El 24 de juny de 2014 el president del Banc Sabadell deia: ‘Caldria fer un Podem de dretes, perquè, cony, el Podem que tenim ens espanta una mica. Un Podem més orientat a la iniciativa privada i a la possibilitat del desenvolupament del país, això sí que ens convindria.’ En aquell moment Podem era una força en plena efervescència, que guanyava cada vegada més pes a les enquestes, amb una presència creixent dels seus dirigents a les televisions espanyoles i amb cinc eurodiputats acabats d’obtenir. En poc més de mig any, Oliu ja tenia ‘el Podem de dretes’ que volia. I no era pas cap partit de nova creació; era Ciutadans, un partit que ja feia anys que era present a la vida política de Catalunya però que a l’estat espanyol era un desconegut. Les coses van començar a canviar enguany, demoscòpicament i mediàticament alhora, perquè fa la impressió, veient les dades que us presentarem tot seguit, que una cosa va alimentant l’altra d’una manera espectacular en el cas de Ciutadans. Al report del CIS del mes de gener d’enguany (pdf), Podem toca sostre pel que fa a expectatives electorals: el sondatge li atorga una estimació de vot del 23,9%: supera el PSOE (22,2%) i s’acosta al PP (27,3%). I Ciutadans comença a treure el cap, però encara amb un minso 3,1% d’estimació de vot. Això contrasta amb l’últim CIS, publicat deu mesos després, el primer dia de la campanya electoral del 20-D: Ciutadans ja tenia un vot estimat del 19%. Antonio García Ferreras és el presentador d’un dels programes estrella de La Sexta, ‘Al Rojo Vivo’. Dilluns, al programa de debat posterior al cara a cara entre Rajoy i Pedro Sánchez, García Ferreras va parlar de Ciutadans dient: ‘Com pot ser que en menys d’un any hagi passat d’un 3% d’intenció de vot a un 20%? I que hagi esdevingut el referent polític que és?’ En bona part, ell mateix és la resposta a aquestes preguntes que es feia. Ell i el seu programa, i el diari El País. Vegem-ho. ‘L’operació Ciutadans’ comença el gener Si el CIS del gener indicava poca intenció de vot a Ciutadans, el sondatge de Metroscopia d’aquell mateix mes i que publicava el diari El País ja feia ‘irrompre amb força’ el partit d’Albert Rivera, amb un 8,1% del vot. I entre el gener i el febrer es van començar a multiplicar les aparicions d’Albert Rivera a televisions espanyoles, sobretot a La Sexta. Per què va passar allò en aquell moment? Oliu ja havia expressat públicament la inquietud per l’aparició de Podem i la voluntat que hi hagués el corresponent ‘Podem de dretes’ mig any abans. El ‘Podem de dretes’ hauria pogut ser UPyD, que havia arribat a tenir el 2013 i bona part del 2014 una intenció de vot considerable. De fet, UPyD i Ciutadans van negociar durant mesos la possibilitat de sumar forces per a les eleccions municipals i autonòmiques, primer, i per a les espanyoles, després. Però a final del 2014 van trencar la negociació de mala manera, el partit de Rosa Díez va caure en desgràcia i l’operació Ciutadans es va disparar. Dades de les aparicions de Rivera a les televisions espanyoles El periodista Marc Campdelacreu ha publicat una anàlisi al diari Crític que indica la gran presència d’Albert Rivera als mitjans espanyols. Compta 121 aparicions de Rivera durant l’any, fins a començament de desembre, només a la televisió. La majoria de vegades a La Sexta (31), seguit de Cuatro (28) i Telecinco (20). Campdelacreu diu que, només el mes de febrer, Rivera va aparèixer en 26 entrevistes, i els primers quatre mesos de l’any en 60. Una sobreexposició mediàtica espectacular, si es té en compte que no tenia representació al congrés espanyol ni als parlaments autonòmics on es va presentar per primera vegada a les eleccions del mes de maig. I una sobrerepresentació en la intenció de vot de les enquestes, tal com es va veure amb els resultats reals que va acabar obtenint a les autonòmiques, per sota de les expectatives creades. Però el fenomen mediàtic ja s’havia creat, i començava a penetrar en l’electorat. Vegeu aquest gràfic revelador, publicat a la Viquipèdia, que mostra l’evolució de la intenció de vot dels partits a les enquestes des de les eleccions espanyoles del 2011 fins ara. L’evolució de Podem i de Ciutadans és impressionant. L’abril del 2014 apareix Podem i té un ascens enorme en la intenció de vot a les enquestes. Supera el 10% en només dos mesos: el mes de juny és quan Oliu diu que cal el ‘Podem de dretes’. L’ascens de Podem al gràfic continua imparable fins a final d’any, quan, com ja hem comentat, toca sostre. I aquest punt d’inflexió, d’estancament primer i de descens després a les enquestes, coincideix amb l’ascens fulgurant de Ciutadans, que a mitjan 2015 s’estabilitza en el 15%, encara per sota de Podem. Fins que arriba el setembre, amb les eleccions del 27-S i la pre-campanya del 20-D, i el partit de Rivera supera en intenció de vot Podem i atrapa el PSOE. El resultat que obté el 27-S satisfà les expectatives creades i els vint-i-cinc diputats obtinguts són presentats per la premsa espanyola com ‘un èxit’ en contraposició amb ‘el fracàs’ dels seixanta-dos de Junts pel Sí. El gran esclat: entre setembre i desembre Aquests últims tres mesos són també els de la gran explosió mediàtica de Ciutadans. I això ho podem veure en una anàlisi exhaustiva de Sílvia Martín i de Daniel Camon de la presència dels principals dirigents de Ciutadans als mitjans de comunicació espanyols. Una anàlisi que podeu veure completa ací, publicada a Mèdia.cat. L’anàlisi comprèn el període entre el 28 de setembre i el 15 de novembre. En quaranta-nou dies, han comptat 176 aparicions en mitjans: 99 a la televisió, 62 a la ràdio i 15 als diaris. Són gairebé quatre aparicions per dia de representants de Ciutadans. 3,6 diàries, per ser exactes. Hi ha dies, segons que destaquen els autors de l’estudi, que Ciutadans arriba a tenir entre vuit i deu aparicions. De les televisions, és a La Sexta on Ciutadans té més presència, amb una aparició cada dos dies de mitjana, i hi ha setmanes en què han sortit quatre vegades. Diuen els autors de l’informe: ‘Per programes, l’espai en el qual intervenen més els representants de Ciutadans és “Las Mañanas de Cuatro”, amb 13 aparicions en els 49 dies de l’estudi, la qual cosa representa una entrevista cada 3,7 dies. En segona posició es troben “El Cascabel”, de 13TV i “Al Rojo Vivo”, de La Sexta, amb 11 presències de Ciutadans en aquests 49 dies.’ I no és només la quantitat de vegades que apareix Ciutadans a les televisions espanyoles, sinó també el tracte que reben. Un dels casos més comentats aquestes últimes setmanes fou el tracte que diferent van rebre Albert Rivera i Pablo Iglesias en el programa televisiu ‘El hormiguero’, d’Antena 3; el presentador, Pablo Motos, va tenir un to molt amable i amicable amb Rivera i un de molt agressiu amb Iglesias, tal com palesa aquest vídeo: Antena 3 i La Sexta, doncs, són les dues televisions que han catapultat mediàticament Ciutadans. Totes dues són propietat del grup empresarial Atresmedia, que és controlada majoritàriament (un 41,7% de les accions) pel Grup Planeta, presidit per José Creuheras després de la mort de José Manuel Lara Bosch el 31 de gener del 2015. Creuheras és també el president d’Atresmedia, l’empresa que ha fet possible en bona mesura l’operació Ciutadans, o la construcció mediàtica i demoscòpica d’un ‘Podem de dretes’.

Summary: Ciutadans: com s’ha fabricat el ‘Podem de dretes’?


El Banc Central Europeu ha decidit avui rebaixar una dècima els tipus d’interès de la facilitat de dipòsit fins al -0,5%. Això significa que Frankfurt cobrarà encara més als bancs per guardar els seus diners, el que els pot obligar a moure’ls i augmentar el crèdit a les empreses i els ciutadans. El consell de govern del BCE presidit per Mario Draghi també ha anunciat que reactiva els plans mensuals de compra de deute, amb 20.000 milions d’euros mensuals a partir del mes de novembre. Les compres s’allargaran ‘tan com faci falta’ i s’acabaran així que el BCE comenci a augmentar els tipus d’interès de nou. Pel que fa a la resta de tipus, es mantenen intactes al mínim històric del 0% pel tipus general i al 0,25% pel de facilitat de crèdit. Mario Draghi ha decidit tornar a les mesures d’estímul davant dels indicadors d’un alentiment econòmic a la Unió Europea. La decisió l’ha pres en el seu penúltim consell de govern al capdavant de la institució, on està previst que el substitueixi la francesa Christine Lagarde. El president dels Estats Units d’Amèrica, Donald Trump, ha utilitzat l’anunci del banc europeu per a criticar la Reserva Federal estatunidenca, ja que considera que aquesta es demora en retallar el tipus d’interès, mentre el BCE ha actuat ràpidament estimulant l’economia de la zona euro. European Central Bank, acting quickly, Cuts Rates 10 Basis Points. They are trying, and succeeding, in depreciating the Euro against the VERY strong Dollar, hurting U.S. exports…. And the Fed sits, and sits, and sits. They get paid to borrow money, while we are paying interest! — Donald J. Trump (@realDonaldTrump) September 12, 2019

Summary: El BCE rebaixa el tipus de facilitat de dipòsit fins al -0,5% i comprarà 20.000 milions d’euros mensuals de deute


Ciutadans ha tornat a dur una proposta al congrés espanyol, que, tot i saber que no prosperaria, li permet d’augmentar la tensió a Catalunya. Ha presentat una proposta perquè el govern espanyol faci el requeriment previ al president de la Generalitat que preveu l’article 155. Ha estat refusada per 174 vots en contra i 163 a favor. El portaveu del PNB, Aitor Esteban, ha llegit un fragment de la proposta de Ciutadans, que parla d’una ‘actitud immoral i antidemocràtica’ del govern de Torra: ‘Però on ho llegeix vostè, això, a l’article 155?’, ha dit Esteban a Rivera del faristol estant. I tot seguit li ha demanat que concretés què havia incomplert el govern català per a aplicar-li la suspensió de l’autonomia. També li ha recordat que el 155 que es va aplicar l’any passat va ser improvisat i sense ajustar-se a la llei: ‘El 155 que es va treure de la màniga el PP, amb l’ajuda de vostès i del PSOE, va sobrepassar totes les barreres del que diu l’article.’ Esteban també ha retret a Rivera que gesticulés histriònicament quan els altres diputats parlen: ‘Sembla un ventríloc’, li ha etzibat. Repaso de @AITOR_ESTEBAN a Albert Rivera en la propuesta de Ciudadanos de aplicar el 155 en Catalunya: pic.twitter.com/JoFTM0bgGA — EAJ-PNV Congreso (@EAJPNV_Congreso) December 18, 2018

Summary: Aitor Esteban ridiculitza Albert Rivera respecte del 155


La Comissió Executiva de Catalunya en Comú ha aprovat la nova direcció de la formació i ha situat Susanna Segòvia a la Secretaria d’Organització. A l’espera que demà el Consell espanyol la ratifiqui, la proposta ha estat aprovada per 21 vots a favor i 3 abstencions. Ada Colau, Candela López i Ramon Arnabat compartiran la secretaria general. A banda, acompanyaran Segòvia a les secretaries: Joan Mena, que serà portaveu i secretari de Comunicació; Agnès Petit, secretària de Municipalisme; Nati Veraguas, secretària de Feminismes; Vicenç Navarro, secretària de Formació, i Conchi Abellán, secretària de Participació i Transparència. Des de la formació s’explica que la proposta és ‘de partida’ i que s’espera enriquir-la i ampliar-la durant les properes setmanes. Amb l’esperit de donar resposta als moviments socials, a les lluites al carrer i a les necessitats de la societat catalana, el partit no descarta modificar aquesta direcció amb noves secretaries. La direcció treballarà amb la vista posada a les eleccions municipals de l’any vinent i al desplegament organitzatiu al territori, per bastir candidatures arreu del país. Una altra de les prioritats serà la coordinació de l’estratègia dels grups parlamentaris al Congrés i al Parlament i l’equip de govern de l’Ajuntament de Barcelona. D’altra banda, ahir van començar les primàries a Podem Catalunya amb sis candidatures aspirants a la Secretaria General, el càrrec que va deixar Xavier Domènech a principis del mes de setembre. Diumenge a la nit serà quan es decidirà si serà Jaume Durall, Noelia Bail, Isabel Belmonte, Rafael Garcia, Francisco José Herrador o Mario Martínez Roldán qui n’assumeix el càrrec.

Summary: Catalunya en Comú aprova la nova direcció i situa Susanna Segòvia a la Secretaria d’Organització


LONDRES, 19 Jul. (Reuters/EP) – Les autoritats britàniques no activaran aquest any l’article 50 del tractat de Lisboa, fonamental perquè es faci efectiva la sortida del Regne Unit la Unió Europea, segons ha comunicat aquest dimarts al Tribunal Suprem un advocat del govern britànic. El lletrat Jason Copell ha fet referència a les declaracions de la primera ministra del país, Theresa May, que va accedir al Govern el 13 de juliol després de sis anys com a ministra de l’Interior del Regne Unit. La líder del Partit Conservador ha anunciat que l’article 50 no ha de ser activat aquest any. May, que es va erigir com la principal candidata a succeir David Cameron després que Boris Johnson i Andrea Leadsom hi renunciessin, ha insistit en la negociació prèvia a l’activació del procés de retirada del país del bloc comunitari. Des que es va conèixer el resultat del referèndum sobre el Brexit, que va tenir lloc el 23 de juny, les institucions europees han instat el govern del Regne Unit a posar en marxa el procés de sortida com més aviat millor. La primer ministra, per part seva, ha demanat temps a la Comissió Europea per portar a terme les negociacions bilaterals abans d’activar l’article 50. Tot i això, el president de la Comissió, Jean Claude Juncker, ha insistit diverses vegades que no hi haurà negociació de cap tipus.

Summary: El Govern del Regne Unit no activarà aquest any l’article 50 del tractat de Lisboa


Encarregar amb retard una commemoració com l’Any Carner fa que una part de les activitats, sobretot les que van lligades a grans espais, com el Palau de la Música i altres (que programen amb molta antelació), s’hagin de programar el 2021. De fet, la commemoració dels cinquanta anys de la mort de Josep Carner començarà amb un acte institucional el 26 de febrer d’enguany, on assistirà el president de la Generalitat, la consellera de Cultura i la néta del poeta, Francina Carner, i es clourà el 6 de juny del 2021 al Palau de la Música Catalana, amb l’òpera d’Eduard Toldrà i llibret de Josep Carner El giravolt de maig, dirigida per Antoni Ros-Marbà. El comissari de l’efemèride és Jaume Coll, que és el marmessor de l’obra de Carner. No hi ha cap publicació ni cap moviment sobre l’obra de Carner que no passi pel vist-i-plau de Jaume Coll, home de confiança dels hereus de Josep Carner, que viuen a Mèxic. Conferència de premsa de presentació de l’Any Carner. D’esquerra a dreta: Oriol Ponsatí-Murlà, director de la Institució de les Lletres Catalanes; la consellera Mariàngela Vilallonga; i el comissari, Jaume Coll. Tres etapes vitals i literàries, tres eixos de treball Jaume Coll, en conferència de premsa presidida per la consellera Mariàngela Vilallonga, ha explicat els eixos d’una commemoració que té les grans idees, però que es troba en construcció i que la conselleria espera que acabi irradiant per tot el país. De fet, una part de l’Any Carner passarà a l’exterior. Perquè el poeta va ser cònsol durant quinze anys a diferents indrets del món i el 1939 es va exiliar, primer a Mèxic i després a Bèlgica, on es va morir. De manera que el 4 de juny d’enguany, dia que farà cinquanta anys de la mort de Carner, se li retrà homenatge a Brussel·les, on va viure els últims vint-i-cinc anys de la seva vida. Una ciutat important per a Carner que avui també és el símbol i la realitat de l’exili i la repressió que pateix el país, tal com ha recordat el director de la Institució de les Lletres Catalanes, Oriol Ponsatí-Murlà. El comissari ha imaginat l’Any Carner a partir de tres eixos, que coincideixen amb tres etapes de la vida i l’obra del poeta. De fet, Josep Carner va excel·lir amb la seva obra poètica, però també va escriure articles a la premsa, va ser un gran prosista, va ser un activista cultural i va exercir de cònsol, entre més. La primera etapa es concentra a Barcelona: del 1884, any del seu naixement, fins al 1920, quan aprova les oposicions consulars. Tal com diu Jaume Coll: ‘Són trenta-sis anys en els quals Carner es converteix en una peça clau de la cultura catalana: fa el relleu a Joan Maragall, les seves opinions tenen un pes i les escriu cada dia al diari la Veu de Catalunya, de Prat de la Riba, i és un activista cultural (funda la Revista de Catalunya, dirigeix la revista Empori i el setmanari Catalunya, de la Lliga Regionalista, dirigeix l’Editorial Catalana…). És una figura de gran prestigi’. I pel que fa a l’obra, d’aquesta etapa Coll destaca La paraula en el vent. La segona etapa és la de l’exili voluntari, de 1921 al 1938. Carner havia perdut el suport de Prat de la Riba amb la seva defunció i tenia una família, dona i dos fills. El bast treball literari que feia no donava prou diners i va decidir-se a fer les oposicions al cos consular. Les va aprovar i la primera destinació fou Gènova. Durant els anys següents, va passar per San José de Costa Rica, Le Havre, Hendaia, Madrid, Beirut, Brussel·les i París. El final de la guerra del 36-39 va ser el final de la seva vida diplomàtica i el començament de l’exili. Explica Jaume Coll que l’obra de Carner va quedar impregnada d’aquells paisatges. Alhora, a Beirut, a més d’escriure un dietari que es publicarà enguany, Del Pròxim Orient, hi va descobrir el desert. Allò va ser fonamental per a confegir la seva gran obra, que és Nabí. El 1938 va enviar-ne la primera versió, aleshores titulada Jonàs, a Armand Obiols per publicar-la. La pèrdua de la guerra ho va estroncar tot. La tercera etapa és l’exili forçat, que comença el 1939, quan marxa cap a Mèxic primer i després a Brussel·les, on es mor el 1970. De Mèxic, que s’hi va estar fins al 1945, Coll destaca la traducció al castellà que Carner va fer d’una vintena dels seus poemes i que no tornaria a fer. I de Brussel·les, la dedicació a la Universitat Lliure de Brussel·les i l’edició de Poesia (1957). A més d’estructurar aquestes tres etapes per organitzar l’Any Carner, Jaume Coll també va pensar en els interessos de Josep Carner i, en aquest sentit, el comissari ha cercat complicitats en el món de la música, el teatre, les publicacions i l’acadèmia, mitjançant l’Institut d’Estudis Catalans i diferents universitats, per organitzar un congrés internacional sobre el poeta. Jaume Coll ha anunciat una escenificació teatral de Nabí, que no està tancada, amb la idea que volti per diferents espais escènics del país. I en l’àmbit de la música, a més d’El giravolt de maig, el 4 de maig es farà un ‘Homenatge a Carner’ al Petit Palau amb la soprano Núria Rial i el pianista Francisco Poyato. I el 4 de juny al mateix espai, la soprano Elena Copons incorporarà en un recital l’estrena de Cançons sobre poemes de Carner, compostos per Joan Magrané. Pel que fa a les exposicions, la Biblioteca de Catalunya farà una exposició bibliogràfica que aplegarà els 170 títols d’obres originals, traduccions i obres que contenen pròlegs de Carner, que no s’han aplegat mai abans. I l’Institut d’Estudis Catalans (del qual Carner va formar part com a secretari de la Secció Filològica quan es va formar) organitzarà una exposició del material que conserva del poeta i sobre ell. L’Institut d’Estudis Catalans impulsarà la creació de la Càtedra Josep Carner a la UB, que dirigirà Jaume Coll, i que tindrà també finançament privat, i acollirà un congrés internacional. Aquest acte acadèmic vol reunir les dotze universitats dels Països Catalans que tinguin departament d’Humanitats.

Summary: L’Any Josep Carner comença embastat i vol que es creï una càtedra a la UB


Amenaces, insults, vexacions, detencions violentes, pallisses en una entrada de metro i, fins i tot, violacions de domicili són la cara més fosca de l’estat d’alarma. En catorze dies de confinament, els cossos policíacs de l’estat espanyol han detingut unes 1.300 persones i n’han denunciades més de 150.000 per haver vulnerat les restriccions de mobilitat. Tanmateix, les dades no poden eclipsar que alguns agents han aprofitat l’estat d’alarma per convertir-lo en un estat policíac. Y aquí andan los munipas de mi pueblo, entrando en una casa sin ningún tipo de orden judicial pic.twitter.com/P6C4FtREq7 — BARAKAOS (@BARAKAOS1) March 20, 2020 Preguntat pels excessos, el director adjunt operatiu de la policia espanyola, José Ángel González, va contestar que no es podia ‘elevar l’anècdota a categoria’. Però la veritat és que la xarxa va plena d’imatges, sobretot de la policia espanyola i de policies municipals, menystenint qualsevol protocol d’actuació i abusant de la força i humiliant ciutadans. Atención ⚠👇 Con el apoyo de organizaciones de Derechos Humanos exigimos a @interiorgob que los cuerpos policiales actúen con proporcionalidad durante el Estado de alarma #AlarmaConDerechos. ⬇ Exigimos que, al menos, se investiguen 4 situaciones. https://t.co/hhhMZKWdcf pic.twitter.com/krbACkWmfk — DqD (@AquienDefiende) March 25, 2020 Tot plegat, mentre l’alta comissionada dels Drets Humans, Michelle Bachelet, ha fet diverses crides a la comunitat internacional perquè gestioni la pandèmia del coronavirus 2019 respectant els drets fonamentals, de manera que els decrets d’emergència no emparin ‘l’acció repressiva amb el pretext de protegir la salut’. Qui trobi arguments per justificar els abusos de poder que s’estan veient amb l’excusa de la pandèmia, està malament de la olla. Tolerar i callar davant d’això és la dreçera més ràpida cap a la pèrdua dels drets més bàsics. pic.twitter.com/bfo53x1iI9 — Jordi Magrinyà (@MagrinyaJordi) March 24, 2020 Thais Bonilla, portaveu de la plataforma Defender a Quien Defiende, on s’integren Novact, Irídia, l’Institut de Drets Humans de Catalunya i altres organitzacions d’arreu de l’estat espanyol, recorda que els excessos policíacs no són un fet inèdit. A més, denuncia l’error de no haver derogat la llei mordassa perquè en l’actual situació d’estat d’alarma fa que alguns agents es creguin intocables. ‘La llei dóna més veracitat a la paraula de la policia que a la del ciutadà i això és un pou d’injustícies’, explica. Per això, recomana que, sempre que sigui possible, s’enregistri qualsevol situació d’abús, vexació o agressió, perquè les proves documentals permeten de desmuntar el relat de la policia. ‘Desmenteixo fermament que la llei mordassa prohibeixi o impedeixi enregistrar o fotografiar agents de policia’, afegeix. A més, recorda que els agents de policia són persones formades i preparades per tractar situacions tenses com l’actual. ‘Tenen el monopoli de la força, no poden perdre els nervis i posar-se a insultar i pegar. Entenc que, fins i tot, alguns agents poden tenir por de la malaltia, però això no els eximeix de res’, denuncia Bonilla, que retreu a la policia que faci gala de les seves actuacions a Twitter. No nos gustaNo es lo que queremosPero la irresponsabilidad nos daña a todos #QuedateEnCasa pic.twitter.com/OQG2lOO1hJ — Policía Nacional (@policia) March 21, 2020 Una vintena de casos La plataforma Defender a Quien Defiende monitora i analitza totes les denúncies d’excessos policíacs que es fan a la xarxa i ha enviat una carta al ministre de l’Interior espanyol, Fernando Grande-Marlaska, en què es detallen quatre casos clars de mala praxi i li exigeixen que activi els canals d’investigació interns per depurar responsabilitats. Bonilla admet que la via interna és una instància opaca que no sol donar resultats, per això de moment la plataforma treballa de manera directa amb una vintena d’afectats per agressions o sancions administratives. ‘Principalment, passa a Madrid, per part de la policia espanyola, però també tenim situacions que involucren policies locals’, detalla. Consells per a evitar els abusos de la policia La Plataforma en Defensa de la Llibertat d’Informació (PDLI) ha publicat un recull de recomanacions i consells sobre com actuar en cas de ser víctima d’un abús de la policia. En aquest sentit, l’organisme recorda que, malgrat la situació d’excepcionalitat, els drets fonamentals continuen vigents i els agents han d’anar ben identificats. Si és possible, quan se surti al carrer, fer-ho amb càmeres ocultes i aparells d’enregistrament amagats. No evitareu els actes de maltractament, però com a mínim en recopilareu proves. Enregistrar un policia no és cap delicte ni cap infracció administrativa. Només és sancionable publicar l’enregistrament quan pugui posar en perill la seguretat personal o familiar dels agents, de les instal·lacions protegides o l’èxit d’una operació. El maltractament de persones interceptades o detingudes és un delicte contra la integritat moral. Si s’enregistra la policia des d’una finestra o balcó per documentar un possible abús policíac, és important captar el número d’identificació de l’agent. La geolocalització de les imatges pot facilitar la localització dels maltractadors. Ningú pot ser obligat a ensenyar a la policia les imatges captades pel seu mòbil. Si un agent ho fa, comet un delicte de revelació de secrets. Els agents tampoc no poden exigir que esborrem les fotografies del nostre mòbil. Si ens obliguen a eliminar-les o ho fan ells, és un delicte de danys informàtics. Ningú no pot ser obligat a lliurar a la policia la contrasenya del seu mòbil, ni a desblocar-lo mitjançant identificació biomètrica. No revelar aquestes claus forma part del dret de guardar silenci de qualsevol investigat.

Summary: Quan l’estat d’alarma esdevé un estat policíac


El ministre d’Afers Estrangers d’Islàndia, Guðlaugur Þór Þórðarson, en una entrevista al diari Frettabladid, ha dit que s’havia posat en contacte amb les autoritats espanyoles per expressar la seva preocupació pel judici als presoners polítics catalans. Ací es pot llegir l’entrevista traduïda al català, i ací en la font original. Guðlaugur Þór Þórðarson diu: ‘Hem expressat repetidament la nostra preocupació a les autoritats espanyoles, la darrera vegada al gener, quan l’ambaixador d’Islàndia a Espanya va assistir a una reunió ordinària amb el Ministeri d’Afers estrangers espanyol. Els afers catalans també han estat abordats repetidament per l’ambaixador d’Espanya a Islàndia.’ Segons el diari, el ministre d’Afers Estrangers islandès ha demanat que es trobi una solució pacífica i que es respectin els drets humans. I ha explicat que n’havia parlat amb els representants d’uns altres països del seu entorn: ‘Seguirem de prop el procés i en parlarem amb els nostres principals aliats. Jo mateix, l’any passat, vaig parlar de Catalunya amb el ministre d’Afers Estrangers d’Espanya de llavors, quan ens vam conèixer al Consell de Drets Humans de l’ONU, per la qual cosa els funcionaris han seguit el cas’, afegeix. És un cas evident d’un govern europeu que expressa públicament les pressions que el govern espanyol rep per la manera com aborda la qüestió de Catalunya. El diari no recull tan solament les declaracions del ministre, sinó que també entrevista Olivier Peter, advocat de Jordi Cuixart, i fa un perfil de Vox, el partit d’ultradreta que exerceix l’acusació particular.

Summary: El ministre d’Afers Estrangers islandès s’ha adreçat a Espanya per expressar preocupació pel judici


El president dels EUA, Donald Trump, ha anunciat que quedaven suspesos els viatges des d’Europa als Estats Units durant trenta dies. Ha deixat fora el Regne Unit d’aquesta restricció, que començarà divendres a mitjanit i que no afecta els residents permanents als Estats Units ni tampoc el comerç. Trump ha recriminat a la Unió Europea que no hagi actuat abans per frenar el coronavirus ni hagi pres les mateixes precaucions que els Estats Units quan la crisi va esclatar a la Xina. Segons ell, un important número de contagis al país americà es deuen precisament a viatgers d’Europa. pic.twitter.com/YioC9eARdP — Donald J. Trump (@realDonaldTrump) March 12, 2020 A més, el Departament d’Estat dels EUA ha demanat als ciutadans nord-americans que reconsiderin els viatges internacionals per l’impacte global del coronavirus 2019. La decisió de Trump ha causat malestar a Brussel·les. El president del Consell Europeu, Charles Michel, assegura que les institucions comunitàries analitzaran la decisió, però avisa Washington que s’han d’evitar mesures que causin disrupció econòmica. Following the travel ban @realDonaldTrump announced, we will assess the situation today. Economic disruption must be avoided. #Europe is taking all necessary measures to contain the spread of the #COVID19 virus, limit the number of affected people and support research. — Charles Michel (@eucopresident) March 12, 2020

Summary: Donald Trump prohibeix els viatges entre Europa i els Estats Units


Tres dies abans de la constitució de les Corts, el nom del futur president encara no s’ha tancat. Els socialistes avalen que la torni a presidir Compromís, i el nom d’Enric Morera forma part de les negociacions del segon acord del Botànic, que comencen avui. Els portaveus del PSPV i Compromís a les Corts, Manolo Mata i Fran Ferri, han insistit en la intenció que les forces del Botànic mantinguin la majoria –tres– dels cinc llocs de la mesa del parlament i que els altres dos els hagin de decidir les dretes. El secretari general de Podem, Antonio Estañ, i el diputat del PP Jorge Bellver s’han remès al reglament. Els portaveus de tots cinc partits s’han pronunciat sobre la futura composició de la mesa. Aquest repartiment també s’inclou en la negociació dels tres partits del Botànic per a conformar el nou govern,. Mata ha tornat a descartar la possibilitat que la mesa sigui provisional i ha reiterat que la segona màxima autoritat País Valencià, el president de les Corts, ha de ser designada per la segona força, Compromís, com ja va defensar la setmana passada el president de la Generalitat, Ximo Puig. Amb tot, ha admès que està ‘intrigat’ sobre el nom que proposarà Compromís, cosa que obre la porta que finalment no sigui Morera. El president en funcions de les corts, amb qui VilaWeb ha parlat, no ha confirmat ni desmentit la seva continuïtat.

Summary: La presidència de les Corts, pendent del segon acord del Botànic


Alguns dels grans xefs valencians s’uneixen al Festival d’Alta Gastronomia de València per oferir les millors creacions culinàries amb segell propi. Enguany durarà fins el 8 de març, amb més de trenta propostes entre menús, conferències i tasts de vins. Els menús es podran degustar als restaurants dels cuiners participants. Què podem fer aquest cap de setmana: deu propostes La cuina i els productes mediterranis són la base de tots els plats, que es barregen amb estils i influències diversos. Per exemple, Ricard Carmena, amb dues estrelles Michelin, cuinarà amb el xef Anthony Genovese; fusionaran la cuina valenciana amb les arrels de la cuina italiana. Míriam de Andrés, la primera xef valenciana a aconseguir dos Sols Repsol, crearà un menú amb el manxec Francisco Martínez, que es podrà tastar en un entorn i unes vistes privilegiades a la Marina del port de València. Germán Carrizo convida un públic reduït –dotze persones– a seure en una barra al voltant de la cuina. La idea és crear un ambient d’interacció entre cuiners i clients. Al festival també hi haurà debats amb experts. A la tertúlia ‘Cuinant pel canvi climàtic’ es resoldran dubtes sobre com minimitzar la nostra contribució al canvi climàtic, per exemple, modificant progressivament els hàbits alimentaris i seguint una dieta sostenible. Una altra activitat destacada és ‘Acull un plat’, per a explicar la situació dels qui abandonen el seu país fugint de les guerres. El xef Miguel Ángel Mayor cuinarà juntament amb en Juanjo, un noi refugiat de Veneçuela. Els més petits podran participar en un taller de cuina infantil, dirigit també per Miguel Ángel Mayor.

Summary: Els millors xefs valencians ofereixen menús innovadors basats en la cuina mediterrània


El fiscal Anticorrupció Jesús Carrasco, que exerceix en el judici pel cas Cooperació, ha presentat pactes de conformitat o preacords encara per concretar amb un total de 16 acusats dels 24 que seuen al banc dels acusats. Entre els processats que estan en disposició de presentar pròximament un acord amb la fiscalia hi ha l’ex-conseller de Solidaritat i ex-portaveu del PP a les Corts, Rafael Blasco, i l’empresari Augusto César Tauroni, els dos principals acusats. El cas Cooperació investiga les presumptes irregularitats en subvencions a ONG i en el projecte d’un fallit hospital a Haití. Segons que ha explicat Carrasco en la seva primera intervenció, s’han assolit ‘preacords de conformitat’ entre cinc dels acusats i totes les parts acusadores, inclòs el ministeri públic, l’Advocacia de la Generalitat i l’acusació popular, representada per la Coordinadora Valenciana d’ONGD . Aquestes conformitats es presentaran el 20 de maig. El preacord afecta els acusats Luis Freire, Carlos Andrés Chust, Miguel Ángel Climent Estruch, Alberto Pampin i Rosa Castedo, als quals es podria unir José Bollarín. El pacte, de moment, no inclou a la Coordinadora d’ONGD. Hi ha un altre tipus d’acords ‘pendents de concretar’, després del ‘cert grau d’aproximació’ aconseguit, amb almenys sis acusats. Aquests pactes, però, es tancarien entre aquests processats, Fiscalia i l’Advocacia de la Generalitat, però no pas amb la Coordinadora. Aquest és el cas de l’ex-director general de la Conselleria, José María Felip; l’ex-secretària general Agustina Sanjuán; Alfonso Navarro; Maria Isabel Castillo; el president de l’ONG Esperança Sense Fronteres, Fernando Darder i, en cas que la seva situació no canviï, José Bollarín. Finalment, Carrasco ha anunciat ‘converses avançades’ per aconseguir un acord de conformitat entre Anticorrució amb altres cinc acusats: Blasco; els empresaris germans Augusto César i Arturo Tauroni; l’ex-cap d’àrea de Solidaritat, Marc Llinares, i Alina Lisenko. A més, la lletrada de l’Advocacia de la Generalitat també ha posat sobre la taula la possibilitat d’arribar a un acord amb un altre dels processats, Fernando Cañete, al qual només acusen ells. Per la seva banda, l’advocat de la Coordinadora, Raúl Vidal, ha assegurat que ‘no se signarà cap acord de conformitat més’. Lliurement d’un baix de Blasco Després d’aquestes intervencions, l’advocat Javier Boix, en representació de Blasco, ha presentat l’escriptura de compravenda d’un baix a València de titularitat de la seva família, taxat en més de 400.000 euros, tot i que el ‘valor comercial’ ha apuntat que s’estima en uns 600.000. En caldria descomptar del valor total una hipoteca de prop de 13.000 euros. Aquest immoble serviria per cobrir part del muntant que Blasco ha de tornar a la Generalitat. En el seu torn, el lletrat d’Augusto, César Tauroni, també ha defensat la dació en pagament o el lliurament de béns per a l’abonament de la responsabilitat civil. Davant la proposta de Boix, el lletrat de la Coordinadora ha posat en relleu que Blasco vol fer ara ‘una espècie de dació en pagament amb la intenció de fer una reparació del dany’ i apropar l’acord. Boix ha respost a això que ‘l’escrit de dació en pagament es va lliurar abans de l’inici del judici’ i que això se suma a diners que s’ha consignat. A més, ha sostingut que ‘no pot interessar responsabilitat civil per cap delicte’, ja que reclamar-la ‘correspondria al Tribunal de Comptes’. A aquest argument s’han sumat altres defenses, com les d’Augusto César Tauroni i Marc Llinares, entre d’altres. No obstant això, segons el fiscal, davant aquesta ‘concurrència de dues jurisdiccions davant la mateixa circumstància fàctica’, els ‘tribunals ordinaris’ ‘s’abstindran’ de determinar la ‘responsabilitat comptable’ i ‘cediran aquesta qüestió’. Per tant, ha conclòs que l’àmbit d’actuació de cada un d’aquests tribunals és ‘compatible i salvable’. A aquesta posició s’han sumat les altres dues acusacions. 7,8 milions a retornar L’advocada de la Generalitat, per la seva banda, ha xifrat en 7,8 milions d’euros la quantia que haurien de tornar els acusats. D’aquesta xifra, ha continuat, els tres principals processats (Blasco, Augusto César Tauroni i Llinares) hauran de fer front solidàriament al 75%, és a dir, 5.850.000 euros. No obstant això, les defenses han centrat les seves crítiques en la disparitat de criteris de les acusacions en la concreció d’aquesta xifra. Davant d’aquesta versió, el representant de la Coordinadora ha etzibat: ‘El que no és seriós ni ètic és robar diners públics de la cooperació per destinar-lo al lucre personal’. El tribunal ha decidit que aquestes qüestions es resoldran en sentència, quan ‘caldrà determinar si hi ha una responsabilitat comptable o penal’. Nul·litat del procediment El segon (i últim per aquesta jornada) dels lletrats que ha presentat les seves qüestions prèvies ha estat l’advocat d’Augusto César Tauroni, que ha sol·licitat la ‘nul·litat de tot el procediment per vulneració de la tutela judicial efectiva’ a causa de la ‘possible inadequació del procediment abreujat en comptes de sumari ‘pel’ ajust a cops de martell ‘que, al seu judici, va realitzar l’anterior fiscal, Vicente Torres. El fiscal creu que aquests plantejaments no tenen fonament i els ha definit com un ‘cant de sirenes suggestiu per al tribunal’. Advocacia de la Generalitat i Coordinadora s’han afegit a Carrasco i el tribunal ha plantejat que haurà d”examinar detalladament la documentació’ i després d’aquest examen es pronunciarà. Finalment, l’advocat de Tauroni ha intentat ‘que s’exclogui l’acusació popular (la Coordinadora Valenciana d’ONGD) de la petició de responsabilitat civil’, cosa que ha rebutjat la Sala.

Summary: La fiscalia enllesteix pactes amb 16 acusats del cas Cooperació, entre els quals Blasco


Festival International de la Bande Dessinée d’Angoulême 71 Rue Hergé, Angulema Mapa a Google Un dels records més intensos que guardo de la infància són els extraordinaris còmics d’Éditions du Lombard, amb seu a Brussel·les, que va traduir magistralment al català –durant les dècades del 1960 i el 1970– Publicacions de l’Abadia de Montserrat. Encara conservo a casa, de fet, àlbums com La fura golafre (traduït per Miquel Martí i Pol), Les enquestes del coronel Clifton i, sobretot, Les aventures d’Espirú i Fantàstic, a càrrec de Johanna Givanel Pasqual i Pere Calders molt abans que es traduïssin en castellà. Juntament amb l’entrada del còmic francobelga a les pàgines de Cavall Fort gràcies a les traduccions de Joaquim Carbó i Albert Jané, tots aquells volums de les col·leccions la Xarxa i l’Ocell de Paper van representar a les acaballes del franquisme un moment de gran vitalitat de les bafarades en català. Un dels protagonistes indiscutibles d’aquella onada, amb permís dels primers àlbums de Tintín en català (gràcies a Joaquim Ventalló i l’Editorial Joventut), va ser sens dubte Espirú, el personatge ideat el 1938 pel francès Rob-Vel i renascut amb molta força el 1952 de la mà i el traç del belga André Franquin a les pàgines de la revista Spirou, que encara es manté viva actualment. Com també són ben vius els àlbums d’Espirú i Fantàstic que, posteriorment a Franquin, han continuat apareixent sota la firma i la ploma de nous dibuixants. De fet, el gener del 2006 fins i tot es va posar en marxa la iniciativa Une aventure de Spirou et Fantasio par…, una col·lecció d’àlbums complementaris de la sèrie regular, cadascun concebut per un autor consagrat amb una història autoconclusiva i un punt de vista particular. En aquesta línia ha excel·lit un dels membres més destacats de l’anomenada Nouvelle Bande Dessinée, el parisenc Émile Bravo (1964), fill de pare català i mare valenciana: ‘El meu pare es va refugiar durant la Guerra Civil a França, on va conèixer ma mare, i com que ell no podia tornar a casa s’hi van quedar a viure’, explicava en una entrevista recent. Des de bon principi, el seu nom està implicat de ple en la generació que ha canviat de soca-rel el còmic francès: a la dècada del 1990 es va integrar a l’Atelier Nawak, al costat de Lewis Trondheim, Christophe Blain, Joann Sfar i David B i, el 1995 va cofundar el mític Atelier des Vosges, al qual s’acabarien sumant gradualment molts més grans noms del còmic actual com Frédéric Boilet, Marjane Satrapi i Marc Boutavant. Ja amb reconeixements importants a l’esquena sobretot amb les sèries de Jules i Aleksis Strogonov, Bravo va emprendre el 2008 tot un desafiament personal. Es va imposar de crear el seu propi Spirou per mirar de resoldre els nombrosos enigmes que, com a lector empedreït des de la infantesa, li plantejava el personatge de Franquin: per què sempre porta l’uniforme de grum si no ha exercit mai l’ofici? Es va arribar a enamorar mai? Tenia consciència política? D’on venia la seva amistat amb Fantàstic? Per respondre totes les qüestions, Bravo va decidir d’anar als seus orígens, el 1938, just abans de l’esclat d’un esdeveniment majúscul de la història recent de la humanitat: la Segona Guerra Mundial. Basant-se en les notes sobre el conflicte bèl·lic que l’advocat i periodista Paul Struye enviava al govern belga a l’exili a Londres, l’autor explica no sols l’Spirou més primerenc, sinó sobretot com va viure la població civil a la Bèlgica ocupada pels nazis. Aquesta aproximació particular a les arrels del personatge es va començar a plasmar amb Le Journal d’un ingénu (2008), guardonat ràpidament amb el premi essencial del prestigiós Festival d’Angulema. Aquell èxit immediat el va empènyer a continuar la història amb tres volums més, en els quals ha anat treballant al llarg de l’última dècada, sota el títol genèric de Spirou ou l’espoir malgré tout: el primer es va publicar el 2018; l’any passat va sortir el segon, que porta justament aquest cap de setmana al Festival d’Angulema; i enguany publicarà l’últim, amb què es completaran més de tres-centes pàgines de noves aventures de Spirou. Cap dels títols, per cert, no s’ha traduït al català. I una mica més: Un personatge de còmic, França i la Segona Guerra Mundial són tres conceptes que també van lligats a la història dels barcelonins José Cabrero Arnal, ninotaire de família aragonesa, i Francesc Boix, fotògraf vocacional del Poble-sec. Tots dos, després de lluitar en el bàndol republicà a la guerra del 1936-1939, van ésser deportats al camp d’extermini de Mauthausen. Van ser uns dels pocs que van aconseguir sobreviure a l’horror nazi i, al final del conflicte, es van establir a París, on Cabrero va començar a publicar a les pàgines del diari comunista L’Humanité les aventures de Pif le chien. En algunes tires d’aquest famós còmic francès, hi va caricaturitzar el seu amic Boix, aleshores conegut per ser fotògraf de L’Humanité i, durant el judici de Nuremberg, també de les atrocitats de Mauthausen. —Què és Com a casa? —Tots els articles —Suggeriments per a la secció: marti.crespo@partal.cat

Summary: El dibuixant catalanovalencià de línia francobelga


Els tres regidors de Ciutadans a Benidorm (Marina Baixa) mantindran el batlle del PP, Toni Pérez, al càrrec votant contra la moció de censura del PSPV. Els socialistes havien demanat a tota l’oposició que votés pel seu candidat perquè la sentència de la trama Gürtel esquitxava un acte del PP a la ciutat, pagat amb diners de la ‘caixa b’. A més, argumentaven que Pérez era el cap de campanya del candidat del seu partit a la presidència de la Diputació d’Alacant, Manuel Pérez Fenoll. El portaveu de Cs, Rafael Gasent, ha explica que creuen que no hi ha raons suficients per donar suport a la moció de censura perquè no hi ha proves que vinculin el batlle ni cap membre del govern municipal amb la trama Gürtel. El PSPV proposava als altres grups de l’oposició una ‘moció de censura desinfectant’, però Cs acusen els socialistes de ser incongruents pel fet de demanar el suport a la moció de censura i, alhora, tenir membres del partit implicats en procediments judicials per presumpte finançament irregular.

Summary: Ciutadans torpedina la moció de censura contra el PP a Benidorm


La presidenta del govern balear, Francina Armengol, ha informat que ‘ajustarà la despesa’ de Balears, que es va disparar el 2018 a 240 milions d’euros. Així i tot, diu que ‘continuarà’ desenvolupant les polítiques socials engegades des de la passada legislatura. Després de l’audiència d’estiu amb el rei espanyol, Felipe VI, al Palau de l’Almudaina, la presidenta ha estat preguntada per la situació financera de l’administració balear i ha confirmat que el govern redactarà per al 2020 un Pla d’Estabilitat Financera (PEF), que presentarà al govern espanyol. Fotografia: EFE/ Ballesteros Armengol ha reconegut que s’hauran de fer ‘alguns ajustos’ financers, si bé ha subratllat que el PEF és un document que les Illes Balears i Pitiüses presentarà la mateixa manera que altres comunitats autònomes. En concret, fins a deu governs autonòmics el van redactar per a l’any 2019. La presentació d’aquest PEF no és ‘res estrany, ni res fora de l’habitual, ni del que és normal’, ha dit. La presidenta ha recordat que les comunitats autònomes han de complir avui dia unes regles de despesa que va aprovar en el seu dia el ministre espanyol d’Hisenda Cristóbal Montoro, amb l’executiu del PP de Mariano Rajoy. A banda, Armengol ha expressat el desig que Espanya compti amb un govern com abans millor i, a continuació, s’aprovi un nou sistema de finançament autonòmic que millori els recursos econòmics de les Balears. ‘Evidentment no deixarem de reivindicar el que ens toca com a comunitat autònoma: la millora del finançament, el que se’ns deu a través dels pressupostos generals de l’estat, via REB i inversions estatutàries’, ha concretat. Armengol ha recordat que els ‘Acords de Bellver’ aposten per la diversificació econòmica, l’educació, la sanitat i els serveis socials. ‘I aquest pacte s’ha de complir’, ha volgut deixar clar. També s’ha referit a la bona marxa de l’economia balear i el fet que l’any passat l’administració rebaixés el seu deute públic i que la mitjana d’inversió social se situés en la mitjana de la resta de comunitats. ‘Assumirem els reptes i ajustos que hàgim de fer per continuar desenvolupant polítiques públiques, en aquest sentit es redactaran els pressupostos autonòmics de 2020’, ha afirmat.

Summary: Armengol anuncia retallades però diu que continuarà desenvolupant polítiques socials


Ingredients: 150 grams de farina 1/4 de litre d’aigua mineral 100 grams de margarina 4 ous petits (o 3 de grossos) 50 grams de sucre 1 polsim de sal 1 llimona (ratlladura) 1 culleradeta de llevat ‘Royal’ 100 grams de sucre glaç per adornar 1 litre d’oli de gira-sol per fregir Elaboració: S’agafa un cassó i s’hi posa l’aigua i la margarina, la sal, el sucre i la ratlladura de llimona i es posar a bullir. Quan arrenca el bull, s’hi tira de cop la farina i el llevat. Es remena a foc baix fins que es desenganxi de les parets. Es retira del foc i es deixa refredar una mica. Després es tiren els ous sencers, un a un. Els ous s’aniran incorporant d’un per un. No s’incorporarà cap altre ou fins que l’anterior no estigui ben lligat. La pasta ha de quedar ben fina. En una paella o fregidora hi posem el litre d’oli de gira-sol. Anem fregint les boletes de pasta de la mida d’una avellana. Les escorrem molt bé sobre un paper de cuina. Quan els bunyols siguin freds s’hi pot tirar el sucre glaç i es poden menjar.

Summary: Bunyols de vent


La vice-presidenta de la Generalitat, Mónica Oltra, va fer una intervenció contundent en defensa dels refugiats durant un acte organitzat per l’Institut de Drets Humans de la Universitat de València, a la Nau, l’edifici històric de la universitat. Oltra hi va ser molt crítica amb els líders de la Unió Europea (UE) i les decisions que han pres respecte dels refugiats i va explicar la seva experiència personal durant el viatge que va fer a l’illa grega de Lesbos. El politòleg Sami Naïr i el catedràtic de filosofia del dret Javier de Lucas també van intervenir en l’acte, moderat pel professor Antonio Ariño, catedràtic de sociologia i vice-rector de Cultura i Igualtat. Us oferim el vídeo íntegre amb el discurs de la vice-presidenta Oltra:

Summary: El discurs contundent de Mónica Oltra en defensa dels refugiats del qual parla tothom


El president de Cecot, Antoni Abad, ha dit que avui era un ‘dia trist’ per a Foment del Treball. Ha lamentat la decisió que ha pres el president de Foment de sancionar Cecot amb la suspensió temporal fins a final d’any, durant el temps en què Joaquim Gay de Montellà restarà en el càrrec, segons que ha informat en un comunicat. Abad creu que aquesta decisió vulnera els estatuts de la patronal. ‘És un carreró sense sortida, perquè els estatuts no ho preveuen’, ha dit. Ha explicat que mantenia la intenció de presidir Foment del Treball quan acabi el mandat de Gay de Montellà, a final d’any, i ha lamentat que el president actual tingués un ‘estil autoritari’. Gay de Montellà ha proposat als membres de la junta que votessin sobre la suspensió de Cecot. El resultat ha estat de 26 vots a favor, 12 en contra i 8 abstencions. La pròxima assemblea de Foment ha de ratificar l’acord. Foment del Treball argumenta que la Cecot ha incomplert la normativa interna de l’organització i que n’ha vulnerat les competències transgredint el seu àmbit territorial.

Summary: Abad creu que la suspensió de la Cecot acordada per Foment del Treball vulnera els estatuts de la patronal


Benet Salellas és un advocat ben conegut que ha portat la defensa d’uns quants processats polítics a l’Audiència Nacional espanyola, com ara els casos d’antimonàrquics, anarquistes o els acusats falsament de gihadistes. Ara porta el compromís social un pas més enllà i liderarà la llista de la CUP a la circumscripció de Girona a les eleccions del 27-S. Té un discurs amable i entenedor, però contundent en alguns moments. Acusa CDC de voler retardar el procés per continuar implantant les retallades i assegura que al gener ja es podrien organitzar eleccions constituents. L’hem entrevistat per parlar d’això i de com es faria la ruptura amb l’estat, quines condicions posarà a Junts pel Sí en cas que la CUP sigui decisiva i el paper de Catalunya Sí que es Pot. És optimista i confia que la CUP aconseguirà quinze diputats, tres, a Girona. —Com us van convèncer per encapçalar la llista de la CUP per a Girona? —Es va obrir un procés previ en què les assemblees locals havien de proposar candidats i hi va haver unes quantes assemblees que van proposar el meu nom. En un moment com el que vivim em semblava que era una responsabilitat molt interessant d’assumir. El fet que hi hagués unes quantes assemblees que em proposessin per mi va ser un incentiu. —Entenc que és un repte il·lusionant. —Clar, pel moment històric i, a més a més, per la proposta que fa la CUP, que dóna contingut a la independència. El repte de mirar d’unir tot aquest debat i procés de trencament amb l’eix social per mi és importantíssim i molt il·lusionant. —No és estrany de veure un advocat a la política. Però preveieu d’estar-hi gaire temps? —A la CUP tan sols podem fer un mandat, però, a més, tinc el convenciment que si tot va bé, i espero que així sigui, serà una legislatura curta. Voldrà dir que el procés tira endavant i que d’aquí a uns mesos podem convocar les eleccions constituents per a aprovar la constitució de la república catalana. Veig molt clar que la política no ha de ser professionalitzada, no hi ha d’haver professionals de la política, sinó que ens hi hem de dedicar una mica tots. Llavors, si surto escollit, continuaré compatibilitzant l’activitat de diputat amb la d’advocat, perquè sé que quan això s’acabi he de poder tornar al meu lloc de treball. No vull fer de la política el meu ‘modus vivendi’. —La setmana passada es va parlar molt si la CUP investiria o no Mas, però Antonio Baños ja ha avisat que abans d’elegir president caldran tres o quatre passos previs. Quines condicions posarà la CUP en cas que sigueu decisius? —N’hem parlat molt, d’això, però volem que quedi clar. Hi ha tres demandes molt clares sobre la taula abans d’entrar a discutir res: primer, declaració unilateral d’independència, és a dir, procés de ruptura amb l’estat espanyol; en segon lloc, pla de xoc d’emergència social per a garantir el dret d’accés a l’habitatge, el dret de l’energia, el dret de l’educació i el dret de la salut, que per nosaltres són bàsics. I tres, impagament del deute de la Generalitat. Volem entrar a discutir d’una vegada aquest forat dels pressuposts públics que se’n van cada any a engreixar els números bancaris i que no serveixen gens des del punt de vista dels interessos públics. Són tres elements que per nosaltres són innegociables abans d’asseure’ns a negociar. —Quin d’aquests tres punts penseu que costarà més que accepti Junts pel Sí? —No ho sé, Junts pel Sí és un poti-poti que té molt poc definida la línia política. Se’m fa molt difícil de preveure quina serà la dificultat més gran d’una negociació que encara no ha començat, en una situació que encara no hem configurat i d’unes eleccions que encara no s’han fet. Clar, no puc fer política-ficció. Junts pel Sí és un poti-poti que té molt poc definida la línia política —Però alguna intuïció deveu tenir. Potser el pla de xoc d’emergència social serà el punt en què hi haurà més discrepàncies? —Jo entenc que amb el sector de CDC que hi ha dins de la llista de Junts pel Sí, el pla de xoc d’emergència social és radicalment oposat a les polítiques que han fet fins avui. Per tant, jo entenc que per ells pot ser difícil d’acceptar-ho, però no ho sé perquè no sé quin és l’equilibri que hi ha dins de la llista de Junts pel Sí. No sé si mana ERC, si mana CDC, si van a 50-50, 70-30… No ho sé. —Antonio Baños va dir que Artur Mas no era un nom que li agradés per a ser president. A vós tampoc? —A veure, per nosaltres Mas simbolitza l’aplicació del neoliberalisme més dur a casa nostra. I, per tant, és molt allunyat del nostre perfil de president de la Generalitat. —No us agrada. —Home, òbviament no m’agrada gens. És clar que no m’agrada i crec que nosaltres hem estat molt explícits dient que no compartíem res del programa polític de CDC durant aquests anys de govern de Mas. No hem estat gens ambigus amb això. Hi ha qui ens vol fer passar per la marca blanca de CDC o per segon plat, però hem discutit de la a a la zeta la política de Mas i òbviament no és un bon candidat per nosaltres. —Però és molt probable que hàgiu d’arribar a un acord amb Junts pel Sí. —Sí que és cert que si s’obre un procés de ruptura amb l’estat nosaltres ho valorarem. Sempre hem dit que, tot allò que sigui trencar amb l’estat de veritat i fer passos endavant, nosaltres serem en aquest procés. Ningú no ens farà fora del procés independentista. Òbviament Artur Mas no m'agrada gens —Us seria més fàcil d’investir Raül Romeva abans que Artur Mas? —És que un dels nostres ‘mantres’ és que defugim dels lideratges i dels personalismes. Discutim sobre idees, sobre programes i sobre processos. Si això al final porta Raül Romeva al capdavant o Montserrat Carulla, doncs ja ho valorarem. No volem discutir sobre líders i cares. No ens interessa. —Creieu que l’elecció de Romeva de cap de llista de Junts pel Sí us pot prendre vots? —Tu tornes a la pregunta i jo torno a la resposta. Parlem d’idees i de projectes. Junts pel Sí no té projecte polític més enllà de la qüestió de la independència. Nosaltres, contràriament, entenem la independència com un mitjà per a aconseguir quotes d’igualtat i de justícia social. Per tant, si parlem d’aquests conceptes polítics, de mesures concretes i de programes concrets, llavors serem en aquest debat. Si allò que hem de discutir és de persones i personalismes, doncs a mi aquest debat no m’interessa. —D’acord. La CUP parla d’una ruptura immediata amb l’estat. Com es fa això? —Doncs amb una declaració unilateral d’independència, digues-li DUI, digues-li declaració de sobirania del nostre parlament. A partir d’aquí hem d’engegar tota la maquinària institucional, administrativa i tributària perquè aquest estat, a partir del moment que decidim, comenci a existir i a funcionar. I òbviament comenci a anar resolent tots els entrebancs que sorgiran amb l’estat espanyol. —Quins moviments legals espereu que faci l’estat espanyol en cas que s’obtingui una majoria parlamentària i es faci la declaració d’independència? —El problema que tenim amb l’estat espanyol és que té un pecat original, perquè és fruit d’un procés de pactes al final de la dictadura franquista. Té una matriu que no és democràtica. Per tant, si em preguntes pels moviments que farà l’estat espanyol, no sé si seran legals o no, però em fa por que no siguin democràtics. Perquè fins avui no ens han demostrat que hi hagi una autèntica voluntat democràtica a l’estat espanyol. A partir d’aquí no seré jo qui els doni idees de què puguin fer, sinó que crec que hem d’exigir respecte ple a la sobirania de Catalunya i a les decisions que prengui el poble català. —Però un cop feta la declaració d’independència, Catalunya viurà en un estat no legal? —La legalitat internacional per a això és molt oberta. L’acord internacional de justícia, en el cas de la sentència de Kossove, ja va dir que les declaracions unilaterals d’independència eren legals. Quan un estat no et permet de fer el referèndum i no et permet de resoldre de forma convencional a l’escocesa o quebequesa la qüestió de sobirania, el dret internacional diu que finalment les opcions unilaterals són d’acord amb la llei internacional. Per tant, des d’aquesta perspectiva jo veig clar que amb tot el procés d’esgotament que s’ha fet, que ha estat molt exhaustiu, molt ben assessorat i molt ben treballat pel Parlament de Catalunya per aconseguir de fer una consulta que fos legal, és perfectament lícit de fer una declaració d’independència. Per tant, serem un estat legal des de la perspectiva internacional. L'acord internacional de justícia, en el cas de la sentència de Kossove, ja va dir que les declaracions unilaterals d'independència eren legals —ERC i CDC van pactar un full de ruta que preveia unes eleccions constituents en un termini màxim de divuit mesos. Per la CUP és massa temps? —Sí, ens sembla que CDC utilitza el procés per allargar un govern neoliberal de retallades. I nosaltres ja hem dit que no estàvem disposats a donar suport-hi ni a acceptar-lo. Ens sembla que si es veu clar que anem cap a un procés constituent, el primer pas que s’ha de fer és obrir aquest procés constituent. Per què hem d’esperar divuit mesos a obrir-lo? Obrim-lo tan aviat com puguem, fem-lo tan participatiu com puguem i així obtindrem una constitució que serà consensuada i democràtica per aquesta república catalana. Intentem, precisament, de no caure als mateixos vicis de pactes d’altes esferes, de constitucions fetes per partits i d’interessos per a defensar determinades oligarquies com es va fer a la constitució del 1978. Obrim un procés des de baix, popular i participatiu. Però participatiu real, sense maquillar. —Us heu marcat algun termini per a convocar les eleccions constituents? —Nosaltres creiem que es pot obrir el procés constituent a principi del 2016. Ens sembla que, si les eleccions són el 27 de setembre, aquest final d’any ha de ser suficient per a assentar les bases d’aquesta república catalana i per a obrir el procés constituent amb unes eleccions constituents a principi del 2016. —Gener o febrer, per exemple? —Que algú m’expliqui per què no podem fer les eleccions constituents al gener o febrer del 2016. Igual que aquestes eleccions haurien d’haver estat fetes immediatament després del 9-N, com nosaltres vam reclamar, i no marejar la perdiu durant un any i mantenir la política de retallades i d’economia liberal que ens ha mantingut el govern de CDC. —Parlem de les eleccions del 27-S. Hi haurà algun acte conjunt entre les candidatures independentistes? —Que jo sàpiga no hi haurà actes conjunts. Hi haurà actes organitzats per entitats diferents en què convidaran gent de la llista de Junts pel Sí i gent de la llista de la CUP per exposar cadascuna el programa i la proposta política. Ara, això no són actes conjunts. No organitzem res amb la llista de Junts pel Sí; participarem en actes on ells també hi seran. El matís és important. —Junts pel Sí i la CUP teniu la independència al primer punt del programa. Què us diferencia? —La llista de Junts pel Sí té l’únic propòsit de la declaració d’independència, suposadament, perquè s’haurà de veure amb quin ritme s’executa. Nosaltres, en canvi, no entenem la independència com un propòsit, sinó com un mitjà per a transformar les desigualtats del món en què vivim. I per construir un nova situació per a tornar a començar i resoldre aquestes desigualtats socials que són tan patents i urgents a la nostra societat. Per tant, crec que és una qüestió de propostes radicalment diferents sobre com hem d’entendre la independència. Nosaltres no solament ho entenem com un canvi de bandera, sinó que ho entenem com un canvi radical de societat i de model d’institucions polítiques. —Us malfieu molt de CDC i Artur Mas. —Crec que tenim una posició empírica en aquest tema. Jutgem a partir dels fets que han passat. Insisteixo, no entenem el calendari ni el full de ruta de Mas i Junqueras. No entenem per què hem d’endarrerir el procés i convertir-lo en una cosa que duri anys. Pensem que s’ha de posar la directa i si allò que volem és la independència, doncs declarem la independència i ens posem a construir la nova república catalana. Punt final. Tota la resta són excuses per a continuar aplicant polítiques que beneficien uns quants i prou. —A les eleccions municipals del maig la CUP ja va evidenciar que era un dels partits amb més marge de creixement. Quants diputats espereu d’obtenir? —Quinze. —Déu n’hi do. I a Girona? —Tres. —Per acabar volia parlar-vos de Catalunya Sí que es Pot. Hi ha alguna possibilitat que es creï una coalició d’esquerres tal com va proposar Lluís Rabell fa uns quants dies? —Com que els agraden tant els lemes et respondré amb un: ‘Nosaltres no pensem gestionar cap autonomia’. No tenim cap mena d’intenció de repetir un tripartit perquè ens sembla que una reedició únicament pot suscitar més frustració i decepció a la gent d’esquerres d’aquest país. Per tant, aquesta proposta de Catalunya Sí que es Pot ens sembla absolutament buida, fracassada i acrònica. El tripartit n’és l’exemple. La proposta de coalició de Catalunya Sí que ens Pot ens sembla absolutament buida, fracassada i acrònica —Creieu que quan s’hagi de constituir el parlament, Catalunya Sí que es Pot votarà a favor de començar un procés d’independència? —Parlen de república catalana però no sé com es pot obtenir una república dins d’una monarquia borbònica. Són conceptes contradictoris. No sé què faran perquè no veig clara quina és la seva proposta política. Crec que fan una barreja de lemes molt mediàtics però a l’hora de la veritat no acaben de concretar què proposen i per tant és absolutament indesxifrable. A banda, hi ha un element de dependència clara dels resultats i d’interessos al procés electoral espanyol. Tenen un caràcter electoralista i volen arribar a tanta gent que acaben diluint la proposta que fan. —Si el vostre pare fos aquí, què diria del procés que viu el país? —Jo crec que estaria molt content de veure que s’ha engegat el procés, però segurament estaria una mica nerviós de veure com s’alenteix i com de vegades ens emboliquem amb excuses per no tirar pel dret i cercar l’objectiu, que és la independència d’aquest país.

Summary: Benet Salellas: ‘Creiem que es pot obrir el procés constituent al gener o febrer’


El president nord-americà, Donald Trump, ha anunciat aquest dimecres que les Forces Armades no acceptaran persones transgèneres en les seves files, esgrimint com a motiu els ‘costos mèdics’ que suposaria la seva presència. En una sèrie de tuits, Trump ha advertit els ciutadans que ‘el Govern dels Estats Units no acceptarà o permetrà que persones transgèneres serveixin en cap capacitat a l’Exèrcit nord-americà’. Segons ha explicat, ha pres la decisió després de ‘consultes’ amb generals i experts militars. After consultation with my Generals and military experts, please be advised that the United States Government will not accept or allow…… — Donald J. Trump (@realDonaldTrump) 26 de juliol de 2017 ….Transgender individuals to serve in any capacity in the U.S. Military. Our military must be focused on decisive and overwhelming….. — Donald J. Trump (@realDonaldTrump) 26 de juliol de 2017 ….victory and cannot be burdened with the tremendous medical costs and disruption that transgender in the military would entail. Thank you — Donald J. Trump (@realDonaldTrump) 26 de juliol de 2017 ‘El nostre Exèrcit ha de centrar-se en la victòria contundent i decisiva i no pot veure’s carregat amb els tremends costos mèdics i la pertorbació que els transgèneres suposarien per a l’Exèrcit’, ha sostingut el mandatari. Segons recorden els mitjans nord-americans, l’anterior secretari de Defensa, Ash Carter, va emetre el 2016 una directiva abans que Barack Obama deixés la Casa Blanca permetent la presència de transgèneres en les Forces Armades i que es realitzessin cirurgia de reassignació de sexe. De moment, no és clar com s’aplicarà aquesta mesura i com afectarà els prop de 250 transgèneres que s’estima que ja serveixen en les files de l’Exèrcit nord-americà.

Summary: Trump anuncia que l’Exèrcit d’EUA no acceptarà transgèneres


El president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, ha tornat a demanar el traspàs de la gestió del servei de Rodalia, i ho ha fet en resposta a unes declaracions del ministre de Foment, José Luís Ábalos, qui per argumentar el traspàs del conflicte entre taxis i VTC a les autonomies, va dir que corresponien a les comunitats gestionar el transport que els afecta. ‘El senyor Ábalos té raó, les comunitats han de gestionar el seu transport, per això li demano que ens traspassi la gestió de Rodalia’, ha dit Puig en una entrevista al magazín À Punt Directe. Sobre el conflicte entre taxis i VTC, Puig ha admès que té un decret llei preparat però que s’està negociant per aprovar-lo amb la conformitat de les dues parts: ‘Tenen raó els taxistes, que el seu sector està molt regulat, i que els VTC, ho estan molt poc. Però també tenen raó els VTC en què tenen dret d’existir’. Sobre les pròximes eleccions, en les que Puig intentarà de revalidar el mandat, li han preguntat sobre la possibilitat que Vox entri a les Corts com ja va passar a Andalusia: ‘Un pacte a l’andalusa al País Valencià suposaria blanquejar la corrupció del PP durant els últims anys. No crec que els valencians vulguin tornar al pitjor del seu passat’.

Summary: Ximo Puig torna a demanar a Ábalos el traspàs de Rodalia


L’Audiència de Barcelona ha anul·lat l’absolució d’un guàrdia civil que va agredir a cops de porra dos veïns de Sant Esteve Sesrovires l’1-O, a l’escola la Roureda, i desautoritza el jutge de primera instància de Martorell, el titular del número 7, per haver omès en la sentència uns testimonis d’una gran importància. L’Audiència diu al jutge en aquesta resolució, a la qual ha tingut accés VilaWeb, que torni a escriure els fets provats amb què fonamenta la sentència, aquesta vegada incloent-hi quatre dels testimonis que ell mateix va citar a declarar durant la vista, el gener del 2019. Aquests agents que no consten en la sentència absolutòria van declarar ‘sobre l’absència d’una ordre concreta de carregar contra les persones concentrades i els objectius que tenien les forces que actuaven en aquesta intervenció, cosa que afecta directament al càrrec i el deure amb què es pretén justificar l’agressió rebuda per la víctima’. La resolució del magistrat de l’Audiència de Barcelona diu que la jurisprudència no pot justificar l’absència ‘del mínim esment a les diverses proves testificals al·legades’ per la víctima dels cops de l’agent. Perquè això impediria a les parts de saber la valoració completa del jutge. L’agent va cometre les agressions a l’escola la Roureda de Sant Esteve Sesrovires (Baix Llobregat) i era acusat de dos delictes lleus de lesions per haver colpejat dos votants en el referèndum. Durant el judici, l’agent va reconèixer d’haver actuat en aquell centre però va dir que no recordava si havia pegat a les dues persones que van presentar la denúncia. Va argumentar que la munió de gent que hi havia aplegada li impedia d’accedir al centre per a requisar les urnes. I encara va afegir que alguns ciutadans havien agredit agents de la Guàrdia Civil, i que per això van fer ús de les porres. El col·lectiu Alerta Solidària ha difós aquest vídeo d’una notícia de TV3, prèvia al judici, amb declaracions de les víctimes i de l’advocada: Al judici de Martorell l’acusació va mostrar un vídeo on es veia com un guàrdia civil colpejava una de les denunciants a la cama quan ella estava d’esquena. L’advocada, Norma Pedemonte, va detallar que l’impacte li havia causat un hematoma de dinou centímetres. El segon denunciant va rebre cops a diverses parts del cos. Si bé d’aquests altres fets no n’hi ha imatges, l’advocada va remarcar que durant el judici s’havia pogut provar que l’agent acusat havia participat en les càrregues sense haver demanat prèviament que s’abandonés l’espai i també s’havia demostrat que era al mateix lloc que els denunciants. El jutge de Martorell va escriure una sentència en què avalava en bona mesura el relat del guàrdia civil, que va acabar absolt, i passava per alt uns altres testimonis de guàrdies civils que permetien de posar en contradicció la seva versió. Ara el jutge els haurà de tenir en compte.

Summary: Anul·lada l’absolució a un guàrdia civil de l’1-O perquè el jutge va ometre testimonis cabdals


El Tribunal Suprem ha desestimat en bloc els recursos de nul·litat presentats pels polítics independentistes que van ser condemnats el mes d’octubre. Entre elles, la de la consellera Dolors Bassa, que va denunciar un error sobre el seu càrrec en la sentència. El tribunal assumeix l’error, però no en fa cabal i diu que és de ‘radical irrellevància’. En la condemna sobre la consellera de Treball, el Suprem li atribuïa en els fets provats que el 29 de setembre del 2017 ‘va retirar als funcionaris d’Ensenyament i Treball, dels departaments dels quals era titular, la competència sobre els centres de votació’. El setembre del 2017 la consellera d’Ensenyament era Clara Ponsatí, actualment a l’exili a Escòcia. Per això la seva defensa va denunciar l’error en l’incident de nul·litat presentat. El Suprem rectifica aquesta atribució, però argumenta que només es va produir una vegada durant la sentència. ‘Abans, al contrari, identifiquen el seu càrrec amb exactitud. Cap dels fets imputats a la Sra. Bassa i, per descomptat, cap dels arguments inculpatoris ponderats per aquesta Sala, es recolzen en aquesta errònia -i aïlladament extensió funcional’.

Summary: El Suprem rectifica l’error sobre la sentència de Bassa però li manté la condemna


Avui una vintena de persones han enganxat una pancarta en favor als encausats pel tall de les vies de l’AVE de Girona a la seu de la policia espanyola. Ha estat una protesta contra la detenció a Madrid del secretari nacional de l’ANC, Jordi Alemany, contra el qual hi havia una ordre de detenció per no haver-se presentat a declarar al jutjat d’instrucció número 4 de Girona com a investigat per les protestes de l’aniversari de l’1-O. Els concentrats tenen la intenció d’esperar-s’hi fins que no el deixin en llibertat i esperen de poder fer alguna acció més important al llarg d’avui o de demà. A la pancarta s’hi pot llegir ’21 raons – encausades 1 d’octubre’, el lema de la campanya dels detinguts el passat 16 de gener a poblacions gironines pel tall de les vies de l’AVE el dia del primer aniversari del referèndum.

Summary: Enganxen una pancarta a la seu de la policia espanyola a Girona en protesta per la detenció d’Alemany


El president de la Generalitat, Quim Torra, ha avisat ERC i el PDECat que si donen suport a Madrid al pressupost espanyol sense acord amb el seu executiu, hi haurà una crisi de govern. Ho ha dit en l’acte amb subscriptors de VilaWeb d’aquest vespre que ha omplert el vestíbul del CCCB i que ha estat moderat pel director del diari, Vicent Partal. Torra ha anat responent una selecció de les nombroses preguntes que els subscriptors havien enviat aquests últims dies. I responent-ne una que li demanava què faria si algun dels partits del govern aprovés el pressupost de Pedro Sánchez sense que ell hi estigués d’acord, Torra ha dit: ‘Si això passés, hi hauria una crisi de govern, certament.’ Ha insistit que l’independentisme no pot aprovar aquest pressupost si no hi ha un gest clar sobre l’autodeterminació, i que no hi haurà cap més xec en blanc al govern de Sánchez. Fotografia: Albert Salamé. També s’ha referit al suport de l’independentisme a la moció de censura contra Rajoy. ‘En la moció de censura, només vam votar sí a un xec en blanc a Sánchez perquè ens va semblar que valia la pena d’intentar-ho, tenint en compte qui havia ficat gent a la presó i havia aplicat el 155, amb qui no hi havia cap opció de diàleg. Però des d’aleshores no hi ha xecs en blanc perquè continuem tenint presos polítics i exiliats i no hi ha cap proposta sobre l’autodeterminació. Ara mateix els drets civils conculcats se sumen a l’autodeterminació negada. No és un judici només als presos i als drets humans, sinó també a la democràcia i contra el dret d’autodeterminació. Per això demanem un gest en aquest terreny. Ho demana majoritàriament el poble de Catalunya. No preocupa un nou estatut o el pressupost espanyol, sinó l’autodeterminació, que és allò que manté presos polítics.’ Una posició contrària al pressupost de Sánchez no vol dir una renúncia al diàleg, ha dit el president. ‘Continuarem dialogant, intentarem que el govern espanyol segui amb nosaltres a dialogar.’ Però aquest és el problema que hi veu; la negativa de l’estat espanyol a dialogar sobre el dret d’autodeterminació. El problema –ha explicat– no és pas trobar un estat europeu que vulgui fer de mitjancer entre Catalunya i Espanya, ‘sinó que Espanya vulgui seure a parlar’. Candidatures unitàries a les europees i a Barcelona Un dels aspectes que ha remarcat Torra durant tot l’acte ha estat la necessitat de la unitat d’acció independentista ara que arriben moments decisius, tant per les convocatòries electorals del mes de maig com per l’inici imminent del judici contra els presos polítics a Madrid. Ha fet una crida a fomentar candidatures unitàries independentistes a les europees i a les municipals a Barcelona. ‘No renuncio a una candidatura unitària independentista a Barcelona’, ha dit Torra. I tot seguit ha afegit aquesta reflexió: ‘Cal que reflexionem. Imaginem què passa si aquella nit electoral guanyem un batlle independentista a Barcelona i guanyem unes eleccions europees amb un resultat extraordinari. Pensem on ens situaria a tots plegats, això, amb vista a la palanca i al momentum que volem que arribi. Això ens ho hem de tornar a perdre? Sento un punt d’indignació i faré tant com pugui perquè sigui així.’ Torra ha reconegut que també es demana per què no hi pot haver unitat dins l’independentisme en un moment com l’actual, però ha volgut defugir el pessimisme. ‘Tornem a tenir esperança de tirar endavant el procés.’ Cap on ha de portar? ‘Quin és el paper que sentiu que heu d’exercir com a president aquesta legislatura?’, li ha demanat una subscriptora. I ha respost: ‘Vaig deixar clar que l’objectiu era de restituir el govern legítim, perquè ens en sentim hereus. El dia més feliç de la meva vida política serà quan rebi el president Carles Puigdemont i m’hi abraci a Palau’. Ha dit que per a poder fer això, i per a poder impulsar l’acció de govern, cal tenir presents les dificultats del context polític actual. ‘Recordem la situació, amb presos polítics i exiliats, una situació inèdita i complexa, amb l’impacte emocional que rep la societat catalana. I, en aquest context, jo intento seguir el mateix rumb que s’havia marcat Puigdemont, que era fer efectiva la República Catalana. Jo no surto d’aquí, aquest és el meu objectiu.’ Assistir al judici contra els presos D’una altra banda, el president ha anunciat que tenia la intenció d’assistir al judici contra els presos polítics al Tribunal Suprem espanyol, que és una qüestió que ha de debatre amb el govern, i que també està disposat a participar en els actes de protesta i les mobilitzacions que es convoquin per a denunciar aquest judici polític. Sobre el judici, Torra ha afirmat: ‘Serà un judici a favor del nostre dret d’autodeterminació.’ I ha dit que s’haurà de fer una defensa política a Madrid, ‘no pas defensant-se, sinó, com diu Jordi Cuixart, acusant l’estat’. La resposta a aquest judici haurà de venir, ha dit, de la mobilització ciutadana i de la defensa que facin els presos i els seus advocats a la sala del Suprem espanyol, però també dels representants polítics. La resposta a la sentència l’haurà de donar el parlament. Sobre això, ha anunciat que hi proposaria una proposició a favor de dret d’autodeterminació. Defensa dels Mossos Un dels aspectes més polèmics que ha hagut de gestionar el govern de Torra ha estat l’actuació dels Mossos d’Esquadra en actes de protesta contra manifestacions d’organitzacions i partits ultres. Torra ha declarat: ‘No pot haver-hi una actitud de xoc contra els Mossos, que són els que ens permeten de tenir seguretat per a tirar endavant la nostra vida privada, de poder treballar segurs. No compartiré mai que es trenquin els cordons policíacs. La no-violència vol dir moltes coses.’ Considera que una actitud diferent envers aquestes manifestacions les hauria minimitzades. Ara, ha recordat que ‘qualsevol actuació dels Mossos que no s’ajusti al protocol s’ha d’expedientar, i hi ha imatges que hem vist que ens ho han fet pensar.’ ‘Que no falli mai la llengua’ Una de les darreres preguntes dels subscriptors ha estat si no es té massa poc en compte el component nacional, que també s’hauria de reivindicar, tant com la democràcia. ‘La història, la cultura, la llengua constitueixen el fet nacional de Catalunya i això és essencial per a entendre’ns i perquè el món ens entengui.’ I ha citat una frase de Pompeu Fabra, de la carta amb què va renunciar a ser membre de la RAE: ‘Va dir que sabia que si fallava, fallaria a la llengua, que si fallava a la llengua, fallaria tot. Aquesta és la idea: que si falla la llengua, falla tot. No hem de permetre que falli mai la llengua.’ Ací podeu recuperar el vídeo complet de l’acte.

Summary: Torra avisa que hi haurà una crisi de govern si ERC o el PDECat avalen el pressupost de Sánchez contra el seu criteri


L’opera prima de la directora catalana Lucía Alemany tracta de manera fresca i realista d’un tema que encara és tabú a la societat: l’avortament. A La innocència, Alemany retrata l’estiu d’una adolescent en una petita vila a la vora de Castelló. Tant l’estiu com la seva innocència s’acaben quan descobreix que està embarassada. Aquesta setmana també arriba a la gran pantalla el drama bèl·lic 1917, un dels grans vencedors dels Globus d’Or. A més, s’estrena el film de terror El faro i el drama històric sobre la pugna entre el corrent continu i el corrent altern La guerra de las corrientes. La innocència. Direcció: Lucía Alemany. Intèrprets: Sonia Almarcha, Laia Marull, Carmen Arrufat; Sergi López, Joel Bosqued, Josh Climent. Gènere: Drama. Esbós: Una adolescent que somnia de ser artista de circ i sortir de la seva petita vila prop de Castelló descobreix que està embarassada després d’un estiu idíl·lic. En català. 1917. Direcció: Sam Mendes. Intèrprets: Dean-Charles Chapman, Colin Firth, George MacKay, Daniel Mays. Gènere: Drama bèl·lic. Esbós: Primera Guerra Mundial. Dos soldats britànics tenen la missió de travessar el territori enemic per a lliurar un missatge. Si no hi arriben a temps, mil sis-cents soldats moriran. The Lighthouse (El faro). Direcció: Robert Eggers. Intèrprets: Valeriia Karaman; Robert Pattinson, Willem Dafoe. Gènere: Terror. Esbós: Nova Anglaterra, fi del segle XIX. En una illa remota, dos responsables d’un far malden per resistir contra les circumstàncies més adverses. The Current War (La guerra de las corrientes). Direcció: Alfonso Gomez-Rejon. Intèrprets: Katherine Waterston, Nancy Crane, Ruppence Middleton, Emma Davies; Benedict Cumberbatch, Michael Shannon, Nicholas Hoult. Gènere: Drama històric. Esbós: 1880. Thomas Edison i George Westinghouse, amb Nikola Tesla, lluiten perquè un dels seus sistemes elèctrics, corrent continu o corrent altern, s’imposi al món. La suite nupcial. Direcció: Carlos Iglesias. Intèrprets: Ana Fernández, María José Alfonso; Santiago Segura, José Mota, Carlos Iglesias. Gènere: Comèdia. Esbós: Un home de seixanta anys prova de trencar la monotonia de la seva vida planejant un cap de setmana en un hotel de Toledo per a fer el salt a la seva dona. Viy 2 (El misterio del dragón). Direcció: Oleg Stepchenko. Intèrprets: Anna Churina; Jason Flemyng, Xingtong Yao, Jackie Chan, Arnold Schwarzenegger, Charles Dance. Gènere: Aventures. Esbós: Un cartògraf anglès ha de fer un mapa de Rússia. Durant el viatge passarà aventures de tota mena. Pavarotti. Direcció: Ron Howard. Gènere: Documentari. Esbós: Film que ressegueix la vida del tenor italià Luciano Pavarotti, amb entrevistes íntimes i imatges familiars inèdites.

Summary: Les estrenes: ‘La innocència’ o el tabú de l’avortament


El Tribunal d’Apel·lació de Gant ha ajornat fins al 18 de juny la vista sobre l’extradició de Josep Miquel Arenes, conegut com a Valtònyc, actualment exiliat a Bèlgica. La decisió, que han confirmat a l’ACN fonts de la defensa del cantat mallorquí i la fiscalia de Flandes Oriental, és pendent d’una consulta presentada al Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) sobre el cas. Va ser arran d’uns dubtes sobre l’acusació d’enaltiment del terrorisme, un dels tres delictes que consten en l’euroordre contra Valtònyc, que al novembre els jutges belgues van portar dues qüestions prejudicials al TJUE. Segons que van explicar en aquell moment els advocats, el jutges van preguntar a la justícia europea quina llei espanyola sobre enaltiment del terrorisme calia aplicar en aquest cas, si la del 2012, quan es van fer les cançons per les quals se l’acusa, o la del 2015, que és ‘més severa’. La justícia belga ja va dictaminar en primera instància en contra de l’extradició de Valtònyc a l’estat espanyol, però la decisió va ser recorreguda per la fiscalia flamenca en nom d’Espanya. El procés es pot allargar uns quants mesos més, perquè el TJUE s’ha de pronunciar sobre la decisió d’avui i perquè encara es podria recórrer contra la sentència del Tribunal d’Apel·lació una tercera i última vegada.

Summary: El tribunal de Gant ajorna fins al 18 de juny la vista sobre l’extradició de Valtònyc


La consellera d’Empresa, Àngels Chacón, diu que el pacte de JxCat amb el PSC a la Diputació de Barcelona és ‘el millor que es podia fer’ en les condicions actuals. En declaracions a TV3, Chacón ha dit que ‘matemàticament no se sumava de cap altra manera’ i ha demanat també tenir en compte les declaracions dels comuns en contra d’un govern amb JxCat. ‘Si fem números, aquest és el millor dels pactes’, ha insistit, a la vegada que ha dit que d’aquesta manera una força independentista pot ‘incidir’. D’altra banda, ha reconegut que ‘no hi ha unitat de definir què es vol assolir, en quin temps, amb qui i per acabar aconseguint què’ i per això ha fet una crida a tots els actors per aconseguir-la. Vegeu ací l’entrevista: La consellera ha lamentat que s’estan fent ‘molt mal entre tots’ per les crítiques exposades per exemple a les xarxes socials per part d’ERC i JxCat arran de l’anunci del pacte entre la seva formació i els socialistes per governar la Diputació de Barcelona. Chacón ha demanat de saber separar els ‘diferents nivells de governança’ i ha defensat que JxCat sempre ha demanat la unitat independentista, cosa que ha insinuat que no es fa des de les files republicanes. ‘L’hem de demanar sempre’, ha dit. El caramel de la Diputació de Barcelona: molt poder i escàs control També ha contraposat les xifres, assegurant que hi ha 28 ajuntaments on havent guanyat JxCat, ERC ha pactat amb altres forces i set on ha estat a l’inrevés. ‘La proporció és diferent i la crida a la unitat està claríssim qui l’ha liderat i l’ha demanat per activa i per passiva’, ha asseverat. A més, ha apuntat que també la CUP ha establert aliances amb el PSC en alguns municipis. L’independentisme ha pactat a 43 municipis amb el PSC D’altra banda, ha afirmat que paral·lelament a aquestes diferències el govern gestiona el dia a dia: ‘Som prou intel·ligents per preservar de les diferències espais tan seriosos com govern’. En aquest sentit, ha tornat a fer una crida a la unitat estratègica reconeixent que, a diferència de l’1-O, aquesta no existeix actualment. ‘L’1-O tothom tenia molt clar què anàvem a fer, perquè, com i quan. Això ara no ho tenim’, ha lamentat. Ha afegit que això ‘desconcerta’ la gent i ha assegurat que s’ha de cercar perquè així els ho reclama el moviment independentista. ‘Em nego a creure que no sabrem resoldre aquestes diferències’, ha posat sobre la taula. Diplomàcia contra l’economia catalana Sobre el fet que el govern espanyol va espiar l’acció del govern a Europa, Chacón ho ha relacionat amb la ‘fixació malaltissa’ de l’executiu espanyol ‘per controlar qui sap què’. Ha assegurat que ells també saben que han ‘vigilat’ les oficines d’ACCIÓ arreu del món per veure si es fan coses més enllà de la tasca relacionada amb la conselleria d’Empresa i Coneixement. La consellera ho veu una ‘absurditat increïble’. A més, ha apuntat que hi ha una ‘ofensiva’ també contra la imatge de l’economia catalana per part del govern i la diplomàcia espanyola perquè s’intenta vincular qualsevol dada negativa amb el procés independentista. Ha dit que és ‘molt subtil’ però que en tenen constància després de parlar amb agents d’arreu del món. Pel que fa als temes econòmics, Chacón s’ha mostrat en contra de la proposta de cercador d’empreses compromeses amb l’independentisme de l’ANC: ‘Des del meu punt de vista no té sentit fer aquesta llista’. Ha afegit que mai no està d’acord quan es parla de boicots i que no tenen sentit en una economia global com l’actual.

Summary: Chacón diu que el pacte amb el PSC a la Diputació de Barcelona és ‘el millor que es podia fer’


El síndic de Compromís a les Corts, Fran Ferri, ha presentat avui una sèrie de peticions de documentació al govern espanyol sobre els acords amb la Junta d’Andalusia pels quals es va regular el pagament del deute històric que l’administració espanyola mantenia amb aquesta comunitat. ‘Hi ha un camí que porta al pagament del deute històric, i nosaltres també ho volem recórrer’, ha reivindicat, per al que la coalició vol tenir accés als textos complets dels pactes entre l’executiu i la Junta per regularitzar el deute històric andalús. Alhora, Compromís també demana les actes de les reunions de les comissions mixtes entre aquestes dues administracions, en les quals es van tractar les assignacions complementàries com a font de finançament excepcional d’Andalusia, detalla el grup parlamentari en un comunicat. ‘Els valencians estem demanant en aquest moment la regularització del deute històric que ens ha generat dècades d’infrafinançament, una qüestió que, juntament amb l’adopció d’un model de finançament just, no està sent atesa pels diferents governs centrals’, ha defensat Ferri. En aquest context, ha apuntat el cas ‘d’exemples recents com el d’Andalusia, que va culminar en 2010 amb el pagament del deute històric a aquesta autonomia’, el que creu que demostra que ‘el que sembla ara mateix una quimera per a alguns és una qüestió que s’ha portat a terme no fa molt a Espanya i que ha de produir-se també per als valencians’. Per al portaveu de Compromís, ‘algú haurà d’explicar per què Pedro Sánchez no va voler incorporar a l’acord de govern de l’estat aquesta petició que sí que està prevista en l’acord del Botànic’. En definitiva, la coalició vol ‘saber per què el que va ser possible amb Andalusia ara no volen assumir-ho amb els valencians’. ‘Perquè simplement estem reclamant que ens paguin el que ens deuen, res més’, ha emfatitzat Ferri. I ha reblat: ‘No volem ser més que ningú, però tampoc menys, per això volem que, a més que es corregeixi immediatament aquest sistema de finançament tan injust amb nosaltres, s’iniciïn els mecanismes perquè la Comunitat deixi d’estar llastrada per un deute històric que s’ha generat pel maltractament sistemàtic en forma de finançament insuficient durant dècades’.

Summary: Compromís exigeix la documentació del pagament del deute històric d’Andalusia per a recórrer el mateix camí


La nova onada del CIS manté el PSOE com a primera força amb intenció de vot, 28,9%, amb un ampli avantatge sobre el PP (19,1%) i Ciutadans (17,9%), que perd un punt respecte de l’últim sondatge. Vox, al qual els darrers sondatges, com el d’El Mundo, li donava més de quaranta diputats, en aquest obté un 3,7% dels vots. Això li permetria d’entrar al congrés espanyol i augmenta més d’un punt respecte de l’estudi del desembre. Units Podem, format per Podem i el partits coalitzats –En Comú-Podem, Compromís i En Marea– arribaria fins al 15% i es mantindria, doncs, com a quarta força. Quant als partits dels Països Catalans, ERC obtindria el 4,7% (4,8% al novembre), En Comú-Podem el 2,7% (2,8%), el PDeCAT es recupera i obtindria l’1,4% dels sufragis (0,8%) i Compromís baixaria mig punt i se situaria en l’1,9%. 3.000 entrevistes després de les andaluses El sondatge es va fer mitjançant 3.000 entrevistes a majors d’edat entre l’1 i el 12 de desembre, després de les eleccions andaluses i l’entrada de Vox al parlament. També cal destacar que tots els líders pels que es pregunta, suspenen. El que obté millor nota és Pedro Sánchez, amb un 3,9, seguit d’Albert Rivera, amb un 3,7, Pablo Casado, amb un 3,4, Alberto Garzón, amb un 3,3 i tancant Pablo Iglesias, amb un 2,9. Menys partidaris d’eliminar les autonomies El baròmetre també recull les dades del model d’estat preferit pels ciutadans. El grup més nombrós, un 39,5% (39,2 al novembre) vol un Estat amb comunitats autònomes com en l’actualitat. En aquest camp, cau el percentatge de ciutadans que volen un Estat ‘sense autonomies’, que ara representen el 17,3% dels ciutadans malgrat que al novembre eren el 20,6%. Respostes que van a parar al segon grup, aquells que volen que les comunitats autònomes tiguin menys autonomia, que passen del 10,3% al 13%. A l’altre costat de la balança els que volen més autonomia per a les comunitats, que també creixen del 12,5% al 13,9%, i per últim cauen lleugerament els partidaris d’un estat que permeti la possibilitat d’independència, que passen del 10,6% del novembre al 9,6%. L’atur, primer problema L’atur, amb el 29,5% (28,5% a l’octubre) continua essent el principal problema dels espanyols, per davant dels problemes de naturalesa econòmica, amb el 22,9% (22,3%), la sanitat, amb el 14%, i els problemes relacionats amb la qualitat de l’ocupació, amb l 10,8%. Els polítics baixen a la cinquena posició com a problema dels espanyols, amb el 10,5%, just per davant les pensions, amb el 9,6%.

Summary: El CIS manté el PSOE al capdavant i situa Vox com a força minoritària al congrés espanyol


El conseller delegat de GSMA, John Hoffman, que s’encarrega de l’organització del Mobile World Congress (MWC), ha garantit la continuïtat del congrés a Barcelona. En aquest sentit, ha dit que no hi ha negociacions ni reunions amb Madrid o qualsevol altra ciutat. ‘Els periodistes no sé d’on traieu aquestes informacions. La pròxima vegada truqueu-me i us diré que això és mentida’, ha declarat. Hoffman ha presentat avui a Barcelona els principals temes del MWC d’enguany: el 5G; la intel·ligència artificial; l’entreteniment; la privacitat i seguretat; la sostenibilitat; la relació amb els clients i la indústria X. En aquesta edició, s’esperen 10.000 congressistes d’arreu del món, 3.000 expositors i 170 delegacions oficials. Segons GSMA, l’impacte econòmic és de 492 milions d’euros i es creen 14.100 llocs de feina temporal. El 16 de gener, la presidenta de la Comunitat de Madrid, Isabel Díaz Ayuso, va assegurar que una prioritat del seu govern era emportar-se a la capital espanyola el MWC. ‘Farem el possible per tenir-lo. Hem anat parlant des de fa setmanes amb organitzadors  Al marge del que pensi la batllessa Colau creiem que és un esdeveniment que es pot fer perfectament a Madrid’, va declarar davant dels mitjans.

Summary: El responsable del Mobile World Congress desmenteix qualsevol negociació amb Madrid


L’eurodiputada d’ERC, Diana Riba, ha enviat a la Comissió Europea i al Consell Europeu una pregunta amb resposta escrita en relació a les informacions revelades pel diari Público sobre els atemptats del 17-A. Després d’esmentar els fets publicats pel diari, Riba constata al seu escrit que el CNI no va comunicar la informació de què disposava ni als Mossos d’Esquadra ni a l’Ertzaintza, malgrat que tots dos cossos policíacs tenen competències en matèria antiterrorista. L’eurodiputada ha expressat en una piulada a Twitter la seva ‘preocupació’ i ha dit que calen ‘moltes explicacions’. Per això demana a les institucions europees si el Consell emplaçarà el govern espanyol a clarificar els fets; què farà per garantir la bona cooperació policial i el flux d’informació entre els estats membres i també entre els diferents cossos policials d’un mateix estat; i si es demanarà a Madrid que els Mossos d’Esquadra puguin accedir a l’Interpol, l’Europol i Sirene. Avui, hem traslladat a la Comissió i al Consell de la UE la nostra preocupació per les informacions que @publico_es ha tret a la llum sobre els atemptats del #17A. Calen moltes explicacions perquè la democràcia és, també, transparència. pic.twitter.com/Xx1klhlfqh — Diana Riba i Giner (@DianaRibaGiner) July 18, 2019

Summary: Diana Riba pregunta a la UE sobre les informacions dels atemptats del 17-A revelades per Público