Experiment de Davisson-Germer

context: Al cap de pocs anys del descobriment de la difracció d'electrons, la dualitat ona-partícula també fou demostrada per a àtoms i molècules. Àtoms d'heli i molècules d'hidrogen foren difractats en les superfícies dels plans cristal·logràfics (100) de cristalls de fluorur de liti, LIF, fluorur de sodi, NaF, i clorur de sodi, NaCl, mentre que àtoms d'hidrogen foren difractats en superfícies de LiF. La difracció de neutrons també fou observada uns anys després.[20]
qas: answers: text: per a àtoms i molècules
question: Per a què va ser demostrada la dualitat ona-partícula?

answers: text: uns anys després
question: Quan fou observada la difracció de neutrons?

answers: text: de LiF
question: En quines superfícies van difractar àtoms d'hidrogen?

context: Per una altra banda l'experiment de Davisson-Germer derivà en la tècnica analítica anomenada difracció d'electrons de baixa energia, la qual s'empra per a l'estudi de les superfícies dels cristalls i dels processos que tenen lloc en elles. Els electrons emprats tenen energies entre els 10 eV i 200 eV, que corresponen a longituds d'ona entre 100 pm i 400 pm. D'aquesta manera és possible estudiar només les superfícies, ja que aquests electrons només són difractats pels àtoms de la superfície, o pels més propers a ella.[22]
qas: answers: text: difracció d'electrons de baixa energia
question: En quina tècnica derivà l'experiment de Davisson-Germer?

answers: text: per a l'estudi de les superfícies dels cristalls i dels processos que tenen lloc en elles.
question: Per a què es fa servir la difracció d'electrons de baixa energia?

answers: text: entre els 10 eV i 200 eV
question: Quina energia tenen el electrons emprats?

answers: text: entre 100 pm i 400 pm
question: A quines longituds d'ona corresponen?

answers: text: pels àtoms de la superfície
question: Per què són difractats aquests electrons?

context: El suggeriment d'Elsässer fou comunicat per Max Born als físics reunits a Oxford en un congrés de la British Association for the Advancement of Science l'estiu del 1926, al qual assistí Clinton J. Davisson.[11][12] Gràcies a aquest congrés, Davisson descobrí la importància i el significat del seu descobriment i el comentà amb Owen W. Richardson, Max Born i James Franck, els quals també li parlaren de la nova mecànica ondulatòria que havia acabat de publicar el físic Erwin Schrödinger.[13][14] Amb aquesta nova informació partí cap a Nova York amb l'objectiu de demostrar la naturalesa corpuscular dels electrons.[15]
qas: answers: text: de la British Association for the Advancement of Science
question: En quin congrés estaven reunits els físics?

answers: text: la importància i el significat del seu descobriment
question: Què va descobrir Davisson en el congrés?

answers: text: Erwin Schrödinger
question: Quin havia publicat una nova mecànica ondulatòria?

answers: text: la naturalesa corpuscular dels electrons
question: Què volia demostrar a Nova York?

context: La difracció de raigs X es produeix perquè aquesta radiació electromagnètica té longituds d'ona molt curta, entre 10 nm i 100 pm, comparables a les distàncies interatòmiques als cristalls (en el níquel aquesta és     D = 215  p m   {\displaystyle D=215\;pm}  ). En aquest cas es produeix una dispersió d'una manera especular, per reflexió, pels àtoms del cristall, i els diferents raigs difractats interfereixen amb interferències constructives i destructives. Les primeres reforcen la intensitat del feix i les segones l'anul·len.[16]
qas: answers: text: molt curta
question: Com són les longituds d'ona de la radiació electromagnètica?

answers: text: a les distàncies interatòmiques als cristalls
question: A què són comparables aquestes longitud d'ona?

answers: text: d'una manera especular
question: Com es produeix la dispersió?

answers: text: constructives i destructives
question: Amb quines interferències interfereixen els diferents raigs difractats?

answers: text: reforcen la intensitat del feix
question: Què fan les interferències constructives?