El Ministeri de Foment espanyol ha tret a informació pública l’estudi informatiu del tram entre Zona Franca i el Morrot de l’ampliació de la Ronda Litoral (B-10) a Barcelona. L’alternativa preseleccionada té una longitud de 5,6 quilòmetres i un pressupost de licitació estimat de 119,5 milions d’euros. El corredor que permet l’accés a Barcelona per la zona sud a través de la Ronda Litoral (B-10) registra intensitats de trànsit properes als 100.000 vehicles diaris que, en alguns casos, han de discórrer per seccions de dos carrils per sentit de circulació, minvant la funcionalitat del tronc de la Ronda i dels diferents enllaços. El tram en estudi està comprès entre els punts quilomètrics 11,5 i 18 de la Ronda Litoral; s’inicia entorn de l’enllaç d’accés a la Zona Franca i al Port de Barcelona, i conclou a les proximitats de l’estació ferroviària de mercaderies del Morrot. L’estudi informatiu defineix diverses alternatives i les avalua mitjançant una anàlisi multicriteri sobre la base de diversos objectius (econòmic, ambiental, funcional i territorial) per a seleccionar l’alternativa més adequada que permeti augmentar la capacitat actual de la Ronda Litoral, resolent els problemes de funcionalitat existents i els que es preveuen com a conseqüència dels desenvolupaments urbanístics i industrials de la zona. L’alternativa preseleccionada consisteix en una ampliació de capacitat del tronc de la Ronda Litoral mitjançant la implantació d’un o dos carrils addicionals per sentit de circulació, en funció de la zona considerada. A la zona 1 –entre l’enllaç de Zona Franca i el d’accés al Port per l’entrada 29– i a la zona 2 –entre l’accés al Port per l’entrada 29 i enllaç de sortida per la 28– es preveu ampliar un carril per sentit aprofitant l’àmplia secció existent que permet créixer per la mitjana. A la zona 3 –entre l’enllaç de sortida del Port per la porta 29 i la sortida del tronc de la Ronda Litoral cap a Barcelona– s’afegeixen dos nous carrils per sentit, utilitzant la calçada actual (de quatre carrils) per al sentit de sortida de Barcelona i construint-se un nou viaducte per al sentit d’entrada a Barcelona.

Summary: L’ampliació de la Ronda Litoral per la Zona Franca surt a informació pública


El Consell d’Europa ha començat una investigació per a esbrinar com Espanya i Turquia utilitzen la justícia contra els polítics catalans i kurds, respectivament. El Comitè d’Afers Legals i Drets Humans de l’Assemblea Parlamentària del Consell d’Europa ha aprovat un primer document de treball que significa el començament d’un procediment que pot acabar essent votat a l’Assemblea del Consell d’Europa. A començament d’any una vintena de membres de l’Assemblea, de diversos països i grups parlamentaris, des dels socialistes al grup popular passant pels liberals i els verds, van expressar la preocupació ‘pel creixent nombre de polítics nacionals, regionals i locals processats per les declaracions efectuades en l’exercici del seu mandat, en particular a Espanya i a Turquia’. I amb aquest informe, aprovat ahir, ja s’ha posat el fonament de la investigació, que implicarà l’enviament d’una missió investigadora tant a l’estat espanyol com a Turquia. El relator d’aquest primer document de treball, el letó socialista Boris Cilevics, fa un recull de casos que a Turquia i a Espanya han significat vulneracions de drets fonamentals com ara la llibertat d’expressió, del discurs polític dissident i que qüestioni el poder i l’status quo. I, en el cas de la persecució política contra els independentistes catalans, fa en primer lloc un esment dels represaliats, el govern, el president, la presidenta del parlament i membres de la mesa, desenes d’alts càrrecs del govern i uns set-cents batlles. I tot seguit detalla els fets de la tardor del 2017, marcats per la repressió policíaca de l’1-O i per la repressió judicial dels impulsors del referèndum. Cilevics qüestiona l’acusació de rebel·lió, perquè no hi va haver violència per part de la gent que va participar-hi. ‘Tal com van poder comprovar molts observadors, les manifestacions multitudinàries que hi havia entorn del referèndum van ser pacífiques. Els vídeos àmpliament difosos són certament colpidors.’ Detalla l’ús de les porres, el gas lacrimogen i les bales de goma per la policia. I destaca que, tanmateix, la fiscalia i el Tribunal Suprem espanyol ‘van adoptar una innovadora interpretació del requisit de la violència per al crim de rebel·lió anomenada “violència sense violència” o “violència sense sang”’. Diu el relator que, segons el seu parer, aquesta interpretació de la noció de violència constitueix una interpretació tan imprevisible de la llei que pot constituir una violació del Conveni Europeu dels Drets Humans. I això també passa amb la violació de la llibertat de manifestar-se pacíficament. Fonamenta la crítica, a més, en la resolució del tribunal de Slesvig-Holstein refusant l’extradició de Carles Puigdemont a Espanya, perquè el tribunal alemany ‘va basar la seva decisió en el fet que les autoritats espanyoles no van demostrar que hi hagués cap mena de violència que s’hi pogués atribuir’. Aquest informe encara és més contundent, perquè dubta de la neutralitat dels tribunals espanyols en aquestes causes contra els independentistes catalans, per l’ús injust de la presó preventiva, i les denúncies de violacions del dret de la defensa. Recull moltes d’aquestes denúncies, entre les quals la del grup de treball de detencions arbitràries de l’ONU, que va exigir l’alliberament de tots els presoners polítics. I en les conclusions es demana: ‘L’exercici d’un dret constitucional pot ser considerat un crim, pel qual són castigats amb llargues penes de presó com les que s’han demanat per als polítics catalans a Espanya?’ Boris Cilevics diu en el seu informe que demanarà de fer una visita a Madrid i a Barcelona a tall de missió investigadora per a disposar de més material per a un informe definitiu que pot acabar essent votat a l’Assemblea Parlamentària del Consell d’Europa. Vegeu ací l’informe preliminar:

Summary: El Consell d’Europa investiga com Espanya i Turquia utilitzen la justícia contra els polítics catalans i kurds


Els 17 immigrants majors d’edat que han arribat aquesta setmana a Mallorca i Menorca han estat posats en llibertat. No hi ha lloc, ni manera ni temps de traslladar-los a cap centre d’internament per a estrangers (CIE) i retornar-los, després, a Algèria, d’on fugen la majoria. Dels 54 immigrants arribats a les Pitiüses en sis embarcacions aquests darrers dies, només 30 tindran plaça a la península. Demà hi partiran amb un avió llogat per la delegació del govern espanyol. Els altres es quedaran al carrer. Com és preceptiu, els faran una identificació temporal d’un mes perquè puguin romandre a l’estat espanyol. Els que van arribar a Menorca podran dormir en un hostal, temporalment, cedit pel Fons Menorquí de Cooperació. Els àpats els faran a la Creu Roja i Càritas els proporcionarà roba. Així s’ha decidit en una reunió d’administracions i entitats en què s’ha establert de fer un protocol per a aquestes situacions. A Eivissa, el jutjat que se’n fa càrrec, amb funcions de guàrdia, és el jutjat de violència contra la dona, que ja tenia una forta saturació abans de l’arribada dels darrers 54 immigrats a les Pitiüses.

Summary: Els immigrants que arriben a les Illes es queden al carrer


Els membres de la mesa del parlament encausats per desobediència i prevaricació per haver permès el debat del referèndum al debat de política general han comparegut després de la declaració del dirigent d’EUiA i secretari tercer de la mesa, Joan Josep Nuet, al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC). La presidenta de la cambra, Carme Forcadell, ha donat pas a la intervenció de Nuet. Nuet ha explicat que la magistrada Maria Eugènia Alegret s’ha sentit ‘incòmoda’ amb la seva declaració, especialment quan li ha dit que ell no és independentista però sí demòcrata. Ha apel·lat a la constitució espanyola per a defensar la llibertat d’expressió: ‘Les idees polítiques han de ser expressades de forma lliure’, ha dit. ‘He fet valer els meus drets com a diputat a ser inviolable respecte a les meves opinions polítiques i els meus vots’, ha afegit. ‘He estat molt coherent amb la línia de defensa de la democràcia que hem mantingut els cinc membres de la mesa’, ha explicat. ‘Peti qui peti seguirem sent congruents i coherents amb aquests principis que no abandonarem’, ha sentenciat. Ací podeu veure la intervenció de Nuet al parlament.

Summary: Nuet: ‘He vist a la magistrada incòmoda quan li he dit que no era independentista però sí demòcrata’


El sector sobiranista de Catalunya en Comú presentarà dimarts un corrent d’opinió dins el partit. Al manifest fundacional, avançat per TV3, asseguren que la formació s’ha allunyat del sobiranisme. Entre els signants hi ha els diputats Elisenda Alamany i Joan Josep Nuet. Contràriament al que diversos mitjans, inclòs VilaWeb, havien afirmat, no el signa pas l’ex-batllessa de Badalona Dolors Sabater, tal i com ha aclarit ella mateixa a Twitter: Ni en sóc promotora ni signant d'un manifest intern de @CatEnComu_Podem. Però sempre és bo que es plantegin debats polítics com aquest. @GuanyemBDN és lloc de trobada entre federalistes i independentistes, on sobiranisme, justícia social i radicalitat democràtica són clau. — Dolors Sabater Puig (@mariadolorsa) October 22, 2018 ‘Massa sovint s’ha deixat de reivindicar el sobiranisme, tot i que és un dels nostres valors originals. Avui, molts sobiranistes se senten completament orfes dins d’aquest espai polític’, diu el text. A més, fa una valoració negativa de la breu existència de Catalunya en Comú, que segons que diuen no ha aconseguit ‘superar les dificultats, els vicis i les inèrcies dels partits tradicionals –negociacions entre aparells, replegaments, temptació d’homogeneïtzació, pactes de despatx’. ICV i l’entorn d’Ada Colau van frenar al juliol una direcció del partit pilotada per Xavier Domènech i Elisenda Alamany. Els signants consideren que cal ‘un projecte sobiranista que dibuixi un país que valgui la pena ser viscut i aquí ens toca ser protagonistes’. I creuen que els comuns han de contribuir perquè sigui ‘un sobiranisme progressista i feminista el que construeixi el futur del nostre país en els propers anys’. I afegeixen: ‘Precisament per això no podem deixar perdre els valors dels comuns, perquè ara són més necessaris que mai per a representar una nova Catalunya.’ Llegiu el manifest sencer a continuació: «Som comuns. Som Sobiranistes. Una força sobiranista nova, de progrés i de canvi democràtic, guanya unes eleccions generals a Catalunya el 21 de desembre de 2015, i de nou, el 26 de juny de 2016. És així com es reviu la victòria de les municipals del maig a Barcelona. La gent comuna fem el pas a les institucions per posar-les al servei de la gent. Aquest pas es fa en el context d’un país que ha patit múltiples crisis en els darrers deu anys i on es manifesta la fi d’una època: límits de receptes polítiques i econòmiques caduques; unes institucions i unes maneres de fer cada vegada més allunyades de la ciutadania; retallades als nostres drets socials i laborals; i un bloqueig constant a les demandes per decidir i construir de forma col·lectiva el futur de Catalunya. Els comuns esdevenim una realitat política que s’explica pel moment que viu el país. Una realitat generacional que viu amb il·lusió i esperança la irrupció del moviment del 15-M i la indignació per com les elits polítiques i econòmiques estaven hipotecant el nostre futur. Som gent comuna, alguns amb trajectòria política, molts d’altres provinents dels moviments socials, del món professional o de l’acadèmia. Gent comuna que decidim fer el pas per a canviar les coses. Els comuns traslladem a la institució noves realitats i noves propostes polítiques d’acord amb el que hem viscut els darrers anys i ho fem des d’un sobiranisme de base ciutadana, progressista i sense supeditacions a visions conservadores o als grans partits polítics tradicionals. El mes d’abril de 2017 es constituïa Catalunya en Comú. Aquesta havia de ser l’eina per representar els valors dels i les comuns. Un instrument polític capaç de canalitzar la diversitat del país, amb una clara vocació de majories i que havia d’estendre’s pel territori, amb realitats específiques per a cada municipi seguint una lògica superadora. Entenem que començar una nova època al nostre país passa, també, per construir una nova política. Noves maneres de fer més properes a les necessitats d’una societat complexa, que s’assemblin més a una societat que ha canviat i que en els darrers anys ha viscut massa allunyada de partits i institucions. Noves formes de relació entre les institucions i la ciutadania. I noves formes de funcionament dels partits polítics que ens permetin sumar a la política institucional del nostre país noves cares que fins ara no s’havien sentit cridades pels partits tradicionals. No obstant això, fins ara no hem estat capaços de superar les dificultats, els vicis i les inèrcies dels partits tradicionals –negociacions entre aparells, replegaments, temptació d’homogeneïtzació, pactes de despatx. L’eina de què ens vam dotar, Catalunya en Comú, no ha estat, en aquest sentit, prou fidel als objectius fundacionals. Calia construir una força de canvi, i no un partit tradicional; una força política ciutadanista que entengués que calia portar a terme noves polítiques i noves solucions per un món diferent. Una força política central per a una nova època i una nova Catalunya. El context en què neix Catalunya en Comú està marcat pel debat nacional. Aquest ha estat precisament l’expressió i la reacció a esgotaments múltiples que ha viscut la societat catalana a causa de la crisi social, política, econòmica, ambiental i nacional que hem viscut. Malauradament, però, la intensitat política dels darrers temps i la lògica binària del processisme han contribuït a un cert replegament per part d’alguns sectors de Catalunya en Comú i ens han allunyat dels nostres objectius fundacionals. Massa sovint, s’ha deixat de reivindicar el sobiranisme, tot i ser un dels nostres valors originals. Així és com la pluralitat de l’espai, que va ser un dels atributs que va fer guanyador el projecte dels comuns, podria estar, actualment, en risc. Avui, molts sobiranistes se senten completament orfes dins d’aquest espai polític. Els comuns hem sigut protagonistes quan hem sabut connectar amb el moment que vivia el país. En aquest sentit, hem d’entendre que l’1 d’octubre i el 3 d’octubre van marcar un abans i un després en la nostra història política i van ser l’expressió d’una clara i àmplia oposició, no només a la repressió viscuda, sinó al règim del 78 en el seu conjunt. A ulls de tot el món, els catalans i catalanes ens vam guanyar el dret a decidir i construir el nostre futur. El moment del país ens demana ara treballar per un projecte nacional que apel·li majories àmplies i plurals, perquè sabem que és des dels grans consensos que som més forts. En definitiva, tenim davant el repte d’un país per construir i la responsabilitat de construir-lo oferint oportunitats a la nostra gent, donant respostes a les seves necessitats, reptes i demandes des de tots els territoris. Necessitem un projecte sobiranista que dibuixi un país que valgui la pena ser viscut i aquí ens toca ser protagonistes. Els comuns hem de contribuir perquè sigui un sobiranisme progressista i feminista el que construeixi el futur del nostre país en els propers anys. I és, precisament per això, que no podem deixar perdre els valors dels comuns, perquè ara són més necessaris que mai per representar una nova Catalunya. És hora de recuperar els valors originals, aquells que van fer-nos guanyadors. Amb aquesta finalitat, cal redreçar el rumb i emprendre nous camins que ens permetin interpel·lar una majoria social més àmplia en el conjunt del país. Necessitem revisar els instruments de què ens hem dotat i cercar noves eines que, efectivament, ens permetin avançar cap a un nou sobiranisme, una nova política i una nova agenda de polítiques progressista. Necessitem noves eines del canvi per a una nova època al nostre país. Avui, més que mai, som comuns. Som Sobiranistes. I volem un nou futur en comú.»

Summary: Els sobiranistes dels comuns es planten davant ICV i Colau amb un manifest públic


El candidat d’ERC a la batllia de Barcelona, Ernest Maragall, ha proposat aquest dilluns als partits que concorren a les eleccions municipals que signin un acord “per la defensa dels drets fonamentals i contra el feixisme”. En un article publicat a ‘La Vanguardia’, Maragall ha plantejat que els grups de l’Ajuntament i els candidats a les eleccions signin el ‘Compromís de Barcelona contra l’Odi’ per tal que es comprometin “a no pactar amb formacions d’extrema dreta” ni amb partits que “governin gràcies al seu suport”, així com a “no finançar-se amb cap entitat que defensi ideologies d’ultradreta”. “No podem permetre cap tipus d’acord polític, explícit o tàcit, amb els que fomenten l’odi i mantenen discursos retrògrads i nostàlgics del passat dictatorial”, ha apuntat el candidat d’ERC a la batllia de Barcelona. L’acord plantejat per Maragall demana als partits i candidats a les eleccions un “compromís de denúncia als discursos que fomentin l’odi, relativitzin el feixisme o el comparin amb les voluntats socials democràtiques”, així com un “compromís a posar en valor el feminisme, la multiculturalitat, la laïcitat i els drets de les majories” i un “compromís que expliciti el rebuig institucional al feixisme dels partits de Barcelona”. “Amoïnat” per l’entrada de Vox a la mesa del Parlament andalús En l’article, Maragall ha assegurat que “l’odi no pot ser mai justificable ni homologable políticament” i s’ha mostrat “amoïnat” i “indignat” per la “naturalitat” amb què Vox ha entrat a la mesa del Parlament andalús. “Vox ha destapat del tot les vergonyes d’un Estat sense nord, portant-lo, encara més, cap a l’abisme que provoquen l’odi i l’omissió culpable dels demòcrates”, ha apuntat.

Summary: Maragall proposa a grups i candidats a la batllia un acord ‘per la defensa dels drets fonamentals i contra el feixisme’


Uns tres-cents treballadors de la Generalitat a Girona s’han concentrat aquest migdia davant la Delegació per commemorar el segon aniversari de l’1-O. Convocats per l’Assemblea en Defensa de les Institucions Catalanes (ADIC), el personal de la Generalitat ha desplegat una pancarta amb el lema ‘#Tsunamidemocràtic Tornem als carrers’ i s’ha llegit un escrit on han agraït el paper que els nord-catalans van tenir per fer possible que les urnes de l’1-O arribessin als col·legis electorals el dia del referèndum. En concret, han llegit l’article de VilaWeb ‘Els 150 catalans del nord que van fer possible el referèndum‘, publicat el 30 de setembre de l’any passat. L’escrit reivindica que, sense Catalunya Nord, l’1-O no hauria existit i explica com les urnes, que es guardaven en un magatzem, van arribar a Catalunya a principis d’agost del 2017. Durant la concentració, els treballadors de la Generalitat han portat cartells de color groc, estelades i pancartes amb els lemes ‘Fem la república catalana’ o ‘Cap repressió ens podrà aturar’. Després de llegir l’article, la concentració s’ha tancat amb el cant d’Els Segadors.

Summary: Treballadors de la Generalitat a Girona agraeixen el paper dels catalans del nord per fer possible l’1-O


El Tsunami Democràtic ha aconseguit d’aturar el partit entre el FC Barcelona i el Reial Madrid al Camp Nou durant dos minuts, en l’acció que completa un cicle de tres mesos de mobilitzacions arran de la sentència del judici contra el procés. Ho ha fet llançant una multitud de pilotes grogues de les grades cap a la gespa. Les pilotes, que duien escrit el lema ‘Spain, sit and talk’, finalment han estat retirades. Abans del partit, s’han desplegat pancartes amb aquest mateix lema i s’ha cridat ‘Llibertat presos polítics’. Durant els primers minuts del partit, alguns afeccionats han llançat pilotes inflables grogues espontàniament, però no ha estat fins a la segona part quan s’ha fet aquesta acció, que s’ha pogut veure per televisió, per bé que la realització ha mirat d’amagar-ho allunyant la imatge. El Tsunami Democràtic ha explicat, en un comunicat, que l’acció havia estat pensada en diverses fases. L’objectiu de la primera fase era d’acaparar el focus mediàtic i fixar el lema ‘Spain, sit and talk’, cosa que considera que s’ha assolit amb èxit. La segona fase de l’acció volia que el lema fos present a les grades. ‘Dues grans pancartes, centenars de milers de persones amb cartolines i desenes de llançadors de pilotes grogues han fet veure i sentir el lema a tot el món, tot i la censura’, han dit. Segons que han explicat, aquesta segona fase havia d’anar reforçada amb una acció que no ha funcionat per l’actuació de la policia: ‘Tsunami no posa excuses’, han dit en el comunicat difós per les xarxes. Tanmateix, valoren positivament l’acció i diuen que ‘la gent no ha fallat’. Durant el partit i després, al voltant de l’estadi, els Mossos d’Esquadra han disparat bales d’escuma i alguns manifestants han fet barricades i han cremat contenidors. Alguns altres han provat d’entrar al Camp Nou i hi ha hagut moments de tensió entre assistents i policies dins l’estadi. Hi ha hagut cinc detinguts i vint-i-una persones ateses pel sistema d’emergències. Abans del partit, agents de seguretat del Barça han requisat caretes de Messi i han escorcollat els entrepans dels afeccionats. Alguns també han denunciat que els havien requisat la pancarta que deia ‘Spain, sit and talk’. La indignació s’ha fet palesa i s’han sentit crits de ‘Bartomeu dimissió’. Recupereu ací el minut a minut de l’acció del Tsunami Democràtic:

Summary: El Tsunami Democràtic completa al Camp Nou un cicle de tres mesos de mobilitzacions contra la sentència


El president de la Comissió Europea, Jean-Claude Juncker, ha respost avui a les nombroses demandes que arriben a la institució perquè assumeixi un paper de mitjancera entre el govern de la Generalitat i el govern espanyol. En una compareixença a la Universitat de Luxemburg, Juncker ha dit que la Comissió no podia fer de mitjancera perquè només ‘una de les dues parts’ se li ha adreçat, de manera que ha deixat clar que el govern espanyol no li ha demanat res. Ha afegit que si ell o el president del Consell Europeu acceptessin la mediació crearien ‘el caos’ a Europa. A més, s’ha oposat a la independència perquè –ha dit– no vol una Europa ‘amb noranta països’. Ho ha explicat així: ‘Si permetem, encara que no sigui cosa nostra, que Catalunya s’independitzi, també ho faran uns altres després i això no m’agrada. No vull una Unió Europea que d’aquí a quinze anys sigui formada per noranta països, seria impossible.’ També ha revelat que ja fa temps que va demanar al president del govern espanyol, Mariano Rajoy, que prengués iniciatives perquè la situació ‘no es descontrolés’. Ha fet aquestes declaracions en alemany i fins i tot ha fet broma dient que triava aquest idioma perquè ‘no ho entengui ningú a Catalunya’.

Summary: Juncker diu que la UE no pot fer de mitjancera perquè només una de les dues parts ho demana


El secretari d’Organtizació del PSC, Salvador Illa, ha demanat ‘responsabilitat’ als dirigents polítics i especialment al govern després de l’operació de la Guàrdia Civil contra nou independentistes, als quals acusa de terrorisme. L’Audiència espanyola acusa de terrorisme els nou independentistes detinguts en la ràtzia d’avui ‘No és el moment de dir que cal apretar, sinó dialogar’, ha assenyalat en una conferència de premsa, evocant les paraules del president de la Generalitat, Quim Torra, als CDR fa prop d’un any. Tot i que ha demanat esperar a ‘conèixer els detalls’ de l’operació policial i de les ‘possibles accions’ que suposadament preparaven els detinguts, ha dit que ‘és normal que moments d’ofuscació portin alguns col·lectius a radicalitzar-se.’

Summary: El PSC aprofita l’operació de la Guàrdia Civil per a atacar Torra


El mateix dia en què el coronel de la Guàrdia Civil Diego Pérez de los Cobos i la secretària judicial en els escorcolls del 20-S al Departament d’Economia, Montserrat Del Toro, fomentaven els delictes de rebel·lió i sedició amb sengles declaracions al Tribunal Suprem, a deu minuts escassos caminant, al Centre Cultural Blanquerna, un documentari posava de manifest la politització del judici. És Causa especial 20907/2017, dirigit i produït per Jaume Roures, i que ja es va emetre fa mesos a TV3. Com que cap televisió espanyola no l’ha volgut emetre, ahir el van projectar en ple carrer d’Alcalá. I la rebuda va ser bona, però amb tensió en l’acte que es va fer en acabat. La principal arma contra els Jordis fa figa i els fiscals es desesperen La sala, amb capacitat per a unes cent persones, es va omplir de gom a gom. A Madrid el judici no desperta pas gran interès i la cobertura que en fan els mitjans és mínima, però sempre hi ha gent disposada a saber-ne més. En aquest cas, gràcies a un relat que retrocedeix fins a l’estatut, per explicar com s’ha arribat a la judicialització actual, i quin és el nivell de politització de la justícia espanyola. La voluntat de deixar-ne testimoniatge va guiar els pares del film, el productor Jaume Roures –que a l’últim no pogué assistir a l’acte–, i Lluís Arcarazo, realitzador i guionista. Mediapro ha creat una trilogia que posa imatge i so als mesos més tensos del procés: 1-O, 20-S i Causa especial 20907/2017. ‘La trilogia és fruit d’un sentiment d’estupefacció, d’estat de xoc. La vam començar per desacreditar un relat que deia que l’1-O no havia passat res. Llegies El País, El Periódico, miraves la televisió, i veies que tot allò que havia passat s’anava diluint. No ho podíem permetre’, explicava al públic després de la projecció del documentari, acompanyat del delegat del govern a Madrid, Ferran Mascarell, i de José Luis Lara, productor audiovisual. Les intervencions dels espectadors, la major part, van derivar en comentaris. Com el que va fer un home, que digué que el film posava en evidència que la democràcia perilla: ‘Aquest documentari fa veure que som davant d’una causa general contra la dissidència’, responia Arcarazo. I en posava un exemple: ‘Amb acusacions com les de rebel·lió i sedició es banalitza la violència i es violenta el dret de manifestació. Obres el camí perquè la gent actuï directament amb violència, perquè encara que no ho faci la castigaran igual.’ Però no tot van ser bones paraules. Un home va demanar la paraula per expressar la seva decepció amb el documentari. Va exposar que al film no hi ha cap opinió dels lletrats que van avisar que era un procés il·legal, ni de la gent que va veure ‘trepitjats els seus drets’; va dir que era un ‘documentari sectari’ que no dóna veu a l’altra part i ‘només hi apareixen juristes progressistes’. ‘On és la pregunta?’, protestava el noi del seu costat, mentrestant; ‘T’has equivocat de lloc’, cridava una dona al fons. ‘Sí, és una denúncia’ Arcarazo va entomar la crítica i va replicar amb fonament. Li va explicar que al documentari només hi apareixien juristes i advocats, entre els quals Manuel Almenar, que va substituir Pablo Llarena com a president de la conservadora Associació Professional de la Magistratura, i Raimundo Prado, jutge de caràcter conservador. ‘Però sí, és un documentari de denúncia. Denunciem una mentida que es va estenent per tot Espanya’, va etzibar Arcarazo, que va arrencar algun aplaudiment. A continuació una dona va prendre la paraula, tampoc per a preguntar, sinó per afegir-hi un comentari. Va agrair un documentari com aquest, però va voler posar de manifest que ja fa temps que s’hi vulneren drets, a Espanya. Va explicar el cas d’Alfonso Fernández, més conegut per ‘Alfon’, condemnat a quatre anys de presó pel fet de dur un explosiu a la motxilla i que, segons ella, havia estat víctima d’un muntatge de la policia. El senyor que havia titllat el documentari de sectari, assegut darrere seu, es va alçar amb indignació i cridant que tal comentari era intolerable, que la denunciaria per haver vulnerat l’honor de les autoritats. Aquest periodista va voler copsar la situació i va començar a enregistrar amb el mòbil. De cop, l’home ho va veure i, fora de si, va provar de prendre’m la càmera, cridant que esborrés la foto –era un vídeo– que havia fet. Un parell de persones el van haver de retenir per evitar que s’abraonés sobre mi. Mascarell va baixar de l’escenari per calmar-lo, hi va haver empentes, fins que finalment va accedir a anar-se’n del centre. Després de la tempesta, la calma va arribar amb el comentari d’una madrilenya que va arrencar aplaudiments: ‘Jo no sóc catalana, però avui us puc entendre. Cada dia miro el judici. Cada dia, i hi ha una diferència abismal entre els acusats i la resta, una banda de passerells que o no saben, o no contesten; que menteixen, que no tenen ni el més mínim pudor. No vull que em governi aquesta xusma. Us entenc molt, fins i tot m’he enregistrat el discurs de Junqueras.’

Summary: Un documentari ‘sectari’ sobre el procés català, al bell mig del carrer d’Alcalá


El jutjat número 13 de Barcelona ha rebutjat la petició de dues defenses d’investigar si el cap de la policia judicial de la Guàrdia Civil, Daniel Baena, era l’administrador del compte de Twitter Tácito. Ell ho va negar al Tribunal Suprem espanyol quan va declarar com a testimoni, però en una conversa enregistrada amb Público ho havia admès. La magistrada argumenta en el seu escrit que saber-ho no és important perquè ‘la validesa de la seva actuació professional no depèn de la ideologia que pugui tenir’.  La conversa que demostra que Baena ha mentit sota jurament al Suprem També recorda que la seva tasca coordinadora de la investigació està dirigida per un jutge instructor. Ho havien demanat les defenses del secretari general de Treball, Afers Socials i Família, Josep Ginesta, i de Josué Sallent, director d’Estratègia i Innovació del CTTI. La magistrada també remarca que el Tribunal Suprem tampoc ha acceptat aquesta petició en la causa de l’1-O.

Summary: El jutjat 13 refusa d’investigar si el tinent-coronel Daniel Baena era Tácito a Twitter


La consellera d’Agricultura, Ramaderia i Pesca, Teresa Jordà, considera que ‘el que passa amb el govern legítim, els presos i aquest judici ho condiciona tot de manera extrema’. ‘No vol dir que els oblidem, però hi ha moments que això s’ha de, segurament, aparcar. És una opinió molt personal. Però segurament ens faria avançar i posar la sisena, que és el que necessita el país’, ha afirmat en una entrevista a Ser Catalunya. Tot seguit, ha afegit que cal ‘parlar clar’ i que això no és cap problema. ‘Amb educació i respecte es pot dir absolutament tot’, considera. D’altra banda, Jordà ha creu que ‘és ridícul assenyalar sempre Madrid’ i ha afegit que l’estat espanyol ‘té culpa de molts dels mals, però no de tots’. Un dels principals problemes que, segons Jordà, ha tingut el Govern és que no ha estat capaç d’explicar la situació ‘extremadament complicada’ amb què va aterrar. ‘S’havia decapitat un govern, amb una repressió flagrant amb companys a l’exili i a la presó, havíem de començar a gestionar un nou govern i molts ens titllaven d’autonomistes’, ha descrit per després afegir que en aquella situació tothom estava patint una ‘ressaca de primer ordre’. La titular d’Agricultura ha posat l’accent en la necessitat de tenir pressupost tenint en compte que es ve d’una situació ‘complicada’ de doble pròrroga pressupostària. Ha recordat que abans del cicle electoral no va ser possible arribar a un acord amb els comuns, i ha urgit a seure a negociar ara que s’han acabat les eleccions. ‘Hem de fer les coses diferents. Si no tenim un problema molt greu com a país i això ens ofegarà. Aquest país no es pot permetre més temps sense pressupostos’, ha avisat. En aquest punt, ha tornat a insistir que Madrid és la ‘bèstia negre de molts dels mals’, però no de tots i ha instat a seure a negociar per arribar a un acord sobre els pressupostos de la Generalitat.

Summary: La consellera Jordà diu que hi ha moments que convé ‘aparcar’ els presos per poder avançar


El sindicat CCOO ha assegurat avui en un comunicat que se senten ‘interpel·lats’ per la crida que va fer ahir a la nit el president del parlament, Roger Torrent, en un missatge institucional en el què va proposar crear ‘un front comú pels drets i llibertats’. ‘Volem contribuir a bastir espais amplis de la societat civil per treballar en una sortida de concertació que superi el caràcter d’excepcionalitat que viuen les institucions catalanes, construint de nou l’autogovern’, assegura el sindicat, que també exigeix la ‘llibertat immediata’ dels presos polítics. D’altra banda, ha demanat a les forces polítiques que ‘estiguin a l’altura de la responsabilitat que la ciutadania els ha encomanat i generin les condicions perquè el diàleg inclusiu i transversal sigui possible’ i perquè ‘recuperin amb urgència el control de les institucions catalanes’. Per això, crida a la investidura d’un candidat de consens i a la formació d’un govern ‘amb suport ampli que doni a la societat catalana la possibilitat d’abordar els problemes socials i polítics que patim’. D’altra banda, el sindicat afirma que seguirà en contacte amb els forces polítiques socials per ‘treballar sense defallir en la ferma voluntat de construir consensos que trenquin la política de blocs i sumin la pluralitat i la diversitat de la societat catalana’. ‘No hi ha alternativa a no buscar alternatives’, conclou.

Summary: CCOO afirma que se senten ‘interpel·lats’ per Torrent i demana als partits que ‘estiguin a l’altura’


L’Institut Nacional de la Seguretat Social (INSS) ha reconegut la incapacitat permanent absoluta per exposició a l’amiant a un treballador, actualment jubilat, de Metro de Barcelona entre el 1975 i el 2011 i que té càncer de pulmó. Es tracta de la primera resolució de l’INSS que atribueix a la presència d’amiant al metro de la capital catalana l’origen de la situació d’incapacitat permanent d’un membre de la plantilla de Metro de Barcelona. Jaume Cortés, advocat de l’equip de Col·lectiu Ronda que assessora la plantilla de Metro de Barcelona, espera ara ‘un reconeixement clar i concís’ per part de l’empresa TMB que ‘els treballadors han estat exposats a l’amiant, no només els mecànics, sinó pràcticament en tots els llocs de treball’. ‘La realitat és molt tossuda i l’amiant no perdona’, ha advertit.

Summary: La Seguretat Social reconeix per primer cop a un treballador de Metro de Barcelona la incapacitat per exposició a l’amiant


La Comunitat de Madrid acumula el nombre més gran de morts de l’estat espanyol pel coronavirus 2019. Concretament, 390 de 623, és a dir, el 62% del total. Dit en xifres, la dada potser no sembla gaire alarmant, però si es trasllada a un mapa, impressiona força més. És el que ha fet l’analista de dades i epidemiòleg Joe Brew. Ha pintat un punt vermell en el mapa per cada mort que hi ha hagut, i el resultat és el següent: El repartiment de morts a tot l’estat també es mostra en aquest mapa, que recull el nivell de mortalitat repartit per comunitats autònomes. Madrid està clarament per davant del País Basc i Catalunya. I pel que fa al nombre de contagis, Madrid també és el focus més gran de tot l’estat, amb 5.637 contagis dels 13.910 positius que hi ha en total. Per darrere, altra vegada, el País Basc i Catalunya.

Summary: Madrid: els mapes que demostren la concentració de mortalitat per coronavirus


El president del Grup Municipal Demòcrata, Xavier Trias, s’ha mostrat confiat perquè Neus Munté i Ferran Mascarell formin una candidatura ‘potent i transversal’ per a les eleccions municipals de Barcelona. En una atenció a la premsa per valorar el tret de sortida de les Festes de la Mercè, l’ex-batlle ha confirmat que l’ex-portaveu del govern i l’exc-onseller compartiran la llista. ‘Ens volem presentar amb Munté i Mascarell, però volem fer-ho amb més gent’, ha dit. Trias ha concretat que serà Munté qui decidirà si vol encapçalar la llista o no, en sortir victoriosa de les primàries del PDECat, que en principi es presentarà a les municipals sota la marca de JxCat. D’altra banda, fa mesos que el sector proper al president Carles Puigdemont treballa perquè Mascarell formi part de la candidatura per Barcelona.

Summary: Trias confirma que Munté i Mascarell formaran una candidatura ‘potent i transversal’ a Barcelona


José Calatayud, advocat que defensa a Marc Llinares, un dels principals acusats en el judici per les presumptes irregularitats en subvencions a ONG i en el projecte del fallit hospital a Haití, ha plantejat en la sessió d’avui que les acusacions particular – Advocacia de la Generalitat – i popular – la Coordinadora Valenciana d’ONGD – acceptin els pactes de conformitat aconseguits entre la fiscalia anticorrupció i la major part dels acusats i que es cancel·li la vista per a ‘evitar un circ’. A aquesta sol·licitud s’hi han sumat gran part de les defenses, entre elles la dels dos principals acusats, l’ex-conseller del PP Rafael Blasco i l’empresari Augusto César Tauroni. Totes les acusacions s’han oposat, inclòs el fiscal, i el tribunal ha respost que aquesta qüestió es resoldrà ‘quan correspongui’. El lletrat de l’ex-cap d’àrea de l’extinta Conselleria de Solidaritat dirigida per Blasco ha anunciat al començament de la seva intervenció en aquesta sessió de qüestions prèvies que anava a ser ‘innovador’ i ha sol·licitat que se suspengui el juidici, o en tot cas que només se celebri amb aquells processats que no tinguin acords amb el fiscal, en haver acceptat ja els fets els signants dels pactes. El fiscal d’Anticorrupció Jesús Carrasco va presentar dilluns passat en la segona sessió de qüestions prèvies pactes de conformitat o preacords encara per concretar amb un total de 16 acusats dels 24 que se senten en la banqueta. Entre ells, va assenyalar que podrien presentar pròximament un acord amb els tres principals acusats: Rafael Blasco, Augusto César Tauroni i el mateix Marc Llinares, entre d’altres. Ja en l’inici de la jornada, la Sala ha respost els intents d’anul·lar el procediment que els acusats van començar l’últim dia. Els magistrats han rebutjat dues peticions de nul·litat per la procedència dels peritatges i de la qualificació de la causa com a procediment abreujat i no com a sumari. També el lletrat de Blasco va sol·licitar la nul·litat de la causa per la incorrecta declaració del seu defensat, al seu judici, al que els magistrats han indicat que sí que va declarar en qualitat d’investigat i davant el TSJ del País Valencià, com corresponia en estar en aquell moment aforat. Immoble a Dénia En el seu torn, la defensa de Llinares ha presentat un poder atorgat a la Generalitat perquè aquesta pugui disposar d’un immoble situat a Dénia, valorat en 395.000 euros segons l’última taxació efectuada – encara que ha precisat que es va fer sense comptar la totalitat dels metres, per la qual cosa el seu valor seria superior – i una ‘dació’ de ‘totes les quantitats que ha pagat’ Llinares. Això és, tots els salaris embargats des de febrer de 2012, uns 78.000 euros, així com 37.000 euros consignats el juliol de 2018 que ‘provenien d’uns diners que tenia a Miami’ i d’unes costes a les quals ha renunciat el lletrat. Calatayud ha destacat que l’immoble de Dénia és ‘l’únic bé que té’ el seu representat i que ho va a destinar per al pagament de les indemnitzacions que se li reclamen. ‘No els vaig a dir que ha pagat tot perquè és impossible, no té més’, ha agregat. Així mateix, l’advocat ha exposat els termes en els quals es fixa la ‘conformitat absoluta’ aconseguida amb el fiscal Jesús Carrasco després de ’29 hores de reunions’ i després del canvi dels termes en el pacte que es va firmar amb l’anterior fiscal del cas, Vicente Torres. Llinares accepta dos anys de presó pel delicte de malversació en concurs amb prevaricació i falsedat; sis mesos de presó i 450 euros de multa per associació il·lícita, i nou mesos de presó i multa de 10.000 euros per suborn. El lletrat de Llinares ha exposat que firmen aquest pacte per a ‘evitar que el judici es converteixi en un espectacle perquè, ha criticat, ‘es demonitza l’acusat pels mitjans’. Així mateix, ha demandat la Sala ‘limitar les possibilitats d’acusar de l’acusació popular’ perquè, al seu judici, la conformitat firmada amb el fiscal ‘afecta totes les parts acusadores encara que no vulguin’. ‘Els fets pels quals acusen les acusacions són els mateixos. Aquesta acceptació de fets de l’escrit del ministeri públic implica també l’acceptació dels escrits de les acusacions’, ha sostingut. Per això, ha demanat que se suspengui el judici: ‘Allargar el judici amb testimonis que no van a poder dir més del que reconeix el meu client seria absurd i innecessari’, ha manifestat. A aquesta posició s’han sumat Javier Boix, advocat de Blasco, i José Vicente Gómez Tejedor, lletrat de Tauroni. Boix ha afirmat que ‘la prova sobra tota’ i ha advertit la Coordinadora d’ONGD: ‘Si es manté aquesta actuació recalcitrant per la seva banda, demanarem la imposició de les costes a les acusacions’. La defensa de l’empresari, per la seva banda, ha ressaltat que Tauroni ha ‘reconegut completament els fets’ amb l’acord amb Anticorrupció. ‘Pretensió molt il·lusòria’ En el seu torn, el fiscal Jesús Carrasco ha dit, sobre ‘la innecessarietat de praticar el judici oral’, que ‘en un procediment d’aquesta complexitat, aquesta és una pretensió molt il·lusòria’. ‘Haurem de fer un exercici de malabarisme per a intentar decidir, a la vista d’aquests acords massius, de quina prova es podria prescindir i de quina no’, ha explicat. Així mateix, ha sostingut que aquest tipus d’acords entre els acusats i la fiscalia ‘únicament poden fixar un sòl, però no un sostre’ quant a les penes que decideixi el tribunal i, a més, ‘existeix divergència en la quantificació de les responsabilitats civils’ entre les acusacions, per la qual cosa ha conclòs que ‘no perquè existeix un acord amb una de les acusacions les altres manquen d’utilitat’. L’Advocacia de la Generalitat ha assenyalat que la seva posició ‘és no allargar aquest procés més del que toqui, però això no significa que no hagi d’haver-hi procés’ i ha apuntat que quan conegui els termes de les conformitats tancades podrà ‘renunciar a algunes proves si aquests fets ja han estat admesos’. ‘Aquesta conformitat solament seria vàlida si es signés per totes les acusacions. Les conformitats parcials no vinculen en absolut’, ha agregat per la seua banda el lletrat de les ONGD. Acusació de coaccions a processats En un punt de la seva intervenció, l’advocat de Llinares ha assegurat que ‘hi ha acusacions que estan coaccionant determinats acusats perquè declaren en un determinat sentit si volen una reducció de la pena’ i ha dirigit les seves crítiques sobre el paper l’acusació popular que representa la Coordinadora d’ONGD. A aquesta postura s’han sumat també altres defenses, com les de Blasco o Arturo Tauroni, germà d’Augusto César, que ha criticat que la Coordinadora ‘ni s’ha assegut a parlar, fa l’efecte que li importa més el judici que se celebra fora d’aquesta sala’. El fiscal ha respost aquestes parts que han fet ‘al·legacions exagerades i impròpies’ i ha dit desconèixer que hi hagi hagut coaccions: ‘Si tinguéssim coneixement d’aquesta circumstància, ho denunciaríem’, ha subratllat. L’advocat de la Coordinadora ha qualificat aquestes acusacions com ‘absolutament un contrasentit’ i ha suggerit als lletrats que s’han pronunciat en aquesta línia que acudeixin a la Policia i al Jutjat de Guàrdia a denunciar-ho. A més, ha denunciat que està sent ‘el pim pam pum de les defenses’ i ha convidat els lletrats a què ‘prediquin amb l’exemple si no volen que això es converteixi en un circ mediàtic’. Finalment, s’ha preguntat si la defensa de Blasco pretén ‘acoquinar’ amb l’anunciada petició d’imposició de costes a les acusacions.

Summary: Els principals acusats del cas Blasco demanen que es cancel·li el judici per a ‘evitar un circ’


El parlament britànic ha blocat els plans del primer ministre del Regne Unit, Boris Johnson, per aprovar l’acord del Brexit per la via ràpida. Una majoria de la cambra ha donat llum verda aquest dimarts al projecte de llei per sortir de la Unió Europea de Johnson –primer pas per l’aprovació definitiva de l’Acord de Retirada–, però ha imposat una tramitació llarga. El govern conservador volia accelerar els tràmits parlamentaris per deixar aprovada la legislació del Brexit el dijous, però amb aquesta decisió Westminister ha obstaculitzat l’objectiu de Johnson de marxar del bloc el 31 d’octubre. Johnson havia amenaçat de retirar la proposta legislativa i forçar unes noves eleccions si perdia aquesta votació.

Summary: El parlament britànic bloca els plans de Johnson per aprovar l’acord del Brexit per la via ràpida


El 2 de maig, comencen les eleccions a les cambres de comerç de Catalunya, entitats públiques i actors clau de l’economia. Malgrat ser esmentades habitualment als mitjans, la gran majoria de la població –fins i tot, els mateixos membres que en formen part– desconeixen el seu funcionament i quines atribucions tenen. En total, hi ha tretze cambres a Catalunya que cobreixen tot el territori. A la majoria s’han conformat llistes unitàries de cara a les eleccions, però en quatre, inclosa la de Barcelona, hi haurà una candidatura independentista amb l’objectiu de fer de les cambres ‘una eina de país’. Un sistema desconegut i amb ombres El cens de les cambres de comerç és de 682.000 empreses, la gran majoria concentrades en la de Barcelona. La majoria d’empreses, cooperatives de servei i autònoms en formen part de manera automàtica, i sense cap cost, cosa que fa que molts membres no siguin conscients que formen part de l’organització i que hi tenen dret de vot. El sistema electoral és peculiar. Dos terços dels vocals de la cambra, pel cap baix, són elegits entre tots els electors; un 10% és proposat per les organitzacions empresarials; i la resta són seleccionats per les empreses que fan una aportació voluntària més gran a la cambra. Entre el 2 i el 7 de maig, tots els electors poden votar de manera telemàtica els vocals de cada cambra, i el dia 8 es pot votar de manera presencial. La introducció del vot electrònic ha estat una de les grans novetats, i pot facilitar la participació i promoure-la. Els vots es divideixen en diferents categories –indústria química, comerç, hostaleria i construcció–, que trien els representants respectius. Per exemple, el ple de la Cambra de Barcelona és format per seixanta membres, dels quals sis són a proposta de les patronals (PIMEC i Foment/Fepime) i catorze són elegits per grans empreses que aporten, com a mínim, 75.000 euros anuals. Entre més, hi ha Abertis, Banc Sabadell, Banco Mediolanum, Indra, Deloitte, Damm i el RACC. Cambres de Catalunya ordenades segons el nombre de membres censats. En les darreres eleccions, les del 2010, el Cercle Català de Negocis ja denunciava que hi havia un entramat que defensava ‘clarament els interessos de les grans empreses, i no els de les PIMES’. La renovació dels càrrecs s’ha mantingut allunyada dels focus mediàtics i sense cap mena de publicitat, cosa que ha beneficiat les grans empreses. El 2010, només hi van participar 7.195 membres (l’1,8% del cens). A més, el vot per correu, que representava el 91% del vot, va ser anul·lat per les pràctiques tèrboles comeses: més de tres quartes parts dels vots es van enviar en dos dies i des de tres úniques adreces. Finalment, només van comptar els 801 vots presencials. Això comporta que la petita empresa representi un 93,8% del teixit empresarial català i només ocupi el 8,9% dels vocals. A Barcelona –la cambra més gran–, trenta-tres de les seixanta candidatures electes van obtenir vint vots o menys; el vot electrònic i la campanya que hi ha poden ser revolucionaris i capgirar la situació. Per a què serveixen les cambres de comerç? Les cambres són institucions públiques que tenen com a objectiu defensar els interessos generals de les empreses, a més d’enfortir el teixit econòmic, fomentar l’ocupació i ajudar a la promoció internacional. El seu caràcter representatiu fa que estiguin presents a desenes de consells, consorcis i entitats de tota mena, com ara les diverses fires, les autoritats portuàries i aeroportuàries, la Caixa, el Consorci de la Zona Franca, diverses universitats, consorcis de turisme, la comissió mixta de transferències d’administració entre Generalitat i estat espanyol, etc. La Cambra de Barcelona té un pressupost de vora vint milions d’euros i la resta de cambres tenen també un gran pes en els respectius àmbits geogràfics. Com explica Jordi Domingo, candidat de Cambres: eines de país, les cambres estan muntades perquè les grans empreses de l’Íbex i del BOE controlin i representin en exclusiva el ‘món empresarial català’. Posteriorment, amb aquesta posició, participen en la designació de llocs clau, com ara la presidència de la Fira o del Port; a més, són la veu i la imatge de l’empresariat davant qualsevol institució nacional i internacional. Una candidatura independentista a les cambres En la renovació de la majoria de cambres, hi ha una llista unitària (o simplement un únic candidat), de manera que en moltes no hi ha eleccions. En el cas dels representants votats per tots els electors, ja s’han declarat de manera directa a les cambres de Palamós, Reus, Tarragona, Tàrrega, Tortosa i Valls. Cal recordar que en el cas de les del País Valencià i les Illes, les eleccions es van fer ‘any passat. A les cambres de Girona, Lleida, Manresa, Terrassa, Sabadell i Sant Feliu de Guíxols, els representants es trien només en algunes categories concretes, i en la majoria, ja han estat proclamats. Per exemple, a la Cambra de Girona, només hi ha cinc llocs en disputa, i a la de Sant Feliu, un de sol. En canvi, a la de Barcelona, tots els llocs els disputaran diverses candidatures. Membres a escollir i candidats de la llista ‘Cambres: eines de país’. La candidatura Cambres: eines de país, promoguda per l’ANC, el Centre Català de Negocis, Sobirania i Justícia i la Fundació Catalunya Estat, es presenta a quatre cambres: competeix per dos vocals dels vint-i-set que hi ha en joc a Manresa, quatre a Sabadell i la majoria (21) de les de Terrassa. Una part important dels esforços s’ha centrat en la de Barcelona, on hi ha gairebé dos terços de les empreses catalanes i és la que té un pes polític i econòmic més gran. Més enllà del Barcelonès, la cambra també comprèn les comarques del Baix Llobregat, el Garraf, l’Anoia, l’Alt Penedès, el Maresme, Osona, el Berguedà i el Vallès Oriental. El programa té dues grans propostes. La primera, posar fi a les pràctiques oligopolístiques i les posicions dominants i d’abús de mercat de les grans corporacions. En definitiva, desvincular l’economia dels poders fàctics centralitzats (simplificats en la llotja del Bernabéu i l’Íbex 35). La segona proposta és comprometre les cambres amb la implementació de la República catalana i la sobirania fiscal, cosa per la qual preguntaran sobre aquesta qüestió a l’empresariat si guanyen. També tenen altres propostes, com ara redissenyar el sistema d’infrastructures català, que inclou aeroports, ports, trens, generació d’energia i comunicació. Un dels candidats, l’empresari i membre del Secretariat Nacional de l’ANC Joan Canadell, remarca la importància d’aquestes eleccions, argumentant que tornarà a arribar un ‘nou embat’ unilateral i aleshores caldrà que la cambra sigui una ‘veritable eina de país’. Defensa que una de les millors maneres que tenen els empresaris de contribuir-hi és pagant els impostos a Catalunya, i en aquest aspecte la cambra serà un actor clau. Aquesta vegada, les eleccions a la Cambra de Barcelona seran especialment disputades, ara que Miquel Valls, president d’ençà del 2002, ha renunciat a presentar-se una altra vegada. En aquesta ocasió hi ha cinc llistes: l’encapçalada per Carles Tusquets (president de la gestora Trea i del Banco Mediolanum España); la conjunta d’Enric Crous (ex-director general de Cacaolat i de la Fira de Barcelona) i José Maria Torres (fundador i president de Numintec); la de l’advocat i economista Ramon Masià; i, finalment, dues candidatures sense un presidenciable definit, com són la de les Cambres: eines de país i la del lobby de dones 50a50, que presenten quinze directives i empresàries. El resultat és incert, però la candidatura independentista ja ha servit per a donar espai als mitjans a aquestes institucions, fet que comporta una millor rendició de comptes, ajuda a informar la societat i revela a gran part del teixit econòmic del país que té capacitats de votar i triar els representants. L’abast de la participació, el resultat i la capacitat de capgirar el paper de les cambres es comprovarà d’aquí a uns pocs dies.

Summary: L’independentisme, a la conquesta de les cambres de comerç catalanes


El Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE), amb seu a Luxemburg, decidirà sobre la immunitat d’Oriol Junqueras com a eurodiputat el 19 de desembre. Serà aleshores quan se sabrà si la màxima instància judicial comunitària validarà les conclusions de l’advocat general, el polonès Maciej Szpunar, que considera que el president d’ERC té la immunitat d’ençà que va adquirir la condició d’eurodiputat, és a dir, quan fou elegit eurodiputat a les eleccions. #ECJ: Judgment in Case C-502/19 @junqueras Vies will be delivered on 19 December 2019 — EU Court of Justice (@EUCourtPress) November 28, 2019 L’informe de l’advocat general no és vinculant però en general marca el criteri que acabarà prenent el TJUE. I segons aquestes conclusions, Junqueras hauria hagut de tenir reconeguda la condició d’eurodiputat des del moment que fou elegit, per més que no fes el jurament de la constitució espanyola. Manuel Marchena i els altres magistrats del tribunal del judici contra el procés van violar, doncs, drets fonamentals de Junqueras com a eurodiputat; van violar-ne la immunitat com a electe a les eleccions del 26 de maig quan li van impedir d’assistir a la sessió constitutiva del Parlament Europeu i també retenint-lo empresonat tots aquests mesos d’estiu, mentre era un diputat elegit directament per ciutadans europeus, i fins a la sentència, quan fou condemnat. Les conclusions de l’advocat general són molt contundents sobre les tres preguntes que li va adreçar el Suprem en relació amb la immunitat de Junqueras, que es poden resumir en aquesta frase: ‘Els votants elegeixen diputats, no pas aspirants a diputats.’ Anàlisi: Vint-i-set pàgines sobre Junqueras per a avergonyir Espanya i la UE

Summary: El Tribunal de Justícia de la UE decidirà sobre la immunitat de Junqueras el 19 de desembre


El fiscal general de l’estat espanyol, José Manuel Maza, ha ordenat l’obertura de diligències contra els batlles que donen suport a l’1-O. La nota de la fiscalia específica que són 712 i que estan inscrits com a col·laboradors a la pàgina web de l’AMI. Tot seguit us la reproduïm. No hi apareixen batllies com per exemple Badalona o Sabadell, perquè s’han compromès amb el referèndum, però no formen part de l’AMI. Alt Camp AIGUAMÚRCIA ALCOVER ALIÓ BRÀFIM CABRA DEL CAMP EL PLA DE SANTA MARIA EL PONT D’ARMENTERA EL ROURELL ELS GARIDELLS FIGUEROLA DEL CAMP LA MASÓ LA RIBA MONTFERRI MONT-RAL NULLES PUIGPELAT RODONYÀ VALLS VILABELLA VILA-RODONA CONSELL COMARCAL DE L’ALT CAMP EMD* PICAMOIXONS Alt Empordà AGULLANA ALBANYÀ AVINYONET DE PUIGVENTÓS BÀSCARA BIURE BOADELLA I LES ESCAULES BORRASSÀ CABANES CADAQUÉS CANTALLOPS CAPMANY CASTELLÓ D’EMPÚRIES CISTELLA COLERA DARNIUS EL FAR D’EMPORDÀ EL PORT DE LA SELVA ESPOLLA FIGUERES FORTIÀ GARRIGÀS GARRIGUELLA LA JONQUERA LA SELVA DE MAR LA VAJOL L’ARMENTERA L’ESCALA LLADÓ LLANÇÀ LLERS MAÇANET DE CABRENYS MASARAC NAVATA PALAU DE SANTA EULÀLIA PALAU-SAVERDERA PAU PEDRET I MARZÀ PERALADA PONT DE MOLINS PONTÓS PORTBOU RABÓS D’EMPORDÀ ROSES SANT CLIMENT SESCEBES SANT LLORENÇ DE LA MUGA SANT MORI SANT PERE PESCADOR SAUS, CAMALLERA I LLAMPAIES SIURANA TERRADES VENTALLÓ VILA-SACRA VILABERTRAN VILADAMAT VILAFANT VILAJUÏGA VILAMACOLUM VILAMANISCLE VILANANT VILAÜR CONSELL COMARCAL DE L’ALT EMPORDÀ Alt Penedès AVINYONET DEL PENEDÈS CASTELLET I LA GORNAL CASTELLVÍ DE LA MARCA EL PLA DEL PENEDÈS FONT-RUBÍ LA GRANADA LES CABANYES OLÈRDOLA OLESA DE BONESVALLS PACS DEL PENEDÈS SANT CUGAT SESGARRIGUES SANT LLORENÇ D’HORTONS SANT MARTÍ SARROCA SANT PERE DE RIUDEBITLLES SANT QUINTÍ DE MEDIONA SANT SADURNÍ D’ANOIA SANTA FE DEL PENEDÈS SANTA MARGARIDA I ELS MONJOS SUBIRATS TORRELAVIT TORRELLES DE FOIX VILAFRANCA DEL PENEDÈS VILOBÍ DEL PENEDÈS CONSELL COMARCAL DE L’ALT PENEDÈS Alt Urgell ALÀS I CERC ARSÈGUEL COLL DE NARGÓ EL PONT DE BAR ESTAMARIU FÍGOLS I ALINYÀ LA SEU D’URGELL LES VALLS DE VALIRA MONTFERRER I CASTELLBÒ OLIANA ORGANYÀ PERAMOLA RIBERA D’URGELLET CONSELL COMARCAL DE L’ALT URGELL Alta Ribagorça LA VALL DE BOÍ Anoia ARGENÇOLA CALAF CAPELLADES CARME CASTELLFOLLIT DE RIUBREGÓS CASTELLOLÍ COPONS EL BRUC ELS HOSTALETS DE PIEROLA ELS PRATS DE REI IGUALADA JORBA LA LLACUNA LA POBLA DE CLARAMUNT LA TORRE DE CLARAMUNT MASQUEFA ORPÍ PIERA SANT MARTÍ DE TOUS SANT MARTÍ SESGUEIOLES SANT PERE SALLAVINERA VALLBONA D’ANOIA VECIANA CONSELL COMARCAL DE L’ANOIA Bages ARTÉS AVINYÓ BALSARENY CALLÚS CARDONA CASTELLBELL I EL VILAR FONOLLOSA GAIÀ MANRESA MARGANELL MONISTROL DE MONTSERRAT NAVARCLES NAVÀS RAJADELL SALLENT SANT FELIU SASSERRA SANT FRUITÓS DEL BAGES SANT JOAN DE VILATORRADA SANT MATEU DE BAGES SANT SALVADOR DE GUARDIOLA SANT VICENÇ DE CASTELLET SANTPEDOR SÚRIA TALAMANCA CONSELL COMARCAL DEL BAGES EMD* SANT MARTÍ DE TORROELLA Baix Camp ALFORJA ALMOSTER ARBOLÍ BOTARELL CAPAFONTS CASTELLVELL DEL CAMP COLLDEJOU L’ALBIOL L’ALEIXAR LA SELVA DEL CAMP LES BORGES DEL CAMP MASPUJOLS MONTBRIÓ DEL CAMP PRADES PRATDIP REUS RIUDECANYES RIUDECOLS RIUDOMS VILANOVA D’ESCORNALBOU VILAPLANA VINYOLS I ELS ARCS CONSELL COMARCAL DEL BAIX CAMP Baix Ebre ALDOVER BENIFALLET CAMARLES DELTEBRE EL PERELLÓ L’ALDEA L’AMETLLA DE MAR L’AMPOLLA PAÜLS ROQUETES TORTOSA XERTA CONSELL COMARCAL DEL BAIX EBRE EMD* JESÚS Baix Empordà ALBONS BEGUR BELLCAIRE D’EMPORDÀ CALONGE CASTELL-PLATJA D’ARO I S’AGARÓ COLOMERS CORÇÀ CRUÏLLES, MONELLS I SANT SADURNÍ DE L’HEURA FORALLAC GUALTA JAFRE LA BISBAL D’EMPORDÀ LA PERA LA TALLADA D’EMPORDÀ MONT-RAS PALAFRUGELL PALAMÓS PALAU-SATOR PALS PARLAVÀ REGENCÓS RUPIÀ SANT FELIU DE GUÍXOLS SANTA CRISTINA D’ARO TORRENT TORROELLA DE MONTGRÍ ULLASTRET VALL-LLOBREGA VERGES VILOPRIU CONSELL COMARCAL DEL BAIX EMPORDÀ EMD* L’ESTARTIT Baix Llobregat BEGUES CASTELLDEFELS CASTELLVÍ DE ROSANES COLLBATÓ CORBERA DE LLOBREGAT EL PAPIOL LA PALMA DE CERVELLÓ MARTORELL MOLINS DE REI OLESA DE MONTSERRAT PALLEJÀ SANT CLIMENT DE LLOBREGAT SANT ESTEVE SESROVIRES SANT JUST DESVERN SANT VICENÇ DELS HORTS SANTA COLOMA DE CERVELLÓ TORRELLES DE LLOBREGAT Baix Penedès BONASTRE CALAFELL LA BISBAL DEL PENEDÈS LLORENÇ DEL PENEDÈS MASLLORENÇ SANT JAUME DELS DOMENYS CONSELL COMARCAL DEL BAIX PENEDÈS Barcelonès DIPUTACIÓ DE BARCELONA Berguedà AVIÀ BAGÀ BERGA BORREDÀ CAPOLAT CASSERRES CASTELL DE L’ARENY CASTELLAR DE N’HUG CASTELLAR DEL RIU CERCS FÍGOLS GIRONELLA GISCLARENY GÓSOL GUARDIOLA DE BERGUEDÀ L’ESPUNYOLA LA POBLA DE LILLET MONTCLAR MONTMAJOR OLVAN PUIG-REIG SAGÀS SALDES SANT JAUME DE FRONTANYÀ SANT JULIÀ DE CERDANYOLA SANTA MARIA DE MERLÈS VALLCEBRE VILADA VIVER I SERRATEIX CONSELL COMARCAL DEL BERGUEDÀ Cerdanya ALP BELLVER DE CERDANYA BOLVIR DAS FONTANALS DE CERDANYA GER GUILS DE CERDANYA ISÒVOL LLES DE CERDANYA LLÍVIA MERANGES MONTELLÀ I MARTINET PRATS I SANSOR PRULLANS PUIGCERDÀ RIU DE CERDANYA URÚS CONSELL COMARCAL DE LA CERDANYA Conca de Barberà BARBERÀ DE LA CONCA BLANCAFORT CONESA FORÈS L’ESPLUGA DE FRANCOLÍ LES PILES LLORAC MONTBLANC PASSANANT I BELLTALL PIRA ROCAFORT DE QUERALT SANTA COLOMA DE QUERALT SARRAL SENAN SOLIVELLA VALLCLARA VILAVERD VIMBODÍ I POBLET CONSELL COMARCAL DE LA CONCA DE BARBERÀ Garraf CANYELLES CUBELLES SANT PERE DE RIBES SITGES VILANOVA I LA GELTRÚ CONSELL COMARCAL DEL GARRAF Garrigues ARBECA BELLAGUARDA BOVERA CASTELLDANS CERVIÀ DE LES GARRIGUES EL COGUL EL SOLERÀS EL VILOSELL ELS OMELLONS ELS TORMS FULLEDA GRANYENA DE LES GARRIGES JUNCOSA JUNEDA L’ALBAGÉS L’ALBI L’ESPLUGA CALBA LA FLORESTA LA GRANADELLA LA POBLA DE CÉRVOLES LES BORGES BLANQUES PUIGGRÒS TARRÉS VINAIXA CONSELL COMARCAL DE LES GARRIGUES Garrotxa ARGELAGUER BESALÚ BEUDA CASTELLFOLLIT DE LA ROCA LA VALL DE BIANYA LA VALL D’EN BAS LES PLANES D’HOSTOLES LES PRESES MAIÀ DE MONTCAL MIERES MONTAGUT I OIX OLOT RIUDAURA SANT ANIOL DE FINESTRES SANT FELIU DE PALLEROLS SANT FERRIOL SANT JAUME DE LLIERCA SANT JOAN LES FONTS SANTA PAU TORTELLÀ CONSELL COMARCAL DE LA GARROTXA Gironès AIGUAVIVA BESCANÓ CAMPLLONG CANET D’ADRI CASSÀ DE LA SELVA CELRÀ CERVIÀ DE TER FLAÇÀ FORNELLS DE LA SELVA GIRONA JUIÀ LLAGOSTERA LLAMBILLES MADREMANYA QUART SALT SANT ANDREU SALOU SANT GREGORI SANT JOAN DE MOLLET SANT JORDI DESVALLS SANT JULIÀ DE RAMIS SANT MARTÍ DE LLÉMENA SANT MARTÍ VELL SARRIÀ DE TER VILABLAREIX VILADASENS CONSELL COMARCAL DEL GIRONÈS DIPUTACIÓ DE GIRONA Maresme ALELLA ARENYS DE MAR ARENYS DE MUNT ARGENTONA CABRERA DE MAR CABRILS CALDES D’ESTRAC CALELLA CANET DE MAR DOSRIUS EL MASNOU MALGRAT DE MAR MONTGAT ÒRRIUS PREMIÀ DE DALT PREMIÀ DE MAR SANT ANDREU DE LLAVANERES SANT CEBRIÀ DE VALLALTA SANT ISCLE DE VALLALTA SANT POL DE MAR SANT VICENÇ DE MONTALT SANTA SUSANNA TEIÀ TIANA TORDERA VILASSAR DE DALT VILASSAR DE MAR CONSELL COMARCAL DEL MARESME Moianès CALDERS CASTELLCIR CASTELLTERÇOL COLLSUSPINA GRANERA L’ESTANY MOIÀ MONISTROL DE CALDERS SANTA MARIA D’OLÓ CONSELL COMARCAL DEL MOIANÈS Montsià ALCANAR AMPOSTA LA GALERA LA SÉNIA MASDENVERGE SANT CARLES DE LA RÀPITA SANT JAUME D’ENVEJA SANTA BÀRBARA ULLDECONA CONSELL COMARCAL DEL MONTSIÀ EMD* ELS MUNTELLS Noguera ÀGER ALBESA ALGERRI ALÒS DE BALAGUER ARTESA DE SEGRE BALAGUER BELLCAIRE D’URGELL BELLMUNT D’URGELL CABANABONA CAMARASA CASTELLÓ DE FARFANYA CUBELLS FORADADA IVARS DE NOGUERA LA BARONIA DE RIALB LA SENTIU DE SIÓ LES AVELLANES I SANTA LINYA MENÀRGUENS MONTGAI OLIOLA OS DE BALAGUER PENELLES PONTS PREIXENS TÉRMENS TIURANA TORRELAMEU VALLFOGONA DE BALAGUER VILANOVA DE L’AGUDA VILANOVA DE MEIÀ CONSELL COMARCAL DE LA NOGUERA Osona ALPENS BALENYÀ CALLDETENES CENTELLES EL BRULL ESPINELVES FOLGUEROLES GURB L’ESQUIROL LES MASIES DE RODA LES MASIES DE VOLTREGÀ LLUÇÀ MALLA MANLLEU MONTESQUIU MUNTANYOLA OLOST ORÍS ORISTÀ I LA TORRE D’ORISTÀ PERAFITA PRATS DE LLUÇANÈS RODA DE TER RUPIT I PRUIT SANT AGUSTÍ DE LLUÇANÈS SANT BARTOMEU DEL GRAU SANT BOI DE LLUÇANÈS SANT HIPÒLIT DE VOLTREGÀ SANT JULIÀ DE VILATORTA SANT MARTÍ D’ALBARS SANT MARTÍ DE CENTELLES SANT PERE DE TORELLÓ SANT QUIRZE DE BESORA SANT SADURNÍ D’OSORMORT SANT VICENÇ DE TORELLÓ SANTA CECÍLIA DE VOLTREGÀ SANTA EUGÈNIA DE BERGA SANTA EULÀLIA DE RIUPRIMER SANTA MARIA DE BESORA SEVA SOBREMUNT SORA TARADELL TAVÈRNOLES TAVERTET TONA TORELLÓ VIC VIDRÀ VILADRAU VILANOVA DE SAU CONSELL COMARCAL D’OSONA CONSORCI DEL LLUÇANÈS EMD* SANT MIQUEL DE BALENYÀ Pallàrs Jussà CASTELL DE MUR CONCA DE DALT GAVET DE LA CONCA ISONA I CONCA DELLÀ LA POBLA DE SEGUR LA TORRE DE CAPDELLA LLIMIANA SALÀS DE PALLARS SANT ESTEVE DE LA SARGA SARROCA DE BELLERA TREMP CONSELL COMARCAL DEL PALLARS JUSSÀ Pallars Sobirà ALINS ALT ÀNEU ESTERRI D’ÀNEU ESTERRI DE CARDÓS LA GUINGUETA D’ÀNEU LLADORRE LLAVORSÍ RIALP SORIGUERA SORT CONSELL COMARCAL DEL PALLARS SOBIRÀ EMD* SORPE Pla de l’Estany BANYOLES CAMÓS CORNELLÀ DEL TERRI CRESPIÀ ESPONELLÀ FONTCOBERTA PALOL DE REVARDIT PORQUERES SANT MIQUEL DE CAMPMAJOR SERINYÀ VILADEMULS CONSELL COMARCAL DEL PLA DE L’ESTANY Pla d’Urgell BARBENS BELL-LLOC D’URGELL BELLVÍS CASTELLNOU DE SEANA EL PALAU D’ANGLESOLA EL POAL FONDARELLA GOLMÉS IVARS D’URGELL LINYOLA MIRALCAMP MOLLERUSSA SIDAMON TORREGROSSA VILA-SANA VILANOVA DE BELLPUIG CONSELL COMARCAL DEL PLA D’URGELL Priorat BELLMUNT DEL PRIORAT CABACÉS CAPÇANES CORNUDELLA DE MONTSANT EL MASROIG EL MOLAR ELS GUIAMETS FALSET GRATALLOPS LA BISBAL DE FALSET LA FIGUERA LA MORERA DEL MONTSANT LA TORRE DE FONTAUBELLA LA VILELLA ALTA LA VILELLA BAIXA MARÇÀ MARGALEF POBOLEDA PORRERA PRADELL DE LA TEIXETA TORROJA DEL PRIORAT ULLDEMOLINS CONSELL COMARCAL DEL PRIORAT Ribera d’Ebre BENISSANET FLIX GARCIA GINESTAR LA PALMA D’EBRE LA TORRE DE L’ESPANYOL MIRAVET MÓRA D’EBRE MÓRA LA NOVA RASQUERA RIBA-ROJA D’EBRE TIVISSA VINEBRE CONSELL COMARCAL DE LA RIBERA D’EBRE Ripollès CAMPDEVÀNOL CAMPELLES CAMPRODON GOMBRÈN LES LLOSSES LLANARS MOLLÓ OGASSA PARDINES PLANOLES QUERALBS RIBES DE FRESER RIPOLL SANT JOAN DE LES ABADESSES SANT PAU DE SEGÚRIES SETCASES TOSES VALLFOGONA DE RIPOLLÈS VILALLONGA DE TER CONSELL COMARCAL DEL RIPOLLÈS Segarra BIOSCA CERVERA ELS PLANS DE SIÓ ESTARÀS GRANYANELLA GRANYENA DE SEGARRA GUISSONA IVORRA LES OLUGES MASSOTERES MONTOLIU DE SEGARRA MONTORNÈS DE SEGARRA RIBERA D’ONDARA SANAÜJA SANT GUIM DE FREIXENET SANT GUIM DE LA PLANA TARROJA DE SEGARRA TORÀ TORREFETA I FLOREJACS CONSELL COMARCAL DE LA SEGARRA Segrià AITONA ALCANÓ ALCARRÀS ALCOLETGE ALFÉS ALGUAIRE ALMACELLES ALMATRET ALMENAR ALPICAT ARTESA DE LLEIDA ASPA BENAVENT DE SEGRIÀ CORBINS ELS ALAMÚS LA GRANJA D’ESCARP LA PORTELLA LLARDECANS MAIALS PUIGVERD DE LLEIDA ROSSELLÓ SARROCA DE LLEIDA SERÒS SOSES SUDANELL SUNYER TORRE-SERONA TORREBESSES TORREFARRERA TORRES DE SEGRE VILANOVA DE SEGRIÀ VILANOVA DE LA BARCA CONSELL COMARCAL DEL SEGRIÀ DIPUTACIÓ DE LLEIDA Selva AMER ANGLÈS ARBÚCIES BREDA BRUNYOLA CALDES DE MALAVELLA FOGARS DE LA SELVA HOSTALRIC LA CELLERA DE TER MAÇANET DE LA SELVA MASSANES OSOR RIELLS I VIABREA RIUDARENES RIUDELLOTS DE LA SELVA SANT FELIU DE BUIXALLEU SANT HILARI DE SACALM SANT JULIÀ DEL LLOR I BONMATÍ SANTA COLOMA DE FARNERS SILS SUSQUEDA TOSSA DE MAR VIDRERES VILOBÍ D’ONYAR, SALITJA I SANT DALMAI CONSELL COMARCAL DE LA SELVA Solsonès CASTELLAR DE LA RIBERA CLARIANA DE CARDENER GUIXERS LA COMA I LA PEDRA LLOBERA NAVÈS ODÈN OLIUS PINELL DE SOLSONÈS PINÓS RINER SANT LLORENÇ DE MORUNYS SOLSONA CONSELL COMARCAL DEL SOLSONÈS Tarragonès ALTAFULLA CONSTANTÍ EL CATLLAR EL MORELL ELS PALLARESOS LA NOU DE GAIÀ LA POBLA DE MAFUMET LA POBLA DE MONTORNÈS LA RIERA DE GAIÀ LA SECUITA SALOMÓ TORREDEMBARRA VILALLONGA DEL CAMP CONSELL COMARCAL DEL TARRAGONÈS DIPUTACIÓ DE TARRAGONA Terra Alta ARNES BATEA BOT CORBERA D’EBRE GANDESA HORTA DE SANT JOAN EL PINELL DE BRAI LA FATARELLA LA POBLA DE MASSALUCA PRAT DE COMTE CONSELL COMARCAL DE LA TERRA ALTA Urgell AGRAMUNT ANGLESOLA BELLPUIG CASTELLSERÀ CIUTADILLA ELS OMELLS DE NA GAIA GUIMERÀ LA FULIOLA MALDÀ NALEC PREIXANA PUIGVERD D’AGRAMUNT TÀRREGA TORNABOUS VERDÚ CONSELL COMARCAL DE L’URGELL Vallès Occidental CASTELLBISBAL CERDANYOLA DEL VALLÈS GALLIFA MATADEPERA RELLINARS SANT CUGAT DEL VALLÈS SANT LLORENÇ SAVALL SANT QUIRZE DEL VALLÈS SENTMENAT TERRASSA ULLASTRELL VACARISSES VILADECAVALLS CONSELL COMARCAL DEL VALLÈS OCCIDENTAL EMD* BELLATERRA EMD* VALLDOREIX Vallès Oriental AIGUAFREDA BIGUES I RIELLS CALDES DE MONTBUI CAMPINS CÀNOVES I SAMALÚS CARDEDEU FIGARÓ-MONTMANY FOGARS DE MONTCLÚS GUALBA L’AMETLLA DEL VALLÈS LA GARRIGA LA ROCA DEL VALLÈS LES FRANQUESES DEL VALLÈS LLIÇÀ DE VALL LLINARS DEL VALLÈS MARTORELLES MONTMELÓ MONTSENY SANT ANTONI DE VILAMAJOR SANT CELONI SANT ESTEVE DE PALAUTORDERA SANT FELIU DE CODINES SANT FOST DE CAMPSENTELLES SANT PERE DE VILAMAJOR SANTA EULÀLIA DE RONÇANA SANTA MARIA DE PALAUTORDERA TAGAMANENT VALLGORGUINA VALLROMANES VILALBA SASSERA VILANOVA DEL VALLÈS CONSELL COMARCAL DEL VALLÈS ORIENTAL

Summary: La llista dels més de 700 ajuntaments amenaçats per la fiscalia espanyola


L’economista i consellera del govern Puigdemont, Clara Ponsatí (1957), ara membre del Consell per la República, passa l’exili polític a Escòcia, on fa classe a la Universitat de Saint Andrews. Hi ensenya economia de la desigualtat i dóna un laboratori de matemàtiques a joves universitaris de divuit a vint-i-dos anys. Saint Andrews és una petita ciutat universitària, molt visitada també per golfistes. Com diu ella, té un punt de remot, perquè ‘Edimburg és a una hora i mitja de distància, Londres és bastant lluny i, a Barcelona, no s’hi pot anar.’ Els paisatges són bells, comenta, i hi té un despatx amb vistes a la Mar del Nord. ‘Petit però amb vistes. Molt millor que el gran però sense que m’oferien.’ VilaWeb hi ha contactat per entrevistar-la a propòsit del Consell per la República i l’actualitat política. —S’ha presentat el Consell per la República, del qual formeu part. Per què un s’hi ha d’apuntar? —S’ha constituït com l’organisme de govern a l’exili, al voltant del president Puigdemont. Crec que, el valor, el demostraran els fets. Perquè és indubtable que necessitem una institució molt potent i protegida de les agressions repressives i judicials de l’interior. És imprescindible per a ajudar a mantenir la batalla exterior i donar més força al discurs internacional. Hem de treballar per a engegar institucions republicanes. És un embrió que mostrarà l’efectivitat amb les accions. Jo invito la gent a participar-hi. També comprenc que hi hagi un cert escepticisme. Ho comprenc. I confio que, a qui ara no ho veu clar, els fets demostraran que val la pena. —Heu demanat un milió d’inscrits abans de començar. Per què una xifra tan alta? —No. No esperarem a tenir un milió d’inscrits per caminar. No és això. El Consell funciona i tindrà activitat i potència. No en donaria cap xifra concreta, però de l’altra banda és evident que, si no hi ha un gran nombre de gent disposada a donar-hi suport i sentir-se’n partícip i electora, doncs no tindrà prou força. Posar-se un llistó molt alt és una manera de ser ambiciosos, una idea respectable. —Aquests inscrits poden ser el cens electoral de la futura República? —És una idea que val la pena de desenvolupar, sí. Però es veurà arran de què passi. Si no avança, no el serà. —Demaneu deu euros per a inscriure-s’hi. Per què? —Fer coses costa diners. I fer-les amb impacte internacional i polític no n’és una que es faci amb l’aire del cel. —El Consell per la República serà el futur govern? Potser a Barcelona algú s’inquieta. —La meva participació no és en aquests termes, ni de bon tros. Abans no hi hagi un govern republicà a Barcelona passaran moltes coses. Però si algú s’inquieta per això, que s’ho faci mirar. És important que tinguem molta força a l’exterior. I amb el Consell en podrem tenir. —Per què? —Perquè no pot venir un Tribunal de Comptes a tancar-nos-el. Ni un jutge de l’Audiència espanyola. És l’única institució genuïnament republicana perquè el Consell per la República no depèn del regne d’Espanya ni en reconeix l’autoritat. —Ara el vostre cas judicial és aturat. Han retirat les euroordres. —Em costa de creure que no en reactivin una. Dependrà, crec, de com vagi el judici i la reacció al món. Però jo els veig emetent-ne una altra, sí. —Passem de l’exili a la presó. He vist que us ha agradat molt el llibre de Quim Forn escrit durant l’arrest. Per què? —Perquè és un gran testimoni. El trobo un testimoni magnífic de la seva vida a la presó. Es veu la seva evolució. Com hi entra, com canvia la seva visió política i el seu estat d’ànim. Crec que és molt sincer. Em va interessar moltíssim. I em va ajudar a entendre la figura de Quim Forn, una persona per la qual tinc un afecte immens. —A VilaWeb hem publicat la carta que vau enviar precisament a Quim Forn. Hi ha dues idees molt vostres. La primera: dieu que, quan us nomenen consellera, tothom us felicitava però que vós no enteníeu res. ‘Felicitar-me? Ara que ve el perill?’ —Jo entenc que els qui s’ho miraven de molt lluny potser eren inconscients del moment. Però els més entesos? Potser aquelles felicitacions també expliquen que després ens sorprengués tant la repressió, el xoc de l’octubre i els piolins. Aquest nivell d’alegria i inconsciència en el moment del nomenament potser explica la sorpresa d’alguns de després. Vull aclarir, això sí, que la meva mare, que té noranta-tres anys, que és una persona molt sàvia, no em va felicitar gens. Ben altrament. No li va agradar gens que m’hi posés. Ella ja ho veia, que em ficava en un vesper. És nascuda el 1925 i coneix el feixisme espanyol i la seva potència. Va tenir un germà a la presó. I sabia quin perill venia. —I a la carta també dieu que us agradaria d’escoltar veus noves i no les de sempre. —Sí. Veig que en la política i també en els mitjans es fa un esforç per tapar les veus que no són les de sempre. Ho trobo molt trist. És una constant a casa nostra: la imbricació entre política i mitjans. No sé si se’n pot dir ‘connivència’. Però això és molt tancat, i no ens permet llibertat. Si no es parla en llibertat, no es pensa tampoc amb llibertat. I sempre sóc partidària de la llibertat. No sé si és un fenomen català o més estès. Però molts dels debats que sentim són de veus que volen tenir la raó. I la veritat, això em sembla pobre. Al capdavall, si l’únic objectiu és aquest, difícilment escoltes arguments que et portin la contrària. L’objectiu hauria de ser millorar i, si vas equivocat, corregir-ho. Podíem fer un estudi quantitatiu: quants dels columnistes tenen com a objectiu a la vida demostrar que ells ja ho sabien. Veus noves, idees noves; això ens cal. —Si Ponsatí pogués votar a Barcelona, qui votaria? —Encara no és clar. Però la Clara Ponsatí s’ha apuntat a les primàries. Això sí. —I per què us hi heu apuntat? —Perquè són un esforç per a trencar les barreres que la política del règim del 1978 va posar per blindar els partits: llistes tancades, subvencions necessàries per a les campanyes, etc. És un mercat al qual és molt difícil entrar-hi i, per tant, amb poca competència saludable. N’ha fet baixar la qualitat i ho hem de superar, cosa que intenta aquesta proposta. És ingènua perquè les barreres són brutals i no aconseguirà de trencar-les. Però potser sí que hi fa una mica de forat. I jo sóc partidària de fer forat a les d’entrada. —Com valoreu el nou govern del PSOE? —No em va semblar malament que es fes caure el PP. Em semblava que el nou govern augmentaria les contradiccions dins el bloc 155. I ho ha fet. Ara estan més dividits que no estaven. També és veritat que no vaig tenir mai esperances que tingués conseqüències en termes de rebaixar la tensió judicial. I m’hauria agradat molt d’haver-me equivocat. I que ara no tinguéssim gent en presó preventiva i que el judici s’encarés d’una altra manera. —El món del PSC, el coneixeu prou bé. —Jo no n’he estat mai militant, ni tan sols simpatitzant. Però els havia votat, sí. I tant que sí. Jo a les catalanes he votat el PSUC, ICV, el PSC, ERC i Convergència. Tothom. El Pasqual Margall, el vaig votar al primer tripartit. —I, el salt a l’independentisme, el feu el 2010 arran de la sentència del Tribunal Constitucional? —Abans. El 2006, amb l’estatut, quan vaig veure com Iceta es posava a l’altra banda. Llavors, amb la primera pentinada de raspall. Aquí en vaig tenir prou, cosa que no vol dir que en aquell moment donés opcions polítiques a l’independentisme. Però jo ja no vaig votar l’estatut retallat. —Europa ara confia que Espanya millorarà. Semblen catalans abans de l’estatut! —Sí. És això. O pitjor. Encara han d’entendre que ells tenen un problema. Un problema amb Espanya. La majoria de l’establishment encara no n’és del tot conscient. I a una part li és igual. Turquia és allà. I amb Rússia, si cal, fan negocis. Vull dir que el món no és un món de benevolències. Però acceptem que una part de l’establishment són demòcrates de veritat. Acceptant-ho, aquesta part encara no ha vist, o no ha vist prou, que a Espanya hi ha un problema molt greu. La transició va vendre la pel·lícula que el franquisme era enterrat. I no. Era al fons de la sala de màquines, controlant els aparells importants que sorgeixen en un moment de conflicte. —Us ho he llegit: Ens estem enfrontant al franquisme. —Absolutament. Als hereus del franquisme. Els alts funcionaris, l’aparell policial, la Guàrdia Civil, el Tribunal Suprem, l’Audiència espanyola, tot això, en el fons i a la superfície, paga els peatges dels pactes de la transició. Potser no ens hem explicat prou. Jo, quan sento a la televisió senyors com Lasalle (ex-diputat del PP) parlant de les regles que ‘ens hem donat entre tots’ i resulta que no hi ha cap resposta contundent… Però de quines regles parlen? De la presó preventiva amb acusació infundada? De la reforma del Tribunal Constitucional espanyol amb majoria simple del PP que atorga al TC poders executius? Això són les regles? —De punts febles dels independentistes, quins veieu? —Mira, ja els he dit. Potser no cal que remenem més, que després tinc fama. —I de l’equip rival? —Que tenen tan poca tradició democràtica que no noten que van despullats. I que els altres ho veuen i ells no. Per exemple, ells estaven completament convençuts que la justícia europea els donaria la raó. Es pensaven que en tres dies els tindrien a casa. Jo no vaig patir gens. Deu minuts després de la detenció de Puigdemont, vaig parlar amb Boye. I sabia que Alemanya era un dels països considerats bons per a rebre una euroordre, perquè hi ha independència judicial. L’estat espanyol, ben despullat, i no ho veuen. I tota la resta, sí. —Els independentistes han heretat temors ancestrals. I l’estat espanyol? La impunitat? Es creuen impunes? —Déu n’hi do, com en són. Déu n’hi do, com els deixem fer. En canvi, nosaltres demanem perdó de qualsevol error. El mínim. Un pot de pintura. I ells no perdonen res. Res. Aquest joc del ‘cosí de Zumosol’, ells el juguen bé. Nosaltres encara hem de demostrar que ‘el cosí de Zumosol’ no ens fa por.

Summary: Clara Ponsatí: ‘El Consell per la República no reconeix l’autoritat del regne d’Espanya’


La mobilització de la Diada d’enguany porta el lema ‘La Diada del sí’ i tindrà com a atractiu visual l’escenificació d’una creu a la cruïlla entre passeig de Gràcia i el carrer Aragó, a Barcelona. Hi ha quaranta-vuit trams repartits en quatre zones: la Muntanya, de color verd, que correspon a la part de passeig de Gràcia que queda per damunt del carrer Aragó fins a Jardinets de Gràcia, per damunt de la Diagonal; la zona Mar, de color blau, en què hi ha els trams que queden per baix; la zona Besòs, que correspon als trams del carrer Aragó entre passeig de Gràcia i el passeig de Sant Joan, i, finalment, els trams de la zona Llobregat, que són els que queden al carrer Aragó des del passeig de Gràcia fins al carrer Muntaner. De moment, el nivell d’inscripció és baix. Dels quaranta-vuit trams, n’hi ha un de ple, tres que tenen una ocupació mitjana i un amb ocupació baixa. A l’ANC diuen que aquesta és una situació normal si tenim en compte que som a dia 14 d’agost. Segons que és habitual, el nombre d’inscripcions s’accelera a final de mes, ja que molt ciutadans tornen de vacances i l’activitat política es reprèn.

Summary: Així s’omplen els quaranta-vuit trams de la manifestació de l’Onze de Setembre del 2017


MADRID, 21 (EUROPA PRESS) Un mínim de deu persones han mort com a conseqüència dels atacs llançats a primera hora d’aquest divendres per milicians d’Estat Islàmic a la ciutat de Kirkuk, al nord de l’Iraq, coincidint amb l’ofensiva per Mossul, segons ha informat la cadena de televisió kurda Rudaw. Estat Islàmic ha reivindicat l’autoria dels atacs en un missatge publicat per la seva agència de notícies Amaq, en què ha explicat que els atacs s’han realitzat des de diversos punts de la ciutat. Les autoritats iraquianes han decretat un toc de queda en Kirkuk. Les deu víctimes mortals dels atacs són deu treballadors d’una planta elèctrica. En els enfrontaments que s’han derivat dels atacs han mort un mínim de sis milicians d’Estat Islàmic que han participat en els atacs contra diversos edificis governamentals i dels serveis de seguretat. Els milicians d’Estat Islàmic, inclosos diversos terroristes suïcides, han atacat una antiga comissaria de Policia i l’han ocupada durant diverses unes hores abans de ser desallotjats per les forces especials antiterroristes.

Summary: Irac.- Un mínim de deu morts en els atacs d’Estat Islàmic a Kirkuk


Sant Jordi és el dia de les roses, però sobretot, dels llibres. Ara bé, n’hi ha tants i tan diversos, que sovint costa de trobar-ne l’adequat per a regalar o regalar-se. Per mirar de traçar les grans línies del 23 d’abril d’enguany, us oferim un número especial del VilaWeb Paper, en obert i de franc per a tothom. Hi trobareu: —Especial Llibres: més de 300 novetats per Sant Jordi 2019 —Santa Jordina, una nova heroïna que desafia la tradició —Lyona i David Fernàndez revolucionen la llegenda de sant Jordi —Especial llibres de literatura infantil i juvenil 2019: recomanacions —Què podem fer per Sant Jordi? Catorze activitats a tot el país —Com celebren els catalans de l’estranger el Sant Jordi 2019? Ací us podeu descarregar l’especial de VilaWeb Paper:

Summary: ‘Tots els llibres, a tot arreu’, l’especial de Sant Jordi 2019 de VilaWeb Paper


Un total d’11.216 persones són cridades avui a les proves per a les oposicions a 3.301 places d’infermeria de l’Institut Català de la Salut (ICS). Coincidint amb el Dia Internacional de la Infermeria, més de 7.000 aspirants fan les proves a Barcelona, més de 1.000 a Tarragona i Girona i gairebé un miler a Lleida. Les dones embarassades o que alleten han pogut entrar primer i tenir aules específiques per a elles, i fins i tot tres dones han fet els exàmens a l’hospital perquè tot just han acabat de parir. Actualment a l’ICS hi treballen unes 43.000 persones, 12.750 de les quals són infermers o infermeres, amb una proporció d’un 88% de dones i un 12% d’homes, tot i que aquests representen més del 20% dels càrrecs directius de la professió, cosa que el Departament de Salut vol intentar evitar. La mitjana d’edat és de 43 anys. El 59% treballen en hospitals, i el 41% a l’atenció primària. El 2018 els professionals d’infermeria van atendre prop de 2,3 milions de persones als CAP, i van fer més de 12.000 visites a domicili. En un any, destinen més de 138.000 dies de vigilància intensiva a les persones que ingressen a les plantes d’hospitalització. La consellera de Salut, Alba Vergés, i el director gerent de l’ICS, Josep Maria Argimon, han visitat el campus de la UPF a la Ciutadella, on s’examinen milers d’aspirants, per acompanyar-los, donar-los suport i desitjar-los sort.

Summary: Més d’11.000 persones es presenten a les oposicions públiques d’infermeria


Diu la llegenda fundacional d’Alcoi que, al segle XIII, Sant Jordi va fer un paper molt destacat en la defensa de la ciutat. Per això, des de llavors, és el patró de la vila d’Alcoi i cada any s’hi fan unes de les festes de moros i cristians més destacades en honor seu. Durant quatre dies, milers d’alcoians es vesteixen de cristians i de sarraïns per a rememorar els moments més destacats de la gesta. La festa es divideix en quatre jornades: el dia de la música, el dia de les entrades, el dia de Sant Jordi i el dia de l’alardo. Aquesta seqüència serveix per a recrear, amb tota mena de detalls, el setge, les negociacions i la presa de la ciutat d’Alcoi de l’any 1276. Els actes arrenquen el divendres al vespre amb el dia de la música, que és quan les bandes fan l’entrada a la ciutat. Enguany serà una jornada especial perquè se celebren un parell d’aniversaris musicals: la Societat Musical Nova d’Alcoi fa 175 anys i l’Himne de Festes de Moros i Cristians d’Alcoi, 100. Dissabte és el dia de les entrades, amb la presentació de les esquadres mora i cristiana. Són dues grans cercaviles –al matí es fa la cristiana i a la tarda, la mora– en què desfilen milers de festers agrupats en diverses filades. La música, la riquesa dels vestits, el maquillatge i els accessoris omplen els carrers de la ciutat. Diumenge, el dia de Sant Jordi, es farà la part més religiosa i solemne de la festa: es trauran en processó dues vegades les relíquies del sant patró. Després es farà la Retreta, una desfilada informal de carrosses guarnides i il·luminades. Un dels elements més destacats de la jornada és el sant Jordiet, un nen escollit per sorteig que representa el patró dels alcoians. La festa s’acabarà dilluns, el dia de l’alardo, en què es representarà el complicat assalt final de la ciutat. Durant tota la jornada, moros i cristians faran escaramusses pels carrers del poble, s’intercanviaran la possessió del castell i negociaran la rendició sense èxit. Finalment, com explica la llegenda, els cristians es proclamaran vencedors de la festa i, quan arribi la nit, el Sant Jordiet traurà el cap entre els merlets del castell.

Summary: Alcoi torna a omplir-se de festa per Sant Jordi


La comissió de seguiment de l’Acord de Fadrell – formada per PSPV, Compromís i Podem-EUPV – ha tancat un principi d’acord que tanca la crisi que mantenien d’ençà de fa un mes, quan Compromís es va desmarcar dels seus socis de govern en una votació. Ara, totes les formacions hauran de validar les propostes de la comissió de seguiment en els dies vinents. Del nou acord, només ha transcendit que servirà ‘per a abordar les discrepàncies internes i millorar els mecanismes de coordinació entre els socis de govern’. Una nota facilitada pels tres partits afirma que es reforça així el govern municipal i donen per finalitzada la crisi.

Summary: Els partits del govern de Castelló tanquen la crisi amb un nou acord


L’hispanista i historiador Gabriel Jackson, una de les màximes autoritats mundials sobre la Segona República Espanyola i la Guerra del 1936-1939, s’ha mort a noranta-vuit anys, segons ha anunciat Carmen Esteba, directora de l’editorial Crítica. ‘Bon amic, millor persona i autor d’una obra fonamental’, ha assenyalat l’editora fent referència al llibre ‘La Republica espanola y la guerra civil, 1931‑1939’, una obra de referència de la història espanyola. Nascut a Nova York el 1921 i graduat en Història i Literatura el 1942 al Harvard College, el seu interès per la cultura hispana d’entreguerres va néixer a la dècada dels quaranta, quan, per casualitat, va descobrir la cultura espanyola de la mà dels exiliats republicans a Mèxic. El seu primer viatge a l’estat espanyol va ser el 1950, aprofitant un viatge a Tolosa de Llenguadoc, a Occitània, per preparar el seu doctorat. La seva tesi va versar sobre la figura de Joaquín Costa. D’ençà d’aquell moment, des dels llunyans dies en què va ser deixeble de Vicens Vives i Pierre Vilar, l’autor va estar a cavall d’un oceà i dos estats, treballant durant llargs anys en un, els Estats Units, per publicar en un altre. Pel seu compromís amb els drets civils al seu país va ser víctima del maccarthisme. L’autor es va veure obligat a vagar durant anys per diferents universitats fins a trobar una feina estable a la càtedra d’Història Moderna i Humanitats de la Universitat de la Jolla, a Califòrnia. El 1984 es va retirar oficialment de les seves activitats acadèmiques. Va fixar la seva residència a Barcelona, a la qual sempre va anar amb assiduïtat, i es va dedicar amb profusió a l’estudi de la història espanyola del segle XX i a la novel·la.

Summary: S’ha mort l’hispanista i historiador Gabriel Jackson


Miguel del Águila Hernández i Òscar Mira Escrig, dos nens de deu anys, s’han proclamat campions del món de la màxima categoria del Campionat Mundial Aloha de Càlcul amb Àbac, que s’ha fet aquesta setmana a Indonèsia. Els dos nens han guanyat el títol ‘Grand Champion’ a la ciutat de Yogyakarta, a l’illa de Java. Águila Hernández és alumne del col·legi Ramiro Izquierdo de Castelló i Mira Escrig estudia a l’escola CEIP Santa Àgueda de Benicàssim. Els dos nens han competit en la seva categoria contra set-cents participants procedents de trenta països. Han hagut de fer setanta càlculs aritmètics en tan sols cinc minuts de temps amb l’única ajuda del seu àbac i la seva agilitat mental. El campionat mundial s’ha fet en el marc del programa Aloha Mental Arithmetic per al desenvolupament mental dels nens de cinc a tretze anys i basat en l’ús de l’àbac, l’àritmètica mental i els jocs didàctics.

Summary: Dos nens de deu anys de Castelló i Benicàssim, campions del món de Càlcul amb Àbac


Amb l’arribada dels primers permisos penitenciaris als presos polítics condemnats per sedició pel Tribunal Suprem espanyol, hi ha hagut alguns moviments dins de la fiscalia espanyola de reacció i de contrarietat. Han coincidit amb el nomenament de Dolores Delgado com a nova fiscal general de l’estat, deplorada pels sectors més conservadors de la magistratura espanyola per considerar-la massa tova amb l’independentisme. Els fiscals del Suprem Javier Zaragoza, Fidel Cadena i Consuelo Madrigal van demanar al tribunal presidit per Manuel Marchena que, amb la sentència, imposés la prohibició de concedir cap mena de permís fins després del compliment de la meitat de la condemna. Però no s’hi va avenir. I ara Javier Zaragoza ja ho ha criticat públicament, i ha anunciat que la fiscalia prepara una ofensiva per a aturar aquests permisos. Els fiscals volien que als presos polítics se’ls apliqués l’article 36.2 del codi penal, és a dir, lligar de mans la Generalitat perquè, com a responsable de la gestió de les presons, no els pogués aplicar el tercer grau ni l’article 100.2 dins del segon grau, que permet de fer sortides durant el dia per a treballar o fer voluntariat i al qual s’ha acollit recentment Jordi Cuixart i pròximament uns altres presos, com Carme Forcadell, Dolors Bassa i Joaquim Forn. I ara Javier Zaragoza responsabilitza el Tribunal Suprem del fet que els presos puguin sortir unes hores per a fer aquestes tasques en comptes de romandre tancats les vint-i-quatre hores del dia i els set dies de la setmana dins de la presó. Una mesura que, en virtut de l’article 36.2, s’aplica normalment en ‘delictes comesos en el si d’una organització o grup criminal’, d’abusos sexuals i delictes d’explotació sexual de menors. En un acte ahir al paranimf de la Universitat de Saragossa, on se li va concedir la insígnia d’or, Zaragoza: ‘El fiscal va demanar l’aplicació de la clàusula de seguretat per a garantir el compliment de la meitat de les penes. Tot fou en va. El Suprem no va acordar-ne l’aplicació i aquí hi ha les conseqüències’, segons que recull el diari El Mundo. Zaragoza va lamentar també que la validació judicial dels permisos no passi pel Suprem, i que els jutges de vigilància penitenciària hi donin llum verd, com va passar amb el permís de setanta-dues hores demanat per Jordi Cuixart. La fiscalia ja va provar d’impedir la concessió d’aquest permís, amb arguments com ara que Cuixart no s’havia pendit dels fets, que no havia renunciat a la seva ideologia i que no s’havia acollit a programes de tractament per a fer-ho. La jutgessa va bandejar els arguments del fiscal amb un dur correctiu, alertant que consitituïen una violació de drets fonamentals. Segons es desprèn de les paraules de Zaragoza, hi haurà més moviments com aquest des de la fiscalia, provant de recórrer els permisos penitenciaris que obtinguin els presos. El fiscal del Suprem no confia massa que hi reïxin, perquè la flexibilització del règim penitenciari no depèn del Suprem, tret del tercer grau.

Summary: Els fiscals del Suprem intenten una rebel·lió contra els permisos als presos polítics