El ministre d’Afers Estrangers espanyol, Josep Borrell, s’enfronta aquesta tarda a les comissions del Parlament Europeu que han d’aprovar la seva candidatura com a vice-president de la Comissió Europea (CE) i alt representant de la Unió Europea (UE) per a la Política Exterior. Borrell serà examinat per setanta-un eurodiputats de la comissió d’Afers Estrangers i una vintena que pertanyen a les de Drets Humans i Seguretat i Defensa. Seran prop de tres hores d’audiència en què hauran d’analitzar si el ministre espanyol és la persona adequada per al càrrec. No s’espera que sigui una prova plàcida, tenint en compte els draps bruts que arrossega Borrell i que de segur que es posaran damunt la taula. No sols per la seva guerra contra l’independentisme, sinó també per més polèmiques que el persegueixen de fa anys. La més recent succeí al març, quan va perdre els estreps a la televisió alemanya i va abandonar el plató enmig d’una entrevista. Les preguntes del periodista Tim Sebastian sobre la repressió, el judici i els presos polítics van neguitejar-lo molt, i va esclatar quan li van demanar sobre una possible reforma de la constitució. Borrell va tornar al plató després de parlar amb els seus assessors, si bé la tensió es va mantenir durant la resta de l’entrevista. La entrevista no tiene desperdicio. Me cuesta creer que Borrell conociese el formato del programa, porque se le ve bastante fuera de sí. No sale demasiado bien parado de la charla pic.twitter.com/skTcaJ4K9r — Andreu Jerez (@AndreuJerez) March 27, 2019 El dossier Abengoa Tanmateix aquest no és pas l’afer més greu pel qual haurà de donar explicacions als parlamentaris. Si bé la comissió d’Afers Jurídics de l’eurocambra ha validat la seva declaració de béns, que inclou accions en empreses com ara Iberdrola, el BBVA i Bayer, els eurodiputats possiblement l’interrogaran per la seva relació amb l’empresa Abengoa. El novembre del 2018, la Comissió del Mercat de Valors espanyola (CNMV) li va imposar una multa de trenta mil euros per haver fet servir informació privilegiada per a vendre accions de la companyia. La venda es va fer el 2015, quan era conseller de l’empresa, i poc abans que Abengoa presentés un pre-concurs de creditors i s’enfonsés a la borsa. La CMNV va començar a investigar el cas el juliol del 2017 i considera que Borrell va cometre ‘una infracció molt greu’, car va fer servir informació privilegiada per fer la transacció. Les deu mil accions eren propietat de Carolina Mayeur, ex-dona seva, i es van vendre per un import de 9.030 euros. De fet, ja el 2012 la seva relació amb Abengoa va obligar-lo a dimitir com a rector de l’Institut Europeu de Florença, per conflicte d’interessos. Aquesta institució que depèn de la UE, tenia, entre més, estudis del canvi climàtic, que podien col·lidir amb l’activitat d’Abengoa. Conflictes d’interessos… i diplomàtics Amb la polèmica d’Abengoa ja damunt la taula, van començar a circular per les xarxes unes declaracions racistes de Borrell. Corresponien a un acte al paranimf de la Universitat Complutense de Madrid, en què va dir que els Estats Units tenien poca història i que ‘l’única cosa’ que havien fet era ‘matar quatre indis’. Concretament, Borrell, al costat del seu homòleg alemany, Heiko Maas, va dir: ‘Per què els Estats Units tenen un nivell d’integració política més alt? Primer, perquè tots tenen un mateix idioma, i segon, perquè tenen molt poca història. Van arribar a la independència pràcticament sense història; l’única cosa que van fer va ser matar quatre indis. Però a part això, va ser molt fàcil.’ És possible que algun parlamentari li recordi aquest episodi tenint en compte que aspira a ser cap de la diplomàcia europea. De fet, un dels afers que de segur que haurà de tractar és la situació de Kossove, que l’estat espanyol no reconeix. Cal recordar que com a ministre espanyol d’Afers Estrangers també va protagonitzar un incident relacionat amb el país balcànic i el COI. Va advertir que el seu executiu no reconeixeria la independència de Kossove ‘perquè ens ho digui un director general del Comitè Olímpic Internacional (COI)’, en referència al director general adjunt de l’entitat, el català Pere Miró, que després del Mundial de Karate de Madrid –on el marcador no establia la nacionalitat dels atletes kossovesos– va amenaçar que el COI recomanaria a les federacions esportives d’arreu del món de ‘no fer competicions internacionals’ a l’estat espanyol si no admetia esportistes kossovesos. Finalment, el govern espanyol va acceptar de donar visats als esportistes de Kossove i de permetre l’ús dels seus símbols quan competeixin a l’estat espanyol. Borrell també té en el seu currículum un conflicte diplomàtic amb Bèlgica. L’octubre de l’any passat va retirar l’estatut diplomàtic del delegat de Flandes a l’estat espanyol, en represàlia per les declaracions del president del Parlament de Flandes, Jan Peumans, en què criticava durament l’empresonament dels dirigents independentistes i en què qüestionava la qualitat de la democràcia espanyola. Aquest episodi, juntament amb les pressions arran de l’extradició del president Puigdemont són susceptibles d’aparèixer en l’audiència d’avui. Una vegada examinat, els coordinadors de cada grup polític de la comissió d’Afers Estrangers de l’eurocambra tenen 24 hores per a donar l’opinió favorable o bé per a demanar més esclariments per escrit, com ha passat amb els candidats a comissari que havien presentat França, Polònia i Suècia.

Summary: Els draps bruts de Josep Borrell que li poden complicar l’aprovació del Parlament Europeu


La filòloga Gemma Rigau, vice-presidenta de la Secció Filològica de l’Institut d’Estudis Catalans, ha assistit al Tribunal Suprem per defensar una prova pericial filològica aportada per la defensa de Joaquim Forn. Rigau va fer una anàlisi de la primera frase de la introducció d’un informe dels Mossos d’Esquadra que la fiscalia espanyola fa servir en el seu escrit d’acusació per demostrar la rebel·lió i la participació clau dels Mossos en el referèndum. La frase deia: ‘El dia 1 d’octubre de 2017 s’ha de celebrar el referèndum d’autodeterminació de Catalunya’. I es va traduir al castellà per: ‘El día 1 de octubre se ha de celebrar el referéndum de autodeterminación de Cataluña.’ La filòloga, en una intervenció divulgativa però contundent, ha explicat detalladament que la frase en castellà pot tenir un sentit imperatiu, d’ordre, de Forn envers els Mossos, però que en català té un caràcter enunciatiu.

Summary: La lliçó de llengua catalana d’una filòloga que deixa bocabadat el Suprem


Vilanova i la Geltrú (ACN).- L’Ajuntament de Vilanova i la Geltrú ha obert un procés participatiu per definir el Pla de xoc per l’emergència social, que preveu tenir enllestit a finals d’any. Fins el 27 d’octubre, els interessats poden inscriure’s als tallers que abordaran les necessitats en educació, treball, habitatge i cohesió social. La Regidora de Serveis Socials, Gisela Vargas, ha explicat que la voluntat és que “entre tots es pugui decidir què manca o què es pot millorar”. Mentrestant, el govern està ultimant una diagnosi social de la ciutat. El Pla de xoc està inclòs en el Pacte Social creat el passat mes de juliol amb una quarantena d’entitats, amb la intenció de sumar noves adhesions de ciutadans a títol individual. El Pacte Social creat aquest estiu passat inclou necessitats detectades a través d’altres programes ja vigents, com el Pla d’Inclusió Social o el Pla de Joventut. Amb tot, Vargas ha insistit en què la diagnosi no està completada, de manera que ha declinat concretar cap detall de quina és la situació de la ciutat en l’àmbit social. Tant sols ha apuntat que l’ocupació és l’arrel principal de totes les necessitats detectades fins ara. Per la seva part, el Portaveu del Govern, Juan Luis Ruiz, ha explicat que el Pacte Social actua com a “paraigües per donar cobertura a una sèrie d’accions més concretes”, entre les quals ha prioritzat el Pla de Xoc. Aquest pla es definirà a través dels tallers organitzats pels dies 29 d’octubre i 3 de novembre, si bé Ruiz ha recordat que la seva concreció es treballarà en paral·lel a la negociació del pressupost municipal del 2016. La intenció, ha dit el govern, és revisar amb la ciutadania les mesures del Pla de Xoc de forma anual.

Summary: Vilanova i la Geltrú definirà el Pla de xoc per a l’emergència social a través d’un procés participatiu


El president de la Generalitat Carles Puigdemont i els consellers Toni Comín i Clara Ponsatí han participat en una reunió de coordinació dels Consells locals per la República que s’ha fet a Perpinyà, aprofitant el multitudinari acte que ahir va omplir el Parc de les Exposicions. La reunió es fa a la Sala de les Llibertats de l’Ajuntament de Perpinyà i és l’últim acte públic de Puigdemont a Perpinyà. Rebuda al president @KRLS Puigdemont i els consellers @toni_comin i @ClaraPonsati a Perpinyà per seguir constituïnt Consells Locals arreu del país. #femConsell pic.twitter.com/zKwfqgpsRd — Consell per la República Catalana (@ConsellxRep) March 1, 2020 Puigdemont ha començat la intervenció recordant als presents que el referèndum del Primer d’octubre tenia l’esperança que ‘en una societat democràtica hi hauria espai per negociar entre iguals’, però ha dit que ‘ara sabem quines són les conseqüències d’una confrontació amb l’estat’ i ha encoratjat a preparar-se per l’embat. En aquest sentit, ha dit que la República s’ha de fer ‘de baix cap a dalt’, també les institucions. ‘I això només ho poden fer els Consells locals’, ha afegit. Puigdemont també ha parlat de la necessitat de tenir un punt de vista autocentrat: ‘Hem de superar el marc de referència espanyol. Ara al sud, ens informen abans d’una notícia de Tenerife que del que passa a Perpinyà, que ens afecta i ens toca molt de prop’. President @KRLS: “Hem de superar el marc de referència espanyol. Ara al sud, ens informen abans d’una notícia de Tenerife que del que passa a Perpinyà que ens afecta i ens toca de molt a prop”. #FemConsell pic.twitter.com/LkyokyR43E — Consell per la República Catalana (@ConsellxRep) March 1, 2020

Summary: Puigdemont fa una crida a organitzar-se en Consells locals per la República


Leo Bassi (1952), còmic i actor italià, va actuar divendres a la Fira Literal de Barcelona, especialitzada en literatura radical. Hi va representar ‘El último bufón’, una peça més pausada i reflexiva que d’altres anteriors. Bassi pertany a una família circense que es remunta al 1840. Actualment viu a Madrid i ha patit atacs de l’extrema dreta. VilaWeb l’ha entrevistat per parlar de circ, però també de política i poder, dues de les seves obsessions. —L’espectacle comença el dia que la vostra germana Joana es troba films de Lumière de 1896 on apareix el besavi pallasso. —La meva germana és historiadora del circ, viu a Berlín i les va trobar, sí, a la fundació Lumière. Sembla que el maig del 1896, els germans Lumière van filmar artistes en un circ a Lió. Va bé saber que, a l’època del meu besavi, els artistes guanyaven més diners amb les postals que no pas amb les entrades. Molta gent les comprava i les col·leccionava. I els germans Lumière van tenir la idea de fer postals en moviment. Eren llestos, homes de negocis. Ma germana va trobar cinc films de 30 segons. Dos minuts i mig. —Basant-vos en aquests dos minuts i mig feu l’espectacle? —Això va ser el detonant, després d’una reflexió general. Per exemple, als films hi veus innocència. Molt manierisme. Ara és molt més cínic, l’espectacle. Però després, m’ho torno a mirar i penso, innocents? Segur? Recordo que l’avi em deia que al besavi no li agradava el cinema. Li feia por perquè ‘amb el cinema el poder passaria de l’artista a la gent que el distribueix’. Ho deia el 1900. Potser no són tan innocents, vaig pensar. Després, veient els seus moviments, fins i tot femenins, t’adones que contrasten totalment amb les imatges i fotografies dels polítics de l’època, molt masculins. Era la seva manera de minar el masclisme. Per fotre el patriarcat. És amb aquestes reflexions que aixeco l’espectacle. El faig dels meus records i del que m’han dit a casa. I que pugui servir de testimonis a noves generacions. —Per què dieu que sou l’últim bufó? —Perquè les coses que jo he viscut ja no es poden viure. Ja no hi ha petits circs amb rulots. Ni famílies ambulants. Mireu, el meu avi un dia m’agafa i em diu: si no fas malabars, saps què et passarà? Que et portarem a l’escola! —Ha, ha! —I a l’escola et tancaran en quatre parets, sense finestra! I saps on van després d’haver estat dins les parets de l’escola? Doncs a les parets de la fàbrica! Ha! Jo, això, ja no ho he explicat als meus fills. Jo vinc d’una altra època. Sóc un dinosaure. Jo ja vaig ser conscient que els meus fills no viurien el que jo vaig viure. Tampoc no ho he volgut, perquè era impossible. L’esperit, que és el més important, sí que l’he transmès. Un fill fa videojocs en una petita companyia. I a la seva manera lluita contra Microsoft amb les seves app. L’esperit bufonesc de no agenollar-se davant el poder està traspassat. —I vau enviar els fills a quatre parets sense finestres?! —Ha, ha! Els vaig enviar a escoles Montessori, o similars. He volgut trencar la paret. Els fills han anat a escola a Itàlia, Nova York, Milà, Palma, Grècia, Madrid. La idea era trencar la lògica. —Si no vau anar a escola, qui us ha ensenyat història i geografia? —Autodidacte. Ma mare em va ensenyar a llegir. Mon pare gairebé no en sabia. Jo tenia un oncle multimilionari, propietari de molts circs, que no sabia llegir. I jo amb quinze anys em vaig enfadar amb ell: amb tots aquests diners, i no saps llegir? I em va dir: Jo puc pagar la gent que llegeixi per mi. Sé comptar. I sé que si el llibre és bo, en faran un film. I si no el fan és que el llibre no és bo. I no cal que perdi el temps llegint una merda. Aquesta és la lògica del món que he conegut, i que no es repetirà. —Heu presentat l’espectacle a Barcelona. Quina reacció ha rebut? —Ho hauríem de demanar al públic. Per part meva, va ser genial. En la meva opinió, un triomf. Hauria estat tràgic, si no. Aquest és el meu públic. La gent amb els meus ideals és aquesta. Els radicals. Els durs. Els meus. —Us inclineu pel comunisme o per l’anarquisme, ara? —Jo ara sóc en època de segons períodes. I potser ara sóc en una època més comunista, per tenir més ordre. En altres moments era més anarquista. —Us van posar una bomba en un teatre. —No van fer-ne gaire ressò, però sí: 1 de març de 2006. Feia una obra sobre religió. No se’n coneix l’autor. I tinc la sensació que no va haver-hi ganes d’esbrinar-ho. La bomba va ser el final d’un llarg recorregut. Abans, la gent resant i manifestacions d’extrema dreta eren diàries davant el teatre. Aquesta gent a Madrid, existeix. —De fet, hi viviu, a Madrid. —Visc a Madrid per amor. M’he casat amb una madrilenya que és molt de Madrid. Del Madrid revolucionari. El seu pare era del Partit Comunista, clandestí durant Franco. Conec un Madrid valent, orgullós. Madrid m’agrada perquè és representativa de les dues Espanyes. Una de molt militant d’esquerres i una altra de fills de puta terribles. Per exemple: el 13 agost de 2016 em van cremar l’església. Paticano. Hi faig misses cada diumenge. És una capella barroca que he creat del no-res. Un local antic que hem decorat. Van entrar-hi a la nit i van tirar-hi un líquid i el van cremar. És a Lavapiés. Cada cinc metres hi ha una càmera. Però es veu que aquí no poden tenir accés a les imatges, que necessiten ordres judicials. La policia no es mou d’aquí. No han mirat les càmeres. —Hi ha artistes amenaçats amb la presó. Hi heu estat mai? —A Espanya, no. A França vaig estar detingut unes deu vegades. Per fer espectacles, per crear soroll. A Itàlia, per tenir actitud amenaçant… amb una pistola de plàstic. Nit a comissaria. I aquí, Manos Limpias i Hazte Oir es van querellar contra mi per haver dit que sota la catedral de Santiago de Compostel·la s’hi feia culte celta. Ho deien arqueòlegs. I un jutge de Valladolid va acceptar la querella. Què ha passat, aquí? Que amb la història de Catalunya, la dreta i els jutges de dretes se senten valents. I van aplicant la seva idea amb molt de gust i plaer, perquè se senten secundats per l’opinió pública. I els permeten de fer coses que abans no els permetien. —I què en penseu, del procés? —Ho diré molt francament. Sóc internacionalista. Tinc cincs o sis nacionalitats. A l’entrevista he parlat en castellà, podria haver-ho fet en francès, en portuguès, en italià, en alemany, en anglès i una mica en grec, perquè la meva primera dona era grega. Tinc un fill nascut a París, una filla a Grècia. I l’últim, a Madrid. No em poso amb una persona que té una identitat nacional. No em puc imaginar tampoc què significa. Jo no em posiciono ni a favor ni en contra. Em sembla molt bé, però amb la bomba i totes les coses que m’han passat a Espanya, m’he sentit víctima. A Madrid, he hagut d’anar amb guardaespatlles per amenaces, i el govern no me’l pagava pas. Crits de ‘torna al teu país’. Amenaces de mort. He anat cinc vegades a la policia a denunciar-les. L’extrema dreta espanyola és un drac. Això és una batalla contra un drac que xucla la sang. I veus que la immensa majoria de la població té por del drac. Si el drac creix, la gent viu agenollada. Però si comences a fer acudits, o la capella Paticano que us deia, la gent perd la por. I el drac pot ser derrotat. En un procés lent, un procés interior, de treure la por. Però va i arriben uns altres, els catalans. I donen una puntada de peu al drac. Amb molta innocència, si es vol. I munten el drac, i li estiren la cua i les orelles. I es declaren independents del drac! I què passa? Es desperta el drac. Tota la feina lenta se’n va a la merda. El drac pot tenir reaccions terribles. No sé si us n’adoneu, però els militars podrien intervenir i disparar. I aleshores la meva pregunta és: amb aquesta declaració unilateral d’independència, quin Madrid pensaven que es trobarien? Si el càlcul era de suïcidi col·lectiu i que es perdessin 10.000 persones en una guerra sagnant, com va ser la de Bòsnia, hauria entès la lògica. Sense estar-hi gens d’acord, hauria entès la lògica. Però no va passar això. No entenc què els va passar pel coco. Pensaven que seria tan fàcil fer un referèndum? Doncs no. El drac no és així. És terrible. Xucla sang. El drac existeix, i a mi m’han posat una puta bomba! No m’ho he inventat. La gent i els militants d’esquerra ho saben. —El drac està més feble o més fort? —Més feble, no. Mireu com triomfa Albert Rivera. I no hi ha cap garantia que, si Rivera mana, no enviï l’exèrcit. —La guerra de la independència americana també es coneix amb el nom de guerra de la revolució. A vegades la independència pot anar al costat de revolució. —És del tot diferent. Allò eren colonialistes anglesos que van anar-hi per motius religiosos. I els pilgrims gathers rebutjaven el rei d’Anglaterra perquè eren més fanàtics que el rei d’Anglaterra. Era una guerra de fanàtics religiosos. Que encara avui continua. Mireu Trump. Tenen molt poc a veure, molt poc. —Veig que no hi esteu gaire còmode, amb aquesta situació… —No estic incòmode, no. I tampoc no em sorprèn. Hi ha coses que em semblen innocents i ingènues. Mireu, a Puigdemont el vaig conèixer. Em va donar el premi Liberpress, a Girona. I vaig passar uns dies menjant a restaurants, bàsicament, amb ell. Em va semblar simpàtic, però molt burgès i tranquil. Però es va posar a caminar cap a un precipici monstruós. I, és clar, és totalment impensable que gent com Junqueras i els altres siguin a presó. Però aquestes són les coses que fan els dracs. I poden anar molt més lluny. I els meus veïns, on ara vivim, la gent normal, la gent del bar, està súper cabrejada amb Catalunya. —Què diuen? —Estan d’acord amb la presó. Hi estan d’acord. I no és per casualitat que pugi Rivera, perquè és més dur contra Catalunya que Rajoy. I la gent diu: si ell, que és català, pensa això… I alguna gent d’esquerres ara té reaccions viscerals de viva España. Hi ha una cosa molt estranya, al costat de casa. És una bandera espanyola molt gran, i amb banderes budistes. Hi veieu la contradicció? N’he fet una fotografia i tot. Una, grande y budista!

Summary: Leo Bassi: ‘A Madrid he hagut d’anar amb guardaespatlles per amenaces’


El moviment pro-democràcia d’Hong Kong ha convocat una manifestació dijous al vespre en suport a les protestes ‘a favor del dret a l’autodeterminació’ a Catalunya. Els manifestants hongkonguesos tenen previst sortir al carrer en solidaritat amb les concentracions en contra de la condemna als presos polítics. La convocatòria està pendent de rebre el vistiplau de la policia que ha d’enviar una carta confirmant que no s’oposa a la protesta, segons que informa Hong Kong Free Press. Hong Kong protesters are planning to organise an unprecedented rally on Thursday evening to show support for self-determination protests in Catalonia. The event is pending a letter of no objection from the police.#hongkong pic.twitter.com/QvxMlXd7dy — Hong Kong Free Press (@HongKongFP) October 21, 2019

Summary: Els manifestants d’Hong Kong preparen una mobilització de suport a Catalunya


L’advocat i ex-jutge Elpidio José Silva (Granada, 1959) parla d’una manera molt contundent sobre el paper del jutge del Tribunal Suprem espanyol Pablo Llarena. Hi vam parlar només quaranta-vuit hores abans de la decisió de Llarena de renunciar al lliurament de Carles Puigdemont només per malversació i de retirar totes les euroordres. Silva explicava que el fet de renunciar-hi és una il·legalitat, perquè es podria entendre que renuncia a perseguir el delicte de malversació. —Dieu que el fet que Llarena rebutgi l’euroordre és il·legal. Per què? —Seria il·legal perquè, en l’àmbit penal, tot allò que es fa són potestats que es preveuen d’ofici, és a dir, públiques. No és un dret dispositiu en què puc fer com em sembli. Si jo estableixo que demanaré una euroordre per a determinats delictes, aquesta actuació em vincula. No puc anar contra els meus actes. I òbviament, quan demano una euroordre per a diversos delictes, no puc partir del fet que em donaran la raó. Me la donaran o no me la donaran. I jo he d’atenir-me a la resolució. No em puc retirar. A més, si no persegueix la malversació, perquè han dit que per malversació sí que l’extradeixen, Llarena podria cometre el delicte del 408 del codi penal, que és el de no perseguir delictes. —Això vol dir que Llarena fa política? —No és que faci política, és que comet una il·legalitat. No sé si es podria entendre com un delicte de prevaricació, s’hauria de veure. —Creieu que la justícia espanyola pot passar per alt la resolució d’Alemanya i jutjar igualment per rebel·lió els presos? —El procés no es pot mantenir. Si jo acuso unes determinades persones d’uns fets, com pot ser que qui hi hagi assegut al costat, en aquest cas Puigdemont, no l’acusi igualment per rebel·lió, si són els mateixos fets? Imagineu que dues persones són acusades de dur droga en un maletí, però quan s’asseuen en el judici, a una l’acusen de delicte contra la salut pública i a l’altra no. No té ni cap ni peus, no hi ha cap fonament. Sabeu quin és el fonament? Que quan resideixes a Espanya te la jugues. Que si resideixes a Espanya i t’enganxa un tribunal espanyol, ets davant una justícia d’ínfima qualitat, polititzada, i pots acabar acusat de qualsevol cosa que es vulgui muntar com un relat, encara que no s’hagi comès. Per tant, com que la circumstància és que no es pot jutjar Puigdemont per rebel·lió perquè un tribunal alemany ho ha denegat i aquí continuen acusats per aquest delicte, el procés cauria sencer com un castell de cartes. —Com veieu el judici als presos? —La imatge que es dóna és que si resideixes a Espanya, t’acusen de rebel·lió i si no resideixes a Espanya, no. Aquest judici no té les condicions mínimes per a continuar, perquè tothom podria sospitar que Junqueras i la resta de polítics que hi ha a la presó, són acusats per rebel·lió senzillament perquè eren a Espanya. Si haguessin marxat, tindrien millors condicions. És més, si s’escapessin de la presó i apareguessin a Alemanya, ja no podrien ser jutjats per rebel·lió. Els acusarien d’un delicte malversació i de trencament de condemna, que és molt més dèbil que el delicte de rebel·lió. És a dir, que escapant-se de la presó, podrien evitar la presó. —Vau exercir de jutge i no crec que us trobéssiu una situació similar. Però, com es pot sentir Llarena després que uns col·legues de professió, en aquest cas d’Alemanya, l’hagin contradit? —No em puc posar a la pell de Llarena perquè mai no he polititzat la justícia ni m’he apuntat a una judicialització de la política. Això no estava dins el meu programa d’actuació. Per tant, no em puc posar en el seu lloc. Ara bé, sense dubte Llarena és davant un rebuig de moltes jurisdiccions europees: l’escocesa, la belga, la suïssa, la finlandesa, en part, i l’escocesa. —Llarena ha polititzat la justícia? —Fonamentalment, han judicialitzat la política. Tot el procés en el seu conjunt és un fet polític. Però el PP va trobar mecanismes per a dinamitar el procés d’una manera incendiària i, d’aquesta manera, tapar la seva corrupció, i ho ha fet judicialitzant la política. Aquesta manera de procedir d’alguns jutges és inquisitorial i, a parer meu, fins i tot podria ser una conducta prevaricadora. —Llarena podria haver evitat arribar fins aquí? —Podria haver evitat tot això senzillament abstenint-se d’instruir el cas perquè ell no n’és competent. Ho és el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya. També podria haver determinat amb millor precisió els fets penals i la subsumpció de les conductes en els fets penals, tal com es descriuen en el codi penal. I s’hauria adonat que aquí no hi va haver ni rebel·lió, ni sedició, ni tampoc malversació, perquè s’ha de recordar que Montoro va manifestar reiteradament que no hi havia hagut malversació i, al congrés dels diputats, Mariano Rajoy li va donar la raó. Si el govern que munta tota aquesta persecució no veu que hi hagi malversació, no sé d’on la treu, ell. —Coneixeu el perfil de María José Segarra, la nova fiscal general de l’estat? —Lleugerament. —Creieu que Segarra i el PSOE poden arribar a instar la fiscalia perquè en l’escrit d’acusació no inclogui el delicte de rebel·lió? —El Ministeri Fiscal té totes les facultats del món per a veure què ha passat durant aquests mesos i no formular cap acusació de rebel·lió. I fins i tot, demanar la llibertat dels presos polítics. De fet, està obligat a fer-ho, perquè entenc que no hi ha delicte. —Però ho veieu realista? Factible? —El PSOE haurà de fer un esforç per a veure que aquí no hi ha rebel·lió, però crec que sí. Ara, comprenc que el cost polític pot ser elevat perquè no s’ha fet pedagogia adequadament d’aquesta qüestió a la resta d’Espanya. No hi ha hagut debats, no hi ha hagut televisions públiques que n’informin bé… Només hem de veure com RTVE ha estat ocupada pel PP durant anys i mal utilitzada per finalitats absolutament polítiques i completament inacceptables. Ara esperem que es renovi l’ens públic, a veure si hi ha una altra manera de fer informació. Però la pedagogia que s’ha fet a Espanya és mínima. I per a moltes persones, no únicament els deu milions d’ultradretans que hi ha a Espanya, pot ser decebedor que després de tot el que ha passat aquí a Catalunya, el Ministeri Fiscal hagi de reconèixer que no hi ha cap delicte i que no sol·liciti el delicte de rebel·lió. —És clar. —Però el cost més alt, a la llarga, és trencar l’estat de dret. Pot ser la ruptura del territori nacional i la pèrdua de Catalunya. Si parlem de costs, el més gran, de moment, és que hi ha dos milions i mig de persones que ja han desconnectat, que no volen saber res d’Espanya, que la perceben com l’horror, un règim inquisitorial sota un plantejament repressiu i opressiu que no és capaç d’oferir una imatge de tranquil·litat per als ciutadans. Aquest és el cost més alt: dos milions i mig de persones que ja no volen ser espanyols. Això s’ha de resoldre. Que després això et comporta un cost electoral? És un cost menor comparat amb la ruptura territorial. —Encara que en l’escrit d’acusació la fiscalia no inclogui el delicte de rebel·lió, si l’acusació particular (Vox) sí que ho fa, què passarà? —Que la causa continuarà. I Vox mantindrà la petició per rebel·lió. Jo crec que s’ho creuen. És ultradreta i, per ells, qualsevol veu plural, oberta, que proposi el dret de decidir i que, des de la seva perspectiva, posi en perill la unitat d’Espanya, és delicte. Si ells ho mantenen, la causa continuarà, però la intensitat de l’acusació quedarà molt rebaixada. És un partit polític i els partits polítics es dediquen a la política. El seu plantejament és polític i la querella és política. Això, el jutge ho pot tenir en compte a l’hora de valorar la força de l’acusació. I que la querella se sustenta perquè hi ha un partit polític que fa màrqueting polític amb les querelles. —Ara el govern espanyol ha demanat a Bèlgica que defensi la immunitat de la justícia espanyola i de Llarena. És normal que es demani això a un altre estat? —No. La justícia fa el seu paper, i el poder executiu, el seu. Els jutges no estan sotmesos a cap immunitat. A mi no em va protegir cap immunitat, tampoc a Garzón, a Castro, a Ruz, a Ayala… D’immunitat no n’hi ha, i si no n’hi ha, no la demanis de paraula. Aquesta no és una cultura aràbiga, de paraula, és germànica, fa allò que preveu la llei. Els jutges no tenen immunitat. Sí que han de tenir, i a Espanya no la tenen, la protecció d’un estat que ha de ser independent. Com que la justícia belga és independent, l’executiu belga respon a l’executiu espanyol que deixi treballar la justícia i que no li proposi coses que no pot fer. —Borrell demanava que es respectés el principi de ‘iure imperii’. —No tinc gaire clar què ha llegit per a fer aquest pas tan arriscat. Llarena ha d’estar emparat pel sistema jurídic espanyol, per la legalitat dels seus actes i per ser un membre del poder judicial. —Com a advocat, veuríeu amb bons ulls un pacte amb la fiscalia? —Com a advocat, primer és allò que et demana el client. Jo he d’escoltar el meu client. Si em diu que intenti pactar amb la fiscalia, li explicaré què en penso i atendré allò que em demani. En aquest cas, personalment, m’inclinaria per dir-li que no hi pactés perquè no hi ha cap delicte. I per una altra banda, perquè faria un flac favor a totes les causes del procés. De fet, en un cas com aquest, jo entenc que s’hauria d’exigir que, o pacten tots o no pacta ningú. O tots o ningú, perquè si només ho fa un, repercutirà indegudament als altres. Per tant, jo diria a totes les defenses que tinguin una actuació conjunta. Però en tot cas, al meu client li diria que lluitarem fins al final, que si no ha fet res, que no reconegui res. Amb l’excepció que el client em digués que ja fa molt temps que és tancat a la presó, que no té esperances amb el procés judicial i que té ganes de ser amb la seva família i vol sortir. Amb això, no t’hi pots negar. —Us ha afectat que us hàgiu posicionat tan clarament en favor dels presos polítics? —Que jo sàpiga, no. Al contrari, el meu despatx té un gran prestigi en el dret penal econòmic i estem en les causes més importants d’aquest país: Banc Popular o el cas del taxi contra Uber i Cabify, per citar-ne alguns. Tenim, literalment parlant, milers de clients. També entenc que, com a advocat, he de poder fer ús de la meva llibertat d’expressió des del punt de vista de l’ordenament jurídic del meu país. I si entenc que comenten il·legalitats tan evidents, doncs s’ha de manifestar. I això hem de fer tots. Aquí no hi ha ideologia. No dic si estic d’acord amb el procés o no, dic que no hi ha rebel·lió. A part d’això, crec que hi ha un dret de decidir que s’hauria de poder regular a Espanya i que s’ha de configurar. S’ha de reconèixer el dret de decidir d’una part de la ciutadania espanyola, que és el poble català. I això no és res que es demani per demanar. Es demana perquè es viu dins d’un règim sotmès a una corrupció sistèmica i la gent no aguanta més. Perquè la corrupció sistèmica és opressió.

Summary: Elpidio José Silva: ‘Llarena pot cometre un delicte si rebutja l’euroordre’


Centenars de manifestants que participaven en una protesta contra el govern rus a Moscou han trencat el cordó de seguretat i es dirigeixen cap a la seu de la presidència, envoltada per un fort dispositiu de seguretat. De moment, cent seixanta-dues persones, pel cap baix, han estat detingudes a tot Rússia per aquesta nova protesta. Milers exigeixen al president, Vladímir Putin, que garanteixi unes eleccions municipals lliures i que freni la violència exercida per la policia en les tres protestes anteriors. Entre els detinguts aquestes les darreres setmanes hi ha el destacat opositor Aleksei Navalni, condemnat a trenta dies de presó per haver organitzat les manifestacions. El fet que hagués ingressat en un hospital per una suposada reacció al·lèrgica va dur el seu entorn a denunciar un possible enverinament.  L’oposició russa canta ‘L’estaca’, de Lluís Llach

Summary: Desenes de detinguts a Rússia en una nova protesta contra Putin


Els serveis d’Intel·ligència dels Estats Units han conclòs que el president rus, Vladímir Putin, va ordenar una campanya que va incloure ciberatacs contra institucions nord-americanes amb l’objectiu d’ajudar el magnat Donald Trump a imposar-se en les eleccions presidencials del passat 8 de novembre. Així ho diu en un informe parcialment desclassificat que va veure la llum ahir, poc després que Trump es reunís amb representants de la Intel·ligència per discutir la possible implicació russa en els últims comicis. ‘Concloem que el president rus, Vladímir Putin, va ordenar una campanya d’influència durant 2016 amb les eleccions presidencials dels Estats Units com a objectiu’, diu el text, que cita entre els objectius d’aquesta campanya reduir la confiança de la ciutadania en el procés electoral i denigrar la candidata del Partit Demòcrata, Hillary Cinton. Els ‘hackers’ volien perjudicar les aspiracions de l’ex-secretària d’Estat i ajudar a Trump, per qui el Govern rus va mostrar una clara preferència. Tant la CIA com l’FBI donen plena validesa a aquesta tesi, mentre que l’Agència de Seguretat Nacional (NSA) hi té una confiança ‘moderada’, segons el document. ‘Quan a Moscou li semblava que la secretària Clinton tenia més possibilitats de guanyar les eleccions, la campanya d’influència russa va començar a centrar-se a obstaculitzar la seva futura presidència’, recull l’informe, que al·ludeix sense citar la filtració de correus electrònics i altres textos. La intel·ligència dels Estats Units cita com a eines d’aquesta campanya russa a mitjans estatals, usuaris remunerats en xarxes socials i operacions encobertes com els ciberatacs, entre altres iniciatives. Moscou hauria promogut accions de pirates contra els dos grans partits nord-americans. Les autoritats nord-americanes recorden que Rússia, com la seva predecessora soviètica, sempre ha intentat influir els Estats Units per perjudicar els candidats que considera hostils. En aquest sentit, cita les crítiques de Clinton a Putin i l’aparent bona sintonia entre el mandatari rus i Trump. Efectes no precisats L’informe assenyala també sense embuts l’autoria dels ciberatacs i les intencions de Rússia, però refusa valorar si realment aquesta campanya va influir perquè Trump s’imposés en les eleccions del 8 de novembre. ‘No hem avaluat l’impacte de les activitats russes en el resultat de les eleccions. La Comunitat d’Intel·ligència és responsable de vigilar i avaluar les intencions, capacitats i accions d’actors estrangers; no analitza el procés polític dels Estats Units o la seva opinió pública’, diu l’informe. Aquest buit previsiblement donarà ales a Trump, que ahir es va referir a les acusacions sobre suposada manipulació electoral com una ‘caça de bruixes’, segons declaracions concedides a ‘The News York Times‘ abans de conèixer de primera mà els informes d’Intel·ligència. Després de la trobada, el magnat ha insistit a defensar la seva victòria. ‘Encara que Rússia, la Xina, altres països, grups i persones des de l’exterior intenten de manera constant trencar la ciberinfraestructura de les nostres institucions governamentals, empreses i organitzacions, entre elles el Comitè Nacional Demòcrata, no hi ha hagut absolutament cap efecte en els resultats de les eleccions’, va assegurar en un comunicat.

Summary: Els serveis d’intel·ligència dels EUA conclouen que Putin va ordenar una campanya per a ‘ajudar’ a Trump


Per als amants de la muntanya i, fins i tot, també per als qui no ho són tant, l’Himàlaia és una destinació d’aquelles que semblen inexpugnables. No obstant això, l’adaptació del Nepal al turisme estranger obre un munt de possibilitats a tothom que vulgui passar unes hores, uns dies o unes setmanes explorant el massís més alt del món. Una extensa xarxa de senders i una naturalesa salvatge atrauen cada any centenars de milers de visitants que volen que els cims de l’Himàlaia es reflecteixin a les seves retines i no pas a les pantalles dels seus mòbils. Les xifres descomunals i els nombrosos rècords d’altitud que acompanyen aquestes muntanyes poden espantar, fins i tot, els més valents, però el terrat del planeta no tanca la porta a ningú. Ben al contrari, tothom qui ho vulgui pot trobar l’experiència que més s’adeqüi a les seves necessitats. Aquesta és una guia per als qui es volen llançar de cap a descobrir els secrets del màgic massís i dels pobles que l’habiten. El Hiunchuli s’eleva al final d’unes escales. ‘Trekking’ per a tothom Els paisatges del Nepal són únics. El punt més elevat de tota la Terra és l’Everest, a 8.848 metres per sobre del nivell del mar. Però és que només a 200 quilòmetres de distància hi ha el lloc amb menys altitud del país, la regió de Tarai, que s’alça només 59 metres per sobre del nivell del mar. Cada zona presumeix d’un ecosistema natural i humà diferent, cosa que fa d’aquesta una nació especialment interessant per als viatgers. Un dels nouvinguts va ser el tinent coronel Jimmy Robert, un oficial de l’armada britànica que es va enamorar del Nepal i de les seves muntanyes. Ell és considerat el pare del trekking després d’haver encapçalat, el 1960, la primera excursió comercial de la història. D’aleshores ençà, centenars de camins s’han posat a disposició dels visitants. N’hi ha per a tots els nivells i durades. El Machapuchare és probablement la muntanya més bonica de l’Himàlaia. La primera cosa que cal decidir, doncs, és quina excursió volem fer. Una de les més populars és la de Poon Hill, que dura entre quatre dies i set i rep el seu nom perquè fa parada en un dels miradors més populars del món des d’on es veu bona part de l’Himàlaia. Unes altres de molt conegudes, com la ruta fins al camp base de l’Annapurna o la que va fins al camp base de l’Everest, poden durar fins a quinze dies, segons el ritme i el punt d’origen. Per decidir-nos, cal tenir en compte els dies que volem ser a la muntanya, però també el nivell de dificultat i l’època de l’any. De juny a agost és temporada baixa, atès que és època de monsons i la mala visibilitat i les sangoneres dificulten l’expedició. Per norma general, els millors mesos són els de la tardor i la primavera, quan en aquesta part del món els cels blaus són els grans protagonistes i les temperatures encara són agradables. L’hivern, com és d’esperar, és gèlid. De tota manera, cal cercar informació sobre cada regió, perquè el temps pot variar molt en una part del país o en una altra. Una agricultora descansa observant el paisatge. Amb guia o sense? Una vegada triat el recorregut que volem seguir, arriba un dels grans dilemes: ens cal un guia o no? Malauradament, no hi ha una resposta única. Això dependrà de les necessitats de cadascú. La veritat és que la majoria de circuits turístics estan molt ben senyalitzats i és difícil perdre-s’hi. D’altra banda, amb un guia no ens haurem de preocupar per l’orientació i, a més, podrem rebre informació sobre les muntanyes que veiem. Normalment, s’acorda un preu que inclou l’allotjament, el menjar i el transport. I sempre s’ha de deixar clar per avançat què queda cobert i què no. Els guies poden treballar pel seu compte o per una agència de viatges. Acostumen a cobrar uns 25 euros per dia, propines a banda. La seva manutenció va inclosa en aquest salari. Sempre és important comprovar si el guia és autòcton de la regió, perquè això vol dir que tindrà molt més control dels camins i de la situació de la zona. Els ponts en suspensió són molt habituals al Nepal. A més a més, també es poden incorporar a l’expedició un o més portadors que es responsabilitzin de carregar gran part del pes de les motxilles. Acostumen a cobrar la meitat que un guia i es poden contractar per separat. Els permisos El Nepal és un país barat, però les zones turístiques tenen preus més elevats que als seus països veïns. Una de les fonts d’ingressos derivats del turisme més importants són els permisos que calen per a fer senderisme i accedir a determinades zones. Si contractem el viatge amb una agència, aquests tràmits es gestionaran des d’allà. Si no, haurem d’anar al Departament de Turisme del Nepal i fer-los en uns pocs minuts. Un excursionista creua un pont en suspensió. Per a la immensa majoria de recorreguts cal, com a mínim, el TIMS, un document que s’expedeix sota el pretext de ser un sistema per a fer seguiment dels visitants que s’endinsen en les muntanyes i respondre en cas d’emergència. Costa uns 20 euros i requereix dues fotografies de carnet. A més a més, sovint haurem d’aconseguir el permís per a accedir a una zona de conservació o una àrea reservada. Per exemple, entrar a la zona de l’Annapurna costa gairebé 30 euros, a més del TIMS. En altres llocs, com Upper Mustang, el preu s’enfila fins als 450 euros els deu primers dies a la regió. A partir d’aleshores, s’ha de pagar més de 40 euros al dia. Per fer aquestes gestions també calen un parell de fotografies de carnet. Les banderes d’oració budistes són típiques de les regions pròximes al Tibet. Per als qui viatgin amb un pressupost baix o no es vulguin endinsar gaire al massís, hi ha excursions senzilles a la vora de Katmandú que no requereixen cap permís. Què cal portar? L’equipatge defineix el viatger i el tipus d’excursió que vol fer. No serà igual el d’aquell qui se’n va a fer algun circuit comercial com el Poon Hill que el de qui se’n va a zones més aïllades com Dolpo. La torre del mirador del Poon Hill, entre la boira. Una de les primeres coses a tenir en compte a l’hora de fer la motxilla és l’època de l’any. Si hi farà fred, caldrà roba especial per a suportar baixes temperatures. Si hi anem en època de pluges, no hi pot faltar una capelina i sal per a combatre les sangoneres. Si no preveiem gaires fondes o volem estalviar diners, probablement el material d’acampada serà una inversió que valdrà la pena, a més de fruits secs o menjar que es pugui conservar bé. De tota manera, sí que s’aconsella de portar sempre un sac de dormir, perquè molts allotjaments no tenen gaire cura de les condicions higièniques del llit. La crema solar, les ulleres de sol, el protector per a la pluja de la motxilla i unes bones sabates de senderisme són essencials. Els bastons, tot i no ser obligatoris, són recomanables, sobretot si portem molt de pes a l’esquena. Als circuits més populars és molt fàcil trobar allotjament. Igual que quan preparem la motxilla per a un gran viatge, el més important és portar només allò just i necessari, perquè que cada gram importa quan es carrega la casa a l’esquena. Pel que fa als diners, hem de fer un càlcul per avançat de quant ens gastarem, perquè a les muntanyes no hi ha caixers automàtics ni es pot pagar amb targeta. Aquí, també, el pressupost variarà molt segons el tipus de trekking. Quan vaig fer el circuit del Mardi Himal, em vaig gastar una mitjana de tres euros al dia, perquè vaig acampar i duia menjar. En canvi, si anem cada nit a una fonda i fem tots els àpats al restaurant, la mitjana se’n pot anar als 15 o 20 euros cada dia. El Mardi Himal és una de les muntanyes petites, ‘només’ arriba fins als 5.587 metres. En temporada baixa, es pot negociar amb els propietaris de l’allotjament per no haver de pagar el preu de la pernoctació a canvi de comprar-los el sopar i l’esmorzar a ells. Durant la marxa El més vital a la muntanya és no perdre’s. Per evitar-ho, podem combinar mètodes tradicionals amb altres de més moderns. A la ciutat podem trobar mapes topogràfics detallats de la zona a bon preu, sobretot si són de segona mà, a més de brúixoles. També podem trobar el nord amb el telèfon intel·ligent. Al mòbil de tot excursionista hi ha d’haver l’aplicació maps.me, que permet descarregar-se mapes de tot el món i consultar-los després sense necessitat de tenir internet. És una eina gratuïta i especialment útil per als viatgers, sobretot si es vol fer senderisme, perquè recull els principals camins de les muntanyes, cosa que en altres aplicacions cartogràfiques és difícil de trobar. Les terrasses d’arròs retallen les muntanyes en les cotes més baixes. Per als qui se’n vagin a zones més remotes, es pot valorar l’opció de comprar-se un GPS i un telèfon per satèl·lit per a trucar en cas de necessitar un rescat. És importantíssim en tots els casos tenir una assegurança que cobreixi el rescat a les cotes per on es farà l’excursió. Quan cerquem allotjament, hem de tenir en compte que els preus acostumen a estar fixats pel govern. Això vol dir que a totes les fondes d’un mateix poble els preus per les habitacions i el menjar seran iguals. El turisme està tan desenvolupat que és possible de menjar espaguetis i pizza a més de 4.000 metres. Ara, el plat per excel·lència que no pot faltar enlloc és el tradicional ‘dal bhat’, una combinació d’arròs, sopa de llenties i verdures. Les xifres dels menús augmenten paral·lelament amb l’altitud. Com més amunt, més costa de pujar-hi els ingredients i les bombones de gas butà que fan servir per cuinar. Les cascades formen part del paisatge de l’Himàlaia. També augmenta de preu l’aigua, tot i que és un cost que fàcilment ens podem estalviar. El vital líquid pot arribar a valdre dos euros el litre segons la zona, i en determinats llocs no és ni aigua mineral. Per això, és recomanable de dur una cantimplora amb filtre o unes píndoles potabilitzadores. D’aquesta manera, podem recollir l’aigua dels transparents rius, rierols i cascades que brollen per tot arreu. A més, el sabor i la frescor d’aquestes fonts són inigualables, i d’aquesta manera evitem de comprar una ampolla d’aigua cada vegada i contribuïm a preservar el medi. Consumir molta aigua és, de fet, una de les principals recomanacions per a prevenir el temut mal d’altura. Aquesta misteriosa malaltia afecta indiscriminadament els excursionistes que pugen a cotes massa altes sense aclimatar-se. Si experimentem algun dels primers símptomes (mal de cap, mareig, cansament en poc esforç, dificultats per a menjar o dormir), s’aconsella deixar d’ascendir durant un dia. També podem començar a prendre acetazolamida. En cas que els símptomes empitjorin (mal de cap sever, vòmits, caminar fent tentines, tenir dificultats a l’hora de respirar, fins i tot, en repòs), l’únic remei és descendir tan de pressa com puguem, sempre acompanyats. El mal d’altura no s’ha de prendre de broma, en algunes complicacions pot acabar derivant en coma i, fins i tot, en la mort. Una ampolla plena d’aigua del rierol. Encara es desconeixen molts factors d’aquesta síndrome, però sembla clar que la millor prevenció és l’aclimatació. Per això aconsellen que, a partir dels 2.500 metres, cada vegada que s’ascendeixin 1.000 metres es reposi durant un dia. Sembla que la cota més important és aquella on passem la nit. És per això que es recomana de no dormir a més de 500 metres de diferència que la nit anterior. Independentment del mal d’altura, s’ha de tenir en compte que a partir dels 3.500 metres es poden començar a notar els efectes de la densitat de l’aire. Com més amunt, menys oxigen, i això pot passar factura a l’hora de fer esforços. Novament, dependrà de l’aclimatació. La serralada de l’Himàlaia està envoltada d’una àuria de misteri. L’Himàlaia més accessible Fer el cim de l’Annapurna no és a l’abast de tothom, però hi ha moltes opcions de trekking que s’adapten a tota mena de perfils d’excursionista. Fins i tot, un novell es pot aventurar a caminar per les arestes rutes que ofereix la serra. Però s’ha de tenir en compte una advertència: aquests salvatges murs blancs corprenen el més escèptic. Tothom torna a casa enamorat d’aquests paisatges. A l’Himàlaia, ser protagonista del teu somni és una realitat que val la pena de viure. Més capítols de la sèrie ‘La volta al món sense bitllet de tornada‘ —(1): Un nou ‘margaix‘ a Mongòlia —(2): A Ulan Bator, vivint entre sedentaris —(3): Comprant cavalls a Mongòlia —(4): Els perills de cavalcar per Mongòlia —(5): Compartint sostre amb cinc àguiles daurades —(6): Com és la vida dels nòmades de Mongòlia? —(7): Per què val la pena de viatjar fent autostop —(8): La Xina de l’alta tecnologia i el control extrem —(9): L‘orquestra simfònica dels trens xinesos —(10): L‘autèntica religió d‘Hong Kong —(11): Els paradisos naturals d‘Hong Kong —(12): El dia que les treballadores domèstiques inunden els carrers d‘Hong Kong —(13): Una setmana qualsevol quan viatges amb 3 euros el dia —(14): Què cal portar a la motxilla quan fas un gran viatge? —(15): Un Nadal a la Cotxinxina —(16): Una gallina et pot salvar la vida al Vietnam —(17): Com funciona Couchsurfing, la plataforma per a viatjar sense pagar allotjament —(18): Emboscada entre cocoters —(19): Nòmades digitals: viure viatjant gràcies a internet —(20): El llac de Ta Dung, la joia desconeguda del sud-est asiàtic —(21): Ser dona i fer la volta el món tota sola —(22): Cao Dai, la jove religió que combina Buda, Jesús, Victor Hugo i Lenin —(23): S‘hauria d‘abolir una festa com Nadal si això fos millor per a l‘economia? —(24): El Vietnam: l‘última supervivent de la secta del coco —(25): Viatjar només caminant és una bogeria —(26): Xocs culturals i anècdotes de la Cambotja rural —(27): ‘Worldschooling‘: com és educar els fills gràcies als viatges i lluny de les escoles convencionals? —(28): Checkpoint 17 —(29): El testimoni del nen que va sobreviure al camp de concentració més letal del genocidi cambotjà —(30): Disparar a policies (amb pistoles d‘aigua) per celebrar l‘arribada de l‘any 2563 —(31): Dormir en temples, un allotjament místic, alternatiu i gratuït —(32): 971.400 passes: travessant Cambotja a peu —(33): Per què els tailandesos estimen tant la seva monarquia? —(34): L‘oasi urbà més important de l‘Àsia, en perill —(35): El turisme de motxilla conquereix Pai —(36): El sopar il·legal i el tercer ull —(37): Quaranta-tres pitons i catorze monjos en harmonia —(38): Naypyidaw, l‘estrafolària capital fantasma creada del no-res —(39): Quan un rei indi et convida al seu palau —(40): Els encants de la regió més plujosa del món —(41): Com dormir a l‘aire lliure sense gastar-nos ni un ral quan viatgem? —(42): El Nepal, més enllà de l‘Himàlaia —(43): El preu de ser una deessa vivent amb sis anys —(44): Maleïnt sangoneres al sostre de lmón

Summary: Guia per a fer senderisme per l’Himàlaia al Nepal


El president dels EUA, Donald Trump, ha comparegut per a anunciar que l’atac amb míssils iranià contra bases nord-americanes no ha ocasionat cap víctima mortal i que tan sols ha provocat alguns danys materials. La compareixença havia aixecat una gran expectativa perquè no se sabia com reaccionaria Trump a l’atac de l’Iran, però el president nord-americà ha optat per rebaixar la tensió que ell mateix va despertar amb l’assassinat del general iranià Qassem Soleimani. Amb tot, Trump s’ha limitat a anunciar noves sancions contra l’Iran i a demanar més implicació de l’OTAN al Llevant. Les claus d’un assassinat que trasbalsarà Llevant Trump ha justificat l’assassinat de Soleimani ‘per a aturar un terrorisme sense pietat que amenaçava vides nord-americanes’ i ha dit que les seves mans estaven ‘tacades de sang, nord-americana i iraniana’. A més, ha tret pit de la tecnologia militar dels EUA, tant pel que fa al sistema defensiu que ha impedit que l’atac iranià provoqués la mort dels soldats nord-americans com per l’ofensiu, que va utilitzar per a assassinar Soleimani i Abú Bakr al-Baghdadi, cap de l’Estat islàmic. Tot seguit, però, ha dit que no vol utilitzar aquest armament contra l’Iran. ‘Mentre jo sigui president, l’Iran mai no podrà tenir armes nuclears’, ha dit Trump, que ha exigit que abandoni el programa de desenvolupament nuclear. ‘La pau i l’estabilitat no poden prevaldre a l’Orient Mitjà mentre l’Iran fomenti l’odi i la guerra’, ha afegit. A més, Trump ha fet una crida perquè el Regne Unit, Alemanya, França, Rússia i la Xina facin costat als EUA en la seva postura contra els plans de l’Iran.

Summary: Trump refreda la tensió amb l’Iran


La vice-presidenta i portaveu del Consell, Mónica Oltra, ha avançat que dilluns que ve hi haurà l’orde de la Conselleria d’Hisenda per a començar a elaborar el pressupost per al 2020 des dels diferents departaments. El treball, per tant, ‘està en marxa’ i ‘no s’ha tingut en consideració’ la pròrroga dels comptes del present exercici. Així ho ha afirmat Oltra en la conferència de premsa posterior al ple del Consell, en la qual ha explicat que normalment surt abans però en any electoral, com va ocórrer en el 2015 i com aquest, sol sortir ‘per aquestes dates’. Preguntada sobre si es planteja el tancament anticipat del pressupost actual, ho ha negat: ‘Seguim en principi amb el full de ruta que ha marcat Vicent Soler’. La vice-presidenta ha recordat que hi ha prevista per a aquest dilluns una reunió entre la ministra d’Hisenda en funcions espanyola, María Jesús Montero, i el president Ximo Puig, a partir de la qual la Generalitat tindrà ‘un escenari’ al qual atenir-se, que espera siga ‘més favorable’. ‘El full de ruta continua i la reunió de dilluns és important, tindrà una influència en el full de ruta que es trace’, ha incidit. Respecte a si s’apostarà per uns comptes expansius en el 2020 o conservadors quant a la despesa davant la situació actual, ha tornat a incidir en la necessitat d’esperar a veure en quins termes es planteja l’orde d’elaboració del pressupost. Segons ha dit, cal ser ‘optimistes sempre’ i una vegada surti l’orde es veurà ‘en quins marges’ es mouen. També ha criticat que el PP al·ludeixi als ‘pressupostos ficticis’ del Consell del Botànic quan ells consignaven ‘milions de milions en vendes d’immobles’ que després no es produïen: ‘Sempre parla qui més ha de callar’. ‘No tenim uns pressupostos ficticis, tenim una partida reivindicativa de 1.325 milions, amb transparència i honestedat. Les partides que es pintaven en els pressupostos del PP sí que eren per a eixir a córrer’, ha afirmat. Respecte a les declaracions de la ministra Montero en les quals deslligava els ajustos a realitzar en les comunitats de la falta de transferència de les entregues a compte, ha insistit a esperar a la reunió de dilluns: ‘Una vegada es produïsca podrem valorar l’actitud del Govern, abans és fer soroll quan el que es necessita en aquest país és una mica més de silenci i responsabilitat. Nosaltres ens apuntem a la responsabilitat’.

Summary: Oltra diu que dilluns començaran a preparar el pressupost i que no consideren de prorrogar l’actual


El novembre passat va haver-hi un referèndum d’autodeterminació a l’arxipèlag de Nova Caledònia acordat amb l’estat francès i enguany al món n’hi ha convocats dos més per a solucionar conflictes amb les urnes. Seran a territoris del Pacífic amb noms desconeguts, però hi ha una possibilitat molt gran que aquest 2019 siguin notícia i que d’un d’aquests referèndums sorgeixi l’estat independent número 194 de les Nacions Unides. El referèndum pactat de Bougainville El territori que té més possibilitats d’esdevenir independent ben aviat és la Regió Autònoma de Bougainville, que per al 15 de juny ha acordat un referèndum d’autodeterminació amb Papua Nova Guinea. És previst que l’opció de la independència guanyarà per un marge ampli. Habitada per 230.000 persones, és formada per l’illa de Bougainville, la de Buka i les Carteret. I malgrat dependre de Port Moresby, és a 760 km de l’illa de Nova Guinea, amb la qual té diferències culturals evidents, però només a set de les Illes Salomó. La història recent és marcada per un mineral: el coure. El 1969 es va descobrir una de les reserves més grans del món, la mina de Panguna, que significava el 40% del PIB de Papua Nova Guinea i el 45% dels ingressos per exportacions. En canvi, la regió només rebia entre el 0,5 i l’1,25% del benefici total, malgrat les nefastes conseqüències per al territori. La mina de Panguna. La població local va ser desposseïda de la terra per culpa d’aquesta mina, controlada per una companyia australiana i el govern papú, cosa que va crear greuges econòmics i socials. Per exemple, es va crear un sistema d’exclusió de la població, amb unes instal·lacions per a treballadors blancs i unes altres per als habitants locals. Per al medi ambient també va ser devastador, perquè es van contaminar els rius i algunes espècies es van extingir. Quan es va descobrir el jaciment, Bougainville era administrada per Austràlia, però el 1975 se’n va independitzar. Va proclamar la independència amb el nom de República de les Salomó del Nord, però finalment va arribar a un acord de reintegració a Papua Nova Guinea, que també s’havia declarat independent. Tanmateix, el conflicte va arribar amb una campanya de sabotatge per l’arribada de treballadors australians i papús, però la violència es va incrementar per les condicions en què vivia la població local i finalment es va vincular el conflicte a la identitat indígena. El 1988 la lluita ja era obertament per la independència. L’Exèrcit Revolucionari de Bougainville, format per indígenes desposseïts de les seves terres, s’enfrontava a l’exèrcit, que defensava la font d’ingressos principal de l’estat, i a milícies unionistes finançades pel govern. Fins i tot va arribar a contractar forces de mercenaris de Sandline International que havien participat en la guerra civil de Sierra Leone. Els acords de pau a Bougainville El conflicte va degenerar en una guerra civil, amb vint mil morts (un 10% de la població) i el desplaçament de quinze mil persones a camps de refugiats i a les Illes Salomó. Es va acabar el 1997, al cap de gairebé deu anys, i el 2001 es van signar uns acords de pau que incloïen una gran autonomia i un referèndum d’autodeterminació entre el 2015 i el 2020. Les primeres eleccions autonòmiques van ser l’any 2005 i hi va ser elegit un dirigent independentista. El 2016, els governs de Bougainville i Papua Nova Guinea van arribar a un acord per a fer un referèndum el 15 de juny de 2019 i el 12 d’octubre de 2018 es va pactar la pregunta. ‘Esteu d’acord que Bougainville tingui: (1) Més Autonomia (2) Independència?’ El govern papú s’ha compromès a finançar-ne els preparatius i el primer ministre de la República d’Irlanda entre 1997 i 2008, Bertie Ahern, s’ha convertit en el cap de la Comissió del Referèndum de Bougainville. El vot favorable a la independència té molta força, i la manera principal d’evitar la creació d’un nou estat és que finalment el referèndum no es faci per manca d’acord sobre el cens o aspectes tècnics. També és possible que el Parlament de Papua Nova Guinea l’acabi blocant, perquè cal remarcar que la pregunta inclou l’opció de votar més autonomia, però que aquest nou encaix no ha estat tampoc dotat de contingut encara. Una altra qüestió clau és que no és clara la viabilitat econòmica d’un Bougainville independent. El president actual considera fonamental de reobrir de la mina de Panguna, que roman tancada d’ençà de la fi del conflicte armat tot i encloure cinquanta mil milions de dòlars de coure i malgrat que cada intent de reobrir-la ha acabat sempre en disturbis. La nova República de Chuuk? L’altre referèndum d’enguany serà el 5 de març a l’estat de Chuuk per a decidir si s’independitza dels Estats Federats de Micronèsia. No ha estat acordat amb la federació, però en cap cas no hi ha la voluntat de fer ús de la violència per a impedir-lo, sinó que el cap de l’estat fa una campanya activa a favor del no i ha afirmat que, en cas de guanyar la independència, es produirà una llarga batalla legal. Com alguns altres territoris de Micronèsia, de milers d’illes i desenes de llengües, cultures i tradicions diferents, després de la Segona Guerra Mundial va ser administrat pels Estats Units d’Amèrica per mandat de les Nacions Unides. Finalment, alguns van declarar la independència (la Federació Micronèsia, les Illes Marshall, Palau) i un va romandre associat als EUA (les Marianes del Nord). Així i tot, els tres estats independents mantenen un acord internacional amb els Estats Units (Compacte d’Associació Lliure), gràcies al qual els ciutadans poden viure, treballar i estudiar a qualsevol part dels EUA sense visat i, en canvi, els nord-americans tenen accés a la terra, l’espai aeri i la mar per a finalitats militars. L’exèrcit nord-americà envia regals i ajuda humanitària cada Nadal des del 1952. L’acord també inclou transferències directes de pressupost del valor d’una quarta part del PIB dels Estats Federats de Micronèsia, però s’acabaran el 2023. Una comissió de Chuuk va considerar que la millor solució per a garantir la supervivència econòmica era d’esdevenir un estat independent. De moment aporta més que no pas rep, el pes polític no es correspon al demogràfic i dins la federació no té les eines necessàries per a desenvolupar l’economia, ara que el turisme creix, sobretot a l’Atol de Chuuk (on hi ha un cementiri de restes de vaixells de guerra japonesos de la Segona Guerra Mundial). La Federació de Micronèsia és formada de quatre estats, amb desenes d’illes habitades, i Chuuk té la meitat de la població. Cada estat té grans competències i un governador propi, i al parlament federal, de catorze senadors, Chuuk en té sis. Tanmateix, la capital, Palikir, és a l’estat de Pohnpei. Però contra la independència hi ha el fet que deixaria Cuuk automàticament fora del pacte amb Washington, fet que podria ser un problema per a gran part dels ciutadans que viuen als Estats Units i als territoris associats gràcies al tractat federal que els permet de viure i treballar-hi. Però els favorables a la independència consideren que es pot renegociar, perquè la República de Palau, quan es va tornar independent el 1994, va implantar un acord propi. El govern de la Federació considera que el referèndum és inconstitucional, però la comissió judicial de Chuuk afirma que és legal d’acord amb la llei internacional, basant-se en la resolució de l’ONU sobre Kossove. En cas de victòria del sí, no establarien en cap cas la república abans del 2025. Els referèndums, eina democràtica Però això no és tot, perquè el 2020 pot tornar a haver-hi un referèndum a Nova Caledònia, que és inclòs en els pactes amb l’estat francès. I pel 2018, dos anys abans, n’havia estat convocat un altre a les Illes Fèroe que finalment va ser posposat. La darrera independència va ser la del Sudan del Sud el 2011, també gràcies a un referèndum, una eina que es va imposant arreu del món com a alternativa per a solucionar els conflictes territorials de la manera més democràtica a les urnes.

Summary: Quins són els dos referèndums d’independència d’enguany?


El comitè d’empresa de l’EMT, l’empresa que ofereix el transport municipal a Palma, xifra en ‘pràcticament el cent per cent’ el seguiment de la primera aturada parcial, entre les 8 i les 10.00 d’avui matí, convocada en protesta contra la política de contractació de conductors que ha aprovat l’empresa. La protesta és contra la borsa de treball per a cobrir baixes de forma eventual del personal amb reserva de plaça, perquè el comitè d’empresa considera que precaritza la contractació, ha recordat el portaveu del comitè de vaga i vice-president del comitè d’empresa de l’EMT-Palma, Gregorio Casas. Casas ha posat com a exemple que amb aquesta política poden entrar tant un conductor per a substituir a un malalt 7 dies com per a una baixa de 2 anys. ‘No estem en contra que entri gent nova, estem en contra que entrin d’aquesta manera’, ha detallat. Segons Casas, la primera aturada parcial ha complert els serveis mínims i no s’han produït incidents. L’aturada es tornarà a fer aquesta tarda de 18 a 20 hores. El comitè d’empresa va sol·licitar dimecres passat de reunir-se amb el batlle Antoni Noguera per a abordar el conflicte però el batlle no els rebrà fins aquest dimecres. Al voltant de 550 conductors de l’EMT estan convocats per part del comitè d’empresa a aturades parcials avui, dimecres i divendres, i a una vaga indefinida a partir de l’1 d’abril vinent.

Summary: Seguiment massiu en l’aturada parcial de l’EMT a Palma


L’assemblea de Primàries Barcelona va decidir ahir de fer una consulta oberta per a decidir si promoure l’abstenció activa a les eleccions del 10-N o bé si formar una candidatura de blocatge als comicis espanyols. Segons expliquen, l’abstenció seria un ‘acte deslegitimador’ d’unes eleccions que consideren que ‘alimenten la submissió de Catalunya a l’estat’ i creuen que mostraria ‘el rebuig a les polítiques, discursos i renúncies’ dels partits catalans a Madrid. D’altra banda, una possible candidatura apostaria pel ‘no’ a qualsevol investidura o proposta de pressupost i preguntaria als electors via consulta electrònica sobre qualsevol altra votació. El coordinador de l’assemblea, Arnau Pont, ha assegurat que cal ‘una reacció’ a la situació actual que ‘afirmi el dret a l’autodeterminació i la independència’ i que rebutgi ‘els tripijocs dels partits catalans’. En el cas que l’opció guanyadora sigui la creació d’una nova candidatura, els promotors expliquen que es presentarien als comicis amb un programa amb només tres punts i que pivotaria sobre el ‘no’ a qualsevol investidura o proposta de pressupost, la consulta electrònica a qualsevol altra votació al congrés espanyol i que es destinessin les subvencions de l’estat als grups amb representació a un fons de servei a represaliats pels governs català i espanyol. Pont també assegura que promouen la consulta perquè tenen ‘el deure’ de representar els 30.000 votants de la candidatura de Primàries a l’Ajuntament de Barcelona, liderada per Jordi Graupera i que no va obtenir representació. En aquest sentit, denuncia que els partits catalans ‘volen tornar a l’autonomisme’ i per això aposten per una consulta oberta. ‘Cal prendre la decisió d’acord amb els valors polítics que Primàries promou: per això la prendran els ciutadans’, expliquen en un comunicat. La consulta de Primàries es farà des de demà a les 9 del matí fins el dimecres 25 a les 9 del vespre al web de la plataforma i estarà oberta a qualsevol persona. Per tal de validar-ne la identitat i finançar la promoció de l’opció guanyadora, la votació tindrà un cost simbòlic de 2 euros. Les dues opcions de la consulta vinculant sobre quina ha de ser la postura de Primàries Barcelona envers les eleccions del 10N i els seus respectius argumentaris els podeu trobar a la mateixa web, on demà hi haurà habilitat l'aplicatiu de votació. Hi podrà participar tothom! pic.twitter.com/X9LBtBPvZd — Primàries Barcelona (@primaries2019) September 22, 2019

Summary: Primàries Barcelona farà una consulta per a decidir si promou l’abstenció o si fa una candidatura de blocatge el 10-N


El president dels Estats Units, Donald Trump, ha destituït el director de Comunicació de la Casa Blanca, Anthony Scaramucci, amb prou feines deu dies després del seu nomenament, segons informa el diari nord-americà ‘The New York Times’. El nomenament de Scaramucci, un milionari novaiorquès, va commocionar la Casa Blanca. La gota que ha fet vessar el got sembla ser el recent atac verbal que hauria comès contra alts càrrecs de l’ala oest de la Casa Blanca i que ha originat la sortida del portaveu, Sean Spicer, i del cap de gabinet, Reince Priebus. Scaramucci presumia de respondre directament davant de Trump i no davant del cap de gabinet, John F. Kelly. Precisament Kelly havia deixat clar aquest dilluns en una reunió que era ell qui manava.

Summary: Trump fa fora el director de Comunicació de la Casa Blanca deu dies després del seu nomenament


El terme robot humanoide (o simplement humanoide) sol referir-se a aquells robots amb forma semblant a la dels humans. No obstant això, la definició varia segons a qui preguntem: hi ha qui diu que un humanoide hauria de tenir un «cos complet» que incloga dos braços i dues cames, exactament com un humà, però altres se centren més en la comunicació o en la seua capacitat per a realitzar tasques i estenen la definició a un robot mòbil amb rodes que té «la meitat superior del cos», amb un cap, tors i dos braços. Aquest article pretén cobrir la investigació en robòtica humanoide en un sentit ampli per a mostrar les tendències globals d’investigació en aquesta disciplina. Els humanoides bípedes i la seua història La definició més restrictiva de robot humanoide indica que es tracta d’un robot bípede actuat amb un tors, braços i un cap, dissenyat per a aconseguir algunes capacitats humanes. Comencem comentant aquest tipus d’humanoide. «El terme robot humanoide sol referir-se a aquells robots la forma dels quals és semblant a la dels humans» Hi ha un consens sobre el paper capdavanter del Japó en la investigació en robots humanoides fins aproximadament començament del segle xxi, mentre que ara s’estudien en quasi tot el món. El primer humanoide en l’entorn acadèmic va ser el WABOT-1 de Kato (WAseda roBOT-1), que pot caminar, reconèixer un objecte i manipular-lo amb les mans (Kato, Ohteru, Kobayashi, Shirai i Uchiyama, 1973) (Figura 1a). La seua manera de caminar és «quasiestàtica», amb passos estables que sempre mantenen el centre total de la massa dins del polígon de suport format pel contorn del peu (o peus) recolzat en el sòl. Encara que únicament es podia moure lentament, continua resultant sorprenent que pogueren desenvolupar un robot humanoide complet fa més de quaranta anys. En aquells primers anys, a causa principalment de les limitacions tecnològiques, no molta gent creia en els robots humanoides, que continuaven considerant-se ciència-ficció. Alguns investigadors van continuar treballant en el desplaçament dinàmic dels robots bípedes i alhora amb el desenvolupament del maquinari. Els professors Takanishi i Yamaguchi de la Universitat de Waseda al Japó van desenvolupar la WL (Waseda Leg, “cama de Waseda”) i la sèrie d’humanoides WABIAN (WAseda BIpedal humANoid, “humanoide bípede de Waseda”) (Figures 1b i 1c), amb estabilitat dinàmica en caminar. Els moviments de la meitat superior del cos es controlen mitjançant el concepte de punt de moment zero (Vukobratovic i Borovac, 2004), que es pot entendre com la versió dinàmica del centre de massa. Això és especialment útil durant els moviments dinàmics ràpids, ja que el robot no caurà sempre que el punt de moment zero es quede dins del polígon de suport, encara que el centre de massa se n’isca. Robots humanoides creats per la Universitat de Waseda (Japó), on es va desenvolupar el primer humanoide en un entorn acadèmic. Fins a començaments del segle xxi, Japó va liderar la recerca en robots humanoides. D’esquerra a dreta: a) WABOT (WAseda roBOT); b) Waseda Leg (WL-10RD) i c) WABIAN (WAseda BIpedal HumANoid). / D’esquerra a dreta: Humanoid Robotics Institute, Universitat de Waseda (Tòquio, Japó); Atsuo Takanishi Laboratory, Universitat de Waseda (Tòquio, Japó); Atsuo Takanishi Laboratory, Universitat de Waseda (Tòquio, Japó). Mentrestant, en 1986, Honda R&D va llançar un projecte secret de robots humanoides i en 1996 va donar a conèixer el robot humanoide P2 (Prototype 2), resultat de deu anys d’investigació. P2 és un humanoide autònom d’1,82 m d’alçada i 210 kg capaç de caminar per control remot sense fil, pujar i baixar escales i espentar un carro. La seua sobtada aparició va causar sorpresa i commoció entre molts investigadors, però va tenir un efecte positiu, ja que va impulsar la investigació en humanoides per a aplicacions realistes i va mostrar que els humanoides ja no eren ciència-ficció. Poc després, al Japó va començar un projecte nacional denominat HRP (Humanoid Research Project) amb l’ajuda de Honda i altres empreses per a desenvolupar robots humanoides que pogueren coexistir en la societat humana i col·laborar amb els humans. Honda va continuar millorant els seus robots humanoides: va crear el seu Prototype 3 i, finalment, ASIMO (Advanced Step in Innovative MObility, “pas avançat en mobilitat innovadora”) que pot saltar i córrer, servir te, i carregar la seua pròpia bateria (Figura 3). El projecte HRP va acabar en 2003 amb l’HRP-2 (Figura 4a) com a resultat del seu desenvolupament de maquinari. Durant aquest temps, es va establir la generació de patrons de pas bípedes. L’equip de Shuuji Kajita va aplicar el control de previsualització o control predictiu per model per a computar els passos a partir de la trajectòria del punt de moment zero desitjat, derivada dels passos desitjats i basada en un model lineal simplificat de pèndol invertit (Kajita, Hirukawa, Harada i Yokoi, 2014; Kajita et al., 2003). Com a resultat, el control de previsualització permet calcular la velocitat del centre de massa en temps real tenint en compte la progressió futura del punt de moment zero mitjançant el model de control predictiu, la qual cosa es tradueix en moviments suaus en caminar. Aquest mètode es basa en una tècnica d’optimització (Wieber, 2008) que limita el punt de moment zero a una àrea determinada dins polígon de suport. Encara que el model lineal de pèndol invertit és bastant simple, s’ha demostrat que es pot generar un patró pràctic de pas dinàmic mitjançant un sistema de control predictiu, un dels mètodes estàndard per a generar locomoció bípeda. Llig l’article sencer al web de Mètode Eiichi Yoshida, codirector del Laboratori de Robòtica Conjunt (JRL, per les seues sigles en anglès) del CNRS (França) i de l’Institut Nacional de Ciència i Tecnologia Industrial Avançada (Japó) des de 2009. Des de 2015, també és subdirector de l’Institut d’Investigació de Sistemes Intel·ligents (Tsukuba, Japó). Què és Mètode?

Summary: Robots que semblen humans


El conseller Raül Romeva ha demanat l’amnistia durant la segona intervenció a la comissió d’investigació del 155. ‘És la manera com es resolen els grans conflictes a escala internacional’, ha assegurat. El conseller ha defensat la via del diàleg i la negociació, però ha afegit que cal prendre’s ‘seriosament’ la condició ‘política’ de la situació, perquè d’aquesta manera ‘s’imposi’ l’amnistia. D’altra banda, ha instat els partits unionistes -absents a la comissió- a ‘deixar de fer patir la gent que no s’ho mereix’, i evitar la baralla i el ‘combat estèril’. ‘El patiment té un límit, ja toca que ens mirem als ulls i ens arrenquem algun somriure’, ha reblat. ‘Tant és els qui estem a la presó o quanta gent hi passarem’, ha dit el conseller, que ha insistit que el que es persegueix és una ideologia. Romeva, que s’ha mostrat optimista, també ha afegit que està ‘convençudíssim’ que tard o d’hora l’independentisme guanyarà. Sobretot després de les victòries que hi ha hagut a escala internacional, on Romeva té dipositades totes les esperances.  Seguiu el minut-a-minut de les compareixences dels presos polítics al Parlament de Catalunya Sobre l’aplicació contra Catalunya de l’article 155 de la constitució espanyola, Romeva ha dit que va ser un ‘error i senyal de covardia’, a més d’un fracàs perquè ‘no va atemorir’ l’independentisme, sinó que el va enfortir. Ha destacat que la situació actual és ‘d’empat tècnic’ entre sobiranistes i unionistes: ‘No hem guanyat però ells tampoc’. El conseller, que ha defensat el diàleg i la negociació amb l’estat espanyol, ha insistit que s’ha retirat de les institucions els polítics empresonats, tot i que ells segueixen fent política. Romeva també ha lamentat que els grups que van donar suport al 155 no hagin assistit a la seva intervenció a la comissió. Romeva ha opinat que el 155 ha estat ‘l’error més gran de l’època democràtica’, a més d’un ‘inequívoc senyal de covardia política’. Durant la seva intervenció a la comissió —al costat del conseller d’Afers estrangers, Alfred Bosch—, ha remarcat que l’aplicació del 155 no va tenir ‘res a veure en absolut’ amb el compliment de la llei, sinó amb motivacions polítiques. Ha defensat la via del diàleg perquè, segons que ha dit, cap de les dues parts no ha aconseguit imposar-se, i ha lamentat l’absència dels grups de Cs, PSC-Units i PP -que van donar suport al 155. Romeva ha apuntat que li hauria ‘encantat’ escoltar els qui van demanar el seu empresonament per saber la seva opinió. El conseller també ha dit que els fets de l’octubre de 2017 van causar ‘dolor’ i no ha tingut ‘cap recança’ a afirmar ‘de manera clara i sense ambigüitat’ que fa ‘massa temps’ que el dolor ‘és present en formats molt diferents’. Ha reconegut així el dolor de la gent que no era independentista perquè potser va sentir que no se la tenia ‘suficientment en compte’: ‘Cal reconèixer el dolor dels que discrepen del que es va fer’. I també ha parlat del dolor ‘innegable’ que va provocar el 155, afegit a a aquell que ja s’havia patit l’1-O i s’ha sumat a la ‘repressió’ que ‘encara no ha acabat’. Romeva també ha constatat que els polítics empresonats han estat apartats ‘temporalment’ de les institucions, però ha reivindicat que seguiran fent política per defensar la construcció d’un ‘país millor’. Finalment, ha conclòs que l’independentisme ‘ho tornarà a intentar’, perquè s’ha guanyat el dret a perseverar, insistir, reiterar, persistir, i defensar les seves idees polítiques. ‘Estic disposat a perdre políticament i disposat a assumir la derrota, sempre que sigui justa’, ha sentenciat, alhora que ha advertit que cap procés d’independència s’ha fet de manera ‘ràpida, fàcil i indolora’.

Summary: Romeva demana l’amnistia: ‘És com es resolen els grans conflictes a escala internacional’


La sorpresa de les nominacions dels Oscar 2020, Jojo Rabbit, arriba aquesta setmana a la gran pantalla amb Scarlett Johanson com a protagonista. També s’estrena el film de terror d’Albert Pintó Malasaña 32 i l’últim capítol de la saga Dos policías rebeldes, amb Will Smith i Martin Lawrence. Jojo Rabbit. Direcció: Taika Waititi. Intèrprets: Scarlett Johansson, Thomasin McKenzie, Rebel Wilson; Roman Griffin Davis, Taika Waititi, Sam Rockwell, Alfie Allen. Gènere: Comèdia. Esbós: Segona Guerra Mundial. Un nen de 10 anys lluita per la causa ària en les Joventuts Hitlerianes acompanyat per un amic imaginari: Adolf Hitler. Malasaña 32. Direcció: Albert Pintó. Intèrprets: Begoña Vargas, María Ballesteros, Bea Segura; Javier Botet, Sergio Castellanos, Iván Marcos. Gènere: Terror. Esbós: Un matrimoni s’instal·la al barri madrileny de Malasaña tot cercant la prosperitat que els ofereix una capital en plena transició. El pis on s’allotgen, però, és un bloc on hi ha hagut diversos successos tenebrosos. Bad boys for life (Dos policías rebeldes 3). Direcció: Adil El Arbi, Bilall Fallah. Intèrprets: Vanessa Hudgens, Paola Nuñez, Kate del Castillo; Will Smith, Alexander Ludwig, Martin Lawrence. Gènere: Comèdia. Esbós: Els policies tornen a patrullar junts per derrotar el líder del càrtel de drogues de Miami. Alice et le maire (Los consejos de Alice). Direcció: Nicolas Pariser. Intèrprets: Anaïs Demoustier, Nora Hamzawi, Maud Wyler; Fabrice Luchini, Antoine Reinartz, Thomas Chabrol. Gènere: Comèdia. Esbós: El batlle de Lió ha estat trenta anys fent política i, tot d’una, sent un buit existencial. Per superar-ho, decideix contractar una jove filòsofa amb una personalitat oposada a la seva que farà tremolar els seus mons. Playing with Fire (Jugando con fuego). Direcció: Andy Fickman. Intèrprets: Brianna Hildebrand, Finley Rose Slater, Judy Creer, Jessica Garcie; John Cena, Keegan-Michael Key, John Leguizamo. Gènere: Comèdia. Esbós: Un equip d’elit de bombers arriba a un rescat de tres germans durant un incendi forestal i s’adona que hauran de fer de cangurs.

Summary: Les estrenes: El nominat als Oscar ‘Jojo Rabbit’ arriba al cinema


El Tsunami Democràtic ha fet una crida a desobeir la Junta Electoral espanyola durant la jornada de reflexió del 9 de novembre. En un piulet, anima la gent a fer ‘reflexionar’ l’estat espanyol. Concretament, convoca ‘una jornada d’activitats culturals i festives de les 16.00 a les 22.00 per a reclamar a l’estat que reflexioni’. Ja hi ha activitats programades a més de dues-centes poblacions. S’han confirmat activitats a poblacions com ara Terrassa, Granollers, Girona, Vilanova i la Geltrú, Valls, Mataró, Reus, Amposta, Vic, Manresa, Balaguer, Vilafranca del Penedès… I també a poblacions de les Illes Balears com ara Palma, Montuïri, Esporles… La junta electoral, per la seva part, no ha prohibit les activitats convocades, però recorda a la Generalitat que ha de garantir la neutralitat de l’espai públic. Canvi d’ubicació a Barcelona El Tsunami ha organitzat una convocatòria a les 11.00 per ajudar en el muntatge dels actes de la tarda. Primer ha convocat a la plaça de Catalunya de Barcelona, on en un inici s’havien de fer una sèrie de concerts, però en un altre tuit ha dit que ha canviat la ubicació a la plaça de la Universitat. El punt de trobada és a la Gran Via amb el carrer de Balmes. A la plaça de la Universitat es manté l’acampada estudiantil, malgrat que una part dels estudiants l’ha desconvocat. El Tsunami també ha fet una crida a garantir la mobilització d’aquesta tarda a Barcelona. ‘Tsunami Democràtic convoca a Gran Via davant l’edifici històric de la UB per protegir l’escenari i l’espai’, han dit. Atenció! 📣 Canvi de lloc a Barcelona. Ens veiem a les 11h a la Plaça Universitat! Us proposem un nou repte: ajudar l'Estat a saber que Tsunami Democràtic és tothom. 🌊 Convoquem a les 11h a Plaça Universitat per ajudar en el muntatge. Demostrem #LaForçaDeLaGent 🌊 pic.twitter.com/YuZe0BP6In — Tsunami Democràtic (@tsunami_dem) November 9, 2019 Atenció! Entre tots hem de garantir la mobilització d'aquesta tarda a Barcelona. Tsunami Democràtic convoca a Gran Via davant l'edifici històric de la UB amb #LaForçaDeLaGent per protegir l'escenari i l'espai! 📣🌊 — Tsunami Democràtic (@tsunami_dem) November 9, 2019 Concerts i poesia La concentració principal serà a Barcelona a les 16.00 a la plaça de la Universitat. Desenes de músics, escriptors, professionals i activistes s’han afegit a la jornada de desobediència a la Junta Electoral espanyola i en favor dels drets fonamentals. A Barcelona hi haurà actuacions de grups i músics com ara els Catarres, els Amics de les Arts, Doctor Prats, Monste Castellà, Ebri Knight, Elèctrica Dharma, Miquel del Roig, la Folie, Gertrudis, Joan Rovira, Músics per la Llibertat, Pepet i Marieta, Salva Racero, All Foll i Zebrass. A més hi hauran actes poètics amb Aina Torres (Dones Poetes dels Països Catalans), Enric Casasses i David Caño (Poemes per la Llibertat). També hi faran parlaments: Anaïs Franquesa (Centre Irídia), Martí Olivella (Novact), Irene Escorihuela (Observatori DESC), Iolanda Fresnillo (Activista contra el Deute), Magda Oranich (Comissió de Defensa de l’ICAB), i David Fernàndez. El canal de Telegram del Tsunami Democràtic entra a la llista dels més seguits al món Les mobilitzacions del 9-N s’estenen arreu del país El Tsunami insta la gent a organitzar activitats culturals, polítiques i festives a totes les ciutats, pobles i barris. Ja n’hi ha més de dues-centes de programades. El portal L’Alerta ha posat en un mapa totes les convocatòries per aquest 9 de novembre El Tsunami Democràtic fa una crida a ampliar aquesta convocatòria per insistir que Catalunya necessita una solució política i que l’estat espanyol ha de reflexionar sobre el reconeixement del dret d’autodeterminació, la llibertat dels presos, exiliats i represaliats i la manera de garantir el ple exercici dels drets fonamentals al seu territori. Per això, malgrat anunciar les primeres convocatòries, diu que continuarà penjant a les xarxes del Tsunami els cartells que els fa arribar cada població amb iniciatives promogudes per particulars, associacions, agrupacions i tota mena de col·lectius. Us oferim els cartells d’algunes de les que s’han fet públiques de moment: A Girona, el CDR convoca a la plaça de l’U d’Octubre. 📢 Dissabte, amb el #tsunamidemocràtic, desobeïm la junta electoral. Ocupem les places i fem-los reflexionar. ➡ #Girona: dissabte 9/11, de 16 a 22h, a la plaça de l'1 d'octubre. Els carrers seran sempre nostres! 📌Atentes a la programació.#RevoltaPopular #CDRenXarxa pic.twitter.com/bD6BKl7DgR — CDR Girona #21raons (@CDRGironaSalt) November 5, 2019 A Terrassa, han convocat activitats culturals a partir de les 10.00. 📣CONVOCATÒRIA📣 👉Aquest dissabte a #Terrassa:#9N fem-los reflexionar!Desobeïm la Junta Electoral! Activitats programades per tot el dia. No t'ho perdis i desobeïm col·lectivament! #TsunamiDemocratic #Terrassa pic.twitter.com/FiX3UTmrAa — CDR Terrassa Nord 🎗 (@CDRterrassaNord) November 5, 2019 A Reus, també han organitzat tot d’activitats el 9 de novembre. Aquest dissabte 9N, a Reus, FEM-LOS REFLEXIONAR! Desobeïm la Junta Electoral Central.🌊Des de les 12 del fins les 22h: activitats culturals, polítiques, artístiques i formatives. Cartell provisional (en breu es publicarà el definitiu amb tots els actes detallats i l’horari)👇 pic.twitter.com/X68BTcaUMr — Casal Despertaferro! (@CasalDPF) November 5, 2019 A Sabadell, la convocatòria és a la plaça del Doctor Robert. A Vandellòs, a la plaça del Dr. Gil Vernet El col·lectiu Pedals per la llibertat organitza dissabte una sortida amb bicicleta als Lledoners. Implica't al 9N! El 2014 ja vam desobeïr i seguim!! @tsunami_dem pic.twitter.com/puP8m57Y9z — Jordi💧💧 (@jlluch7) November 5, 2019 A Esporles, a Mallorca, la convocatòria és a la placeta del Jardinet. A #Esporles el #9N desobeïm la junta electoral central #TsunamicDemocràtic @tsunami_dem pic.twitter.com/W5BRYqam7A — Joan Moranta Mesquida (@peixullada) November 4, 2019 A Barberà del Vallès han convocat xocolatada i jocs tradicionals a la plaça de la Vila. A Avinyó hi haurà tot d’activitats al Centre Cívic. A Amposta es convoca la gent a la plaça del Mercat. El #9NDesobeïm #amposta #Tsunamidemocratic #riuadaebrenca #llibertatpresespolitiques # pic.twitter.com/60obmxAF0g — Marc L lI*ll (@marclafont) November 6, 2019 A Molins de Rei animen a tothom a participar en la jornada. Al Priorat també hi ha diverses convocatòries Aquest dissabte al #Priorat també desobeirem la Junta Electoral Central.🎗📩🌊 @tsunami_dem pic.twitter.com/YsksMd5rnW — Casal Carrasclet 🎗 (@casalcarrasclet) November 6, 2019 A Matadepera hi faran la primera trobada de veïns. A Vic el punt de trobada serà a la plaça Major. A Santpedor han organitzat activitats a la plaça Gran U d’Octubre A Ribes convoquen un cicle de música i poesia @tsunami_dem DE MÚSICA I POESIA Escampem la cultura per les places i els carrers de Ribes! 🎨taller de cartells 🗣 lectura de poemes 🎶 músicaporta el teu instrument , grup o colla i participa!! Ajuda'ns a fer-los reflexionar!❗❗ 📆 Dissabte 9 N📍P Marcer 🕚 16h a 20h pic.twitter.com/6bwccODA26 — CDR- Ribes i Roquetes (@CDRribesroq) November 6, 2019 A Sant Just Desvern han convocat activitats a l’avinguda la Indústria. A Anglès, han convocat a la plaça de Catalunya A Riudoms les activitats començaran a les 12.00 amb els Avis i Àvies per la Llibertat: A Lleida la convocatòria és a la plaça de Sant Joan 📢 Dissabte #9N, amb el @tsunami_dem, desobeïm la Junta electoral. Trobem-nos arreu a les places, i fem-los reflexionar. A #Lleida: 🕑 De 16h a 22h📍 Pl. Sant Joan Els carrers seran sempre nostres! pic.twitter.com/Odghwo5QWB — CDRs de Lleida (@CDRsLleida) November 7, 2019 A Agramunt també han convocat actes aquest 9 de novembre #sitandtalk el 9N a #Agramunt i a #Lariberadelsio també els farem reflexionar, vine perquè hem de ser moltes i molts. Porta la propaganda electoral que no vulguis. Acompanyarem també la sortida de #PedalsPerLaLlibertat @tsunami_dem pic.twitter.com/dxkX4pgwuv — CDR Agramunt En camí, #PassosPerLaRepública (@CDRAgramunt) November 7, 2019 A Celrà convoquen a la plaça de l’1 d’octubre #Celrà el #9N fem-los reflexionar , desobeïm la Junta Electoral #TsunamiDemocratic pic.twitter.com/pFrJq21DxA — CDR Celrà (@CdrCelra) November 7, 2019 A Santa Coloma de Farners se celebra aquests dies la Festa de la Ratafia, qui també ha decidit sumar-se a les activitats del Tsunami Democràtic. Arriba el @tsunami_dem a #scfarners per la #38FestaRatafia #scfarners PARADA DE TOTA L’ACTIVITAT 9N A LES 17:15 h #tsunamidemocractic @NoalaMatSelva @KRLS @QuimTorraiPla @vpartal pic.twitter.com/hkubfZ8rWS — Confraria Ratafia (@Conf_Ratafia) November 7, 2019 A Manlleu criden a concentrar-se a la plaça de Fra Bernardí 🌊EL 9N REFLEXIONEM🌊 👉 Aquest dissabte #tsunamidemocràtic ens anima a la desobediència i a la reflexió a les nostres places. A #Manlleu farem la onada més gran 🌊 📍Plaça Fra Bernadí ⏱De 16h a 22h ⏱#RevoltaPopular🔥 #CDRenXarxa @tsunami_dem pic.twitter.com/s8xEpaj65b — CDRepública Manlleu (@CDRManlleu) November 7, 2019 A Òrrius també s’afageixen al actes del Tsunami Democràtic 🌊 A ÒRRIUS ENS AFEGIM AL #Tsunamidemocratic 🗓 Dissabte 9N📍 Plaça del Maig🕢 de 16.00 – 22.00 h 📜 Farem un mural reflexiu, amb pedres de colors i bastons 💬 Debatrem i reflexionarem molt🎗 ⛺ Acamparem… i molt més!#SpainSitAndTalk @tsunami_dem pic.twitter.com/OnEpycsRXK — Cristina Freixas 💜🎗 (@cristinafreixas) November 7, 2019 A la Selva del Camp els actes s’allargaran tot el dia 🔴 #LaSelvaDelCamp ja té programació pel #9N. Si volen jornada de reflexió, reflexió els donarem ✊💭 Participa-hi! A la Selva, fem poble. Omplim la plaça de vida! 😍🎉#TsunamiDemocràtic#SpainSitAndTalk#LaForçaDeLaGent#10N pic.twitter.com/loJkfmgQeE — CDR La Selva del Camp (@CDRselvadelcamp) November 7, 2019 A la plaça de Sant Corneli a Cardadeu també s’han organitzat activitats 🌊 El 9N: Fem-los reflexionar! 🌊 S'han preparat moltes activitats per ajudar a reflexionar 📆 Dissabte 9🕓 Inici a les 4 de la tarda📍 Plaça de Sant Corneli#TsunamiDemocràtic #10N pic.twitter.com/yXzKyMrJI7 — Josep CarD10 #RepúblicaCatalana 🇦🇽#JoSócCDR (@JosepCard10) November 7, 2019 A Guissona també han organitzat activitats a partir de les 16.00. #9N #Guissona @tsunami_dem pic.twitter.com/TILI3SY2mD — CDR Guissona (@CDRguissona) November 7, 2019 També convoquen a Blanes. Jornada antirepressiva 9N a #Blanes, Plaça 1 Octubre 🤹🏻♀16.30h – Jocs infantils☕ 18.00h – Xocolatada popular 🎷🥁18.30h – Tallers de cultura popular🎤📚 20h – Prepara't un poema, text o cançó i comparteix-la! 🍽 Sopar de carmanyola #reflexio #Tsunami @tsunami_dem pic.twitter.com/HcjMt4RJGD — Carlos Caballero 🎗 (@_CarlesCaba) November 7, 2019 També hi hauran activitats a Santa Coloma de Gramanet A Argentona s’hi faran xerrades i activitats des de les 17.00 A Cornellà s’hi ha convocat un ‘free tour’ que sortirà a les 10.15 de l’ajuntament A Solsona les activitats seran a la plaça del Camp I des de Pícnic per la República també ha convocat un Vermut per la Llibertat al Pertús entre les 11.00 i les 13.00. L’acte coincideix amb la manifestació a Perpinyà per la diada de la Catalunya Nord. A més, demanen que si qualsevol persona o entitat organitza cap activitat, els enviï un correu a 9N@desobeimlajec.org, per incloure-la al programa general. Noves convocatòries La convocatòria del 9 de novembre va despertar suspicàcies en el govern espanyol, que fins i tot va advertir d’intervenir-hi si considerava que es cometien delictes electorals. Per això el Tsunami Democràtic ha fet públic un comunicat en què aclareix les intencions. Diu que la jornada de desobediència a la Junta Electoral vol mostrar el rebuig a la repressió i la mordassa de l’estat espanyol. ‘Si la repressió de l’estat no s’atura per la jornada de reflexió, tampoc no s’aturarà la gent’, diuen, i afegeixen que defensen l’exercici del dret de vot a les eleccions de l’endemà. En un comunicat, el Tsunami Democràtic també va anunciar que dissabte estrenaria l’aplicació, com a preparació de la primera gran acció que es convocarà amb aquest sistema els dies 11, 12 i 13 de novembre. A banda l’acció del 9-N, que es preveu que sigui d’àmbit estatal, el moviment prepara més mobilitzacions, entre les quals una el dia de la nova data del Barça-Madrid al Camp Nou, el 18 de desembre. Pel que fa a les accions de l’11, 12 i 13 de novembre, encara no se’n saben detalls. Tsunami Democràtic: totes les mobilitzacions

Summary: Tsunami Democràtic: totes les convocatòries del 9 de novembre


El primer ministre britànic, Boris Johnson, ha demanat als Estats Units i a la Xina que eliminin els aranzels que darrerament s’han imposat mútuament a les importacions, enmig de la guerra comercial. Johnson afirma que està ‘molt, molt preocupat’ per aquest estira-i-arronsa. Anant cap a la cimera del G-7 a Biarritz, ha dit als periodistes que ‘aquesta no és la manera de procedir. A banda tota la resta, qui dóna suport als aranzels s’arrisquen a ser culpat per la recessió de l’economia mundial’ independentment de si és cert. ‘Vull veure que el comerç mundial s’obre, vull veure que les tensions s’apaivaguen i vull veure que es treuen els aranzels’, ha afegit. És previst que Johnson es reunirà demà amb el president nord-americà Donald Trump, per discutir la possibilitat d’un acord comercial entre els EUA i el Regne Unit.

Summary: Boris Johnson demana als Estats Units i a la Xina que eliminin els aranzels


L’ex-batllessa de Madrid Manuela Carmena ha demanat des de Barcelona que la societat civil prengui protagonisme per trobar solucions al conflicte català: ‘Sóc optimista i crec que trobarem la fórmula més adequada que ens satisfaci a tots, catalans i espanyols. Però no la trobarem si la societat civil, no les institucions, no ens posem a treballar’. Carmena, que serà l’encarregada de llegir el pregó d’enguany a la festa major de Barcelona, ha relacionat l’acuge de Vox amb els fets de l’octubre del 2017: ‘Aquesta pretensió de la declaració unilateral d’independència de Catalunya o el referèndum en unes condicions que mai s’hauria d’haver donat ha perjudicat Catalunya i Espanya. No tinc cap dubte que Vox és una conseqüència en part d’aquest procés. Sabent el dany que fan aquests processos, fem tot el que puguem per col·laborar en la solució’, ha afirmat. L’ex-batllessa ha evitat pronunciar-se sobre el trencament de les negociacions entre Pedro Sánchez i Pablo Iglesias però ha insistit en aquesta idea que el debat institucional ‘es troba molt immers en els objectius de guanyar cadascú les eleccions’.

Summary: Manuela Carmena relaciona l’auge de Vox amb el procés


El jutjat d’instrucció número 13 de Barcelona ha remès un escrit al jutge del Tribunal Suprem espanyol Pablo Llarena perquè sotmeti al seu criteri la possibilitat d’incloure Josep Maria Jové i Lluís Salvadó pel delicte de rebel·lió en la causa que instrueix contra el procés independentista, segons que ha explicat TV3. A parer del magistrat del jutjat d’instrucció, ambdós acceptaven ‘plenament’ la possibilitat que per aconseguir la independència ‘calguessin actes de violència’, pel fet d’haver d’acudir a la via unilateral. Cal recordar que Josep Maria Jové va ser secretari general del Departament d’Economia i Hisenda amb el govern de Carles Puigdemont. Lluís Salvadó va ser secretari d’Hisenda de la Generalitat.

Summary: El jutjat d’instrucció número 13 de Barcelona demana a Llarena si vol investigar Salvadó i Jové per rebel·lió


La presidenta de l’ANC, Elisenda Paluzie, ha demanat que no s’obstaculitzi el trasllat dels presos polítics a Madrid amb les mobilitzacions que l’entitat prepara per a demà. ‘Quin sentit té obstaculitzar un trasllat quan no ho aconseguiràs perquè no tens la força suficient, quan en realitat s’ha decidit afrontar el judici’, ha declarat Paluzie en una entrevista a TV3. En canvi, ha cridat a ‘acompanyar’ els presos durant el trasllat a Madrid, i ha recordat que han convocat concentracions de rebuig al judici contra l’1-O a les capitals de comarca aquest divendres a la tarda. Quan falten pocs dies perquè comenci el judici, Paluzie ha demanat també de convertir les sessions al Suprem espanyol en una ‘eina de denúncia’. ‘La realitat és que no es va implementar la república i que decidir d’anar a declarar és una decisió presa; un cop presa, cal fer-ne una eina de denúncia, utilitzar-lo amb l’objectiu d’aconseguir la independència; ho hem de capitalitzar’. Tots els actes prevists per a protestar contra el trasllat dels presos polítics

Summary: L’ANC convoca mobilitzacions però demana que no s’impedeixi el trasllat dels presos a Madrid