Retrat d'una dama (Van der Weyden)

context: Els seus ulls miren fixament cap avall, amb humilitat, en contrast amb la seva roba relativament extravagant. La pietat de la seva expressió s'aconsegueix a través de motius comuns en el treball de Van der Weyden. Els seus ulls i nas s'allarguen, i el seu llavi inferior sembla més ple amb l'ús del color i amb un acabat més pronunciat. Algunes línies verticals al voltant d'aquests trets s'emfatitzen, amb les pupil·les grans i les seves celles una mica alçades. A més a més, els contorns de la seva cara se subratllen d'una manera que és un xic antinatural i abstracta,[14] i fora de les restriccions espacials habituals de les representacions humanes del segle xv.[15] Aquesta metodologia va ser descrita per l'historiador d'art Erwin Panofsky: "Rogier es concentrava en certs aspectes principals –principals tant des d'un punt de vista fisiològic com psicològic– que expressava principalment mitjançant les línies".[16] El seu front alt i la boca es considera que suggereixen una naturalesa intel·lectual, asceta i vehement alhora, que simbolitza "un conflicte pendent en la seva personalitat".[17]
qas: answers: text: extravagant
question: Com és la seva roba?

answers: text: pietat
question: Què s'hi veu en la seva expressió?

answers: text: antinatural i abstracta
question: De quina manera es subratlla el contorn de la cara?

answers: text: tant des d'un punt de vista fisiològic com psicològic
question: Quins eren els aspectes principals en que es centrava?

answers: text: un conflicte pendent en la seva personalitat
question: Què simbolitza el front alt i la boca?

context: L'orella esquerra de la dona està, segons l'historiador d'art Norbert Schneider, antinaturalment alta i enrere, més paral·lela als seus ulls que al seu nas; aquesta posició és probablement un mecanisme artístic que féu servir l'artista per donar continuïtat al flux de la línia diagonal de l'ala interior dreta del vel. Al segle xv, els vels es portaven normalment per modèstia, per amagar la sensualitat de la carn. En aquest treball, el vel té l'efecte oposat; la cara de la dona està emmarcada pel pentinat i així cridar l'atenció sobre la seva bellesa.[12]
qas: answers: text: antinaturalment alta i enrere
question: Com està l'orella esquerra?

answers: text: és probablement un mecanisme artístic
question: Per què té aquesta posició l'orella?

answers: text: per modèstia
question: Per què es portaven els vels al segle xv?

answers: text: l'efecte oposat
question: Quin efecte té el vel en aquesta composició?

answers: text: pel pentinat
question: Per què està emmarcada la cara de la dona?

context: Encara que Van der Weyden no va posar títol al treball, i el nom de la model no consta en cap dels inventaris,[27] l'estil del seu vestit s'ha fet servir per situar el quadre en una època tardana dins la carrera de Van der Weyden. La datació aproximada de 1460 es basa en el vestit d'última moda i en la posició cronològica del treball dins l'evolució de l'estil de Van der Weyden.[28] Tanmateix, és possible que s'executés fins i tot més tard, tenint present que Van der Weyden va morir el 1464.[13]
qas: answers: text: no va posar títol
question: Què va fer Van der Weyden amb el treball?

answers: text: l'estil del seu vestit
question: Què ens ajuda a situar el quadre?

answers: text: en una època tardana
question: On el podríem situar dins la carrera del pintor?

answers: text: 1460
question: Quina és la datació aproximada?

answers: text: 1464
question: Quin any va morir Van der Weyden?

context: Malgrat aquesta nova llibertat expressiva, els retrats femenins de Van der Weyden són sorprenentment similars en el concepte i estructura,[4] als de Campin.[note 5] Molts són rostres de tres quarts de cos i de mig cos. Típicament posen els seus models davant d'un fons fosc, que és uniforme i no descriptiu. Mentre els retrats destaquen pel seu patetisme expressiu,[23] els trets facials de les dones s'assemblen fortament l'un a l'altre. Això indica que encara que Van der Weyden no s'adheria a la tradició de la representació idealitzada, procurava complaure als seus models en una manera que reflectia els ideals contemporanis de la bellesa. La majoria dels retrats de Van der Weyden varen ser pintats per encàrrec de la noblesa; només va pintar-ne cinc (incloent-hi Retrat d'una dama) que no eren retrats de donants.[note 6][24] Se sap que en el seu Retrat de Felip de Croy (c. 1460), Van der Weyden millorava les faccions del noble jove flamenc amagant el seu gran nas i el seu prognatisme mandibular.[14] Quan descrivia aquesta tendència, l'historiador d'art Norbert Schneider escrivia: "Mentre Van Eyck mostra la natura 'crua', com era, Rogier millora la realitat física, civilitzant i refinant la natura i la forma humana amb l'ajuda d'un pinzell.".[12]
qas: answers: text: als de Campin
question: A quins retrats s'assemblen els de Van der Weyden?

answers: text: uniforme i no descriptiu
question: Com és el fons darrere el model?

answers: text: pel seu patetisme expressiu
question: Per què destaquen els retrats?

answers: text: els ideals contemporanis de la bellesa
question: Què reflectien els retrats del seus models?

answers: text: la noblesa
question: Qui va encarregar-li la majoria de retrats?