Joan Maragall i Gorina

context: Els desastres colonials d'Espanya de 1898 varen comportar una crisi de consciència, un estat d'ànim on es barrejaven el despit, la vergonya i el menyspreu del passat amb un desig de redreç. Mentre la generació del 98 volia «europeïtzar» Espanya, Unamuno la volia «africanitzar».[17] En aquest context Maragall va publicar els seus «tres cants de guerra»: Els adéus, Oda a Espanya i Cant del retorn.[66] El catalanisme irrompia en la política però les velles oligarquies es varen refer i la veu dels regeneradors, clamant en el desert, va anar extingint-se. Maragall va expressar en la seva Oda a Espanya el repudi per l'Espanya oficial, una Espanya subdesenvolupada regida per una oligarquia agrària, oposada al progrés català originat pel catalanisme polític.
qas: answers: text: Els desastres colonials d'Espanya de 1898
question: Què va comportar una crisi de consciència?

answers: text: la generació del 98
question: Qui volia «europeïtzar» Espanya?

answers: text: la veu dels regeneradors
question: Quina veu va anar extingint-se?

answers: text: en el desert
question: On clamava la veu dels regeneradors?

answers: text: el repudi per l'Espanya oficial
question: Què va expressar Maragall en la seva Oda a Espanya?

context: Les primeres traduccions de Goethe varen ser publicades entre 1898-1891 a La Il·lustració Catalana, continuant a L'Avenç fins al seu tancament el 1893. En aquell moment, Maragall estava treballant en cançons per a l'Orfeó Català; dins del programa musical d'aquest grup coral es troben traduccions de peces de Wilhelm Müller, Reinick, Friedrich Rückert, escenes del Parsifal de Wagner i alguna coral de Bach. L'any 1898 va publicar a Catalònia les seves traduccions de Nietzsche i Ifigènia a Tàurida de Goethe, que posteriorment es va editar en un llibre. Les traduccions dels darrers anys varen aparèixer a les revistes Joventut i La Cataluña.[21] Amb tot, el 18 de novembre de 1911, un mes abans de la seva mort, en una carta dirigida a Pere Bosch i Gimpera confessava les seves dificultats per entendre la parla alemanya.[83]
qas: answers: text: entre 1898-1891
question: Quan van ser publicades les primeres traduccions de Goethe?

answers: text: revistes
question: Què eren Joventut i La Cataluña?

answers: text: 1911
question: Quin any va morir Maragall?

answers: text: Pere Bosch i Gimpera
question: A qui va escriure una carta el 18 de novembre de 1911?

answers: text: les seves dificultats per entendre la parla alemanya
question: Quina confessió li va fer Maragall a Pere Bosch en la carta que li va escriure?

context: Aquesta primera etapa d'escriptor i poeta, anomenada sovint com a «vitalista», abasta des de les seves primeres obres fins al seu casament, l'any 1891, i destaca pels poemes plens de vitalitat i energia. El poeta pateix una crisi de joventut que acaba quan poden confluir «les inclinacions naturals i els valors espirituals: és l'amor a la dona real el que acaba la trasbalsada, incoherent però riquíssima actitud de l'home que ha deixat de ser un infant».[55] La dona és definida com «el receptacle perfecte o la conjunció on s'encarnaven i prenien realitat els somnis i les divagacions».[56] És el període recollit a les «Notes autobiogràfiques» dels vint-i-cinc anys i a les cartes i poemes conservats d'aquest període, inclòs l'epistolari amb Josep Maria Lloret.
qas: answers: text: «vitalista»
question: Com és anomenada la primera etapa de l'escriptor i poeta?

answers: text: 1891
question: En quin any es va casar l'escriptor i poeta?

answers: text: pels poemes plens de vitalitat i energia
question: Per què destaca la primera etapa de l'escriptor i poeta?

answers: text: des de les seves primeres obres fins al seu casament, l'any 1891
question: Quan de temps abasta l'etapa «vitalista» de l'escriptor i poeta?

answers: text: de joventut
question: De què pateix una crisi el poeta?

context: L'última etapa (1906-1911) situa la seva obra en una reflexió sobre l'origen i la finalitat religiosa de l'home. Feu una crida als seus coetanis impulsant la recerca d'una fe viva i reflexionà a fons sobre la relació entre el temps i l'eternitat. Maragall conclogué que els humans han de convertir tots els instants en eterns, assolint una reconciliació del més enllà amb el més ençà.[75]
qas: answers: text: en una reflexió sobre l'origen i la finalitat religiosa de l'home
question: On es situa l'última etapa la seva obra?

answers: text: als seus coetanis
question: A qui feu una crida Maragall?

answers: text: que els humans han de convertir tots els instants en eterns
question: Què conclogué Maragall?

answers: text: del més enllà amb el més ençà
question: De què s'havia d'assolir una reconciliació segons Maragall?

answers: text: 1906-1911
question: Quin període comprèn l'última etapa?

context: El 5 de maig de 1900 morí el seu pare i ell patí una forta depressió reactiva. La seva dona Clara decidí posar-lo en mans del doctor Robert, qui li va recomanar que desconnectés de la vida urbana i que es traslladés a Cauterets.[41] Durant els primers anys del nou segle, Maragall, encara afectat per la mort del seu pare i també pel suïcidi del seu amic Josep Soler i Miquel (1897), va veure com perdia altres éssers estimats: Joan Mañé i Flaquer el 1901, sa mare el 1902 i Antoni Roura el 1910.[42]
qas: answers: text: una forta depressió reactiva
question: Què va patir Maragall quan va morir el seu pare?

answers: text: doctor Robert
question: Quin doctor va tractar a Maragall?

answers: text: Cauterets
question: On li va recomanar el doctor a Maragall que es traslladés?

answers: text: 1902
question: Quan va perdre Maragall a la seva mare?

context: Pel que fa a la seva obra, varen ser molts els seus seguidors, si bé l'espontaneïtat i la nova estètica imposada amb la teoria de la paraula viva, tan personal, va fer dir a Carles Riba que no tenia fórmules transmissibles, i fou així que Maragall no pogué tenir seguidors/potenciadors sinó imitadors com Francesc Pujols, Josep Pijoan, Joan Maria Guasch o Joan Llongueres. A la llarga, aquests autors van connectar amb les tendències classicitzants –o es dissolgueren com a poetes espontanis–, des de l'École Romane de Jean Moréas fins al parnassianisme, recollint també l'empremta de Nietzsche.[12] Un seguidor especial del seu frustrat iberisme va ser Salvador Espriu, concretament en La pell de brau, de la qual dirà: «és una mena de prolongació del missatge de Maragall al seu poema "Ibèria"».[94]
qas: answers: text: molts
question: Quants van ser els seguidors de la seva obra?

answers: text: Francesc Pujols, Josep Pijoan, Joan Maria Guasch o Joan Llongueres
question: Qui va imitar a Maragall?

answers: text: l'espontaneïtat i la nova estètica
question: Què imposava la teoria de la paraula viva?

answers: text: personal
question: Com era la teoria de la paraula viva?

answers: text: Salvador Espriu
question: Qui va ser un seguidor especial de l'iberisme frustrat de Maragall?