orquestra de primera classe. Amb Domenico Barbaia, l'empresari de més renom del seu dia, Rossini va poder comptar amb una plèiade de cantants famosos. Així, es va trobar escrivint per a artistes com Andrea Nozzari, Giovanni David, Manuel García i la prima donna que més tard es convertiria en la seva esposa, Isabella Colbran. També el cor es comptava entre els millors d'Europa. Com a director d'escena, tenia al seu càrrec un cèlebre arquitecte, el Cavaliere Antonio Niccolini, i també s'incloïen dissenyadors com Pasquale Canna (que va ser el responsable dels conjunts de Ricciardo e Zoraide), que també va assegurar l'excel·lència de l'espectacle visual.[1]
qas: answers: text: Domenico Barbaia
question: Qui era l'empresari de més renom del seu dia?

answers: text: amb una plèiade de cantants famosos
question: Amb qui va poder comptar Rossini?

answers: text: Isabella Colbran
question: Qui es va convertir en esposa de Rossini?

answers: text: arquitecte
question: Què era Antonio Niccolini?

answers: text: Pasquale Canna
question: Qui va ser un dels dissenyadors?

context: El llibret fou escrit per Francesco Berio di Salsa, que ja havia escrit el d'Otello, i es va basar en dos cants d'un poema heroic èpico-burlesc del poeta i sacerdot del segle XVIII Niccolò Forteguerri, secretari del papa Climent XII.[4] Escrit entre 1716 i 1725, Il Ricciardetto va ser publicat el 1738, tres anys després de la mort del seu autor. Influenciat tant per l'obra còmica Morgante de Luigi Pulci (1432-1484) com per Orlando innamorato de Boiardo (1441-1494) i l'Orlando furioso d'Ariosto (1474-1533), 'Il Ricciardetto explica molts contes cavallerescos entrellaçats de cavallers i infidels en un to que es tenyeix contínuament amb ironia. Sàviament divertida, Forteguerri va subratllar amb picardia les debilitats, les ingenuïtats i les inconsistències dels seus personatges.[1]
qas: answers: text: Francesco Berio di Salsa
question: Qui va escriure el llibret?

answers: text: XVIII
question: En quin segle va ser sacerdot Niccolò Forteguerri?

answers: text: 1738
question: Quin any va ser publicat Il Ricciardetto?

answers: text: molts contes cavallerescos
question: Què explica Il Ricciardetto?

answers: text: amb ironia
question: Amb què es tenyeix el to de l'obra?

context: Algunes de les partitures més brillants del segle XIX es troben en les nou òperes que Rossini va escriure per al Teatro San Carlo de Nàpols. Ricciardo e Zoraide n'és la cinquena.[1] D'aquesta magnífica sèrie d'òperes que Rossini va crear per Nàpols entre 1815 i 1822, Ricciardo e Zoraide sol ser considerada com la que li correspon la part posterior de la cua. No perquè estigui privada de bona música -de fet té alguns bons moments memorables-, sinó perquè la història, la matèria essencial del drama, és intrínsecament menys interessant que el d'Elisabetta, regina d'Inghilterra, Otello, Armida, Mosè in Egitto, Ermione o La donna del lago, tots elles, d'una manera o altra, gaudeixen de fonts literàries de gran abast.[5]
qas: answers: text: nou
question: Quantes òperes va escriure Rossini per al Teatro San Carlo?

answers: text: 1815 i 1822
question: Entre quins anys les va crear?