Tancredi

context: La vida de Rossini està plena d'anècdotes. Per exemple, a Venècia, aquesta ària era coneguda l'aria dei risi (ària de l'arròs) perquè sembla que l'hauria compost en una fonda en el temps que va trigar a coure's l'arròs que havia encarregat. La veracitat d'aquesta anècdota segurament és tan fiable com la que els jutges venecians, cansats de sentir cantussejar Di tanti palpiti a tota hora, van arribar a prohibir-ho durant les sessions dels tribunals.[2] La música d'aquesta ària, tant la melodia com després l'acompanyament orquestral, eren una novetat per l'any 1813. Els instruments no s'acontenten en doblar la part cantada, sinó que a més descriuen els secrets sentiments de l'heroi. L'orquestra adquireix una existència autònoma, independent de la línia vocal, que va ser aleshores una revolució per a l'òpera. Que tardés només quinze minuts a compondre-la no ens hauria de sorprendre en el compositor que va escriure El barber de Sevilla en catorze dies, i que segurament no va utilitzar-ne gaires més per compondre el mateix Tancredi.[3]
qas: answers: text: d'anècdotes
question: De què està plena la vida de Rossini?

answers: text: La música d'aquesta ària, tant la melodia com després l'acompanyament orquestral
question: Què era una novetat per l'any 1813?

answers: text: els secrets
question: Quins sentiments de l'heroi descriuen els instruments?

answers: text: autònoma
question: Com és l'existència que adquireix l'orquestra?

answers: text: catorze
question: En quants dies va escriure Rossini el Barber de Sevilla?

context: Tancredi no és una de les òperes muntades amb més freqüència, i actualment ha esdevingut una raresa en l'escena de l'òpera. La contralt Ewa Podles va aconseguir el reconeixement en el paper protagonista, que el realitza a la Vlaamse Opera (1991), La Scala (1993), a l'Òpera Estatal de Berlín (1996), a la Canadian Opera Company (2005), al Festival Internacional de Música Caramoor (2006), al Teatro Real (2007), i a l'Òpera de Boston (2009), entre d'altres. També va gravar el paper el 1995.[26] La mezzosoprano búlgara Vesselina Kasarova també ha estat elogiada en el paper, cantant al Festival de Salzburg (1992), amb l'Orquestra de l'Òpera de Nova York (1997), i en una gravació de 1996 amb el Cor de la Ràdio Bavaresa i l'Orquestra de la Ràdio de Munic.[27]
qas: answers: text: una raresa en l'escena de l'òpera
question: Com ha esdevingut actualment Tancredi?

answers: text: el paper protagonista
question: Què va aconseguir la contralt Ewa Podles?

answers: text: Ewa Podles
question: Qui va representar el paper protagonista en l'Òpera Estatal de Berlín?

answers: text: Vesselina Kasarova
question: Qui va cantar al Festival de Salzburg?

answers: text: amb el Cor de la Ràdio Bavaresa i l'Orquestra de la Ràdio de Munic
question: Amb qui va gravar el 1996 Vesselina Kasarova?

context: Fora d'Itàlia, a Catalunya, el teatre de la Santa Creu la va presentar a Barcelona el 5 de maig de 1817 i posteriorment en les temporades de 1820-1821 i 1824-1825.[2] Després es va veure a Corfú (1822), Lisboa (com Tacredo) (1826) i Ginebra (1828). L'òpera va ser estrenada a Anglaterra al King's Theatre de Londres el 4 de maig de 1820 amb Fanny Corri-Paltoni com a Amenaide. L'estrena francesa va ser pel Théâtre-Lyrique Italien a la Salle Louvois de París el 23 d'abril de 1822 amb Giuditta Pasta en el paper protagonista. Va ser vista a Portugal per primera vegada al Teatre Nacional de São Carlos el 18 de setembre de 1822 (com a Tancredo) i es va estrenar a La Scala el 8 de novembre de 1823 amb Brigida Lorenzani com a Tancredi.[19][20]
qas: answers: text: 5 de maig de 1817
question: Quan la va presentar per primera vegada el teatre de la Santa Creu?

answers: text: Barcelona
question: On és el teatre de la Santa Creu?

answers: text: King's Theatre
question: En quin teatre es va estrenar l'òpera a Anglaterra?

answers: text: Londres
question: En quina ciutat està el King's Theatre?

answers: text: Giuditta Pasta
question: Qui representà el paper protagonista en l'estrena de l'òpera a França?

context: Existien altres versions de la història de Tancredi, la més recent la de Stefano Pavesi, amb llibret de Luigi Romanelli, estrenada a La Scala el 1812.[5] Cap d'elles havia incorporat amb gran efecte les invencions formals de Rossini, vistes en les seves anteriors òperes d'un sol acte. Com Gossett assenyala «L'òpera va establir una nova síntesi formal, nous models de composició, diferents dels que els compositors italians havien utilitzat».[6]
qas: answers: text: de la història de Tancredi
question: De què existeixen altres versions?

answers: text: la de Stefano Pavesi
question: Quina és la versió més recent de la història de Tancredi?

answers: text: a La Scala
question: On es va estrenar la versió més recent de la història de Tancredi?

answers: text: 1812
question: Quan es va estrenar la versió més recent de la història de Tancredi?

answers: text: una nova síntesi formal, nous models de composició, diferents dels que els compositors italians havien utilitzat
question: Què assenyala Gossett que l'opera va establir?

context: Les dues primeres actuacions van patir a causa de problemes vocals de les seves dues principals cantants femenines, però l'èxit va anar creixent a partir de la tercera representació, on va agradar de forma especial la simfonia, més de sis actuacions en el mes següent i quinze en total.[17] Tancredi va portar la fama de Rossini fins als núvols. Stendhal explica l'anècdota, probablement exagerada, que un jutge venecià va haver d'acabar prohibint que els que esperaven el seu torn a la sala d'espera cantessin la cabaletta de Tancredi Di tanti palpiti.[2]
qas: answers: text: les seves dues principals cantants femenines
question: Qui va patir problemes vocals?

answers: text: a partir de la tercera representació
question: Quan va anar creixent l'èxit?

answers: text: la simfonia
question: Què va agradar de forma especial a la tercera representació?

answers: text: quinze
question: Quantes actuacions en total es van fer?

answers: text: fins als núvols
question: On va portar Tancredi la fama de Rossini?

context: Després de la sèrie de cinc farses, Rossini es va sentir atret per l'òpera seriosa de tall clàssic antic, que en aquell moment llanguia sense acabar de trobar el camí de la renovació. Fins llavors les velles històries clàssiques es refugiaven en llegendes medievals, sovint de les Croades, i eren fragments sense vida, farcits d'àries da capo i ornamentacions vocals sense sentit, amb extensos i avorrits recitatius basats en monòtons baixos continus servits només pel clavicèmbal amb fórmules reiterades. Una de les grans troballes de Rossini fou revestir una història «seriosa» amb la vestidura de l'òpera bufa, utilitzant l'esquema abreujat de l'ària i la cabaletta, en comptes de les antigues àries tripartites que ja no s'estilaven.[2]
qas: answers: text: Després de la sèrie de cinc farses
question: Quan es va sentir atret Rossini per l'òpera seriosa de tall clàssic antic?

answers: text: l'òpera seriosa de tall clàssic antic
question: Què llanguia sense acabar de trobar el camí de la renovació?

answers: text: d'àries da capo
question: De quines àries estaven farcides les òperes de llegendes medievals?

answers: text: revestir una història «seriosa» amb la vestidura de l'òpera bufa
question: Quina fou una de les grans troballes de Rossini?

answers: text: l'esquema abreujat de l'ària i la cabaletta
question: Què utilitza Rossini en comptes de les antigues àries tripartites?