Laia Falcón coneix bé el món dels infants i joves, perquè la seva feina s’adreça a aquest públic: és fundadora i responsable de la revista mensual en paper El Culturista, i de la pàgina web del mateix nom, que és una guia activitats per a infantils, l’agenda familiar de Barcelona. A més, és especialista en literatura infantil i juvenil. Li hem demanat que fes la selecció d’una desena llarga de títols de literatura infantil i una altra desena generosa de títols de literatura juvenil, que es puguin trobar aquest Sant Jordi a les llibreries. Aquí teniu la selecció de Laia Falcón: INFANTIL Repassalletres, Mariona Tolosa Sisteré, MTM editors Pim, pam, pum, poma, Teresa Duran i Arnal Ballester, Mars Els veïns, Einat Tsarfati, Tramuntana Jo i el món, Mireia Trius i Joana Casals, Zahorí Books Un pèl a la sopa, Àlex Nogués i Guridi Flamboyant Què en fas d’una idea?, Kobi Yamada i Mae Bessom, Birabiro Editorial L’ossa i el llop, Daniel Salmieri, Ekaré Flis Flas, Àlex Nogués i Ina Hristova, A Buen Paso Vull ser lliure, Andreu Galan Martí i Morad Abselam, Andana 12 coses per viure abans de fer-te gran, Teresa Franquesa i Olga Capdevila, Combel Silvestre i la pedra màgica, William Steig, Blackie Books La comare rabosa i altres rondalles d’animals, Joaquim G. Caturla i Marc Bou, Tàndem Edicions Naszka, Mónica Rodríguez Suárez i Zuzanna Celej, Pagès Editor El gat negre mala bèstia i salvatge, Maria Aurèlia Capmany i Natalia Zaratiegui, Comanegra La vida amorosa dels animals, Katharina von der Gathen i Anke Kuhl, Takatuka Així és la vida, Tomi Ungerer, Blackie Books JUVENIL (a partir de 12 anys) La maleta, Núria Parera, Babulinka 248 funerals i un gos extraordinari, Deborah Wiles, Viena Edicions Una cançó de molt lluny, A. F. Harrold, Blackie Books Quin dia tan bèstia!, Mary Rodgers, L’Altra Tribu El dia dels trífids, John Wyndham, L’Altra Tribu Ulls de fum, Rosa Maria Colom, Ifeelbook Algun dia aquest dolor et servirà, Peter Cameron, Sembra Llibres Tina Frankens, Bel Olid, Fanbooks Ohio, Àngel Burgas, Bambú Edicions La cançó del cucut, Frances Hardinge, Bambú Edicions L’efecte Frankenstein, Elia Barceló, Edebé Hotel Winterhouse, Ben Guterson, la Galera L’ou gegant, Oliver Butterworth, Viena Edicions Els criteris de selecció En general, què valora més Laia Falcón dels llibres infantils i dels juvenils? ‘Sempre parteixo d’un criteri totalment personal, em costa de fer-ho d’una altra manera. Valoro que s’expliqui una bona història, que el text tingui qualitat i, en el cas que n’hi hagi, en valoro les il·lustracions i que l’una cosa i l’altra siguin equilibrades. Actualment, passa sovint que la il·lustració preval per sobre de la qualitat del text, cosa que fa que el llibre no sigui rodó. També valoro com són fetes l’edició i la traducció, és importantíssim. Per mi és fonamental que l’autor i l’il·lustrador considerin el lector infantil com un ésser intel·ligent, fet que no sempre passa. Aquesta anàlisi em serveix tant per als uns com per als altres, però en els llibres juvenils faig l’exercici d’imaginar-me jo d’adolescent llegint el text. Per exemple, en les noves edicions de L’Altra Tribu, quan els tornes a llegir ara pots notar la connexió que hi tenies a catorze anys, la identificació amb els personatges… Bé, a mi em passa. Són lectures que han determinat que siguem lectors d’adults.’ Especial Llibres: Més de 300 novetats per Sant Jordi La literatura infantil i juvenil com a fenomen Fa pocs dies que llibreters i editors destacaven l’augment de venda de llibres pel que fa a la literatura infantil i juvenil. No van aportar dades, però van destacar el fet fins a considerar-lo un fenomen. Diu Laia Falcon: ‘Crec que hi ha hagut diversos factors alhora que han propiciat aquest creixement. Per una banda, el fet de veure que en plena crisi del sector el llibre infantil resistia les vendes i fins i tot les augmentava (lleugerament) va animar a tirar més cap a aquest públic. Per tant, cada vegada hi ha més títols, autors, il·lustradors i varietat al mercat. Dins aquesta gran oferta, per sort, s’editen llibres de qualitat, molt bons i això es nota. S’hi afegeixen noves llibreries especialitzades que funcionen com a prescriptors, més mitjans que en parlen i, per tant, més difusió. I després tinguem en compte que en el món pedagògic les coses també van canviant. Cada vegada hi ha més escoles que treballen amb àlbums il·lustrats i els llibres (i no em refereixo als de text) es fan servir com a eina per a treballar qualsevol disciplina. S’ha trencat la barrera entre allò que abans era llibre escolar i el no escolar. Els “no escolars” van ocupant més espai a les escoles.’ I entre aquesta situació de bonança que sembla que travessa la literatura infantil i juvenil, Laia Falcón destaca: ‘El fet cabdal és l’imparable aflorament de nous segells infantils i juvenils, tant d’editorials que només publicaven llibres per a adults, com algunes altres de totalment noves. També em fa gràcia com es mouen les tendències del mercat. No fa pas gaires anys, els gèneres (suposadament) menys venuts aquí eren els àlbums il·lustrats i els de coneixement. En això, hi ha hagut un canvi radical. Fins i tot s’ha creat un festival literari entorn de l’àlbum.’ Noves línies editorials i noves editorials Ester Pujol, actual directora editorial d’Enciclopèdia Catalana, ha donat un nou impuls a l’editorial la Galera, que és el segell degà en literatura infantil i per a adolescents en català. La van fundar a la dècada dels seixanta del segle XX els germans Dòria. D’aleshores ençà, tres generacions s’han fet lectors amb els seus llibres, especialment de la col·lecció ‘Els grumets de la Galera’. El catàleg d’aquesta col·lecció és un patrimoni indiscutible, que ara Pujol vol revalorar. Amb l’eslògan ‘Grumets que ara són capitans’ i arran de la celebració dels cinquanta anys del llibre La colla dels deu, de Joaquim Carbó, s’han editat alguns dels títols més celebrats d’aquestes cinc dècades, tot mantenint-ne la coberta original. A més de La colla dels deu, hi ha El zoo d’en Pitus, de Sebastià Sorribas; Dida, Berta i la màquina de lligar boira, d’Emili Teixidor; En Roc drapaire, de Josep Vallverdú; i La història que en Roc Pons no coneixia, de Jaume Cabré. Però, com explica Ester Pujol, la Galera no vol viure sols del passat i per això també guanyarà noves veus que escriguin sobre la societat contemporània. La primera, Núria Franquet, amb La Liang dins el quadre, premi Josep M. Folch i Torres 2018. Més endavant s’hi incorporaran noms com ara Mar Bosch, Adrià Pujol Cruells, Estel Soler, Maria Mercè Roca, Rafael Vallbona, Melcior Comes, Jordi Sierra i Fabra, etc. Tot i que és una nouvinguda en l’àmbit de la literatura infantil, Ester Pujol diu: ‘L’èxit de vendes en aquesta franja d’edat, dels més petits, té a veure amb el compromís de les famílies, que veuen en el llibre una inversió en formació i entreteniment. En canvi, els adolescents i joves prefereixen triar ells els títols i tenen un criteri més definit. Però en aquesta edat els estímuls tecnològics són molt poderosos i molts deixen de llegir. Aquesta és la baula que hem de superar. Però també hem de tenir en compte que, en general, ara no es llegeix tant.’ De fa uns quants anys, s’ha vist com algunes col·leccions d’infantil i juvenil s’incorporaven en editorials especialitzades en llibre per a adults; això, en part, ha estat motivat per la crisi econòmica, perquè la literatura infantil i juvenil va resistir millor la davallada que cap altre espai del sector editorial. És el cas de l’editorial Arcàdia, dedicada sobretot a l’assaig, que el 2014 va crear la col·lecció ‘La meva arcàdia’. També s’hi va dedicar a fons Blakie Books, i ho van provar Edicions de 1984 i Raig verd, entre més. La darrera incorporació és ‘L’altra tribu’, la col·lecció de literatura per a infants i joves de dotze anys a quinze de l’Altra Editorial. Eugènia Broggi reconeix que és un àmbit que no domina, però que vol arribar a conèixer bé. Té la intenció d’editar llibres desvinculats de modes i gèneres. ‘De jove, els llibres van ser importantíssims, em feien companyia i gràcies als llibres no m’avorria mai. En aquesta edat, entre dotze i quinze anys, que encara estàs per fer, és quan les lectures t’ajuden a conformar-te. Vaig deixar el Grup 62 i vaig aventurar-me amb l’Altra Editorial, entre més raons, perquè els editors tenim responsabilitat sobre allò que editem, perquè és allò que editem que llegiran els nostres fills. És clar, si allò que faig no està a l’altura, com podrem formar els nostres fills?’ Contra modes i tiranies Seguint aquesta veta, en l’àmbit de la literatura juvenil, Broggi veu que és un espai que no hauria d’estar sotmès a tiranies ni a modes: ‘És un espai que ha de ser lliure! –diu–. I la percepció que tinc és que la literatura juvenil ha quedat sota els grans grups editorials, que són grups lligats a la tirania comercial o les que dicten les escoles.’ Broggi ha començat publicant dos clàssics: El dia dels trífids, de John Wyndham, i La crida del bosc, de Jack London. I dos clàssics moderns que van ser best-sellers a l’època que ella era una lectora adolescent: Quin dia tan bèstia!, de Mary Rogers, i Quan un toca el dos, d’Anna-Greta Winberg. I en què s’aventurarà a partir d’ara? Explica: ‘Ara he contractat una novel·la LGTB molt bonica, per a joves de catorze i quinze anys, molt ben escrita. Ha tingut èxit a tot el món i aquí no se n’havien comprat els drets. No s’acaba d’entendre. I, per una altra banda, també veig que hi ha long-sellers i clàssics que s’han anat reeditant durant vint anys i que els editors no han fet la feina de revisar o tornar a traduir. Aquesta feina també l’hem de fer.’

Summary: Especial llibres de literatura infantil i juvenil 2019: recomanacions


El regidor d’ERC a l’Ajuntament de Barcelona Ernest Maragall és partidari que el dia de la investidura de Pedro Sánchez hi hagi ‘un vot conjunt, compartit i coincident’ de totes les forces independentistes al congrés espanyol. En una entrevista al ‘FAQS’, ha explicat que cal cercar el vot unitari com a mostra de la unitat estratègica perquè tothom ‘vagi amb el mateix criteri’. Així, ha assenyalat que ara mateix tant ERC com JxCat i la CUP ‘estan alineats en el no’ i ho ha valorat com ‘un punt de partida positiu de la unitat estratègica’. Respecte del sentit del vot a la investidura, ha reconegut que en última instància acabaran essent els mateixos òrgans de decisió dels partits qui el decidiran, encara que ha considerat important de parlar abans amb totes les forces. A més, ha recordat que treballen bilateralment amb JxCat i la CUP per abordar qüestions com el sentit conjunt del vot. Així doncs, ha assegurat que el moment polític actual és ‘més exigent’ amb la unitat i ha avançat que, si no s’acaba aconseguint, els partits ‘en seran els responsables’. Quant al preacord entre el PSOE i Unides Podem, s’ha mostrat ‘sorprès’ que la formació de Pablo Iglesias ‘pacti amb algú que vol controlar l’educació i TV3′, però ha demanat als comuns que actuïn ‘en coherència’ amb el seu discurs a Catalunya. "Estem cercant aquesta unitat d'acció entre els partits. ERC és conscient d'aquesta exigència. Si no l'aconseguim serà la nostra responsabilitat" @ernestmaragall #FAQSbewaterTV3 ▶ https://t.co/nrqDfCqBGR pic.twitter.com/bjw2o15oCU — Preguntes freqüents (@FAQSTV3) November 16, 2019 "La unitat de vot seria un element evident en la decisió conjunta el dia de la investidura" @ernestmaragall #FAQSbewaterTV3 ▶ https://t.co/nrqDfCqBGR pic.twitter.com/MAqPRC2ZhF — Preguntes freqüents (@FAQSTV3) November 16, 2019 "Em sorprèn que Podem hagi signat un pacte amb un senyor que vol controlar la nostra educació o controlar TV3" @ernestmaragall #FAQSbewaterTV3 ▶ https://t.co/nrqDfCqBGR pic.twitter.com/zdbby7s282 — Preguntes freqüents (@FAQSTV3) November 16, 2019

Summary: Maragall creu que cal ‘un vot conjunt’ de totes les forces independentistes al congrés espanyol a la investidura de Sánchez


La Comissió Europea ha enviat avui un ultimàtum a les autoritats espanyoles perquè apliqui plenament les disposicions del registre europeu de passatgers aeris, un mecanisme acordat per reforçar la lluita antiterrorista i que havia d’aplicar en tots els països de la UE des del maig de l’any passat. L’avís té la forma d’un dictamen motivat, segona fase en el procediment sancionador que va iniciar Brussel·les contra l’estat espanyol el juliol de 2018, i dóna dos mesos a les autoritats nacionals perquè corregeixi la situació. Si es compleix el termini sense que s’hagin produït els avenços que reclama l’executiu comunitari, aquest podria donar el pas definitiu per sancionar Espanya en portar el cas davant el Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TUE). Aquest sistema serveix per detectar pautes de viatge sospitoses a partir de les dades que cada passatger proporciona a les companyies aèries en reservar i facturar vols, com ara la seva identitat, horaris i itineraris de viatge, el seu equipatge i mitjans de pagament. La normativa europea fixa les regles per a la transferència d’aquestes dades des de les aerolínies a les autoritats competents en cada estat membre i també sobre la manera en què ha de ser tractada aquesta informació per garantir el respecte del dret a la protecció de dades. La Unió Europea considera aquest registre com una de les claus per a la seguretat del bloc comunitari, però és fonamental que s’apliqui plenament en tots els estats membres ‘com més aviat possible’, per assegurar que sigui una eina ‘eficaç’, ha advertit l’executiu comunitari en un comunicat. Els països de la UE estan obligats a aplicar les noves normes des de maig de 2018, però l’estat espanyol no ha notificat fins a la data a la Comissió Europea les mesures que ha pres per a això.

Summary: Brussel·les dóna un ultimàtum a l’estat espanyol perquè faci servir el registre europeu de passatgers aeris


El president del Consell d’Europa, Donald Tusk, ha anunciat públicament que ha enviat als vint-i-set estats membres de la Unió Europea l’acord polític per a la futura relació entre la Unió Europea i el Regne Unit. La declaració política estableix un marc sobre com hauran de ser les relacions en àmbits com l’economia, la política exterior, la defensa i les polítiques digitals. Diumenge hi ha convocada una cimera on els estats hauran de votar aquest text i l’acord de retirada. I have just sent to EU27 a draft Political Declaration on the Future Relationship between EU and UK. The Commission President has informed me that it has been agreed at negotiators’ level and agreed in principle at political level, subject to the endorsement of the Leaders. — Donald Tusk (@eucopresident) November 22, 2018 El govern espanyol ja va advertir dilluns que votaria en contra de l’acord si no l’adequaven a les seves demandes sobre el penyal de Gibraltar, fet que tampoc no ha passat en l’acord polític, que no hi fa cap referència. En concret, Madrid demanava que es modifiqués l’article 184 del Tractat de retirada, que també s’haurà de votar diumenge, on s’apunta que la Unió Europea i el Regne Unit han de negociar de manera ‘expeditiva’ les condicions de la nova relació, sense esmentar la situació particular de Gibraltar. Segons el govern espanyol, el redactat actual ‘posa en qüestió la capacitat que té Espanya per a negociar el futur de Gibraltar’. Brussel·les diu que encara cal resoldre la qüestió de Gibraltar El portaveu de la Comissió Europea, Margaritis Schinas, ha admès que la qüestió de Gibraltar no està resolt a l’esborrany de la declaració política del Brexit sobre les futures relacions entre la Unió Europea i el Regne Unit. ‘Puc confirmar que la qüestió de Gibraltar i la pesca encara s’han de solucionar’, ha reconegut. Segons ell, el problema sobre el penyal l’han de resoldre els estats membre i Londres per tal d’arribar a un acord a la cimera del Brexit de diumenge. Segons l’executiu europeu, hi ha ‘contactes bilaterals en curs’ entre el govern espanyol i el britànic i ‘idees’ sobre la taula per superar les discrepàncies sobre l’estatus de Gibraltar en les negociacions del Brexit. D’altra banda, Schinas ha confirmat que el president de la CE, Jean-Claude Juncker, va parlar sobre aquesta qüestió dimarts amb el president espanyol Pedro Sánchez per telèfon i amb la primera ministra Theresa May dimecres durant una reunió a Brussel·les. Sánchez va parlar ahir amb Theresa May per telèfon sobre l’amenaça de votar en contra. Segons l’executiu espanyol, Sánchez va reiterar els canvis que Madrid voldria que es fessin en els documents. D’altra banda, May va transmetre la determinació de pactar un acord ‘que funcioni per a tota la família del Regne Unit, incloent Gibraltar i altres territoris d’ultramar i dependències de la Corona’.

Summary: Londres i Brussel·les ignoren les demandes espanyoles sobre Gibraltar a l’acord polític pel Brexit


Podem viu moments de convulsió interna, ara que ja ha començat el compte enrere cap al 3 de maig, el termini per a investir un nou president espanyol. Abans de les eventuals converses amb els altres partits, la formació dirigida per Pablo Iglesias manté la defensa d’un referèndum a Catalunya, que ja duia en el programa electoral. Però quin suport té aquesta demanda entre l’electorat? El baròmetre del CIS, publicat dimarts, ens ofereix algunes dades orientatives i, a més, diferencia l’opinió que tenen els votants de Podem de la que tenen els d’En Comú Podem, els d’En Marea i els de Compromís-Podem. El resultat és ben clamorós: la diferència entre els votants d’En Comú Podem i la resta és molt notable. Els votants de la llista encapçalada per Xavier Domènech són els més partidaris de descentralitzar l’estat, o bé amb més autonomia per a les comunitats (un 38% dels qui van votar En Comú Podem) o bé permetent a les comunitats que es puguin independitzar (un 31,6%). En canvi, els qui van votar Podem diuen ser partidaris de deixar les coses tal com són ara (35,5%); alguns voldrien més autonomia (un 22,1%) i un 14,7% voldria un estat que reconegués el dret d’autodeterminació. Forta polarització a Compromís-Podem En els votants de Compromís-Podem veiem una forta polarització: un 27,1% es declaren partidaris que hi hagi ‘un estat amb un únic govern central sense autonomies’; un 31,2% voldria mantenir l’actual estat de les autonomies; un 12,5% voldria més autonomia, i un 10,4% un estat on ‘les comunitats autònomes tinguessin reconeguda la possibilitat d’esdevenir estats independents.’ Vegem en cadascuna de les preguntes que formulava el CIS quina resposta van donar els qui declaraven haver votat Podem o algun dles partits coalitzats. ‘Amb quina fórmula esteu més d’acord?’, demanava l’estudi. —Amb un estat amb un únic govern central sense autonomies: En Comú Podem: 2,5% Podem: 9,2% Compromís-Podem: 27,1% En Marea: 0% —Amb un estat en què les comunitats autònomes tinguin menys autonomia que no pas fins ara: En Comú Podem: 0% Podem: 9,2% Compromís-Podem: 6,2% En Marea: 4,5% —Amb un estat amb les comunitats autònomes com fins ara: En Comú Podem: 20,3% Podem: 35,5% Compromís-Podem: 31,2% En Marea: 59,1% —Amb un estat en què les comunitats autònomes tinguin més autonomia que fins ara: En Comú Podem: 38% Podem: 22,1% Compromís-Podem: 12,5% En Marea: 31,8% —Amb un estat en què es reconegués a les comunitats autònomes la possibilitat de convertir-se en estats independents: En Comú Podem: 31,6% Podem: 14,7% Compromís-Podem: 10,4% En Marea: 4,5% El politòleg Sergi Castanyé ha agrupat les dades en uns gràfics prou il·lustratius: Solo la mayoría de votantes de ECPodem es partidario d descentralizar o permitir la independencia, no los de Podemos pic.twitter.com/MSx8wN1kZO — Sergi Castañé (@SergiCastanye) March 8, 2016

Summary: Què pensen de la independència els diversos votants de Podem?


L’examen de Matemàtiques II de les proves d’accés a la universitat al País Valencià és objecte d’una campanya en la plataforma change.org que reuneix més de 31.000 signatures per a buscar ‘solucions’ davant la prova ‘més difícil de tots els anys’, segons la qualifiquen. Al seu torn, des de la comissió gestora de les proves defensen que l’examen s’ha fet ‘d’acord amb el currículum’ i el seu nivell de dificultat ‘no és tan superior’ al d’altres cursos, per la qual cosa consideren la reacció desproporcionada. Ahir, després de realitzar-se en la primera jornada de la selectivitat al País Valencià la prova de Matemàtiques II, un particular va llançar una petició en change.org en la qual sol·licitava: ‘Busquem solucions davant l’examen més difícil de matemàtiques II de selectivitat’. ‘Es tracta de l’examen més difícil de tots els anys. Exigim una solució ja’. Així mateix, adjunta una fotografia de l’examen i demana que els internautes ‘jutgin per ells mateixos’. En unes hores ha sumat milers d’adhesions. No obstant això, des de la Comissió Gestora dels Processos d’Accés i Preinscripció han asseverat que la reacció és desproporcionada i ‘per simpatia’, ja que aquest examen no poden haver-lo realitzat més de 10.000 estudiants. De fet, a tot el País Valencià es presenten a aquesta convocatòria de la Selectivitat 20.250 alumnes. L’any passat, la polèmica ‘va acabar amb les notes’ Recorden, a més, que l’any passat ja es va produir una situació pràcticament igual – queixes per un examen de Matemàtiques que es va difondre en la mateixa plataforma d’internet – i que la polèmica ‘va acabar quan van sortir les notes’. Les mateixes fonts comenten que la persona que va promoure la protesta ‘va treure un deu’ i es va comprovar que les qualificacions van ser semblantss a les d’altres anys. Així, el secretari d’aquesta comissió gestora, el professor Toni Gil, ha explicat, en declaracions a Europa Press, que els exàmens són proposats per les comissions de les diverses matèries integrades per docents de les cinc universitats públiques valencianes i que, a més, es mantenen una o dues reunions a l’any amb professors de Batxillerat. Respecte al contingut de l’examen de Matemàtiques II, afirma que, segons els mateixos vocals correctors ‘el nivell de dificultat no és tan superior al de cursos anteriors’ i ‘no és l’examen més difícil de la història’ del País Valencià. Sí que és cert, apunta, que en algunes preguntes es plantegen a l’alumne coses d’una manera que tal volta no és la forma en què li l’han demanat sempre però ‘no rebuscada” i, per descomptat, “sempre dins del currículum’. Gil atribueix la magnitud del debat ‘als nervis’ normals d’aquestes proves i a l’acció multiplicadora de les xarxes socials. En qualsevol cas, ha recordat que, una vegada es coneguin les notes, hi ha la possibilitat de reclamar i demanar una segona correcció.

Summary: Una campanya a internet critica la dificultat de l’examen de Matemàtiques de la selectivitat


El PSIB, Més per Menorca i Unides Podemos han arribat a un acord que inclou que la vice-presidenta única i consellera de Medi Ambient, Maite Salord, de Més per Menorca, presideixi tant el Consorci de Residus i Energia com l’Agència Menorca Reserva de Biosfera. Aquesta era la principal exigència de Més per Menorca que havien refusat l’organigrama i es mostraven disposats a revisar la continuïtat en el pacte de govern del Consell. A més de la delegació, l’acord contempla també que els nous estatuts de l’Agència Menorca Reserva de Biosfera, que s’estan elaborant, incloguin la doble representació, de manera que tant Susana Mora com Maite Salord tindrien presència en aquest organisme. Totes dues tindran també representació en la comissió de seguiment del projecte Menorca 2030, que pretén que el 85% de l’energia de l’illa sigui renovable en deu anys.

Summary: El PSIB i Més per Menorca arriben a un acord que tanca la crisi en el govern insular


La Junta electoral espanyola ha prohibit ara la participació de Toni Comín com a representant de Lliures per Europa en el debat de les eleccions europees d’aquesta nit a TV3. Segons que ha anunciat la televisió pública, en comptes d’ell hi intervindrà Aleix Sarri, número 7 de la llista. Abans, la Junta electoral espanyola ha impedit la participació del candidat d’ERC, Oriol Junqueras, forçant que representés el partit l’actual eurodiputat Jordi Solé, número 4. Com Junqueras no hi podia intervenir, el cap de llista de Lliures per Europa, Carles Puigdemont, havia cedit la paraula a Toni Comín, que ara també ha estat vetat. L’argument de la Junta Electoral és que la presència de Comín vulneraria el principi d’igualtat entre els candidats que participen en el debat perquè el fet que intervingués per videoconferència faria impossible garantir que no rebés ajuda d’assessors o tingués accés a documents. La Junta Electoral de Barcelona havia autoritzat la participació de Junqueras i Comín però Ciutadans va recórrer contra la decisió a l’estament superior, que li ha donat la raó en els dos casos. Pel que fa a Junqueras, argumenta que l’hora prevista del debat, les deu de la nit, no encaixa amb l’horari de la sala de videoconferències de la presó de Soto del Real. La resta de participants en el debat són Jordi Cañas (Ciutadans), Esteban González Pons (PP), Javi López (PSC) i Ernest Urtasun (En Comú Podem). El debat començarà a les 22 hores i serà presentat per Xavi Coral, corresponsal de TV3 a Brussel·les.

Summary: Comín i Junqueras, exclosos del debat de TV3 per la Junta electoral espanyola


El recinte firal de Madrid on es fa la fira d’art Arco que ha retirat l’obra ‘Presos polítics a l’Espanya contemporània’, Ifema, nega que es tracti de censura. En una nota de disculpa, Ifema es reivindica com una plataforma ‘capaç de representar la vitalitat i el dinamisme de l’art contemporani’ i diu que la petició de retirar l’obra que va fer a Arco ‘en cap cas perseguia exercir cap censura a la creació, encara que la percepció pública hagi estat aquesta’. Malgrat tot, l’obra censurada no es tronarà a exposar a la fira d’art. L’obra de l’artista Santiago Sierra recollia els rostres pixelats de persones com Oriol Junqueras, Jordi Sànchez, Jordi Cuixart i una vintena de presos polítics més per a denunciar l’existència de presos polítics a l’estat espanyol. La censura la va executar Arco, que addueix que vol ‘evitar polèmiques’, a petició d’Ifema. A la nota, Ifema diu haver comprès que han d”evitar en el futur qualsevol circumstància d’aquesta naturalesa’. Llegiu ací la nota d’Ifema: «L’objectiu d’Ifema és configurar, de la mà de l’estament galerístic, una plataforma comercial i de coneixement del més alt nivell internacional, capaç de representar la vitalitat i el dinamisme de l’art contemporani, així com d’afavorir l’impuls del col·leccionisme públic i privat. Amb aquests objectius sempre presents, volem comprometre la nostra voluntat de seguir construint una Fira de l’Art Contemporani de Madrid que respongui a l’esperit dels que la constitueixen: galeristes, artistes, institucions del món de l’art, col·leccionistes, i en definitiva, tots els actors que conformen l’univers de la creació cultural. Per això, davant el malestar que hagi pogut generar-se en aquesta edició de la fira, és del màxim interès d’Ifema assenyalar que, d’acord amb les normes que regeixen en el desenvolupament de la fira Arco, l’únic òrgan competent en l’avaluació dels continguts és el seu Comitè Organitzador, una potestat en la qual ens reafirmem. En aquest sentit, lamentem i demanem sinceres disculpes davant la controvèrsia que s’ha produït a conseqüència de la petició a una galeria per a la retirada d’una obra, que en cap cas perseguia exercir cap censura a la creació, encara que la percepció pública hagi estat aquesta. No hi va haver mala fe en aquesta acció, i acceptem les crítiques rebudes, comprenent que hem d’evitar en el futur qualsevol circumstància d’aquesta naturalesa.» L’empresari Tatxo Benet compra l’obra L’empresari Tatxo Benet, cofundador de Mediapro, ha comprat la polèmica obra d’Arco que mostra, entre d’altres, els rostres pixelats d’Oriol Junqueras, Jordi Sànchez i Jordi Cuixart i els defineix com a ‘presos polítics’. Benet ha dit al canal 3/24 que l’ha adquirit abans de saber que s’havia demanat de retirar-la. Després de definir com un ‘escàndol’ que l’obra s’hagi retirat, ha afirmat que li agradaria que la pogués veure el màxim de gent, per la qual cosa l’ha posat a disposició de ‘qualsevol galeria o museu d’Espanya que vulgui exposar-la’. Sí que ha admès que quan veure el muntatge i la trajectòria de l’artista, Santiago Sierra, es va preguntar ‘si es podria veure’, però igualment ha considerat ‘intolerable’ que ‘en ple segle XXI’ es pugui ‘coartar la llibertat artística d’aquesta manera’.

Summary: Ifema es disculpa però diu que no hi ha censura ni reposa l’obra ‘Presos polítics’


La portaveu del govern espanyol, María Jesús Montero, ha descartat per ara d suspendre el pagament de les quotes dels autònoms, tal com demana el col·lectiu. En una conferència de premsa després del consell de ministres, ha argumentat que algunes de les mesures econòmiques aprovades beneficien els autònoms, com ara com la possibilitat d’ajornar sis mesos el pagament d’impostos –tres dels quals sense interessos– o de rebre una prestació per cessament d’activitat. Montero ha afirmat que el govern espanyol posa un ‘especial interès’ a permetre que els autònoms i les PIME tinguin ‘estabilitat’ mentre duri la crisi derivada del coronavirus 2019 i que els vol garantir una ‘recuperació en el menor temps possible’. També ha dit que els autònoms que cessin l’activitat podran demanar no pagar quota a la Seguretat Social i tampoc hauran de pagar-les si fan un ERTO, en cas de tenir treballadors a càrrec. A més, Montero ha dit que podran demanar crèdits amb un aval de l’estat espanyol del 80%.

Summary: El govern espanyol no vol suspendre la quota d’autònoms, ara com ara


La policia hongaresa prohibeix el pas a centenars de refugiats sirians que volen entrar a l’estació de ferrocarrils de Keleti, a Budapest, per dirigir-se a Alemanya i Àustria. La multitud congregada a l’exterior crida amb força ‘Alemanya’ i branda els bitllets de tren que tenen comprats per a dirigir-se a la seva destinació, però de moment la policia els prohibeix el pas. Molts d’aquests refugiats feia setmanes que acampaven a Keleti i protestaven perquè els permetessin de continuar el viatge. Ahir, prop d’un miler, van aconseguir de pujar a trens amb destinació a Àustria, Salzburg i Munic, la porta d’occident. Però la treva ha durat poc i aquest matí la policia hongaresa els ha tornat a barrar el pas i els ha impedit primer l’entrada a les andanes i després ha buidat l’estació, una operació que ha durat una hora, segons que ha informat el portal hongarès HVG. Més tard l’estació ha estat reoberta, però de moment no deixen entrar els refugiats, que continuen esperant fora de l’edifici. La policia austríaca estima que més de 3.650 immigrants han passat les últimes vint-i-quatre hores per l’estació oest de Viena, camí d’Alemanya. Per una altra banda, Hongria informa que des d’ahir uns 1.800 refugiats han arribat al país.

Summary: Hongria barra el pas als refugiats sirians que es dirigeixen a Alemanya


Tres de cada quatre empresaris que han participat en la consulta de la Cambra de Barcelona consideren que una Catalunya independent al si de la Unió Europa tindria conseqüències positives per a la marxa del seu negoci. Aquesta és la principal conclusió de l’enquesta duta a terme per l’organisme que presideix Joan Canadell i que ha comptabilitzat fins ara un total de 1.670 respostes. La Cambra ha destacat, en un comunicat, que en l’enquesta que va realitzar el 2012 amb la mateixa pregunta, en la que es van analitzar unes 800 entrevistes d’una mostra representativa, només el 25% dels empresaris veia positiva una Catalunya independent. La pregunta de l’enquesta, que encara continua oberta, és ‘Quines creu que serien les conseqüències econòmiques per a la seva empresa en cas d’una Catalunya amb un Estat propi integrat dins la Unió Europea?’. La Cambra ha explicat que el 76% dels empresaris que han respost la pregunta asseguren que les conseqüències serien positives, mentre que un 15% han considerat que aquestes serien ‘no significants’. Un 5% de les respostes feien referència a conseqüències incertes i un 4%, a conseqüències negatives.

Summary: Un 76% de l’empresariat creu que la independència tindria conseqüències positives


La candidatura Lliures per Europa va guanyar les eleccions europees de manera còmoda, amb prop d’un milió de vots, un resultat que ha contrastat amb el de les espanyoles i municipals, on ERC ha dominat el mapa polític principatí. L’efecte de Carles Puigdemont a les eleccions europees ha estat clar, ha aconseguit mobilitzar cap a la seva candidatura una part important de votants aliens a la seva formació, mentre que JxCat va recular a les municipals. Si Junts per Catalunya (JxCat) va obtenir una mica més de mig milió de vots (557,367) a les municipals, a l’urna del costat, la de les europees, n’assolia 987.149, gairebé el doble (+430.000), malgrat que les dues votacions eren el mateix dia.  Sobre el mapa es pot comprovar l’augment del suport a la candidatura europea de JxCat respecte al vot que va aconseguir a les municipals. El creixement va ser a tot arreu, d’onze punts percentuals en el conjunt del Principat. On més va créixer va ser a la demarcació de Barcelona (+16) i a la de Girona (+16). Cal remarcar especialment la zona de l’Alt Ter (Osona, Lluçanès i Ripollès), on va arribar a pujar trenta o quaranta punts en molts llocs. No obstant això, hi ha llocs on el vot de JxCat va ser més alt a les municipals, principalment als quaranta-dos municipis on l’única candidatura que hi havia era la de JxCat i en aquelles on només hi havia dues candidatures. L’independentisme ja té assegurat un terç de les batllies catalanes Una de les claus és l’alta popularitat que manté Carles Puigdemont entre l’independentisme. El darrer baròmetre del CEO, del març del 2019, mostrava que era el polític català més conegut, gairebé per un 100% de la població, i l’aprovaven els votants de JxCat (8,62), però també i amb bona nota els d’ERC (7,11) i de la CUP (6,59), i fins i tot entre els comuns treia millor nota que Torra. El vot dual entre JxCat i ERC Una part important del resultat de la candidatura de Puigdemont, Comín i Ponsatí a les europees respon al vot dual amb ERC, que ha guanyat amb claredat les municipals i espanyoles. Vot de Lliures per Europa – Junts per Catalunya segons el vot en les eleccions espanyoles Esquerra va ser la primera força a les eleccions espanyoles, amb més d’un milió de vots (1.015.355), mentre que a les europees el suport va disminuir fins a 733.401 vots. Una part important d’aquest vot va anar a la candidatura de Lliures per Europa. L’enquesta postelectoral del CEO mostrava que en aquell moment, quan encara situaven JxCat com a tercera força, un 27% dels qui tenien intenció de votar a Puigdemont van votar ERC a les espanyoles. En canvi, un 58% provenia dels votants de JxCat, perquè gairebé tots van mantenir el vot. L’estimació a l’enquesta era del 21,2% dels vots, però finalment, després d’una campanya en què es volia prohibir que fossin candidats, va ser d’un 28%. Les dades són clares: 497.638 vots a les espanyoles, que van pujar a 987.149 a les europees, tot i que la participació va passar del 78% al 64%. Per tant, com a mínim, la meitat del vot provenia de fora del votant habitual de JxCat.  El mapa mostra els municipis on ERC va obtenir la victòria a les eleccions espanyoles. Representen 747 municipis (el 79% dels principatins), que són tots els que hi apareixen pintats. Els de color groc són els que Esquerra va ser primera força també a les europees, un total de 81, mentre que en 655 d’aquests municipis la primera força a les europees va ser JxCat. Les dades que mostren la magnitud de la victòria independentista a Europa

Summary: JxCat: el vot diferencial a les europees i municipals per l’efecte Puigdemont


La Universitat de Barcelona (UB) ha aprovat la memòria de creació de la nova Facultat de Ciències Humanes i Socials, que integrarà els centres de Filologia, Filosofia, Geografia i Història, Biblioteconomia i Documentació, la Unitat de Formació i Investigació i l’Escola de Treball Social. La decisió la va prendre el consell de govern, amb 26 vots a favor, 5 en contra i 9 abstencions. Amb aquesta mesura es completa la reforma d’estructures acadèmiques aprovada l’abril del 2015. La nova facultat es repartirà en els campus centrals de l’edifici històric, del Raval, de Sants i de Mundet. Millora de la projecció social i de la competitivitat Amb aquesta reforma, la UB vol millorar la projecció social d’aquests àmbits científics i acadèmics, potenciar la innovació docent, afavorir els resultats de recerca i transferència i reforçar el lideratge de les ciències humans i socials. Segons la universitat, el nou centre permetrà més sinergies en investigació, més competitivitat internacional, fomentarà la creació d’equips multidisciplinaris de recerca i podrà obtenir més recursos. La Facultat de Ciències Humanes i Socials tindrà 802 membres docents i investigadors, 8.413 estudiants de grau i 99 de màsters universitaris, a més de 982 investigadors en formació. Oferirà 20 titulacions de grau, 25 de màster universitari i 9 de doctorat. El nou centre incorpora l’Institut d’Investigació de l’Aigua, l’Institut d’Investigació en Cultures Medievals, l’Institut del Pròxim Orient Antic i el Centre d’Estudis Històrics Internacionals, i inclourà els deu departaments que actualment hi són adscrits. Segons la memòria, ara se seguirà un règim transitori per a promoure la participació, el consens i la publicitat entre els col·lectius i estructures que formaran part de la nova facultat. Abans de sis mesos s’ha d’elaborar la memòria definitiva de la nova estructura. Dèficit i pre-inscripcions El consell de govern també va aprovar, amb quatre abstencions, els comptes anuals i la liquidació pressupostària del 2015, que la UB ha tancat amb una reducció del dèficit acumulat de més de 3 milions d’euros, de manera que la xifra total és de 53 milions. Des del 2008, any en què es va registrar el valor màxim de dèficit acumulat, amb més de 82 milions d’euros, s’ha reduït de prop de 30 milions. La UB també ha destacat els bons resultats en la pre-inscripció universitària per al curs vinent, en què tres carreres de la universitat han estat les més demanades.

Summary: La Universitat de Barcelona crearà una facultat de ciències humanes i socials


El president dels Estats Units, Donald Trump, ha intensificat avui la tensió amb la Xina. Primer, ha situat el president xines, Xi Jinping, com un dels enemics principals dels Estats Units. Tot seguit, ha instat les multinacionals nord-americanes a anar-se’n de la Xina com a resposta als nous aranzels que ha establert el gegant asiàtic sobre els productes nord-americans. I encara ha afegit que durant les hores vinents donaria una resposta al govern xinès. Fins on pot arribar la guerra comercial entre els Estats Units i la Xina? Trump també ha criticat el president de la Reserva Federal dels EUA, Jerome Powell, perquè no ha anunciat mesures imminents en el seu discurs a Jackson Hole. ‘Qui és el nostre enemic més gran, Jay Powell o el president Xi?’, s’ha preguntat a Twitter. ‘El nostre país ha perdut, estúpidament, bilions de dòlars amb la Xina durant molts anys. Han robat la nostra propietat intel·lectual a raó de centenars de milers de milions de dòlars cada any, i volen continuar. No deixaré que això passi! No necessitem la Xina i, francament, estaríem molt millor sense ells’, ha dit. ….My only question is, who is our bigger enemy, Jay Powell or Chairman Xi? — Donald J. Trump (@realDonaldTrump) August 23, 2019 ….better off without them. The vast amounts of money made and stolen by China from the United States, year after year, for decades, will and must STOP. Our great American companies are hereby ordered to immediately start looking for an alternative to China, including bringing.. — Donald J. Trump (@realDonaldTrump) August 23, 2019 ….all deliveries of Fentanyl from China (or anywhere else!). Fentanyl kills 100,000 Americans a year. President Xi said this would stop – it didn’t. Our Economy, because of our gains in the last 2 1/2 years, is MUCH larger than that of China. We will keep it that way! — Donald J. Trump (@realDonaldTrump) August 23, 2019

Summary: Trump intensifica la tensió amb la Xina i insta les multinacionals nord-americanes a retirar-se’n


El batlle de Venècia, Luigi Brugnaro, ha alertat que la ciutat era una zona de desastre després de la marea alta d’aquesta nit. És la segona marea alta més forta registrada fins ara, i ha inundat tot de carrers i places, i edificis com la Basílica de Sant Marc, que ha patit danys greus. Segons que han informat les autoritats, a les 22.50 d’ahir es va registrar un màxim de 187 centímetres, molt a prop dels 194 centímetres que es va registrar el 1966. El batlle ha atribuït la marea al canvi climàtic i ha demanat al govern italià que declari l’estat d’emergència.

Summary: Venècia, inundada per la segona marea alta més forta de la seva història


La ràtzia de dilluns passat de la Guàrdia Civil a uns quants municipis de Catalunya amb la detenció de nou independentistes (set dels quals són des d’ahir en presó preventiva) va activar immediatament els mecanismes de reacció i de defensa d’Alerta Solidària. Els advocats d’aquesta organització s’han encarregat d’assistir jurídicament els familiars dels represaliats, i de fer-ho en molt poc temps en un context de daltabaix anímic i emocional, a més del fort impacte social que han tingut aquestes detencions. Els advocats d’Alerta Solidària han denunciat que en aquestes darreres detencions s’ha fet una aplicació encoberta de la llei antiterrorista, i que no van poder contactar amb els dos presos que tenen assignats per part de les autoritats espanyoles uns advocats d’ofici. Entrevista a Xavier Pellicer: ‘Entrem en una lògica política de guerra bruta’ Però què és Alerta Solidària? És una organització antirepressiva de l’Esquerra Independentista, l’espai polític de la CUP, el SEPC, Arran i la Forja, entre més. Originalment va néixer per donar formació i assessorament jurídic a la militància dels integrants de l’Esquerra Independentista, però va estendre ràpidament el suport als múltiples represaliats per causes polítiques de les diferents lluites socials i nacionals del país. D’aquesta manera, Alerta Solidària s’ha convertit en el referent principal dels CDR, però també s’ocupa de casos per la defensa del dret d’habitatge, la lluita contra l’especulació, en favor de l’acollida de migrants o la lluita contra la MAT, per citar-ne alguns. Ara mateix s’ocupa de la defensa d’uns 150 represaliats de tots els Països Catalans. Entrevista a Xavi Monge, advocat d’Alerta Solidària: ‘Per part dels Mossos s’intenta enviar un missatge de desmobilització’ Tot i el volum de feina que assumeixen, cal tenir present que Alerta Solidària no és un bufet d’advocats, sinó que la cinquantena de professionals que hi ofereixen els seus serveis ho fan per compromís polític. D’aquests, no tothom s’hi dedica igual, però entre tots han teixit una xarxa d’advocats que arriba a tot el país. Ho explica Martí Majoral, portaveu nacional: ‘Hi ha advocats que militen a Alerta, molts més que donen un cop de mà amb assessorament o atenent casos repressius, i més encara que ajuden en moments puntuals de màxima demanda.’ David Gorjón, un jove de 20 anys encausat pel tall de les vies del TGV de Sants durant la vaga general posterior a la DUI i el 155, és un dels molts represaliats defensat pels advocats d’Alerta Solidària. ‘La feina que fan és excel·lent i s’agraeix molt tenir tant de suport’, diu. Explica que després d’haver contactat amb ells, la primera cosa que va fer Alerta Solidària va ser reunir tots els encausats pel tall de vies d’aquell dia, fer que es coneguessin i resoldre la muntanya de dubtes. La importància dels grups de suport ‘La primera cosa que fem és cercar l’entorn militant de la persona represaliada i promovem un grup de suport per activar un teixit solidari ja de bon principi’, diu Majoral. Afrontar els processos judicials de manera col·lectiva no solament ajuda els encausats a no sentir-se sols, sinó que dóna més força a la defensa política que acompanya la jurídica. L’estratègia a seguir es decideix col·lectivament al grup de suport, que és qui marca les línies polítiques, a les quals se supedita la defesa jurídica. Alerta Solidària participa en aquestes assemblees i hi aporta experiència, idees i context perquè el grup de suport decideixi què fer pas a pas. ‘Et pregunten quina imatge pública es vol donar i quin grau de lluita política ha de tenir la defensa. En el nostre cas, com que van ser unes detencions arbitràries, vam voler donar una resposta altament política’, explica Gorjón. Majoral explica que és important trobar l’equilibri entre l’àmbit estrictament polític i l’estrictament jurídic: ‘Per a nosaltres no té sentit fer una defensa únicament jurídica i sense un discurs polític coherent amb les idees per les quals la persona és a l’ull de l’huracà repressiu.’ Segons que diu, el paper d’Alerta Solidària és defensar tant els drets com les idees del represaliat. ‘Si no, seria com designar un advocat d’ofici’, afegeix. En el cas de Gorjón i els altres set encausats pel tall de vies l’estratègia política s’ha traduït en la no-col·laboració amb la investigació judicial per a evidenciar la manca de legitimitat que consideren que té el cas. És per això que els vuit encausats no van anar a declarar quan els van citar judicialment, es van fer detenir i una vegada obligats a comparèixer es van negar a declarar. Això sí, en sortir al carrer van reivindicar en una conferència de premsa que havien estat uns dels centenars que havien tallat vies aquell dia. Tarifes per sota de la mitjana Defensar-se de les acusacions té uns costs, als quals cal afegir els inherents de la campanya política, com ara cartells, samarretes o una pàgina web. A més, sovint els casos es tanquen amb multes. Cercar finançament és una de les altres feines del grup de suport. Per la seva part, els advocats que ofereixen serveis als represaliats mitjançant Alerta Solidària ho fan renunciant a gran part dels honoraris. ‘Al llarg dels anys hem fixat una tarifació d’actuacions molt per sota de les recomanades pels col·legis d’advocats del territori’, diu Marjal, que afegeix que sovint n’hi ha que ni en reclamen. En aquests casos, els desplaçaments sí que cal pagar-los. La conseqüència d’aquestes tarifes tan baixes és que no hi ha ningú que es dediqui exclusivament a Alerta Solidària, perquè, com reconeix el portaveu, ‘probablement no arribaria a final de mes’. Diferents maneres de relacionar-se amb Alerta Solidària El 31 de juliol van condemnar per un delicte de desordres Laia Roca i Lluís Mollón, dos veïns de l’Hospitalet de Llobregat (Baix Llobregat) jutjats per haver participat en la manifestació contra la detenció a Alemanya de Carles Puigdemont, i els va imposar penes d’un any i un any i sis mesos de presó, respectivament. Tot i la condemna, tots dos es van donar per satisfets perquè Mollón evitava haver d’entrar a un centre penitenciari, una possibilitat real perquè la fiscalia demanava una condemna de sis anys de presó. Entrevista a Laia Roca i Lluís Mollón: ‘Els nostres fills han après de primera mà que la repressió és molt a prop’ Roca explica a VilaWeb que d’entrada van contactar amb Alerta Solidària, però a mesura que va avançar el cas i en van veure la gravetat van confiar la defensa a l’advocada penalista Laia Serra. ‘Per la seva experiència ens dóna més garanties’, diu. Encara que els canvis d’advocats no són habituals, Alerta Solidària diu que quan això passa ‘no és cap problema’ i que van entendre que Serra els podia oferir una línia de defensa amb què se sentien més còmodes. Tot i haver canviat d’advocada, Roca explica que van mantenir-se vinculats a Alerta Solidària en la campanya política antirepressiva. ‘La tasca d’Alerta Solidària és imprescindible, davant la situació que vivim, ells hi són sempre’, destaca. La formació, la tercera pota d’Alerta Solidària L’escalada de la repressió va fer que entre el Primer d’Octubre de 2017 i el juliol del 2018 Alerta Solidària fes cent formacions per tot el territori a petició de diferents col·lectius, especialment els CDR. Aquestes conferències, ‘amb un vessant de prevenció, però també de conscienciació’, serveixen per a assessorar els ciutadans per saber com han d’evitar la repressió i respondre en vista d’identificacions i detencions. ‘És una feina de formigueta que ens ha permès d’arribar a molta gent i estendre la consciència antirepressiva, de combat i de reivindicació de drets’, diu Marjal.

Summary: Així funciona Alerta Solidària, la xarxa d’advocats que defensa els independentistes detinguts el 23-S


El president del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), Jesús María Barrientos, ha ordenat que la policia espanyola retiri la seva vigilància del Palau de Justícia de Barcelona, seu del TSJC i de l’Audiència, al passeig Lluís Companys. D’aquesta manera, la seguretat de la instal·lació torna a estar en mans exclusives dels Mossos d’Esquadra. El 6 d’octubre, Barrientos va ordenar que la vigilància fos compartida entre els Mossos d’Esquadra i la policia espanyola, tot i que va donar als segons la capacitat de direcció. Fins llavors, els Mossos es feien càrrec en exclusiva de la vigilància exterior i interior, així com de la custòdia dels detinguts que havien de declarar als judicis. La policia catalana també és la responsable de la vigilància de tots els edificis judicials de Catalunya, encara que normalment se’n fa càrrec una empresa de seguretat privada, i de la seu de la Fiscalia Superior de Catalunya, al carrer Pau Claris. Llavors, Barrientos va justificar la decisió per la possible declaració d’independència: ‘La decisió obeeix a la previsió d’extremar la seguretat de l’edifici i garantir el seu ple i normal funcionament davant la possibilitat que el Parlament de Catalunya decideixi aplicar la Llei de Transitorietat, que preveu la substitució del TSJC pel Tribunal Suprem de Catalunya, així com l’elecció d’una nova cúpula judicial.’

Summary: El president del TSJC retorna als Mossos l’exclusivitat de la seguretat del Palau de Justícia


El membre del Secretariat Nacional de l’ANC Adrià Alsina ha presentat la seva dimissió per a concórrer a les primàries sobiranistes per ser candidat a les eleccions municipals de Barcelona. ‘Dimiteixo del meu càrrec de secretari nacional amb efectes immediats per dedicar-me a preparar la meva candidatura’, explica en una carta als membres del secretariat nacional. Alsina assenyala que els estatuts interns que regulen l’ANC no especifiquen si està obligat a deixar la direcció si vol ser candidat a aquestes primàries, però considera que cal ‘ser estrictes amb l’esperit’ de l’entitat i deixar el Secretariat Nacional. Les Primàries Catalunya tenen el suport de l’ANC perquè en els municipis es formin candidatures unitàries de l’independentisme escollides pels ciutadans. Alsina argumenta que vol ser candidat a Barcelona per aconseguir la unitat de l’independentisme, ja que, si no s’aconsegueix aquesta unitat, ‘és garantia de fracàs’ i de lliurar les grans batllies ‘al franquisme sociològic de Ciutadans o la incompetència carregada de bones intencions d’Ada Colau’. Segons Alsina, els partits independentistes estan ‘instal·lats en una dinàmica de retrets i desconfiances per sota la catifa que malmeten la credibilitat de l’independentisme i no ajuden ni a augmentar la majoria ni a implementar la República’. És per això que, segons diu, ‘el sistema necessita una sacsejada’. Llegiu ací la carta de dimissió d’Adrià Alsina:

Summary: Adrià Alsina deixa el secretariat de l’ANC per a ser candidat a les primàries de Barcelona


El director del Centre de Coordinació d’Alertes i Emergències del Ministeri de Sanitat espanyol, Fernando Simón, no ha passat la prova de la Covid-19. Ho ha dit la doctora María José Sierra, que l’ha substituït com a portaveu a la conferència de premsa diària per a analitzar l’avenç del coronavirus a l’estat. Ha explicat que va tenir un pic de febre però que es troba en bones condicions. TV en DIRECTO | "Fernando Simón tuvo un pico de fiebre, pero está bien", explica María José Sierra sobre el positivo del director Centro de Coordinación de Alertas y Emergencias Sanitarias https://t.co/m3clTHDXWW pic.twitter.com/ApzRHAP1fx — EL PAÍS (@el_pais) March 30, 2020 Dissabte passat Simón ja va faltar a una de les conferències de premsa habituals a la Moncloa perquè tenia símptomes d’infecció, però l’endemà va comparèixer perquè la prova li va sortir negativa. És el segon cas de coronavirus dins el comitè de tècnics que gestiona la lluita contra la pandèmia. El primer fou el director adjunt operatiu de la Guàrdia Civil, Laurentino Ceña. Sierra ha dit avui que el total de casos de coronavirus registrats a l’estat espanyol d’ençà que va començar l’epidèmia és de 85.195, 6.398 més que ahir. S’han mort 7.340 persones, 812 més que ahir, i se n’han guarit 16.780, 2.071 més que ahir.

Summary: Fernando Simón té la Covid-19


El president de la Generalitat, Quim Torra, seu al banc dels acusats del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC). És acusat de desobediència per haver mantingut la pancarta i el llaç en favor dels presos polítics i dels exiliats al balcó del Palau de la Generalitat, malgrat que la JEC li havia ordenat de retirar-la. La fiscalia demana un any i vuit mesos d’inhabilitació i 30.000 euros de multa. La defensa del president, en canvi, demana la nul·litat de la instrucció i que se suspengui el judici per diversos motius: la parcialitat del tribunal, la vulneració de la presumpció d’innocència i la negativa de citar els membres de la JEC que van denunciar Torra. El judici quedarà vist per sentència avui mateix. Torra al banc dels acusats: les claus d’un judici polític Vegeu el judici en directe ací: Podeu seguir el minut-a-minut del judici a VilaWeb.

Summary: Boye sorprèn demanant qüestions prejudicials al TJUE i el tribunal les denega


La fiscalia general de l’estat espanyol, que encapçala María José Segarra, ha fet una circular amb pautes perquè fiscals d’arreu d’Espanya puguin interpretar el delicte d’odi, una figura jurídica que el mateix ministeri fiscal explica que té com a objectiu ‘la protecció dels col·lectius desafavorits’. Incitació a l’odi: l’arma repressiva sense base jurídica de la policia espanyola Tanmateix, entre els exemples que ofereix, la fiscalia assegura que una agressió contra ‘una persona d’ideologia nazi, o la incitació a l’odi cap aquest col·lectiu, pot ser inclosa en aquesta mena de delictes’. Estem atònits. La Fiscalia General de l'Estat (nomenada pel PSOE) ha fet una circular amb pautes jurídiques per interpretar el delicte d'odi, i atenció: incitar l'odi als nazis és delicte! Mentre arxiven casos de catalanofòbia, es preparen per imputar als antifeixistes. Vergonya! pic.twitter.com/Y9QnEtoEdz — Drets (@DretsCat) May 20, 2019 L’associació Drets ho ha denunciat a Twitter i han qualificat la circular de vergonyosa. ‘Mentre arxiven casos de catalanofòbia, es preparen per investigar els antifeixistes’, afegeixen.

Summary: La fiscalia diu que el delicte d’odi també protegeix els nazis


El conseller de Treball, Afers Socials i Famílies, Chakir El Homrani, ha acusat el president de la Junta d’Andalusia, Juanma Moreno, de fer polítiques etnicistes quan ofereix ajudes per als andalusos que viuen a Catalunya. ‘Aquest és un exemple molt clar d’una política etnicista’, ha dit a Catalunya Ràdio El Homrani, que s’ha preguntat si Moreno considera els catalans d’origen andalús que se senten independentistes com andalusos de segona classe o que no són purs. ‘A aquests no els ajudaran?’, ha afegit el conseller, que ha dit que no tenen cap queixa formal de les entitats de persones d’origen andalús. El Homrani ha defensat que les identitats se sumen, no es contraposen, i ha criticat que PP i Cs pretenguin construir un relat on acusen l’independentisme de ser identitari. ‘Quan qui fa la denúncia és qui té aquesta visió ètnica i identitària’, ha destacat. El conseller ha assegurat que a ningú li agrada que el redueixin a un aspecte de la seva identitat, i s’ha mostrat convençut que a les persones d’origen andalús els molesta que les identifiquin a través de l’estereotip.

Summary: El Homrani acusa el president andalús de practicar una política etnicista


La fiscalia espanyola ha estat la primera a projectar vídeos en el judici contra el procés. El fiscal Jaime Moreno ha estat incapaç d’identificar la localització de molts enregistraments, malgrat les peticions de les defenses. De fet, l’advocat Benet Salellas l’ha corregit dues vegades. La projecció ha estat completament caòtica i s’han barrejat vídeos dels dies previs a l’1-O amb imatges del referèndum i de les concentracions del 20-S a Economia, Exteriors i la seu de la CUP. Per la seva banda, la lletrada Marina Roig ha protestat perquè el ministeri públic espanyol havia mostrat un vídeo manipulat. Tot seguit, podeu veure alguns dels vídeos que ha aportat la fiscalia, ordenats cronològicament. Hotel Avenida a la Seu d’Urgell, on s’allotjaven agents de la policia espanyola abans de l’1-O: ▶ Els bombers se sumen, amb les seves sirenes, a la cassolada davant els hotels de la Seu d'Urgell on s'allotja la policia espanyola: pic.twitter.com/rJKYn6ofec — CatInfo Lleida (@Cati_Lleida) October 2, 2017 Escorcoll de la Guàrdia Civil a Sabadell abans del referèndum: Discurs d’Oriol Junqueras davant el Departament d’Economia el 20-S: Un periodista de TV3 damunt un cotxe de la Guàrdia Civil el 20-S: Els Mossos d’Esquadra davant el Departament d’Economia el 20-S: La policia espanyola marxant de la seu de la CUP el 20-S: El vídeo manipulat del 20-S que ha presentat el fiscal: Actuació de la Guàrdia Civil a Sant Martí de Sesgueioles l’1-O: Actuació de la policia espanyola a l’escola Castell de Dosrius l’1-O: La Guàrdia Civil marxant de Sant Carles de la Ràpita l’1-O: Sant Carles de la Ràpita (Tarragona). La Guardia Civil se repliega después de su actuación, bajo una lluvia de piedras y otros objetos. pic.twitter.com/jzYrJu6A39 — Juanma Lamet (@juanmalamet) October 1, 2017 Actuació de la Guàrdia Civil a l’escola Joncadella de Sant Joan de Vilatorrada: Imatges de l’interior de l’institut Quercus de Sant Joan de Vilatorrada: Un home detingut per llançar una cadira a un guàrdia civil en un col·legi de Sant Joan de Vilatorrada durant l'1-Ohttps://t.co/B3LYSDcvQR pic.twitter.com/4ugXbiI61b — 324.cat (@324cat) October 25, 2017 Encarament entre agents dels Mossos i guàrdies civils a Talaià: Retirada de la policia espanyola després d’haver actuat a l’escola Pia del barri de Sant Antoni de Barcelona: Retirada de la Guàrdia Civil després d’haver requisat les urnes a Mont-roig: Mira, @LuisTrincado: ciudadanos largando a picoletos.¡Gloria al bravo pueblo de Mont-roig del Camp! pic.twitter.com/HEs2QDhMJI — Carmen Sanjurjo 🎗 (@Carmen_Sanjurjo) October 1, 2017 Salellas corregeix el fiscal Jaime Moreno sobre els talls del 8-N: Madre mía!!! Fiscal : “Corte de carreteras del día 3″ Salellas : ” 3 no 8 de noviembre” Marchena “Salte el vídeo”#judiciFarsa pic.twitter.com/GhZpBqtRte — javier gonzález (@javitoure10) 28 de maig de 2019

Summary: La fiscalia projecta vídeos manipulats en la sessió d’aquest matí al Suprem


L‘avió procedent de la Xina amb material sanitari per al sistema de salut del País Valencià ha aterrat avui a l’aeroport de Saragossa i és previst que arribi al vespre a València, segons que ha anunciat el president de la Generalitat, Ximo Puig. A aquest avió, s’hi afegirà un altre que previsiblement arribarà el cap de setmana, juntament amb l’encàrrec de nous enviaments per a la setmana vinent. És material comprat a empreses xineses per a fer front a la pandèmia del coronavirus. L’encàrrec dels dos primers avions va ser una adquisició de la Generalitat valorada en onze milions d’euros, amb la col·laboració d’un empresari xinès arrelat al País Valencià. No escatirem ni esforços ni recursos ni prevenció.La salut, el primer.Arriba el primer avió amb el material sociosanitari que la Generalitat ha comprat a la Xina per a repartir a la Comunitat Valenciana.Seguim.#AçòPassarà pic.twitter.com/OzbHSaPnxX — Ximo Puig (@ximopuig) March 24, 2020

Summary: El vol amb material sanitari de la Xina per al País Valencià aterra a Saragossa


A València la declaració de les Falles de Sant Josep com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat per part de la UNESCO només es podia celebrar plantant una falla. Davant les Torres dels Serrans, on l’últim diumenge de febrer es fa la Crida. És un monument de fusta que l’artista Juanjo García ha titulat ‘Patrimoni’ i que fa referència als oficis que fan possible que cada any se celebren les falles. ‘En el món s’ho han cregut –va dir–, ara falta que ens ho creguem els valencians.’ Es referia als valors d’una festa que, segons els redactors de l’expedient, va molt més enllà del que es veu a la superfície. La falla es va plantar a mà, ‘al tomb’, com es diu en el món faller, com es feia antigament, quan els monuments no eren tan grossos com són i bastava la força dels braços dels membres de la comissió, homes i dones, per a plantar-la. Cada volta més comissions recuperen aquesta tècnica, defugen materials sintètics i tornen a la fusta o la tela. Una cursa que va començar el 2011 La plantada d’aquesta falla del novembre la va presidir el batlle Joan Ribó i bona part de la corporació municipal. Després s’hi afegí la vice-presidenta Mónica Oltra, molt emocionada, com a fallera que és. Ribó va dir que la declaració de patrimoni ‘és un reconeixement mundial amb repercussions de tota mena. És un premi a la cultura festiva i un reconeixement a milers d’homes i dones que cada dia treballen en el món faller’. I afegí que a ell i al seu equip els ha tocat acabar una cursa de relleus que va començar l’any 2011 quan es va presentar la candidatura a la UNESCO. A les Torres dels Serrans també hi havia la fallera major de València i la fallera major infantil i les respectives corts d’honor. Totes, encantades de ser les protagonistes d’unes falles que seran molt especials, que es recordaran sempre més com les falles del patrimoni, o les falles de la UNESCO. Es van fer desenes de fotos davant el monument tant abans de plantar-la com quan ja s’erigia en un diàleg nocturn amb les Torres. Pedra i fusta. El que és permanent i el que és efímer. Un grup de tabaleters i dolçainers hi posava la música festera mentre centenars de fallers i falleres volien fotografiar la falla quan encara jeia a terra, i es feien autofotografies amb l’artista i estaven pendents dels mitjans de comunicació perquè algunes televisions feien directes mentre esperaven el moment de la plantada. Els presidents de les comissions, tots amb els mocadors i les insígnies corresponents, s’abraçaven i comentaven la jugada sense poder evitar l’emoció. Alguns cridaven ‘Som patrimoni’ Alguns s’han atrevit fins i tot a cantar l’himne i han improvisat una ‘ofrena de glòries a Espanya’. Com s’expliquen les falles a algú que no les ha vistes mai? Gil Manuel Hernández i Josep Lluís Marín celebren la declaració. Josep Lluís Marín és filòleg i ha estat un dels cinc redactors del formulari, perquè es tracta d’això, d’omplir caselles amb una colla de preguntes i requisits. ‘Era un repte perquè havies d’explicar les falles a una persona que no les ha vistes mai amb una limitació d’espai i d’ítems, i fer-ho en un llenguatge tècnic, en el llenguatge de l’antropologia o la sociologia per a moure’t en els paràmetres que s’acostumen a gastar. Havies de buscar el vocabulari que explicara, per exemple, que la falla és una instal·lació d’art públic al carrer que motiva la reflexió sobre l’actualitat de l’any…’ Marín va ser un dels fallers que va ajudar, amb més membres de la Junta Central Fallera, a plantar la falla quan es va fer el silenci i l’artista va cridar ‘amunt!’. Coincideix amb l’artista que la declaració de la UNESCO ha de servir perquè els fallers i els no fallers coneguen millor la festa i la valoren més, perquè moltes voltes hi ha aspectes que passen desapercebuts. ‘Es veu l’aspecte més extern, més superficial de la festa i tota eixa riquesa i eixa sociabilitat que hi ha, eixa expressió creativa que tenen les falles, que són les dues claus de la candidatura, és interessant que la gent les valore’. Les falles del 2017 seran un punt d’inflexió, segons Gil Manuel Hernández Martí, doctor en geografia i estudiós de la festa. ‘Serà un canvi. Són unes falles que tenen un segell de qualitat cultural. Les falles seran en un punt de mira nou, amb més assistència i més atractiu. Seduiran més. Seran unes falles especials.’ Socialització i inconvenients Tant Marín com Hernández Martí remarquen el fet que les falles representen l’esperit de la socialització, de la tradició que passa d’una generació a una altra. Sobre els problemes ambientals que han hagut d’esquivar per ser escollides Patrimoni de la Humanitat, Gil Manuel Hernández diu: ‘No ha estat un problema per a la UNESCO. S’investiguen materials. Els resultats es veuran més endavant. És un aspecte fonamental. Hem deixat ben clar que el volem superar, que treballem per a superar els materials que són contaminants. Han valorat la disposició a transformar i a canviar.’ I pel que fa a l’altre punt que hauria pogut afeblir la candidatura, i que és l’ocupació de la via pública durant tants dies i el soroll per als veïns, Josep Lluís Marín ha reconegut una certa desafecció perquè hi ha hagut abusos, però ha dit que era un desafiament. ‘Això ha de servir de punt d’inflexió. Hem d’entendre que són un patrimoni col·lectiu, són un patrimoni comú de tota la societat valenciana, no únicament dels fallers. Redefinirem i repensarem eixos límits que moltes voltes excedim i passem.’ Diumenge de ‘cremà’ al desembre Aixecar i plantar la falla és una tasca col·lectiva que requereix coordinació, silenci i concentració. Fins que no es va tenir assegurada, el pirotècnic no va disparar un castell de focs artificials. Els telèfons mòbils van tornar a disparar contra el cel d’una nit de novembre prou fresca a València. Algú va tornar a cantar l’himne, els tabaleters van tornar a atacar la música festera, els fallers van assegurar el monument, les falleres es van tornar a fotografiar. Els responsables de la Junta Central Fallera resten pendents de la previsió meteorològica perquè és previst que la falla es creme diumenge a la vesprada. Quan la delegació que ha anat a Addis Abeba a defensar la candidatura haurà tornat a València. Pere Fuset, el regidor de Cultura Festiva, va agrair el reconeixement al comitè de la UNESCO i els va explicar què succeiria a València unes hores després: ‘Us assegure que avui mateix milers de valencians eixiran al carrer per a celebrar-ho tan bé com sabem: dedicant una falla a aquesta decisió. Amb això pretenem també ser útils per a divulgar el concepte del Patrimoni Immaterial i la filosofia d’aquesta convenció.’ Juanjo García, que sempre fa servir fusta per a construir els seus monuments, podrà tornar a sentir com es crema la falla. ‘El soroll que fa la fusta en contacte amb el foc no té res a veure amb el que fan altres materials’, va afirmar. Les Falles de Sant Josep s’afegeixen a tot de festes del nostre país declarades Patrimoni Immaterial de la Humanitat per la UNESCO, com ara el Misteri d’Elx, la Patum de Berga, els castells, el Cant de la Sibil·la, les festes de la Mare de Déu de la Salut d’Algemesí, les falles del Pirineu. També són patrimoni el Tribunal de les Aigües i la dieta mediterrània.

Summary: Unes falles al novembre


Actualment, hi ha més d’un miler de refugiats als Països Catalans, provinents de la darrera onada migratòria, sobretot del Llevant i el nord d’Àfrica. D’aquests, uns 250 provenen de les reubicacions fetes des de Grècia i Itàlia. Tot i això, la xifra de persones amb dret d’asil podria ser superior. N’hi ha que encara poden estar tramitant la concessió o que ja no són en el pla perquè han finalitzat el temps màxim de cobertura o l’han abandonat, entre més motius. Una dada que ens podria donar una pista sobre la xifra real de refugiats és que l’any 2015 es van presentar al conjunt de l’estat espanyol 14.780 sol·licituds d’asil. En el mateix període de temps, només se’n van respondre 3.240, de les quals el 69% van ser resolucions desfavorables, i únicament es va atorgar l’estatus de refugiat a 217 persones. Per contra, només un 49% de les resolucions de la Unió Europea són desfavorables, i un 38% aconsegueix l’estatus de refugiat. En aquesta competència que és exclusiva del govern espanyol, hi ha una clara deficiència, ja que només es van respondre el 0,005% del total de resolucions fetes pels estats de la Unió Europea, mentre que se’n van rebutjar la majoria. Del miler llarg de refugiats al nostre país, 471 es troben acollits a Catalunya. D’aquests, 122 provenen del programa de reubicació des de Grècia, i tretze, des d’Itàlia. D’una altra banda, quinze refugiats són reassentats des de Turquia, i set, des del Líban. Un any enrere només s’havien acollit 27 refugiats. Catalunya ha rebut el 23% de reubicats i reassentats de tot l’estat espanyol. En el cas del País Valencià, el novembre de 2015 es van acollir a Castelló divuit refugiats dels primers de la guerra de Síria, i ara ja han arribat més d’una cinquantena procedents de Grècia i Itàlia. El País Valencià té un dels centres d’acollida del govern espanyol, en el qual hi ha 115 persones. En el pla estatal, s’hi podrien acollir prop de 400 refugiats. En el cas de les Illes Balears, hi han passat 91 refugiats des del setembre del 2016, quan va començar l’acollida. D’aquests, 63 són reubicats de Grècia i Itàlia. Finalment, a Catalunya Nord, la majoria de refugiats són provinents del camp de Calais, d’on han arribat com a mínim 139. Al municipi de Campome, hi van arribar divuit, que van omplir de vida el poble de 118 habitants. En el cas d’Andorra, el govern s’havia compromès a acollir vint refugiats però encara no n’ha arribat cap. On es troben? La primera fase del pla estatal (6-9 mesos) mira d’acollir els refugiats en centres gestionats per ONG, CEAR, ACCEM i Creu Roja al conjunt de l’estat. En la segona fase, els sis mesos següents, han de cercar habitatges de lloguer (amb ajudes de 376€), i finalment, en una tercera fase, els individus haurien de desenvolupar-se de manera autònoma –amb feina– encara que amb un seguiment per part d’ONG i institucions. El govern espanyol no ha transferit cap euro dels fons de la Unió Europea a acollir refugiats, i han estat els governs autonòmics que han ofert la majoria d’habitatges necessaris per a la primera fase. A les Illes Balears, la primera fase es desenvolupa en l’alberg de la platja de Palma, amb capacitat per 5a 0 persones, gestionat per la Creu Roja i cedit i habilitat pel govern balear. En el cas del Principat, s’allotgen a la Casa Bloc de Sant Andreu (90 persones), a Barcelona, cedida per la Generalitat; a un espai de Manresa que pertany a Sant Joan de Déu (40 persones); a un alberg de la Xarxa d’Albergs de Catalunya a Berga (50 persones); i al Seminari de Vic (40 persones). També a l’alberg La Conreria, l’espai de colònies de la Fundació Pere Tarrés, entre Tiana i Sant Fost de Campsentelles, amb capacitat per a 40 persones però encara sense refugiats. A més, trobem persones refugiades en 36 municipis més de la geografia catalana. Al País Valencià, hi ha el Centre de Refugiats de Mislata, del govern espanyol, que acull més de 115 refugiats. Per part de les ONG, la Comissió d’Ajuda al Refugiat del País Valencià compta amb el Centre de Migrats de Cullera (Ribera Baixa), de 80 places. Per la seva banda, ACCEM té habitatges semitutelats a Castelló (52 places) i València (52) en plena ocupació, i la Creu Roja té 99 refugiats en pisos on dóna atenció integral per tot el País Valencià. El govern valencià va oferir 1.411 places per acollir més refugiats, però el govern espanyol ha considerat que el 80% d’aquestes no eren adequades per a viure. A Catalunya Nord, tant a Santa Maria del Mar com a Bolquera, els refugiats són allotjats en centres de vacances (CCAS-EDF), igual que a Campome i el Barcarès. El govern francès allotja els refugiats uns tres mesos i en zones rurals, on estan dispersos. Mancances Un dels principals problemes de l’actual pla és la transició entre fases. Les ajudes per al lloguer totalment insuficients i les dificultats per a trobar feina en pocs mesos són impediments que fan que molt sovint els refugiats vagin a altres estats cercant millors ajudes. Per exemple, en el cas de les Illes, hi ha 44 persones en la primera fase, a l’alberg de la platja de Palma. Dels 42 que haurien d’estar en la segona fase, disset continuen el pla, però vint-i-dos han partit cap a un altre estat, i tres més han demanat el canvi de comunitat autònoma. És a dir, més de la meitat han deixat l’estat, i el cas de les Illes no és pas excepcional. Un altre problema és que la presa de decisió és lluny de les administracions més properes al ciutadà, com són els municipis i els governs autonòmics. Més enllà que la decisió de permetre l’arribada de més persones o menys estigui en mans de l’estat espanyol, trobem, per exemple, que els ajuntaments no saben quantes persones són enviades als seus municipis. D’una altra banda, la Generalitat, per solucionar la manca d’informació rebuda, ha creat el Mapa Català del Refugi, on és necessària la col·laboració de les set entitats que gestionen el pla estatal a Catalunya, per tenir informació precisa i actualitzada sobre qui se’n fa càrrec, en quina fase estan els refugiats, etc. El govern balear considera que el temps d’acollida és insuficient, de la mateixa manera que ho és la quantia econòmica i l’accés a l’habitatge, que no cobreixen les necessitats bàsiques. També és una preocupació per als refugiats la manca de papers i justificants que els permetria el reconeixement de títols acadèmics, i la poca informació que reben quan arriben a un nou lloc, que molts cops no respon a les expectatives inicials. Un altre problema és que els refugiats no participen en cap cas de les decisions. Per exemple, sobre la destinació. Una persona pot fer una sol·licitud i esperar la resolució a Barcelona i ser enviat a qualsevol altre municipi, lluny d’on ha fet els primers lligams. Alhora, això pot provocar el refús de la persona si no es té en compte el perfil laboral, característiques personals o el diferent preu del lloguer segons el municipi. Alternatives: plans municipals i autonòmics. El pla espanyol no té cap control ni supervisa les accions en la recerca de feina ni en l’aprenentatge de la llengua. A més, és inflexible en els terminis, de manera que en molts casos no es garanteix la inserció de les persones, que poden quedar en una situació molt precària. En aquest sentit, s’han elaborat plans municipals i autonòmics que donen resposta a la manca d’eines per a la integració i de flexibilitat. L’Ajuntament de Barcelona ha endegat el programa Nausica, el primer pla municipal, destinat principalment al refugiats que queden exclosos a causa de la rigidesa del pla estatal (curta temporalitat, mobilitat geogràfica obligada, etc.) i que són vulnerables perquè no tenen habitatge i, a vegades, tampoc permís de treball. Va començar a l’octubre i haurà atès 81 persones a final de mes i un centenar a final d’any. El pla ofereix habitatge temporal i un seguiment social (integració social, laboral i lingüística). Per la seva banda, el Servei d’Atenció a l’Immigrant, Emigrant i Refugiat (SAIER), també de l’Ajuntament de Barcelona, ha ofert allotjament temporal a 191 sol·licitants d’asil i ha atès 566 persones només aquest gener (un 86% més que fa un any). Per part de la Generalitat de Catalunya, el gener es va presentar el Programa català de refugi, a partir de voluntaris que ara s’estan seleccionant i que acompanyaran persones refugiades, i també hi ha prevista una prestació econòmica. El pla integral començarà al juny i inclou activitats de formació (laboral i llengua) i socialització, que permetin als refugiats una autonomia suficient. També al Principat s’ha creat el Comitè d’acollida de persones refugiades, on hi participen Generalitat, ajuntaments i entitats socials, i el Servei de primera acollida, que ofereix formació inicial de llengua, mercat laboral i país. El Consell de Mallorca també ha gestionat, a través de l’Institut Mallorquí d’Afers Social (IMAS), la inscripció de voluntaris que volen atendre refugiats. Ja n’hi ha 79, inclòs el president del Consell, Miquel Ensenyat, a més de nou entitats (inclosos sis ajuntaments), tot disposats a donar allotjament, traductors, roba, menjar. Actualment, a l’illa hi ha 61 refugiats. La Conselleria de Serveis Social i Cooperació de les Illes també havia preparat un pla de coordinació, però no va ser necessari de posar-lo en marxa perquè l’arribada de refugiats no va ser massiva sinó en petits grups. Considera que la gestió de l’estat i de la Unió Europea és nefasta, i que la voluntat política és el principal escull. En aquest sentit, també la Generalitat Valenciana ha acusat el govern espanyol de passivitat i ineficàcia. Hi ha més de 133 municipis adherits a la xarxa de municipis acollidors, i també s’han fet registres de voluntaris a municipis com Vila-real o València, on els ciutadans poden oferir un habitatge que permeti allotjar refugiats, fer-se voluntaris o oferir altres recursos materials. .. i que n’arribin més! L’Ajuntament de Barcelona, com la majoria d’institucions del país, assegura que ‘mai han estat un topall’ perquè la ‘disposició a acollir és total’ i que en tot cas s’adaptarien els recursos. La Generalitat de Catalunya també considera que la xifra que es va donar de 4.500 refugiats és només un primer objectiu, i que la idea és acollir-ne més, tot i que l’arribada depèn de l’estat espanyol. El govern recorda que aquesta xifra de refugiats representa tan sols el 0,05% de la població catalana, i que, per tant, es pot acollir més o millor. La Generalitat Valenciana assegura que en podria rebre 1.400 avui mateix. La Secretaria d’Igualtat, Migracions i Ciutadania de Catalunya també ha finançat diverses campanyes de sensibilització i acollida com ara el ‘Programa escriptor acollit’ del PEN Català, o ‘Formació i sensibilització sobre el dret d’asil’, de la Fundació ACSAR. L’Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament ha finançat diferents projectes als països limítrofs amb Síria, amb UNICEF, Comitè Català de l’ACNUR, UNRWA, Creu Roja, Acció Contra la Fam, Pallassos Sense Fronteres i Save the Children, amb un pressupost total de 306.000 euros.

Summary: Els Països Catalans ja acullen més d’un miler de refugiats


L’Hospital del Mar ha posat en marxa la iniciativa #Cartesquecuren, per mitjà de la qual volen fer arribar missatges de suport i escalf als qui s’hi troben isolats per Covid-2019. ‘Vivim una situació sense precedents. Demostrem que som una societat que no deixa ningú enrere’, diu el comunicat del centre. Actualment és el cas de centenars de persones, que no poden estar en contacta amb cap familiar ni amistat. Les cartes es poden escriure al correu cartesquecuren@hospitaldelmar.cat. Tota la informació sobre el Coronavirus, minut a minut

Summary: Cartes que curen: una iniciativa per a donar escalf als malalts de coronavirus que es troben en aïllament


El ‘Banc Expropiat’ de Gràcia era una antiga sucursal bancària ocupada. Concretament, havia estat una oficina de la Caixa Tarragona i després de Catalunya Caixa. Fa uns mesos es va saber que el govern de Xavier Trias havia continuat pagant el lloguer del local durant l’ocupació, però Ada Colau va considerar que era una irregularitat i va deixar de pagar-lo. Sembla que aquesta decisió ha estat el detonant de la desocupació, i ara la batllessa s’ha limitat a dir que era un afer ‘entre privats’. El Banc Expropiat mantenia una programació d’actes que podeu trobar ací. Aquest vídeo, fet en suport de les activitats que s’hi feien, explica com funcionava. Més informació: Dures càrregues i aldarulls a Gràcia, després del desallotjament del ‘Banc Expropiat’

Summary: Vídeo: Què era el Banc Expropiat?


Fa dues setmanes la jutgessa instructora del 13 de Barcelona, Alejandra Gil Llima, va dictar el processament de trenta persones pels delictes de malversació, desobediència, falsedat documental, revelació de secrets i prevaricació en la macrocausa que investiga la preparació del referèndum. D’aquesta trentena, n’hi ha disset que esperen l’obertura del judici oral amb una preocupació especial. Són els investigats per malversació, que han d’aplegar 5,8 milions d’euros abans de dues setmanes per a pagar la fiança solidària que els va imposar la jutgessa. Són Antoni Molons, Joaquim Nin, Jaume Clotet, Josep Ginesta, David Palanques, David Franco, Francesc Sutrías, Aleix Villatoro, Amadeu Altafaj, Albert Royo, Natàlia Garriga, Pablo Raventós, Francesc Fàbregas, Josuè Sallent, Xavier Puig, Rosa Maria Rodríguez i Rosa Vidal. ‘Els resultats no són els que s’esperaven’, confessa a VilaWeb un dels acusats, preocupat pel ritme recaptatori de la Caixa de Solidaritat. Les aportacions es poden fer en aquest número de compte bancari de la caixa de solidaritat: ES31 3025 0001 1814 3361 5996. Si no aconsegueixen aquesta quantitat, el jutjat els embagarà els béns. El compte enrere per a atènyer aquesta xifra milionària s’activarà divendres, quan la jutgessa notificarà el processament a quinze acusats, i s’acabarà el 10 de maig, quan el comunicarà als altres quinze. L’endemà de l’última notificació la fiança haurà de ser dipositada, tot i que les defenses sostenen que la jutgessa podria deixar uns quants dies de marge. El cas és que, a dues setmanes vista, la recaptació no és bona i hi ha dubtes que es pugui aconseguir, com assenyalen diverses fonts. Els representants de la Caixa de Solidaritat, encapçalada pels ex-presidents del parlament Ernest Benach i Núria de Gispert, no volen comunicar la xifra recaptada. Ho fan com a mesura de protecció, perquè quan han publicat xifres han detectat que l’estat espanyol hi responia amb més sancions i multes. Diuen que estan treballant per aconseguir el màxim nombre de donatius possible i que compten amb el suport de les entitats i els partits. La recaptació d’aquesta fiança es fa amb alguns factors adversos. Per una banda, l’impacte mediàtic del judici del Suprem eclipsa aquesta causa; i per una altra, la campanya electoral arrossega tota l’atenció pública. ‘Ens costa molt de treure el cap enmig de la torrentada electoral’, diu una font de la Caixa de Resistència. Els partits han aprofitat el període electoral per a intensificar les crides a participar-hi. Fins i tot Oriol Junqueras i Raül Romeva van demanar en un míting la col·laboració amb els encausats que han de pagar aquesta fiança. D’on surten, els 5,8 milions? Segons la jutgessa instructora, aquesta xifra és el resultat de la suma total dels diners que sospita que es van destinar a organitzar el referèndum. En les cent pàgines de la interlocutòria de processament, la magistrada desgrana les despeses que creu que els acusats van fer per a la votació. Per exemple, diu que es van destinar 1.201.654 euros a fer obres al Centre d’Iniciatives per a la Reinserció, local que després es va utilitzar per a la recollida de dades del referèndum; que la Generalitat va pagar un milió d’euros a Unipost per la tramesa de correus; que TV3 i Catalunya Ràdio van facturar 277.000 euros per emetre la publicitat del referèndum; i que el CTTI va pagar 100.000 euros a T-Systems per millorar l’aplicació del registre de catalans a l’exterior. Els afectats no entenen per què la jutgessa del 13 ha iniciat el processament per malversació si encara no ha acabat el judici del Suprem, on ja es jutja aquest delicte pels mateixos fets. A més, no té lògica que si els dotze processats que s’asseuen de fa dos mesos davant Manuel Marchena ja van abonar 2,1 milions d’euros al jutge instructor, Pablo Llarena, ara es demanin quatre milions més.

Summary: Preocupació pels represaliats del jutjat 13: s’acaba el temps per a pagar la fiança