Màxim tèrmic del Paleocè-Eocè

context: L'MTPE produí l'extinció del 35-50% dels foraminífers bentònics en un mil·lenni, un percentatge més elevat que durant l'extinció massiva del Cretaci-Paleogen que tingué lloc uns 10 milions d'anys abans. En canvi, els foraminífers planctònics es diversificaren, i els dinoflagel·lats i mamífers prosperaren. També cal destacar l'auge dels bacteris.[22]
qas: answers: text: L'MTPE
question: Què produí l'extinció de gran part dels foraminífers bentònics?

answers: text: 10 milions d'anys abans
question: Quants anys abans hi havia hagut una altra extinció massiva?

answers: text: es diversificaren
question: Què va passar amb els foraminífers planctònics?

answers: text: els dinoflagel·lats i mamífers
question: Què va prosperar?

answers: text: bacteris
question: Què va estar en auge?

context: Les anàlisis d'aquests registres revelen un altre fet interessant: els foraminífers planctònics gravaren petits canvis en els valors dels isòtops abans que els foraminífers bentònics, que habiten als sediments dels oceans. Les cuirasses d'aquests organismes recullen aquestes variacions en oxidar-se, per la qual cosa un alliberament gradual de gas metà al fons oceànic hauria d'haver oxidat primer les cuirasses dels foraminífers bentònics. El fet que els foraminífers planctònics fossin els primers a mostrar aquests signes d'oxidació es deu al fet que el metà fou alliberat tan ràpidament que la seva oxidació esgotà tot l'oxigen del fons oceànic, permetent que, després d'això, el metà arribés l'atmosfera sense oxidar-se, on reaccionaria amb l'oxigen atmosfèric. D'aquesta anàlisi es dedueix que el procés d'alliberament del metà durà aproximadament 10.000 anys.[44]
qas: answers: text: als sediments dels oceans
question: On viuen els foraminífers bentònics?

answers: text: en oxidar-se
question: Com recullen les variacions les cuirasses?

answers: text: ràpidament
question: Com va ser alliberat el metà?

answers: text: sense oxidar-se
question: Com va arribar el metà a l'atmosfera?

context: Durant l'Eocè, la disposició del planeta era significativament diferent. L'istme de Panamà encara no formava una connexió entre Nord-amèrica i Sud-amèrica, permetent el pas d'aigua entre l'oceà Atlàntic i el Pacífic. D'altra banda, el passatge de Drake estava obstruït, impedint l'aïllament tèrmic de l'Antàrtida. Aquest fet, juntament amb els alts nivells de CO2, indiquen que no hi havia importants capes de gel, per la qual cosa el planeta no tenia gel gairebé enlloc.[17]
qas: answers: text: diferent
question: Com era la disposició en l'Eocè?

answers: text: el pas d'aigua
question: Què permetia l'istme de Panamà?

answers: text: Atlàntic i el Pacífic
question: Quins oceans connectava?

answers: text: el passatge de Drake
question: Què estava obstruït?

answers: text: CO2
question: De què hi havia alts nivells?

context: És difícil donar una explicació de les extincions dels organismes del fons marí, car moltes d'elles foren només regionals, afectant principalment els que estaven distribuïts al nord de l'oceà Atlàntic. Això significa que, al contrari que la temperatura, no es poden formular hipòtesis generals de la reducció de l'oxigen, o de la corrosivitat del carboni a causa dels carbonats insaturats de les profunditats oceàniques. L'únic factor global és l'augment de la temperatura, i sembla que tota la culpa recau sobre aquest element. Les extincions regionals de l'Atlàntic nord són atribuïdes, en general, a l'alt nivell d'anòxia a les profunditats de les seves aigües.[19][34]
qas: answers: text: al nord de l'oceà Atlàntic
question: On eren els organismes que es van extingir principalment?

answers: text: l'augment de la temperatura
question: Quin és l'únic factor global?

answers: text: alt nivell d'anòxia
question: Què hi havia a les profunditats de l'Atlàntic?

answers: text: carbonats insaturats
question: Què causa la corrosivitat del carboni?

context: La temperatura mitjana del planeta augmentà en 6 °C de forma dràstica, en un període de només 20.000 anys. Aquest càlcul es basa en els valors de Mg/Ca i en la concentració de l'isòtop oxigen-18, que és el recurs més utilitzat per calcular temperatures a l'Eocè, car a causa de l'escàs gel els càlculs guanyen en seguretat, en romandre constant la concentració d'oxigen-18 oceànic.[24] Altres anàlisis, centrades en la composició de la flora, així com de la forma i mida de les seves fulles, donen un resultat similar: augment de 5 °C, a més de revelar que, al principi de l'MTPE, les precipitacions foren escasses però amb el temps, foren augmentant progressivament.[25] A causa de l'ascens de les temperatures, els escassos gels començaren a fondre's, provocant la reducció de l'albedo, cosa que al seu torn produí un ascens de les temperatures en un procés de retroalimentació positiva. Això causà que l'increment de temperatura fos més pronunciat als pols, assolint temperatures mitjanes anuals d'entre 10 i 20 °C.[26] L'escalfament de l'aigua de la superfície de l'oceà Àrtic fou tal que arribà a albergar formes de vida pròpies dels tròpics, com els dinoflagel·lats, assolint temperatures de més de 22 °C.[27]
qas: answers: text: 6 °C
question: Quant va augmentar la temperatura mitjana?

answers: text: en la composició de la flora
question: En què es centren altres anàlisis?

answers: text: escasses
question: Com eren les precipitacions al principi de l'MTPE?

answers: text: l'albedo
question: Què va reduir-se per l'ascens de les temperatures?

answers: text: als pols
question: On va ser més pronunciat l'increment de la temperatura?