Cent famoses vistes d'Edo

context: En general, totes les xilografies contenen tres cartel·les: a la cantonada superior dreta, en vermell, el títol de la sèrie (Meisho Edo hyakkei), en format d'un full de poesia tanzaku; al costat, el títol de cada estampa, en format de full de poesia shikishi; i a la cantonada inferior esquerra, també en vermell, el nom de l'autor, Hiroshige. Fora del marc de l'estampa, al marge inferior esquerre, apareix freqüentment el segell de l'editor, Sakanaya Eikichi, de vegades amb la seva direcció (Shitaya Shinkuromonchō), i de vegades abreujat com «Shitaya Uoei» (on Uoei correspon a Uoya Eikichi, un nom alternatiu pel qual era també conegut l'editor). També fora del marc, però a dalt a la dreta, se sol situar el segell del censor, aratame («examinat»), generalment amb la data, representada pel signe de l'any: 1856 fou l'any del drac (tatsu), 1857 de la serp (hebi) i 1858 del cavall (uma).[12]
qas: answers: text: tres cartel·les
question: Quantes cartel·les contenen gairebé totes les xilografies?

answers: text: el nom de l'autor
question: Què conté la cartel·la de la cantonada inferior esquerra en les xilografies?

answers: text: a dalt a la dreta
question: En quina part del marc es situa el segell del censor en les xilografies?

answers: text: Sakanaya Eikichi
question: Qui era l'editor de les xilografies?

answers: text: pel signe de l'any
question: Com es representa l'any en el segell del censor en les xilografies?

context: La sèrie la realitzà en format ōban (format gran, aproximadament 39,5 x 26,8 cm),[nota 4] i emprà la tècnica nishiki-e, un tipus de cromoxilografia introduït en el segle xviii (cap al 1765) que permeté el gravat en color. La sèrie passà la censura –segons un edicte de 1790, totes les obres devien complir la política de limitació del luxe, així com no contenir material políticament sensible– en diverses fases: el primer any (1856) presentà 37 estampes; el 1857, 71; i, el 1858, l'any de la seva mort, 7. Segons sembla, la idea de l'autor i l'editor era finalitzar la sèrie en juliol de 1858, i dues estampes d'aquest mes porten el títol de Complements entretinguts de les cent vistes d'Edo (Edo hyakkei yokyō); però al mes següent van presentar altres tres estampes sota el títol habitual. Aquestes 115 xilografies es van completar l'octubre del 1858 amb altres tres estampes, aprobades pels censors després de la mort de l'artista, probablement obres de Hiroshige II a petició de l'editor. S'encarregà llavors l'índex a Baisotei Gengyo (1817-1880), famós dissenyador de portades. En darrer lloc, el 1859 Hiroshige II realitzà una última làmina per a celebrar el seu ascens a la categoria de mestre, segellat davant el censor l'abril del 1859.[3]
qas: answers: text: en format ōban
question: En quin format realitzà la sèrie de xilografies?

answers: text: el gravat en color
question: Què permetia la tècnica nishiki-e?

answers: text: Complements entretinguts de les cent vistes d'Edo
question: Quin títol porten dues estampes del mes de juliol?

answers: text: Baisotei Gengyo
question: A qui es va encarregar l'index?

context: En el moment de realitzar aquesta obra, Hiroshige es trobava en el cim de la seva carrera: el 1856, al complir seixanta anys, realitzà el ritual budista d'afaitar-se el cap, iniciant la vida de monjo. Rebé l'encàrrec de Sakanaya Eikichi, un editor que volgué reflectir els canvis esdevinguts a Edo després del terratrèmol. Hiroshige plasmà aquesta idea en més de cent vistes sobre els llocs més coneguts i pintorescs de la ciutat. Cercà sobretot imatges insòlites, enfocaments innovadors, amb perspectives poc usuals, com imatges trencades per un marc vertical, o bé mig tapades per un objecte quotidià que se situa entre el fons i la vista de l'espectador. Aquestes vistes van tenir una exitosa acollida –de cada gravat es van realitzar de 10.000 a 15.000 exemplars–, encara que malauradament la sèrie quedà interrompuda per la mort de l'autor en una epidèmia de còlera, el 1858. Alguns gravats foren terminats pel seu deixeble Utagawa Hiroshige II.[9]
qas: answers: text: en el cim de la seva carrera
question: On es trobava Hiroshige en el moment de realitzar aquest obra?

answers: text: al complir seixanta anys
question: Quan va iniciar la vida de monjo Hiroshige?

answers: text: de Sakanaya Eikichi
question: De qui va rebre l'encàrrec Hiroshige per fer aquesta obra?

answers: text: els canvis esdevinguts a Edo després del terratrèmol
question: Què volia que es reflectís en aquesta obra Sakanaya Eikichi?

answers: text: més de cent
question: En quantes vistes va plasmar Hiroshige l'encàrrec de Sakanaya Eikichi?

context: El seu estil es caracteritzà per un gran realisme i el reflex de la vida quotidiana i les gents populars, així com una gran sensibilitat en el tractament atmosfèric de les seves obres i la plasmació en imatges d'estats d'ànim. Va saber captar de forma magistral la llum de diferents hores del dia, així com els canvis succeïts a la natura en el transcurs de les estacions. Reflectí la natura d'una forma lírica i evocadora, amb un cert romanticisme i una gran sensibilitat per a la bellesa efímera de la natura. Sovint introduí poemes a les seves imatges –amb una delicada cal·ligrafia–, reflex de la seva excel·lent formació tant literària com artística.
qas: answers: text: El seu estil
question: Què es caracteritza per un gran realisme?

answers: text: imatges d'estats d'ànim
question: Què plasma el seu estil?

answers: text: la llum de diferents hores del dia
question: Què va saber captar magistralment?

answers: text: lírica i evocadora
question: En quina forma va reflectir la natura?

answers: text: poemes
question: Què va incloure a les seves imatges?

context: Hiroshige fou un gran paisatgista, un dels millors del seu temps, plasmant en imatges de forma lírica i emotiva els llocs més bells i amb més renom del Japó, especialment de la seva capital, Edo (actual Tòquio). En aquesta sèrie presentà els llocs més emblemàtics de la ciutat, recentment reconstruïda després d'un devastador terratrèmol esdevingut el 1855. Malgrat això, Hiroshige no ensenyà els efectes de la destrucció, sinó que mostrà l'urbs de forma idealitzada i optimista, pretenent infondre a la població un estat d'ànim vitalista i jovial. Al mateix temps, la sèrie oferia al públic un aspecte d'actualitat, de gaseta on albirar les novetats en la reconstrucció de la ciutat. Les estampes presenten també escenes socials, ritus i costums de la població local, lligant el paisatge amb la descripció detallada de gent i ambients locals d'una gran diversitat.[1]
qas: answers: text: un gran paisatgista
question: Què va ser Hiroshige?

answers: text: els llocs més bells i amb més renom del Japó
question: Quins llocs va plasmar en imatges Hiroshige?

answers: text: Edo
question: Com es deia abans Tòquio?

answers: text: 1855
question: Quin any hi va haver el terratrèmol a Edo?

answers: text: els llocs més emblemàtics de la ciutat
question: Què presenta Hiroshige en aquesta sèrie?