Anurs

context: Després de la metamorfosi, els adults joves poden deixar l'aigua i dispersar-se en hàbitats terrestres, o continuar de viure a l'hàbitat aquàtic com adults. Gairebé totes les espècies d'amfibi són carnívores a la fase adulta, alimentant-se d'invertebrats com ara artròpodes, anèl·lids i gastròpodes. Algunes espècies grans poden caçar preses com ara petits mamífers, peixos, i amfibis més petits. Algunes granotes i salamandres utilitzen les seves llengües enganxifoses per caçar preses ràpides, mentre que d'altres l'atrapen i se la fiquen a la boca amb les mans. Tanmateix, hi ha algunes espècies d'amfibis que mengen principalment plantes.[34] Els anurs adults són la presa d'ocells, peixos grans, serps, llúdries, guineus, toixons, coatins i altres animals. Les granotes també són menjades pels humans.
qas: answers: text: l'aigua
question: Què poden deixar els adults joves després de la metamorfosi?

answers: text: carnívores
question: Com són gairebé totes les espècies d'amfibi a la fase adulta?

answers: text: invertebrats
question: De què s'alimenten les espècies d'amfibi a la fase adulta?

answers: text: les seves llengües enganxifoses
question: Què utilitzen les granotes i salamandres per caçar presses ràpides?

answers: text: d'ocells, peixos grans, serps, llúdries, guineus, toixons, coatins i altres animals
question: De qui són presa els anurs adults?

context: Els ous es desclouen i continuen com capgrossos, que solen tenir cossos ovals i llargues cues aplanades sobre el pla vertical. En general, les larves d'amfibis són animals completament aquàtics, amb l'excepció d'algunes espècies com la granota Nannophrys ceylonensis, els capgrossos de la qual són semiterrestres i viuen en roques humides.[29][30] Les larves manquen de pulmons, parpelles i potes, i tenen un esquelet cartilaginós, un sistema de línia lateral, brànquies (en un principi externes, i després internes) i una cua amb plecs dorsals i ventrals per nedar.[31] Algunes espècies, que sofreixen la metamorfosi dins l'ou i es desclouen amb la forma d'adults però més petites, mai no desenvolupen brànquies, sinó que tenen zones especialitzades de la pell que s'encarreguen de la respiració. Els capgrossos també manquen de dents autèntiques, però les mandíbules de la majoria d'espècies solen tenir dues fileres allargades i paral·leles de petites estructures ceratinitzades anomenades ceradonts al maxil·lar superior, mentre que el maxil·lar inferior en té tres, envoltades per un bec corni, però el nombre de fileres pot ser absent o inexistent, o molt més elevat. Les larves són típicament herbívores, i s'alimenten principalment d'algues, incloent-hi diatomees que filtren de l'aigua mitjançant les brànquies. Algunes espècies són carnívores a la fase de capgròs, alimentant-se d'insectes, capgrossos més petits i peixos. S'ha observat canibalisme entre els capgrossos; els que desenvolupen potes ràpidament poden ser menjats pels altres, de manera que els que creixen més lentament sobreviuen més temps. En són un exemple els capgrossos de Rana temporaria (granota roja).[32]
qas: answers: text: de pulmons, parpelles i potes
question: De què manquen les larves d'amfibis?

answers: text: dues
question: Quantes fileres solen tenir al maxil·lar superior la majoria d'espècies?

answers: text: un bec corni
question: Què envolta les tres fileres allargades del maxil·lar inferior?

answers: text: herbívores
question: Com són típicament les larves?

answers: text: diatomees
question: Què filtra l'aigua mitjançant les brànquies?

context: En termes generals, les granotes i els gripaus són classificats en tres subordres: els arqueobatracis, que inclouen quatre famílies de granotes primitives; els mesobatracis, que inclouen cinc famílies de granotes evolutivament intermèdies i els neobatracis, de llarg el grup més gran, que contenen les 24 famílies restants de granotes «modernes», incloent-hi la majoria d'espècies comunes arreu del món. Els neobatracis se subdivideixen al seu torn en hiloïdeus i ranoïdeus.[3] Aquesta classificació es basa en trets morfològics com ara el nombre de vèrtebres, l'estructura de la cintura escapular i la morfologia dels capgrossos. Tot i que aquesta classificació gaudeix d'un ampli consens, les relacions entre les famílies d'anurs encara són debatudes. Els estudis futurs de genètica molecular haurien d'aportar ben aviat més informació sobre les relacions evolutives entre les famílies d'anurs.[4]
qas: answers: text: tres
question: En quants subordres són classificades les granotes i els gripaus?

answers: text: quatre
question: Quantes famílies de granotes primitives inclouen els arqueobatracis?

answers: text: en hiloïdeus i ranoïdeus
question: En què es subdivideixen els neobatracis?

answers: text: el nombre de vèrtebres, l'estructura de la cintura escapular i la morfologia dels capgrossos
question: En quins trets morfològics es basa la subdivisió dels noeobatracis?

answers: text: més informació sobre les relacions evolutives entre les famílies d'anurs
question: Què haurien d'aportar ben aviat els estudis futurs de genètica molecular?

context: Un altre anur fòssil, Prosalirus bitis, fou descobert el 1995. Les restes foren trobades a la formació de Kayenta d'Arizona, que data del Juràssic inferior,[54] i és una mica més recent que Triadobatrachus. Com aquest últim, Prosalirus no tenia potes molt agrandides, però tenia la típica estructura pelviana de tres puntes. A diferència de Triadobatrachus, Prosalirus ja havia perdut gairebé tota la cua i era ben adaptat per saltar.[55]
qas: answers: text: 1995
question: Quan va ser descobert el Prosalirus bitis?

answers: text: Un altre anur fòssil
question: Què és el Prosalirus bitis?

answers: text: a la formació de Kayenta d'Arizona
question: On van ser trobades les restes del Prosalirus bitis?

answers: text: Juràssic inferior
question: De quin període data la formació de Kayenta d'Arizona?

answers: text: de tres puntes
question: Com era l'estructura pelviana del Prosalirus?

context: Els anurs han estat organismes model importants al llarg de la història de la ciència. El biòleg del segle xviii Luigi Galvani descobrí la relació entre l'electricitat i el sistema nerviós mitjançant l'estudi dels anurs. Ja a la primera meitat del segle xx, Lancelot Hogben estudià Xenopus laevis al laboratori, aplicant-lo a les primeres proves d'embaràs. Quan la s'injecta la gonadotropina coriònica humana (una hormona que es troba en quantitats significatives a l'orina de les dones embarassades) en una femella de Xenopus laevis, la indueix a pondre ous. El 1952, Robert Briggs i Thomas J. King clonaren un anur per mitjà d'una transferència nuclear somàtica, la mateixa tècnica que més tard es féu servir per crear l'ovella Dolly; el seu experiment fou la primera vegada que s'aconseguí un trasplantament nuclear reeixit en un metazou.[62]
qas: answers: text: la relació entre l'electricitat i el sistema nerviós
question: Què descobrí Luigi Galvani?

answers: text: segle xviii
question: Quan descobrí Luigi Galvani la relació entre l'electricitat i el sistema nerviós?

answers: text: mitjançant l'estudi dels anurs
question: Com va descobrir Luigi Galvani la relació entre l'electricitat i el sistema nerviós?

answers: text: Lancelot Hogben
question: Qui estudia Xenopus laevis al laboratori?

answers: text: transferència nuclear somàtica
question: Quina tècnica es va fer servir per clonar l'ovella Dolly?

context: L'hàbitat dels anurs s'estén gairebé arreu del món, però no viuen ni a l'Antàrtida ni a moltes illes oceàniques.[42][43] La diversitat més gran d'anurs és a les regions tropicals, on hi ha aigua disponible, responent a les necessitats de la pell dels anurs. Alguns viuen en zones àrides com ara deserts, on l'aigua pot no ser fàcil de trobar, i tenen adaptacions específiques per sobreviure. El gènere australià Cyclorana i l'americà Pternohyla s'enterren al sòl, creen un capoll impermeable i hibernen durant els períodes secs. Quan arriben les pluges, emergeixen, troben un estany temporal i hi crien. El desenvolupament dels ous i els capgrossos és molt ràpid en comparació amb la majoria de la resta d'anurs per tal que la cria s'acabi abans que l'estany s'assequi. D'altres espècies s'han adaptat en un medi fred; per exemple, la granota de bosc, l'hàbitat de la qual s'estén al nord del cercle polar àrtic, s'enterra al sòl durant l'hivern, quan gran part del seu cos es glaça.
qas: answers: text: a les regions tropicals
question: On és la diversitat més gran d'anurs?

answers: text: El gènere australià Cyclorana i l'americà Pternohyla
question: Quins gèneres d'anurs s'enterren al sòl?

answers: text: durant els períodes secs
question: Quan hivernen els gèneres Cyclorana i Pternohyla?

answers: text: molt ràpid
question: Com és el desenvolupament dels ous i els capgrossos en comparació amb altres anurs?

answers: text: fred
question: A quin medi s'ha adaptat la granota de bosc?