Gala Pin, regidora de Ciutat Vella de Barcelona, va explicar a una entrevista a VilaWeb els seus dubtes sobre si continuava o no, interrogant-se sobre des d’on podia ser més útil per a la societat. La declaració va ser un exercici de sinceritat i de profunditat no gaire habitual. Ahir, la regidora va escriure a Facebook que continuarà i que es presentarà a les eleccions amb Ada Colau. Ho ha fet amb aquest text, que reproduïm íntegre pel seu interès: Fa unes quantes setmanes em van fer una entrevista a Vilaweb en la qual em preguntaven si continuaria. La pregunta em va agafar desprevinguda i vaig respondre la veritat: Que feia temps que m’ho pensava, que pensava on era més útil per a la meua ciutat, que és, al cap i a la fi, allò que ens motiva a ser on som. I m’ho pensava també perquè aquesta dedicació significa molta inversió d’energia i a voltes no sé si tindré tota la que cal per a fer-ho bé, perquè trobo a faltar el carrer, espais no mediats ni mediatitzats on toques la gent amb què treballes, on tota la gent és de veritat, perquè molt sovint preferiria estar en segona fila, no ser un personatge públic, perquè crec que és important no caure en inèrcies i preguntar-nos cada cert temps si és aquí on som més útils i on ho podem fer millor si fem tot allò possible. Em fa molta por l’autocomplaença. Després d’haver fet pública la reflexió, molta gent m’ha fet aportacions molt valuoses per a acabar de prendre la decisió. Em vaig quedar a viure a Barcelona perquè em vaig enamorar de la ciutat, sona tòpic, però és així. Em vaig enamorar del meu barri i la seua gent i mai no m’he penedit de la decisió de quedar-me a viure a Barcelona i treballar per millorar-la, com fan milers de persones cada dia, des de posicions i àmbits molt diversos. Un dels privilegis de la política institucional és precisament que et permet conèixer molta d’eixa gent i iniciatives. Crec fermament que quan fem política per vocació hi ha d’haver un component important d’amor, també de responsabilitat, d’esforç, però sobretot, d’amor. Per això, he decidit continuar. Cal consolidar el canvi que hem començat aquest mandat: quatre anys és massa poc per a afirmar canvis des de la institució. A la política institucional hem d’estar de pas, però a la institució calen més de quatre anys per a consolidar els projectes de transformació. Jo em dedicaré els quatre anys vinents a això, amb imaginació, valentia, empatia, fermesa, amor, i la satisfacció de fer-ho en una organització com és Barcelona en Comú, amb un equip meravellós (Jordi Rabassa Massons, Eva Alfama, Laia Forné Aguirre, Santi Ibarra, Ferran Caymel Ubia, Fernando Pindado Sanchez, Nat Martínez, Arnau Monty, Albert Sancho, Ade Boyle, Alicia Puig ) del qual no he deixat d’aprendre ni un sol dia, i amb les companyes valentes que compartiran una llista encapçalada per algú a qui estimo personalment i admiro políticament, Ada Colau (Hi ha molts més motius, però volia fer-ne una versió reduïda simplement per comunicar que continuaré. Així, periodistes que m’heu preguntat –amb molt de respecte, i s’agraeix– cada dia, i la gent que heu preguntat també amb estima, ja en teniu la resposta .) I ara, a guanyar la ciutat!

Summary: Gala Pin anuncia que continuarà i es presentarà a les eleccions amb Ada Colau


La CUP ha defensat que la denúncia de Mireia Boya per un ‘episodi continuat d’agressió psicològica’ està sent abordada d’acord amb el protocol, mitjançant els mecanismes col·lectius, i amb una voluntat més ‘reparadora’ que ‘punitiva’. Tot i això, la diputada Maria Sirvent ha explicat en una conferència de premsa al parlament que la formació prendrà les mesures convenients i que no es descarta tampoc que es pugui fer fora l’agressor, un militant que ara no forma part de l’estructura del partit. Tot plegat, després que les assemblees locals de Sant Pol de Mar, Canet de Mar, Vilassar de Mar i Sant Adrià del Besos hagin emès un comunicat manifestant que estan ‘decebudes’ pel cas de Mireia Boya i hagin reclamat a la formació ‘autocrítica’ i un ‘missatge sobre què ha fallat en la gestió del conflicte’. Comunicat amb les assemblees locals de @cupsantpoldemar @CUPCanet i @cupvdm davant la dimissió de @yeyaboya Tot el suport a la nostra companya!! pic.twitter.com/eDsn8DpAbp — CUP Pla de Besòs (@CUP_SAB) April 1, 2019

Summary: La CUP defensa que aborda la denúncia de Boya amb una voluntat més ‘reparadora’ que ‘punitiva’


La mobilitat sostenible de Palma ha suspès amb un 4,6 per ‘l’abús del cotxe a l’interior de la ciutat’, segons una anàlisi encarregada per Greenpeace que té l’objectiu d’avaluar el grau de compromís dels ajuntaments pel que fa als seus propis Plans de Mobilitat. L’estudi revela que ‘la pressió turística’ de Mallorca, sobretot al centre i en el port, i ‘l’excessiu índex de motorització empès pel lloguer vacacional’ afecten negativament als indicadors de mobilitat. No obstant això, l’anàlisi també reconeix que Palma presenta una tendència positiva en el seu repartiment modal que s’apropa als objectius fixats en el seu Pla de Mobilitat, ‘pujant les maneres sostenibles i baixant l’ús del cotxe particular’. Per això, des de Greenpeace han assegurat que ‘és urgent seguir treballant perquè l’automòbil deixi de ser la manera majoritària, resultant en una ciutat més amable per a totes les persones’. Pel que fa al PMUS de Palma – elaborat en 2014 i amb horitzó fins al 2020 – han considerat que resulta un document molt complet amb propostes realistes. En aquest sentit, han apuntat que ‘de cara a la revisió del Pla seria interessant conèixer els nous objectius als quals s’enfronta la ciutat, especialment després de l’aprovació de la Llei balear que limitarà la venda de vehicles dièsel i gasolina en un futur pròxim. Pel que fa a les mesures del Pla de Mobilitat Urbana Sostenible (PMUS) han destacat l’aposta pel ferrocarril urbà, si bé els índexs d’ús del Metre de Palma ‘són encara molt reduïts’. No obstant això, han sostingut que s’espera una millora després de l’electrificació i millora dels ferrocarrils de Mallorca i han afegit que, d’altra banda, en mobilitat per als vianants ‘hi ha molt per fer encara, en comptar amb molt poques zones per als vianants excepte al centre històric’.

Summary: La mobilitat sostenible de Palma suspèn per l’abús del cotxe a l’interior de la ciutat, segons Greenpeace


La fiscalia ha tornat a demanar que la magistrada del jutjat d’instrucció número 13 de Barcelona que interrogui la trentena de processats pel delicte d’organització criminal. En la interlocutòria de processament la instructora va descartar aquest delicte i va assegurar que el ministeri públic podia acusar-los igualment per organització criminal. Ara la fiscalia diu que si no s’interroga els processats per aquest delicte i després els acusa durant el judici, podrien al·legar indefensió.

Summary: La fiscalia insisteix en interrogar per organització criminal els processats del jutjat 13


Diversos membres del consell nacional d’EUiA han demanat la celebració d’un consell extraordinari per revocar la direcció executiva i el coordinador general, Joan Josep Nuet, que anirà de número 4 amb ERC al 28-A. Proposen també que al mateix consell extraordinari, que s’hauria de celebrar abans de l’inici de la campanya electoral el 12 d’abril, es debati l’elecció d’una direcció alternativa a l’actual fins a la pròxima assemblea nacional d’EUiA. Consideren una ‘contradicció’ que el coordinador general d’EUiA, formació que va aprovar concórrer al 28-A en coalició amb els comuns, formi part de les llistes d’ERC als mateixos comicis. ‘És evident que no podem entrar en campanya electoral amb els comuns i el coordinador general fent campanya per ERC’, ha denunciat el responsable de política institucional d’EUiA i secretari de la comissió nacional, Toni Salado. Salado ha apuntat que la formació està ‘segrestada’ per part de la direcció i que es ‘bloca’ el debat que creuen que hauria de tenir la formació. ‘No es pot allargar més en el temps perquè està paralitzant l’acció política d’EUiA’, argumenten. ‘Necessitem una direcció que estigui completament compromesa i bolcada en fer campanya amb els comuns’, ha reivindicat el responsable de política institucional, que creu que ni la ciutadania ni la militància entén perquè Nuet concorre amb una organització que no és la seva. Per a aquests membres del consell nacional d’EUiA, entre els quals hi ha Joan Mena, hi ha una incompatibilitat ‘política’ manifesta, que és que Nuet concorri amb ERC i no amb els comuns, com va avalar la formació, i també una incompatibilitat ‘jurídica’, ja que segons els estatuts, aquells que competeixen a una llista que no ha avalat l’organització ‘són baixa’. ‘Continuen mantenint càrrecs i a més, bloquegen i paralitzen el debat que ha de tenir EUiA’, ha carregat Salado. Encara en la mateixa línia ha recordat que EUiA ‘no ha fet cap debat sobre la concurrència amb ERC’ i que el debat que va fer el consell nacional es va centrar en si anava a les llistes dels comuns. Salado ha explicat que els membres del consell nacional havien fet la petició el 30 de març però que “no va ser atesa” tot i que asseguren que ‘complien els requisits’, amb signatures, i que tot i això la mesa del consell els ho va negar. Aquest cop faran arribar la petició formal per carta, que han entregat aquest dijous al migdia a Correus.

Summary: Membres del consell nacional d’EUiA demanen un consell extraordinari per a revocar Nuet


Aquest mes d’octubre coincidiran a les llibreries tres títols de l’escriptor Vicenç Pagès Jordà: una antologia dels contes que ha anat publicant al llarg de la seva trajectòria, Exorcismes (Editorial Empúries), un altre llibre de clàssics revisitats, publicat per la Diputació de Girona, i un llibre de petit format, que fa uns mesos que va sortir, Les olors en la literatura (Vibop edicions), on Pagès ha triat una trentena de citacions d’autors de la literatura universal, que parlen d’olors, de Walter Benjamin a Juan Rulfo, passant per Llorenç Riber, Josep Lozano i Mercè Rodoreda. El llibret és el segon títol de la col·lecció Envinats, que conté obres que vinculen el vi amb la creació. I ja sabem que les olors i el sentit de l’olfacte formen part del món del vi d’una manera inevitable, imprescindible i fascinant. Fa anys que Vicenç Pagès col·lecciona citacions sobre les olors. Lector voraç i crític literari, per les seves mans passen molts llibres. I quan llegeix un paràgraf que descriu una olor que li sembla interessant, el copia i el guarda en una carpeta. Avui, les citacions que conté aquesta carpeta es compten per centenars. Durant la presentació de Les olors en la literatura, l’escriptor va explicar com havia començat aquesta col·lecció: ‘Com tantes coses, va començar per casualitat, perquè algú va fallar. I era un que s’havia preparat a consciència una conferència sobre les olors en la literatura, però que no la va poder fer i em van demanar que la fes jo, una setmana abans de l’acte. Aquella primera conferència no va ser gaire brillant. Vaig parlar sobretot de dos llibres, El perfum, de Patrick Süskind, i La pesta, d’Albert Camus. Són els primers que se’m van acudir. I també tenia present una anècdota que va explicar Dalí en la seva biografia falsa, que parla de la recol·lecció de flors d’etilè, que segons sembla és molt olorosa, i la putrefacció d’un eriçó. La contradicció d’aquests dos extrems sembla que li produïa un cert plaer. De llavors ençà, han passat més de vint anys i cada vegada que llegeixo sobre una olor que literàriament m’interessa, l’apunto i així he anat fent un arxiu d’olors.’ Un dels estímuls del llibre és el fet que les citacions es van relacionant entre elles. I tal com explica Pagès en el pròleg, cada citació es vincula amb la següent, per raons ben diverses. Va explicar l’escriptor: ’Certament hi ha un fil invisible entre les citacions. Per exemple, hi ha una citació del príncep de Lampedusa, després n’hi ha una de Miquel Pairolí i després una citació de Josep Pla. Això té un cert sentit, perquè Pairolí té un llibre sobre el príncep de Lampedusa i també té molts textos sobre Pla. Pairolí aquí fa de nexe i transició entre les olors d’aquests personatges. Altres vincles: Walter Benjamin té un text molt conegut sobre Baudelaire, per això després de Benjamin he posat Baudelaire.’ I d’aquesta manera les olors també van prenent funcions diferents: l’olor que propulsa el record, l’olor de la natura, l’olor com a element de seducció, les flors emanadores d’aromes, l’olor de femella i l’olor de mascle… i fins a arribar a l’olor de la mort. I en aquest punt, Vicenç Pagès va fer una reflexió sobre la creació literària que, de fet, és la raó de ser d’aquest article: ‘L’exercici literari més senzill que posem als estudiants és fer un resum. Fer un resum és molt fàcil, perquè passes de paraules a paraules. Un grau de dificultat major arriba quan els encarregues una descripció: descriure un camp, una façana, un camp de futbol… És més difícil perquè has de trobar les paraules que et serveixen, però és relativament fàcil de fer una descripció visual, perquè la nostra llengua té moltes paraules que parlen de formes, colors i dimensions. És fàcil trobar el color blanc, dir que fa cinc metres o que és una superfície rugosa.’ I aleshores va dir: ‘Però el que és realment difícil és fer una descripció no visual: descriure un so, descriure un gust o una olor. I tenim molt poques paraules per a definir les olors. Per això la sinestèsia és pràcticament obligada. És a dir, anem a buscar paraules d’altres àmbits i les porten cap a les olors, perquè sobre les olors no n’hi ha gaires. I amb les metàfores i comparacions és la mateixa jugada. És anar a buscar recursos que no tenim, a veure si ens serveixen. I això és literatura pura. És un territori molt creatiu, perquè tot són aproximacions, perquè són aspectes de la vida que no pots tocar. I això és fascinant.’ Tanquem amb dues citacions que conté Les olors en la literatura: «Entre els seus braços, envoltat per l’olor d’ella que impregna els llençols -una olor forta però agradable, com la d’uns guants de pell nous-, Landsman se sent segur per primera vegada en segles.» El sindicat de policies jueus de Michel Chabon. Li segueix: «Potser elles senten olor d’home en nosaltres. Però de què? Guants amb olor de cigar que John el Llarg tenia sobre l’escriptori, l’altre. L’alè? Això t’ho fa el que beus i menges. No. Olor d’home, vull dir.» Ulisses de James Joyce.

Summary: Vicenç Pagès i el repte literari de descriure una olor


Dues persones s’han mort i 17 més han estat ferides a conseqüència dels atacs perpetrats avui a l’Afganistan, en plena jornada electoral per elegir president. A Kandahar, capital de la província homònima, al sud, l’explosió d’una bomba col·locada a l’interior d’una mesquita ha deixat catorze ferits. El temple era utilitzat com a col·legi electoral, segons que ha informat el membre del consell provincial Mohamad Qasim Azad. Azad ha explicat que l’artefacte explosiu era col·locat dins un altaveu i que un dels ferits és un agent de policia. A la regió de Nangarhar, una persona s’ha mort i tres més han estat ferides per una explosió dins d’una escola que funciona com a centre electoral al districte de Surkh Rod, segons que ha informat la DPA Sohrab Qaderi, membre del consell provincial. A la província de Kunduz, al nord, un observador electoral s’ha mort víctima d’un atac, segons que han explicat els responsables governamentals provincials Ghulam Rabbani Rabani i Maulaui Abdulá. Els talibans han començat l’atac amb coets a la ciutat de Kunduz, la capital de la regió homònima a les 4.00 d’avui. A Kabul també s’han registrat incidents encara que les autoritats encara no han informat sobre danys ni víctimes.

Summary: L’Afganistan vota en unes eleccions presidencials enmig d’atemptats


En les conclusions finals, el fiscal del Tribunal Suprem ha mantingut la petició de condemna de nou anys d’inhabilitació per desobediència i prevaricació contra Francesc Homs. Javier Moreno Verdejo ha dit que el Tribunal Constitucional és l’òrgan que té la competència de delimitar les actuacions dels poders polítics en relació al text constitucional. El fiscal ha dit que ‘la democràcia no és si no la submissió de tots els poders a la llei’. El fiscal ha dit que el govern de la Generalitat sabia que el recurs que va presentar no interrompia la instrucció que donava la providència del TC i, en canvi, va mantenir la convocatòria i va fer activitats per impulsar-la. Segons Moreno Verdejo, el govern de Catalunya va desafiar aquells dies la legalitat i va fer un torcebraç a l’estat de dret. Les conclusions del fiscal han estat dirigides a demostrar que els responsables polítics sabien que estaven desobeïnt les instruccions del TC. El fiscal ha fet notar que Homs és advocat i que tenia tots els serveis jurídics del govern a disposició. És a dir, que no pot al·legar desconeixement de les obligacions derivades de la providència del 4 de novembre. Segons Moreno Verdejo, el recurs presentat per la Generalitat demostra que el govern era conscient de les conseqüències de la providència perquè incloïa un paràgraf on reconeixia que si no tenia resposta no es podria fer la consulta. I a continuació ha anat detallant les tasques de preparació del 9-N que considera que van continuar en marxa després de la providència. La comparació de les dues providències i la confusió entre consulta i procés participatiu El fiscal ha demanat al tribunal que comparés les dues providències del TC, la del setembre que va ser acatada pel govern de la Generalitat, i la del 4 de novembre. Segons el fiscal, els dos textos diuen exactament el mateix i no té cap sentit que Homs al·legui que la segona no era prou clara en referència a quines activitats quedaven afectades. Moreno Verdejo també ha fet servir un informe de Consell Assessor per a la Transició Nacional que diu que es podria incórrer en delicte penal si es tira endavant una consulta impugnada pels tribunals en un procés constitucional. En aquest sentit, el fiscal no fa la distinció entre consulta i procés participatiu, que és un dels jocs que ha fet l’acusació durant tot el procés. Moreno Verdejo també ha remarcat que els ordinadors van arribar als punts de votació els dies 7 i 8 de novembre i que els voluntaris s’ho van trobar tot fet. I també ha recordat que el mòdul informàtic per al recompte centralitzat de resultats no es va tenir llest fins el 7 de novembre. I també ha dit que no es va voler eliminar la web oficial. ‘Dir que va quedar en mans de voluntaris és quelcom que no se sosté per enlloc’, ha dit el fiscal. Moreno Verdejo també ha atacat l’argument de la defensa segons la qual es podien vulnerar drets fonamentals si s’impedia el dret de votar del ciutadans. La providència del TC i la sentència posterior demostren, segons el fiscal, que no es vulnerava cap dret fonamental perquè allò que calia fer era complir amb ‘l’imperi de la llei’. Per què prevaricació? El fiscal ha justificat la petició de prevaricació. Ho ha fet valent-se d’una sentència de la mateixa sala del Suprem de 1997 que justifica la prevaricació en comissió per omissió. Segons el fiscal, el fet de no haver ordenat la suspensió del procés participatiu demostra aquesta comissió de delicte per omissió. És a dir, el fet de no haver fet res no eximeix el govern de la seva responsabilitat penal. En aquest sentit, el fiscal ha reforçat la seva argumentació amb la resposta que el govern va donar a l’empresa T-Systems quan aquesta va demanar si havia de continuar les tasques de desenvolupament dels mòduls informàtics. El govern va respondre a l’empresa que la providència del TC no afectava les seves tasques. ‘Aquí no s’analitza el fons, si era o no una consulta constitucional’, ha dit el fiscal, ‘això ja ho va sentenciar el TC més endavant’. Moreno Verdejo ha recordat que es jutja si es va obeir la instrucció del Tribunal Constitucional de suspendre la consulta. Per què desobediència? Per justificar el delicte de desobediència, Moreno Verdejo ha recordat que no es va fer cas del mandat d’una autoritat com el Tribunal Constitucional. La defensa ha argumentat en les fases prèvies que el TC no és una autoritat jurisdiccional. Aquest és un debat de fons entre els juristes espanyols. Com que la tipificació del delicte de desobediència al codi penal parla de no fer cas a les autoritats jurisdiccionals, la defensa s’agafa a la teoria segons la qual el TC no ho és per demostrar que no es va poder cometre aquest delicte. Tanmateix, el fiscal ha fet referència a sentències i resolucions que reforcen la idea que el TC és un òrgan jurisdiccional i no tan sols declaratiu. Per a considerar que s’ha comès desobediència, hi ha d’haver un mandat concret, exprés i terminant. I una notificació directa a l’afectat. El fiscal considera que tot això es va donar contra el criteri de la defensa. El fiscal es val d’una carta enviada pel president del TC al president Mas sobre la providència. El fiscal reconeix que la providència no incloïa un advertiment clar sobre la possibilitat de comissió de delicte en cas de no obediència. Moreno Verdejo ha dit que en aquest cas no calia que hi hagués l’advertiment explícit perquè la data concreta de la consulta ja marcava una limitació temporal per al compliment de la instrucció judicial. Segons el fiscal, tan sols cal advertir els afectats quan hi ha el risc que aquest retardi el compliment de la instrucció. També ha reforçat aquesta idea pel fet que els afectats no eren particulars que podien desconèixer la llei, sinó governants amb tots els recursos i informació per conèixer-la. Ací podeu consultar totes les cròniques detallades del judici contra Homs: El fiscal manté la petició de 9 anys d’inhabilitació per Homs: ‘El govern de Catalunya va desafiar la legalitat’ (dimecres migdia) La defensa d’Homs desmunta les proves pericials informàtiques de la Guàrdia Civil (dimecres al matí) Xoc dialèctic de Viver Pi-Sunyer i Lamarca amb el fiscal i el tribunal del Suprem (dimarts a la tarda) Artur Mas al Suprem: ‘En democràcia, el vot de la gent és el primer; almenys per mi’ (dimarts a la tarda) El fiscal aconsegueix suscitar dubtes sobre l’ús del padró pel 9-N (dimarts al matí) El fiscal topa amb els primers testimonis en el judici contra Homs (dilluns a la tarda) Homs planta cara al fiscal del Suprem: ‘Assumeixo tots els fets que m’imputa i més’ (dilluns a migdia) Matí de contrasts dins i fora del Tribunal Suprem (dilluns a primera hora) Amb tren cap al Suprem per a un judici d’estat (espanyol) (diumenge al vespre)


Jaume Coll i Ainara Munt són els guanyadors dels XXXVI Premis Cavall Verd que lliura l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana (AELC), amb la col·laboració de la Direcció Insular de Política Lingüística del Consell de Mallorca. Els guardons es van lliurar durant un dinar literari al Claustre del Centre de Cultura Sa Nostra de Palma. Jaume Coll Mariné ha estat guardonat amb el Premi Josep Maria Llompart per l’obra ‘Un arbre molt alt’, com a millor llibre de poesia en català publicat en l’any 2018. Per la seva banda, Ainara Munt Ojanguren rebrà el Premi Rafael Jaume a la millor traducció poètica de l’any per ‘És morta la poesia?’, del poeta basc Joseba Sarrionandia. Els Premis Cavall Verd compleixen aquesta edició 36 anys de reconeixement a la poesia i la traducció en català. A més, aquest any, l’AELC ha decidit allargar el programa d’activitats durant tres dies complets. Les activitats van començar aquest dijous al campus de la Universitat de les Illes Balears (UIB) amb una taula rodona protagonitzada pel professor Antoni Artigues, mort fa poc més d’un any.

Summary: Jaume Coll i Ainara Munt guanyen els XXXVI Premis Cavall Verd


El Servei Català del Trànsit informa que la pluja intensa que afecta el Principat està dificultant la circulació en plena operació de sortida per les vacances d’estiu. La via més afectada ha estat l’AP-7, que ha acumulat cues i retencions a Gelida (sentit Tarragona), la Jonquera (sentit Perpinyà), el Papiol (sentit Martorell) i la Roca del Vallès (sentit Girona). També hi han hagut afectacions considerables a la C-17 i la B-23. A més s’han tallat tres carreteres locals per esllavissades. Podeu consultar l’estat del trànsit ací. 🌧 La pluja afecta la circulació viària amb aturades importants a vies com l'AP-7 (trams nord i sud), la C-17, la B-23 i talla tres carreteres locals per esllavissades https://t.co/3r8Rq8K9Qb — Trànsit (@transit) July 27, 2019 La pluja redueix molt la visibilitat a la carretera i redueix l’adherència dels neumàtics. Per això, Trànsit ha demanat extremar la precaució al volant. Vegeu imatges de l’AP-7: @eltempsTV3 Prop de subirats, AP7 pic.twitter.com/M8FaPvIMoH — T. Martínez Ballesté (@tonimballeste) July 27, 2019

Summary: La pluja dificulta la circulació al Principat en plena operació de sortida


O. Davrius i el seu company van ser apallissats dijous passat a Sant Petersburg per cinc individus, que també els van robar els diners i els telèfons. El motiu, segons la policia, ser homosexuals. Tots dos són a Rússia per a seguir el Mundial de futbol i animar la seva selecció, la francesa. Malgrat tot, de moment un és hospitalitzat per una contusió cerebral, una lesió cranioencefàlica oberta i una fractura a la mandíbula superior. Segons el diari britànic Metro, ja hi ha dos detinguts, de 25 i 24 anys i originaris del Daguestan, regió russa veïna de Txetxènia, Geòrgia i l’Azerbaitjan. Un altre cas sonat ha estat el d’un activista britànic, Peter Tatchell, que es va plantar dijous a la plaça Roja de Moscou per protestar contra l’LGBTIfòbia institucional russa i, concretament, contra la tortura d’homosexuals a Txetxènia. La policia el va detenir i la seva acció va córrer a Twitter gràcies a un vídeo al seu compte, on es pot veure com després d’un diàleg amb els agents se l’enduen en un cotxe patrulla. My Moscow protest was in solidarity with heroic Russian & Chechen LGBT people. I salute & support their struggle. The human rights abusing Putin regime must not be allowed to score a PR coup with the World Cup. There can be no normal sporting relations with an abnormal regime. pic.twitter.com/Y58ZyY0XXr — Peter Tatchell (@PeterTatchell) June 14, 2018 La FIFA demana als gais que no es mostrin públicament durant el Mundial La mateixa FIFA, organitzadora del Mundial, va recomanar el desembre de 2017 que, durant el Mundial, els afeccionats que visitessin Rússia prenguessin mesures de seguretat. Algunes són dirigides exclusivament als gais, als quals recomanaven que evitin mostrar el seu afecte en públic. D’altra banda, els cosacs russos ja han anunciat que estaran atents per detectar qualsevol incompliment de la llei contra la ‘propaganda gai’ i que els autors duran a la policia els autors d’aquests delictes.

Summary: Primers incidents violents contra gais al Mundial de futbol de Rússia


La ministra d’Educació Superior i Formació Professional del Govern de Suècia, Aida Hadzialic, ha anunciat la seva dimissió després d’haver donat positiu per alcoholèmia amb el seu vehicle en un control policial. Hadzialic, que és el membre més jove de la història del país, ha explicat en roda de premsa que la policia la va aturar quan conduïa el seu vehicle en el pont que separa el seu país de Dinamarca i que va donar una taxa de 0,2 mil·ligrams d’alcohol en sang, després d’un sopar a Copenhaguen. La taxa de 0,2 és el límit legal d’alcohol en sang, una quantitat baixa en comparació de la majoria dels països occidentals. ‘He decidit fer això perquè crec que el que he fet és greu’, ha afirmat la jove política del Partit Socialdemòcrata. Hadzialic, de 29 anys, es va convertir en la persona més jove a assumir una cartera ministerial quan va ser nomenada per formar part del Govern de centre esquerra acordat el 2014. Hadzialic va arribar a Suècia quan tenia cinc anys després de fugir amb la família com a refugiats per la guerra de Bòsnia i Hercegovina.

Summary: Dimiteix la ministra més jove de la història de Suècia després de donar positiu en un control d’alcoholèmia


La sagnia de baixes a Ciutadans no s’atura. I la darrera també és de pes: ni més ni menys que Francesc de Carreras, un dels fundadors del partit i considerat el pare polític d’Albert Rivera, president de la formació. No comparteix la decisió de l’executiva de Ciutadans de no pactar amb el cap del PSOE, Pedro Sánchez, per facilitar-li la investidura com a president del govern espanyol, segons que han dit a Europa Press fonts del partit. De Carreras, catedràtic de Dret Constitucional a la Universitat Autònoma de Barcelona, va comunicar la baixa a l’abril, després que l’executiva de Ciutadans va acordar de no negociar la investidura de Sánchez. Fa un mes, va escriure un article a El País en què demanava a Rivera que cerqués un pacte amb Sánchez per a donar estabilitat al govern espanyol. El va acusar de prioritzar els suposats interessos de partit per damunt dels interessos d’Espanya i va retreure-li d’haver-se convertit en un ‘adolescent capritxós’. La sortida d’un dels històrics de Ciutadans s’afegeix a altres baixes destacades a la formació per la discrepància amb el vet a Sánchez. Com ara, la del portaveu econòmic, Toni Roldán, i la de l’eurodiputat Javier Nart, que va dimitir de l’executiva. Més recentment, també hi ha hagut baixes importants a les Illes, com la de Xavier Pericay, també cofudador del partit, i la de l’ex-diputada Olga Ballester. En aquesta entrevista a VilaWeb, De Carreras explicava el seu pensament polític i els seus inicis a Ciutadans.

Summary: Francesc de Carreras, cofundador de Ciutadans, també deixa el partit per la negativa a investir Sánchez


L’ex-president de la Generalitat Artur Mas ha acusat el cap de llista del PSOE a les eleccions del 10-N, Pedro Sánchez, de ‘carregar-se’ els valors principals de la Unió Europea (UE). En el míting de campanya de JxCat aquest vespre al Teatre Metropol de Tarragona, Mas ha exigit al president espanyol en funcions que negociï: ‘Sit and talk’, ha dit, tot recuperant el lema que va llençar el Tsunami. En el seu segon míting de campanya, Mas ha reaccionat a l’article de Sánchez que han publicat diversos mitjans europeus, on el president espanyol en funcions afirma que l’independentisme desestabilitza els valors principals de la UE. L’expresident del Govern ha replicat que el que els desestabilitza és Sánchez per dir que la fiscalia ‘depèn d’ell.’ En aquesta línia, Mas ha interpel·lat el candidat del PSOE: ‘Pedro no t’equivoquis, nosaltres exercint la democràcia no ens carreguem els valors de la UE, és la vostra mala manera de fer el que s’ho carrega’. Pugna per la unitat La cap de llista, Laura Borràs, ha criticat que l’Assemblea de Madrid hagi aprovat, a proposta de Vox, una petició perquè s’il·legalitzin els partits independentistes de Catalunya. Segons la candidata, aquest fet evidencia que la independència és un camí ‘irreversible.’ L’exconsellera ha tornat a reclamar ‘unitat’ a ERC i la CUP i ha reivindicat la proposta de formar un grup únic al Congrés espanyola. Després de dir que si no ho avalen JxCat ha d’intentar treure els millors resultats del 10-N, ha conclòs que ‘qui no vol la unitat no prioritza la independència.’ ‘L’enemic a abatre’ El president del govern, Quim Torra, ha constatat que JxCat és ‘l’enemic a abatre’, després de les informacions del sumari del cas Judas. El cap de l’executiu les ha tornat a desmentir ‘rotundament’ i no n’ha donat ‘cap credibilitat’, tal com ja ha fet en un comunicat aquest migdia. D’altra banda, el president del grup parlamentari, Albert Batet, ha dit que els vots a ERC i la CUP seran ‘inútils’, i ha apel·lat a l’únic vot ‘útil’ que representa JxCat: ‘Diumenge votem amb intel·ligència’, ha dit. En aquest sentit, Batet ha opinat que els vots a ERC són ‘a canvi de res’, i que els suports als anticapitalistes –que van ‘a blocar-ho tot’– potser no serviran ‘de res’ si no tenen representació al Congrés espanyol. Al seu torn, el cap de llista al senat espanyol per Tarragona, Hèctor López Bofill, ha reivindicat la declaració unilateral d’independència. El jurista ha dit que si no es pot aconseguir la plena sobirania a partir del diàleg i la negociació, sempre queda la sortida que va trobar Kosovo. Bofill ha recordat la sentència del Tribunal Internacional de Justícia, que ‘va admetre la legalitat’ de la declaració d’independència de Kosovo perquè Sèrbia ‘es va negar a negociar res’, segons que ha assegurat el candidat.

Summary: Mas acusa Sánchez de ‘carregar-se’ els valors de la UE i li exigeix negociar: ‘Sit and talk’


El 3 d’agost del 2014, un dia negre per a la història del poble iazidita. Les banderes negres de l’autodenominat Estat Islàmic (EI) arribaven a Sinjar, a l’extrem nord-oest del Kurdistan de l’Irac, on vivia la comunitat iazidita, de llengua kurda i d’una religió pre-islàmica. Va ser de matinada mentre la gent dormia. Van entrar als pobles casa per casa. Van decapitar molts homes. Van segrestar més de cinc mil dones, nens i criatures d’un any encara no. Aquests van ser separats de les famílies per ser criats lluny de la seva comunitat, els seus valors i la seva religió, amb el propòsit de posar fi a la seva identitat i adoctrinar-los com a combatents. Més de 40.000 famílies iazidites van fugir cap al Kurdistan iraquià. Van caminar durant dies amb una temperatura de més de cinquanta graus. Molts nens i gent gran van morir de set i de gana. Les imatges que van ser difoses pels mitjans mostraven una gran aglomeració, fatigada, envoltada de pols i amb el rostre deshidratat. Dos anys després, més de 3.500 dones i nens continuen a mans d’EI. Les dones són forçades a treballar d’esclaves sexuals. Són venudes per gihadistes a mercats, com si fos l’època medieval. Les qui se n’han pogut escapar relaten coses horribles. Moltes famílies continuen sense saber res de les filles. La seva destinació continua desconeguda. La diputada al parlament iraquià per la minoria iazidita, Vian Dhakil ho va afirmar en un tuit. After 2 years of shingal's catastrophe , 3770 #Yazidi girls and kids are still kidnapped by #ISIS pic.twitter.com/dzkJCvGYPE — Vian Dakhil (@VianDakhil) August 3, 2016 Un informe de les Nacions Unides va explicar que EI havia comès un genocidi contra el poble iazidita. A més, els gihadistes volen destruir aquesta comunitat. Per una altra part, la comissió de Nacions Unides que investiga els abusos de drets humans a Síria va dir en un comunicat dimecres, el segon aniversari de l’atac del grup extremista contra iazidites, que EI continuava cometent un genocidi i més crims contra aquesta minoria. A més, va demanar que es prenguessin ‘mesures per a impedir més morts i patiment’. Les dones segrestades per EI són subjectes a una violència gairebé inimaginable, com ara esclavitud sexual, mentre que els nois menors es veuen obligats a combatre per al grup gihadista. La comissió va demanar un esforç més per a rescatar, protegir i atendre la comunitat iazidita. Representants del govern de la regió autònoma del Kurdistan iraquià es van reunir el 3 d’agost amb diplomàtics estrangers al territori per demanar-los suport econòmic, com també per fer públic el genocidi que es va dur a terme a Sinjar. La presidència del Kurdistan va demanar ajuda financera per als desplaçats que vivien en camps provisionals a prop de Duhok. Massoud Barzani, el president del govern kurd, va dirigir l’acte a Duhok pel segon aniversari de l’atac. ‘El poble kurd ha patit molt durant aquests últims trenta anys i aquest genocidi no és el primer contra la nostra gent’, va dir. ‘La independència del Kurdistan és l’única manera per combatre tots els qui intenten fer-nos mal’, va afegir. Sinjar va ser alliberat el passat 13 de novembre per les forces kurdes, però el 80% de la ciutat és destruït pels combats. ‘Volem que la ciutat quedi així. Volem que les generacions vegin què li ha passat al nostre poble. Construirem una ciutat nova a prop de Sinjar perquè la gent hi visqui’, va dir Barzani. L’acte al Kurdistan no va ser l’únic. A Alemanya, el país que acull gran part de refugiats iazidites, es va organitzar una manifestació a Berlín per a commemorar el segon aniversari de l’atac. També a les xarxes socials. A Twitter, dies abans del 3 d’agost, uns quants activistes difonien etiquetes com aquestes: #stopyazidigenocide i #remember3august.

Summary: Segon aniversari del genocidi contra el poble iazidita, el primer del segle XXI


Un decret llei retirat i un altre de convalidat. L’oposició ha facilitat que el Parlament de Catalunya aprovi un suplement de crèdit de 814 milions perquè el govern compleixi els compromisos adquirits amb els treballadors públics. L’executiu ha hagut de retirar de l’ordre del dia a primera hora del matí, per falta de suport, un altre decret llei de mesures urgents per a millorar l’accés a l’habitatge. Però el consens sobre la conveniència d’ampliar les necessitats de despesa del pressupost prorrogat ha fet que s’abstinguessin Cs, el PSC, CatECP, la CUP i el PP perquè la iniciativa tirés endavant amb els vots de JxCat i ERC. Això no ha estalviat als dos socis de govern que l’oposició insistís a qüestionar-ne l’estabilitat. Els grups han tornat a exigir a Quim Torra i Pere Aragonès que presentin el pressupost al parlament, per tornar a fer evident que no tenen la majoria per a aprovar-los. El govern, tanmateix, tanca files i espera el nou panorama polític que obriran les eleccions del 28-A. La cambra ja va aprovar la setmana passada una moció presentada pel PSC que reclamava al president de la Generalitat, Quim Torra, la convocatòria d’eleccions anticipades o que se sotmetés a una qüestió de confiança. Però l’executiu no va reconèixer la legitimitat de la votació. La raó és que la moció s’havia aprovat perquè quatre diputats de JxCat (Carles Puigdemont, Jordi Sànchez, Jordi Turull i Josep Rull) i un d’ERC (Toni Comín) no poden votar a conseqüència de l’aplicació de les suspensions decretades pel jutge instructor del Tribunal Suprem Pablo Llarena i, en el cas de Comín, perquè no es pot delegar el vot des de l’exili. El vice-president i conseller d’Economia, Pere Aragonès, ha admès la falta de suport després del fracàs de la negociació amb els comuns, a les portes del cicle electoral de les espanyoles, les municipals i les europees. No obstant això, Aragonès ha justificat que el govern volia i vol negociar, tant el pressupost espanyol amb el govern de Pedro Sánchez com els comptes catalans. ‘No ens aixequem de la taula ni aquí ni allà’, ha dit. El pressupost espanyol no es va tramitar al congrés amb el vet d’ERC i el PDECat, entre més, per la falta de voluntat del PSOE d’abordar la demanda d’un referèndum pactat. I després del 28-A, què? La situació polític que es derivi de les eleccions espanyoles, europees i municipals condicionarà el futur de la legislatura catalana, tot esperant la sentència del Tribunal Suprem espanyol contra els dirigents del procés. Durant la sessió de control, Torra ha demanat als comuns que aclarissin què farien si el pròxim president del govern espanyol no es compromet amb el referèndum. ‘El dret d’autodeterminació es guanya autodeterminant-se’, ha al·legat. Els comuns, però, dubten de la voluntat de JxCat i ERC de negociar amb Madrid i els acusen de no aclarir si aniran al congrés espanyol a blocar la governabilitat. ‘S’ha acabat el temps del nosaltres podem fer-ho tots sols i calen grans acords’, ha dit la presidenta de CatECP, Jéssica Albiach. El debat parlamentari ha tornat a constatar la llunyania de la CUP amb el govern. La CUP titlla els dos socis de govern de practicar un ‘independentisme del business‘ que només vol l’explotació del ‘negoci autonòmic’, amb el repartiment de cadires i exercint un simbolisme de ‘curta volada’. És, diuen, el ‘neopujolisme del peix al cove’. ‘Governin o pleguin i convoquin eleccions’, ha sentenciat el diputat Carles Riera. Els compromisos amb els treballadors públics Amb la pròrroga del pressupost del 2017, el govern preveu tirar aguantar en els pròxims mesos. Però un cop hagi passat el cicle electoral, intentarà un altre cop negociar els comptes. Per ara, amb l’aprovació d’aquest suplement de crèdit, el govern podrà sufragar les millores retributives dels treballadors públics i l’increment de personal necessari per a la prestació de serveis, a més del retorn del 40% de la paga extra del 2013 i 2014, en compliment de l’acord amb els sindicats a què va arribar el govern perquè fos desconvocada la vaga del 12 de desembre. Una part substanciosa dels recursos es destinaran a sufragar l’increment salarial per al 2018 i el 2019 compromès per l’administració de l’estat amb els sindicats. El govern critica, en l’exposició de motius del decret, que aquests compromisos es van tancar ‘sense consultar a la resta d’administracions públiques que tenen un pes més important sobre les despeses de personal’ i sense que la previsió de recursos addicionals perquè els territoris els puguin finançar. I això tenint en compte, a més, que el sistema de finançament vigent s’hauria d’haver revisat el 2014.

Summary: El parlament aprova un crèdit de 814 milions per als treballadors públics


El temporal de neu i pluja que afecta el país des d’ahir causa afectacions importants a una bona part del país. El Principat és el principal damnificat amb nou carreteres tallades i amb quaranta-quatre on són necessàries les cadenes. Segons que informa el Servei Català de Trànsit, les carreteres tallades són la B-400 de Saldes a Guardiola de Berguedà, la BV-4024 de Bagà a Coll de Pal, la BV-5114 de Campins a Fogars de Montclús, la C-28 de Naut Aran cap al Port de la Bonaigua, la C-38 de Molló a Coll d’Ares, la C-563 de Gósol a Tuixent, la GIV-4016 entre Planoles i Toses i la GIV-5201 de Viladrau a Sant Marçal de Montseny. Pel que fa la C-25 a Santa Coloma de Farners i a Espinelves ha quedat reoberta poc després de les vuit del matí. D’altra banda, la C-16, que aquest diumenge va concentrar molts problemes per circular per l’acumulació de neu, ha quedat força normalitzada, tot i que encara calen cadenes de Bagà a Bellver de Cerdanya i aquest tram està restringit els pas a vehicles de tercera categoria. D’altra banda, la circulació ferroviària de la línia R3 continua interrompuda entre Ripoll i Puigcerdà. Entre les complicacions cal afegir que la pluja dificulta l’accés a la ciutat de Barcelona. Consulteu ací l’estat del trànsit a Catalunya. Al País Valencià, ja no hi ha carreteres tallades a causa de la neu a hores d’ara, però és obligatori l’ús de cadenes a Els Ports i el Baix Maestrat. Consulteu la previsió meteorològica i l’estat de les carreteres al País Valencià ací. Podeu seguir la previsió meteorològica al País Valencià a l’Oratgenet. Pel que fa a Andorra, el servei de Mobilitat informa que calen cadenes a totes les carreteres, així com a la RN22, que connecta amb Catalunya Nord, on la neu també ha causat afectacions. Al Capcir s’ha suspès el transport escolar. Hi ha limitacions de circulació a Prades i Foix. També a la RN-320. A Catalunya Nord, els camions de més de 19 anys que transporten mercaderies no poden circular entre Prades i Foix. La RN 320 (Coll de Pimorent) està tallada. Consulteu la preivisió meteorològica a Catalunya Nord, i a Andorra. 18.50- Uns 5.000 clients estan sense llum en diverses poblacions de la Cerdanya, l’Alt Urgell i l’Alt Berguedà a causa de la neu. Segons informacions de la companyia Endesa les avaries han tingut lloc a partir de les sis del matí, sobretot amb línies malmeses per la caiguda d’arbres que acumulaven neu. 17.13- Al Pirineu, les precipitacions de neu per sobre els 900 metres ja superen les 24 hores pràcticament ininterrompudes i ja s’acumulen gruixos superiors als 60 centímetres en alguns punts com Das o Puigcerdà. 14.51 – El temporal ha obligat a tancar diverses escoles i a cancel·lar rutes escolars, amb afectació a 3.028 alumnes, segons ha indicat el Departament d’Ensenyament. A la Cerdanya, la majoria de rutes de transport escolar han quedat suspeses, a excepció de Puigcerdà. Al Ripollès, una desena d’escoles i instituts no han pogut obrir i, com a conseqüència, un total de 904 alumnes han quedat afectats. 13.31 – 43 nens i 13 monitors no poden sortir d’una casa de colònies a Saldes (Berguedà) des d’ahir a la nit després que l’autocar en què viatjaven es quedés atrapat a la carretera a causa del temporal de neu. 13.05 – Segons el Gabinet de comunicació d’emergències i seguretat del País Valencià ja no hi ha cap carretera tancada. Cal circular amb cadenes en vies del Maestrat, els Ports, l’Alt Millars i a la CV-35 dels Serrans, on s’ha de circular amb precaució a la majoria de vies. Temporal #nevades ❄Actualització carreteres per @cegesev a les 12:29h. Cap carretera tancada. Interior de #Castelló: Ús de cadenes. Restringit a🚛. Interior #Alacant precaució per gel.Interior de #Valencia, obertes amb precaució Més informació 👉https://t.co/Xm1HyFxztO — GVA 112CV (@GVA112) February 5, 2018 11.30 – Diversos centres escolars, fonamentalment a les comarques del Racó d’Ademús, els Serrans i els Ports, són tancats a causa del temporal de fred i neu. Així mateix, hi ha carreteres tallades, no funciona el transport escolar i el professorat no ha pogut arribar als seus llocs de treball. Per això, les localitats dels Serrans Ares dels Oms, Titaigües i Alpont han confirmat que suspenen l’activitat. A Sinarques (Plana d’Utiel) s’han arribat a obrir les portes però, finalment, ha optat per tancar davant l’alerta per neu. Igualment, l’Ajuntament de Morella (Ports), d’acord amb els centres educatius, informa que, a causa de la neu i a les previsions per a les pròximes hores, les classes queden suspeses a l’escola i a l’institut. 11.20 – Protecció Civil manté en prealerta el pla INUNCAT. Avui continuarà plovent al llarg del dia i es preveu l’acumulació de fins a 100 litres per metre quadrat. El pla #INUNCAT continua en Prealerta. Avui continuarà plovent al llarg del dia i es preveu l'acumulació de >100 l/m2. Prudència a l'entorn de rius i rieres. #ProteccioCivil — EmergènciesCatalunya (@emergenciescat) February 5, 2018 11.00 – La carretera N320 cap al Coll de Poimorent està tancada a tots els vehicles. Són obligatòries les cadenes a la N20, entre l’inici sud del túnnel de Poimorent i la Tor de Querol (Alta Cerdanya) i entre Acs (Occitània) i l’inici nord del túnel de Poimorent; a la N22, fins al Pas de la Casa; a la N116 entre la Guingueta d’Ix (Alta Cerdanya) i Oleta i Èvol (Conflent). 10.45 – Recull de gruixos de neu a localitats de l’interior i a les valls del Pirineu i Prepirineu. Recull dels gruixos de neu facilitats pels col·laboradors de la XOM a localitats de l'interior i a les valls del Pirineu i Prepirineu #MeteoMuntanya #meteocat pic.twitter.com/LYoeAkhL3c — Meteocat (@meteocat) February 5, 2018 10.40 – El Centre de Coordinació d’Emergències de la Generalitat estableix emergència en situació 0 per nevades a l’Alt Maestrat, els Ports i l’Alcalatén i l’Alcoià. Els efectes de la nevada fan necessària la mobilització de recursos per a efectuar la neteja dels vials. El Centre de Coordinació d'Emergències de la @generalitat estableix EMERGENCIA SITUACION 0 per #nevades a #Castelló (Els Ports, L'Alt Maestrat i L'Alcalatén) i #Alacant (L'Alcoià). 👇 la notificació enviada a organismes, serveis operatius i ajuntaments afectats. pic.twitter.com/J5srKJ7ZO8 — GVA 112CV (@GVA112) February 5, 2018 10.35 – Segons que informa el Centre de Coordinació d’Emergències de la Generalitat Valenciana, hi ha restriccions als pas de camions i autobusos a l’A23 a Barraques (Alt Palància) així com a carreteres de Morella, Ares del Maestrat i Olocau, Xodos o Herbers (Ports). A causa d’aquestes restriccions el transport escolar ha quedat suspès als centres educatius així com a l’IES Els Ports de Morella, segons que ha informat l’ajuntament del municipi. La meteorologia també complica la circulació a l’autovia A3, entre Requena (Plana d’Utiel) fins al límit de la demarcació de València amb Conca. En carreteres comarcals d’aquesta zona així com en altres carreteres comarcals de l’interior de la demarcació de Castelló així com l’interior de la de València, en els límits amb Castella la Manxa, cal extremar les precaucions i en alguns casos és obligatori l’ús de cadenes, segons la informació facilitada pel centre de gestió i seguretat viària valencià. A l’interior sud de la demarcació de València, en comarques pròximes a la d’Alacant, és el gel el que complica la circulació, en carreteres de la Vall d’Albaida, el Comtat, l’Alcoià. A la demarcació d’Alacant hi ha complicacions per gel als termes municipals d’Elda, Sax, Petrer, Xixona, Relleu o Catí. 10.30 – Les precipitacions continuen afectant el Principat. A l’estació meteorològica de Vallirana (Baix Llobregat) s’hi han acumulat 104 mm de pluja entre ahir i avui. Les precipitacions continuen afectant el territori, localment acompanyades de tempesta a punts del litoral. A l'estació meteorològica de Vallirana (Baix Llobregat) entre ahir i avui (fins 10.00h) s'ha acumulat 104 mm. #meteocat pic.twitter.com/lFnuqeoyAV — Meteocat (@meteocat) February 5, 2018 10.15 – Protecció Civil del Principat ha decidit de mantenir activat el pla NEUCAT per les incidències a causa de la nevada sobretot a la xarxa de carreteres i en les rutes de transport escolar. A les 14 hores es tornarà a reunir el Comitè tècnic del pla NEUCAT (que es va reunir ahir i aquest matí a primera hora) per confirmar la previsió de nevades i avaluar els riscos per a la tarda nit. 10.10 – El Servei Meteorològic de Catalunya informa que fins el migdia la cota de neu es mantindrà sobre els 700 metres, i localment podria baixar fins els 400 metres al nord del Principat. A partir de la tarda la cota pujarà fins als 1.000 metres. @meteocat informa que la cota de neu es mantindrà fins el migdia sobre els 700 m. i localment podria baixar fins els 400 m. a la meitat nord de #Catalunya #ProteccioCivil Alerta #NEUCAT https://t.co/hORia4T2bR — EmergènciesCatalunya (@emergenciescat) February 5, 2018 10.00 – Segons l’Aemet, el temporal de neu ha afectat la comarca dels Ports i ha deixat una capa amb un gruix de 23 centímetres a Vilafranca mentre que a Castellfort se superen ja els 20 centímetres. 9.55 – Ara mateix hi ha preemergències activades per nevades a les comarques de l’Alt Maestrat, els Ports i l’Alcalaten. ⚠ Preemergències meteorològiques vigents : nevades nivell taronja a l'interior sud i nord de #Castelló pic.twitter.com/jbOdyghfBC — GVA 112CV (@GVA112) February 5, 2018 9.15 – El temporal de fred i pluja continua afectant la circulació a diverses carreteres del País Valencià, sobretot a les comarques del nord, i hi ha restriccions a la A-3, la N-III i la CV-35, segons ha informat el Centre de Coordinació d’Emergències. 9.00 – Tall d’electricitat a Sant Julià de Cerdanyola per culpa de la nevada. 8.55 – La R3 continua tallada entre Ripoll i Puigcerdà: han caigut dos arbres sobre la via. 8.49 – Es restringeix la circulació de camions a la zona de els Ports i l’Alt Maestrat. Guardia Civil de Tráfico informa que a causa de les #nevades es prohibeix la circulació de vehicles col·lectius i vehicles pesats en la zona meteorològica a l'interior Nord de Castelló. Des del CCE s'informa als municipis afectats — GVA 112CV (@GVA112) February 5, 2018 8.40 – Anul·lat el transport escolar a la Cerdanya i a les zones altres d’Osona i Ripolles. També s’han cancel·lat rutes a l’Alt Urgell, el Pallars Sobirà, el Solsonès i el Berguedà. 8.38 – Els accessos a Barcelona col·lapsats per la pluja. Es recomana l’ús de transport públic. 8.33 – Protecció Civil recomana, si no és estrictament necessari, no circular per les comarques del terç nord de Catalunya. 8.30 – Els Mossos rescaten de matinada un autobús escolar a la Molina. Rescatem aquesta matinada un autocar amb 60 estudiants atrapats a la carretera de Toses cap a La Molina. Traslladats a un hotel. Bona feina companys de trànsit, seguretat ciutadana i @bomberscat pic.twitter.com/TjAO2brSD7 — Mossos (@mossos) February 5, 2018 8.15 – Reobert l’eix transversal (C-25). Calen cadenes entre Vic i Santa Coloma de Farners. La via encara està tallada pels camions. 8.15 – El servei de la R3 queda tallat entre Ripoll i Puigcerdà. S’està organitzant un servei alternatiu per carretera. 8.10 – Interromput el servei de la R3 entre Ripoll i Planoles. 8.05 – A Catalunya continua nevant a les comarques del centre i el nord. La cota se situa entre els 400 i els 600 metres. 8.00 – El servei de Mobilitat d’Andorra informa que per culpa de temporal queden anul·lades totes les activitats d’esquí escolar. Mobilitat informa que han quedat anul.lades les activitats de l'esquí escolar. — Mobilitat Andorra (@Mobilitat_AND) February 5, 2018 7.55 – Suspès el transport escolar a la Cerdanya. En les zones altes d’Osona i el Ripollès s’ha pres la mateixa mesura. 7.52 – Seguiment de preemergències per acumulació de neu a la A-3 i la N-III a Villargordo del Cabriol. Seguiment preemergència #nevades. @DGobiernoCV ha activat preemergència a la xarxa de carreteres de l'estat a les 2:22 h. per acumulacioó de #neu en la A-3 y N-III a l'altura de Villargordo del Cabriel. — GVA 112CV (@GVA112) February 5, 2018 7.50 – El CV-35 entre Titaigües i Toixa és l’única carretera tallada per la neu al País Valencià. Seguiment preemergència #nevades ❄.No se pot circular por la CV-35 entre Titaguas i Tuejar per acumulació de #neu. — GVA 112CV (@GVA112) February 5, 2018 7.45 – Les carreteres tallades al Principat són les següents: ⚠🌨❄6 vies tallades per la neu: -BV-4024 d’accés a Coll de Pal -BV-5114 Campins-Santa Fe de Montseny -C-25 Santa Coloma de Farners – Vilobí d’Onyar -> Lleida -C-28 Port de la Bonaigua -C-38 Coll d’Ares -GIV-4016 Planoles-Toses #equipviari — Equip Viari (@equipviari) 5 de febrer de 2018 7.30 – L’estat del trànsit a Catalunya a primera hora del matí: sis carreteres tallades i una trentena on calen cadenes.

Summary: En directe: Carreteres tallades i complicacions de trànsit pel temporal de neu i pluja


Mentre l’advocada Olga Arderiu feia la seva intervenció més important al Tribunal Suprem espanyol en la defensa de Carme Forcadell, l’agència pública espanyola de notícies, Efe, ha publicat una notícia relativa a l’ex-presidenta del parlament que tots els mitjans espanyols han reproduït. Deia així: ‘Estrasburg refusa la demanda de Forcadell contra la seva presó preventiva.’ Un altre revés provinent del Tribunal Europeu dels Drets Humans just el dia que s’acaba el judici contra el procés, just en el moment que l’advocada de Forcadell intervenia. Aprofitant la pausa de la sessió de migdia, hem demanat a Arderiu als passadissos del tribunal per aquesta decisió d’Estrasburg, però s’ha sorprès perquè no en sabia pas res. Que Arderiu no en sàpiga res és sorprenent, tenint en compte la informació que ha publicat Efe. L’agència diu, citant fonts d’Estrasburg: ‘La demanda  ja no està pendent, perquè ha estat declarada inadmissible per un jutge únic al març passat. Com que va ser una decisió adoptada per un jutge únic, només se’n va informar les parts i no hi va haver comunicat de premsa. Tampoc no apareix a la base de dades del TEDH, com sí que passa amb les decisions que adopta un comitè de tres jutges o una sala de set magistrats.’ VilaWeb també ha parlat amb l’advocada britànica de Carme Forcadell, Jessica Simor, que és qui va preparar la demanda contra la presó preventiva de l’ex-presidenta del parlament i la va presentar al Tribunal Europeu dels Drets Humans. Simor tampoc no ha tingut cap notificació sobre una inadmissió del recurs. ‘És increïble si això és cert’, diu l’advocada, que troba sorprenent que una decisió com aquesta l’hagi poguda prendre un sol jutge. Segons Efe, ‘la inadmissió d’una demanda per un jutge únic només dos mesos després d’haver estat presentada –com va succeir en aquest cas– sol deure’s a tres raons: estar manifestament infundada, presentada fora de termini o no haver esgotat les instàncies judicials internes.’ I afegeix que ‘tot indica’ que respon al darrer motiu, és a dir, al fet que el Tribunal Constitucional espanyol no ha resolt encara el recurs d’empara contra l’empresonament de Forcadell. Però si la defensa de Forcadell va recórrer a Estrasburg (el primer pres polític que ho va fer) fou precisament perquè, el setembre de l’any passat, el TC havia desestimat una petició d’alliberament de Forcadell, tot i que no van entrar a fons en el recurs d’empara.

Summary: ‘És increïble’: la defensa de Forcadell no té notificació de la inadmissió d’un recurs a Estrasburg


L’Andrea va ser una de les 40.000 persones que es van concentrar a la rodalia de la delegació del govern espanyol a Barcelona l’endemà de la publicació de la sentència contra el procés. Aquella nit ja no va tornar a casa. Els seus seus amics la van perdre de vista enmig de la gentada. No la trobaven enlloc. Desprès es van assabentar, amb estupefacció, que vora les nou els Mossos d’Esquadra la van detenir. L’endemà la jutgessa Maria Eva Molto Guardiola, coneguda per haver processat la revista El Jueves, va ordenar la presó sense fiança per a ella i tres detinguts més aquella nit. L’Andrea té 21 anys, és de Sabadell i estudia enginyeria química a la UPC. Treballa de cambrera i juga a bàsquet a un club local. Participa en el centre social de Sabadell l’Obrera, on col·labora a l’escola d’idiomes la Madrasseta. Ara és a la presó de Wad-Ras amb la Xènia i la Paula, també empresonades per les protestes contra la sentència. Un grup d’amics han creat la pàgina Andrea Llibertat per a denunciar la seva detenció que consideren injusta. Segons la interlocutòria de presó feta publica per la jutgessa, es justifica la privació de llibertat dient que l’Andrea no va contraargumentar les acusacions de la fiscalia i la Generalitat, que s’havien personat com a acusació. A més, diu: ‘No podem passar per alt la circumstància més que probable que els detinguts reiterin els actes esmentats, tenint en compte la més que probable possibilitat que es repeteixin les accions descrites anteriorment.’ Tot seguit, continua: ‘Per als pròxims dies s’organitzen nous actes de protesta que, segons es pot deduir del que ha passat els dies anteriors, podrien desembocar en greus aldarulls i provocar-ne i comprometre novament l’ordre públic i la pau ciutadana.’ Un grup de gent va a Wad Ras cada dia a dir ‘bona nit’ a les preses. Diumenge, el grup de rap Tribade va anar fins als murs de la presó per dedicar-los la cançó ‘Mujeres’. Ayer fuimos a cantarle a @paula_absolucio a WadRas, donde tb está Xènia y otra compañera. Fueron detenidas el viernes y encarceladas sin motivo.Exigimos su absolución y la del resto de detenidas. No estáis solas. #LlibertatPresesPolitiques pic.twitter.com/XM8RXyy96U — Tribade (@TribadeRap) October 21, 2019 El grup de suport ha publicat l’adreça de correu electrònic cartesawadras@gmail.com perquè qui ho vulgui pugui enviar-li cartes, que es comprometen a fer-li arribar. A més, com que a la presó té accés a YouTube, han creat el canal Andrea Llibertat per a penjar-hi vídeos i cançons que volen que vegi, com aquest:

Summary: Andrea, la noia de Sabadell, empresonada a les protestes contra la sentència


L’Assemblea Nacional Catalana emprendrà accions legals contra TVE arran de la manipulació d’un fragment del comunicat que l’entitat va publicar aquest cap de setmana. En el text, l’ANC assegurava que preparava mobilitzacions ‘per a donar suport o accions valentes’. Tanmateix, en diversos informatius del canal 24 Horas, TVE va traduir ‘valentes’ per ‘violentes.’ Es confirma que @RTVE va traduir "valentes" per "violentes" en diversos informatius d'ahir a la nit. Emprendrem les accions legals pertinents per exigir una rectificació 👇 pic.twitter.com/WP954pCCTl — Assemblea Nacional (@assemblea) February 12, 2018 L’ANC ha publicat un vídeo a Twitter on es pot veure el moment en concret de la manipulació. El presentador llegeix correctament el contingut literal del comunicat, però a la pantalla surt el fragment en qüestió i s’hi pot llegir ‘accions violentes’. ‘Emprendrem les accions legals pertinents per exigir una rectificació’, conclou l’entitat.

Summary: TVE tradueix ‘valentes’ per ‘violentes’ en un comunicat de l’ANC


Entre les aportacions que es fan per a La Marató de TV3, hi ha l’edició d’un volum de relats. Enguany és el novè volum, que recull nou relats il·lustrats. Els escriptors i periodistes que hi participen són: Albert Espinosa, Ignasi Riera, Gemma Lienas, Isidre Esteve, Maria Antònia-Oliver, Màrius Serra, Blanca de la Torre, Jordi Basté i Toni Cruanyes. I els il·lustradors: Oriol Malet, Sergi Pérez, Pilarín Bayés, Joan Santamans, Marc Pallarès, Ignasi Blanch, Elisa Munsó, Joan Mateu. Editat per Ara Llibres, porta per títol Tots tenim un costat bo. O molt bo. A quinze dies de la Marató (el 18 de desembre), dedicada a l’ictus i lesions medul·lars i cerebrals traumàtiques, us oferim el relat de la Premi d’Honor de les Lletres Catalanes, Maria-Antònia Oliver, Les meves embòlies. El novíssim director editorial d’Ara Llibres, Joan Carles Girbés, ens parla d’aquest volum: ‘És la segona ocasió en què Ara Llibres assumeix, amb la màxima il·lusió, la responsabilitat d’editar el Llibre de la Marató. I aquest any, per celebrar els 25 anys de La Marató de TV3, hem volgut presentar el volum a tot color, amb una mida més gran que l’habitual i simultàniament en format paper, digital i audiollibre. Tot al mateix preu de sempre (10 €), que servirà per recaptar fons per a la investigació i el tractament dels ictus i les lesions medul·lars i cerebrals traumàtiques. Els autors seleccionats per als relats tenen en comú haver participat activament en alguna ocasió amb La Marató en aquest primer quart de segle en antena, i s’acompanyen d’il·lustracions que, per primera vegada, han estat elaborades a partir del text que complementen. S’ofereixen, així, dues visions (textual i gràfica) d’una mateixa història. Amb motiu de l’aniversari, a més, Màrius Serra ha coordinat un apartat especial de records al final del llibre (“La marató dels records”), en el qual presentadors i conductors de diverses edicions de La Marató (d’Antoni Bassas a Mònica Terribas, dos referents periodístics que inicien i clouen l’ordre alfabètic dels qui participen en aquesta secció) rememoren anècdotes que els van marcar en aquella etapa professional. El Llibre de La Marató, com totes aquelles iniciatives que prenen forma al voltant d’aquest esdeveniment solidari de primera magnitud, mostra el costat bo (o molt bo) d’alguns dels millors escriptors i il·lustradors del país. De manera desinteressada, però sempre entusiasta, un ampli equip de professionals amb talent posa la seua creativitat al servei d’una bona causa de sensibilització i divulgació mèdica, convençuts que una societat més conscienciada amb els problemes del present estarà més preparada per superar amb èxit els reptes que ens ofereix el futur. Ara el resultat d’aquest esforç col·lectiu està ja a l’abast dels lectors. Llegiu-lo, emocioneu-vos i compartiu l’esperit de La Marató!’

Summary: ‘Les meves embòlies’, el relat de Maria-Antònia Oliver per al llibre de la Marató


El moviment feminista de València ha anunciat avui que portarà a terme accions de desobediència civil durant aquest mes i el que ve després de les vint multes registrades per les vagues del 8 de març de 2018 i 2019, que ascendeixen a onze mil euros. Diverses feministes s’han concentrat davant de la seu de la delegació del govern espanyol per exigir la derogació de la llei mordassa i la retirada de les multes, ja que ‘la vaga va ser legalment convocada’ i elles tenien ‘dret a realitzar piquets informatius’, ha manifestat Mireia Biosca, de l’Assemblea Feminista. Les concentrades han assenyalat Juan Carlos Fulgencio, delegat del govern espanyol, com a principal responsable d’aquesta situació. ‘Joan Carles Fulgencio es va comprometre a revisar les multes quan el PSOE va arribar al govern el juny de 2018, però no només aquestes s’han mantingut fins a desembocar en judici, sinó que durant el seu mandat han tingut lloc les multes de la vaga del 8 de març de 2019’, han concretat. Les feministes recorden, a més, que en l’acord del nou govern de coalició PSOE-Podem figura el propòsit de derogar la Llei Orgànica 4/2015 de Protecció de la Seguretat Ciutadana, més coneguda com a ‘llei mordassa’, sota la qual es justifiquen aquestes multes. Davant d’aquesta situació, han declarat que d’ençà d’avui i fins al 8 de març emprendran actes de desobediència civil a la ciutat amb ‘efectes sorpresa’ fins que es treguin les multes.

Summary: El moviment feminista valencià farà accions de desobediència civil per les multes del 8-M


Del president Josep Tarradellas (1899-1988), en coneixem sobretot els detalls del retorn. En canvi, pocs coneixen l’obra del seu govern, que va durar tres anys (1977-1980). Aquest buit, l’omple ara el llibre Josep Tarradellas, president de la Generalitat restablerta (1977-1980) (Edicions Dau), sisè que li dedica l’editorial. Aquest govern poc estudiat va aconseguir, per exemple, que el català fos vehicular a l’escola, i no pas els posteriors governs Pujol. També és el govern que estableix el mapa sanitari que tenim actualment. VilaWeb n’ha entrevistat l’autor, l’historiador Enric Pujol (1960) per a parlar del seu llibre i les sorpreses que ha tingut fent-lo. —Quina sorpresa heu tingut fent aquest llibre? —Una de les grans sorpreses és que no hi havia estudis històrics. Ningú no ha analitzat aquest primer govern. Tothom parla del retorn i després saltem al govern Pujol. Allà al mig hi ha aquest govern, que sembla que no compti. Ningú no l’havia estudiat. Només hi ha un llibre que m’ha servit de guia, les memòries de Josep Maria Bricall, home de confiança de Tarradellas. Font fantàstica, que m’ha servit d’esquelet. Després també hem fet entrevistes als membres del govern que encara són vius, com Josep Maria Bricall mateix, Ramon Espasa, Josep Maria Traginer, Narcís Serra, Lluís Armet. I hem pogut disposar de documentació oficial, que ningú no s’havia mirat tampoc. Serà l’embrió d’allò que vindrà després. Tothom hauria d’analitzar això. —Per exemple, la política lingüística. La comencen ells, i no pas Jordi Pujol, contra el tòpic. —Això s’aconseguirà molt aviat, de seguida, perquè Madrid vol mostrar voluntat. La llengua era una de les grans reivindicacions de país. També de castellanoparlants. Realment el català havia patit moltíssim, i hi havia hagut un intent de genocidi per part del franquisme. I li va costar molt de recuperar-se mínimament. Els mateixos catalanoparlants no el sabien fora d’una petita minoria. Tot allò aconseguit de l’escola en català ve d’aquells moments. Com ara, català llengua vehicular. Hi havia el Pi Sunyer, que ho va portar molt bé a la negociació. Això era un tema que no s’havia aconseguit ni a l’època republicana. A la República depenia tot de Madrid. I ara no. És una de les grans conquestes importants i que es consolidarà amb l’estatut. Tarradellas en sabia. En sabia molt. Cada vegada que aconseguia una cosa deia ‘Visca Catalunya i Viva España!’ Els marcava un gol i després els calmava. Ara, també hi ha l’altra cara de la moneda, regressió respecte de l’any 1932 i la República. —Com ara? —Tres aspectes. Primer, abans la Generalitat podia nomenar els jutges i ara no. Us imagineu que hauria volgut dir, ara, això? A la República teníem Tribunal cassació, d’última instància. No era una delegació de Madrid. A l’Autonomia tenim l’executiu i el legislatiu, però no el judicial. Ens falta una pota substantiva. Això és molt important. Segon, els municipis encara avui depenen de Madrid. No hi ha llei municipal. Qui convoca les eleccions municipals? Madrid. La República era més avançada que l’Autonomia. I finalment, l’ordre públic. L’any 1932 depenia de la Generalitat, Guàrdia Civil i militars inclosos. —Militars? No els nomenava pas, la Generalitat. —No. Hi va haver-hi els fets del sis d’octubre. Ho sé. Però tenies competències de l’ordre públic, que afectaven els militars. En el cas de la Guàrdia civil, era molt clara la dependència. —El govern Tarradellas era unitari. Com aconsegueix la unitat entre els partits? —Faran una solució salomònica. Dos blocs. Consellers polítics, representants de tots els partits i uns consellers executius, amb cartera: Sanitat, Educació, Cultura i Obres Públiques. La unitat es va aconseguir amb aquesta fórmula. I qui lligava la maionesa era Tarradellas i el seu partit, diguem, Federic Rahola, Manuel Ortínez i Bricall. És, fins a dia d’avui, l’únic govern unitari que hi ha hagut. —Una altra gran obra de govern dieu que és la sanitat. —Aconseguiran de construir el mapa sanitari de Catalunya, de disseny molt concret i amb criteri. Com en educació, això marcarà tota la política catalana posterior i no únicament. Els tècnics que el van fer, Madrid va demanar que els ajudés i el ministre Ernest Lluch se’ls emporta. Tarradellas en tres anys basteix estructures de govern. Els consellers passen de ser ells i una persona que els ajuda a tenir edificis sencers i personal. Passen de ser un govern del no-res a ser un senyor govern. —Potser hauríeu d’enviar el llibre a Puigdemont. —Ja ho he fet. —Un clàssic: les pressions dels partits per a liquidar Tarradellas, tot i els èxits. —Els partits havien de reconèixer la preeminència de Tarradellas malgrat ells mateixos. I sempre pressionaran per avançar el procés, que hi hagi eleccions, i liquidar Tarradellas. —Per què? —Per poder manar ells. Tots pensen que manaran després de les eleccions. Pujol s’ho pensa, els socialistes s’ho pensen, el PSUC s’ho pensa. Per tant, tots empenyen. Els més fidels seran Heribert Barrera i ERC, per tradició i afinitat ideològica. La resta el vol fer saltar. I en aquest voler-lo fer saltar, sembla que els parlamentaris catalans posaran una clàusula segons la qual el president de la Generalitat ha de ser diputat. Al congrés de Madrid no passa. Al Parlament de Catalunya sí. I això es ratificarà via estatut. Si Tarradellas volia ser president, s’havia de presentar a les eleccions. —I per què no s’hi va presentar? —Bona pregunta. Ell només es podia presentar amb una fórmula en què hi hagués tots els partits. Però estaven barallats tots entre ells. Impossible. Ortínez, veient-ho, volia que Tarradellas fes un partit a la seva mida i s’hi presentés, com de Gaulle. Tarradellas no va voler. —Per què? —Perquè havia fet bandera de la unitat. Per no contradir-se. I després, l’edat. Era molt gran. Vuitanta i no sé quants anys. —Tarradellas es va fer seus els militars espanyols. Com ho va aconseguir? —Els militars eren el factor desestabilitzador principal, com es va demostrar quan ell plega el 1981, amb el cop d’estat. Són el gran poder fàctic. Els militars aniran essent seduïts progressivament per Tarradellas, per relacions personals però també perquè hi havia violència política (la pacífica transició espanyola és un mite, hi ha uns cent morts l’any) i Tarradellas condemna el terrorisme de manera molt nítida, el de totes bandes, però el d’ETA també, cosa que en aquell moment no tothom feia. I això, els militars ho veuran. Per últim també ajudarà els militars, amb ajuts a vídues. Farà política en aquest sentit. —Tarradellas com va viure la redacció de l’estatut? —A Tarradellas li sembla molt curt, l’estatut, per això dèiem abans, quant a Justícia, ordre públic i llei municipal. I en farà moltes crítiques. S’autoexclourà de la decisió de l’estatut perquè el van excloure de la redacció de la Constitució. Però, a ell, l’aparten. I posen la clàusula que no el deixava ser president si no era diputat. —Qui l’en aparta? —Els ponents de la Constitució, Miquel Roca i Solé Tura, i ell es planteja de no votar l’estatut. Els seus col·laboradors diran de fer una campanya en contra, pel no. I ell al final dirà que no, que no farà la campanya en contra però que personalment no el votarà, com a actitud, i que no farà tampoc campanya a favor. —I al final? —Al final hi vota i fa campanya a favor. Els índexs de gent que no vota l’estatut s’han atribuït sempre a la immigració espanyola, a gent que no se’l veia propi. Passa que també hi havia gent crítica, com Tarradellas. Els seus col·laboradors veuen que hi ha descontentament i que ell podria guanyar. Però ell no vol —Què més hi afegiríeu? —La dimensió simbòlica. Es fan restitucions simbòliques del funcionariat dels anys trenta. Reconeixements i pagaments. Es restablirà un imaginari: L’Onze de Setembre ja no serà organitzat per la societat civil, es començarà a reconèixer Companys i a moltes figures vives: Espriu, Josep Pla, Miró. Aquest és un altre dels aspectes del govern Tarradellas.

Summary: Enric Pujol: ‘La Generalitat abans podia nomenar els jutges. Us imagineu què hauria volgut dir ara això?’


Germà Bel (1963) és doctor en economia per la UB i màster per la Universitat de Chicago. Militant del PSC durant més de tres decennis, va ser assessor al Ministeri d’Administracions Públiques espanyol i diputat al congrés. Fa tres anys, es va acabar donant de baixa del partit i a les darreres eleccions es va presentar per Junts pel Sí. Ara és diputat al Parlament de Catalunya. Professor i assagista, també ha fet classes als Estats Units, però va voler viure el procés d’independència de prop. Arriba a la redacció de VilaWeb amb moto, i parla de l’actualitat política amb passió. —Com valoreu els complicadíssims resultats electorals? —Al final, com que no era cap referèndum, votar volia dir votar llistes amb noms i cognoms. Durant un temps es va acceptar que només es votava sí o no. Per això va sorprendre aquesta negativa tan contundent a noms per part d’alguns. No encaixava amb el sentit de plebiscit. Però alguna gent no es va adonar que el procés necessita qui el governi. Necessita un govern. El procés no necessita un ‘governem-nos’. Necessita ser governat. Probablement a les eleccions no vam insistir prou en això. No només era un sí o un no, sinó també quina força havia de governar. Hi ha gent que va votar la CUP que ara diu ‘deixeu-ho estar, ara’. Com una minoria a Junts pel Sí que diuen ‘tampoc no es tan important que Mas sigui president’. Potser una altra vegada hem d’aprendre que quan votem, no només votem el què, sinó el com. Sense com, no hi ha què. I ara no tenim el què perquè no tenim com. Pensar que s'acceptaria qualsevol cosa per por de noves eleccions era novament un error. —Benet Salellas, diputat de la CUP, va declarar dilluns que hi havia el perill que la formació es trenqués si els obligaven a escollir entre Mas o eleccions anticipades. —Jo crec que som aquí des del primer moment. Crec que s’ha partit de dues premisses errònies. Primera, que la CUP negociava amb Convergència, i Junts pel Sí estava dividit. La veritat sempre ha estat la contrària: la CUP és la que sempre ha estat dividida i Junts pel Sí, unida. Potser algunes actituds de Junts pel Sí han ajudat a la confusió, però sempre ha estat el mateix: Junts pel Sí unit, CUP dividida. I ho han tapat proposant noms de Junts pel Sí per fomentar més la divisió. Amb una actitud no gaire elegant. Ara som on érem. I entenc la CUP, i l’hauran de resoldre, el conflicte. Qualsevol decisió serà legítima, perquè vindrà d’un compromís electoral. Per una altra banda, que Junts pel Sí ha dit mai que negociava amb Endavant? Mai no ho hem dit. Hem actuat com si negociéssim amb la CUP. No es pot menystenir tant l’altre. I segon error: una cosa és que Junts pel Sí no vulgui noves eleccions. Cert. Però no tenim por, de noves eleccions. Pensar que s’acceptaria qualsevol cosa per por de noves eleccions era novament un error. —Hi sortim guanyant amb una esquerra independentista i alternativa menys unida? —Jo sempre he pensat que la CUP no respondria a pressions externes, perquè és gent molt formada intel·lectualment. I amb les idees molt clares. I per tant el ‘pressing CUP’ era estèril, tot i que les reaccions, quan l’han rebut, també m’han semblat victimistes. És un conflicte que hauran de resoldre ells. Ells han de decidir si es queden amb Bakunin o Bukharin. No ho podem decidir els altres. Aquí ningú no discuteix que la situació social és d’urgència i necessitem un pla de xoc social. Penso que el que presentàvem Junts pel Sí és el millor. El més sensat i més sostenible. Sigui com sigui, la urgència no la discuteix ningú. Però hem de prioritzar si seguir el procés per a la creació d’un nou estat o fer polítiques públiques i negociar amb Madrid. Em sembla un debat autonomista, el segon. La vida real és que Montoro no paga si no li envien la factura. I no tenim força per a evitar-ho. Aquesta és la vida real. I les actituds haurien de ser consistents amb això. Això és més important que una CUP dividida o no. La divisió potser els ve perquè no discuteixen sobre allò que és important. La reflexió que tots hem de fer és si hem encertat amb els compromisos que fèiem. —Quan es va saber que éreu el diputat més ric del Parlament, vau decidir posar-vos una insígnia d’Oncle Garrepa (Scrooge McDuck), el personatge milionari de Walt Disney. M’han dit que era un regal de Lluís Llach. —No, no. El pin el portava jo per a regalar-lo a Llach, però al final ho sóc jo, el més ric Ha! Hi ha moltes maneres d’enfocar-la, aquesta qüestió. Sí que puc dir que m’he sentit molt violat en la meva intimitat i la de la meva família. Crec que vivim en un país on la gent no s’ha adonat que a un criminal sentenciat judicialment no se li exigeix el que s’exigeix a gent que ens dediquem a la política. La gent hauria de pensar. A més és estúpid de pensar que si has obtingut alguna cosa il·legalment, ho declararàs. I és estúpid, perquè allò que importa és què guanyes quan ocupes el càrrec, no abans. Però suposo que en la situació actual, amb molts casos de corrupció, hi ha ganes de venjança social. I es fan coses estúpides, com ara violar la intimitat de la gent. —No veieu bé que sapiguem què tenien els polítics abans d’exercir el seu càrrec, i comparar-ho amb el que tenen després de passar pel parlament? —No sé per què s’ha de violar la intimitat d’una persona honesta que es presenta a un càrrec públic, quan a un criminal confés no se li pot fer. La meva escala de valors diu que si no ho pots fer a un criminal sentenciat judicialment, per què has de poder-ho fer a una persona amb càrrec públic? Un altra cosa és saber quants diners guanyes mentre ocupes el càrrec públic. Això sí. Però no els d’abans. Als EUA declares què guanyes mentre ets dins. I allà la consideració social és diferent d’aquí. És una cosa que s’entén perquè venim d’on venim, i la presumpció és que els polítics són criminals. Insisteixo: és més protegida la intimitat dels defraudadors que la de la gent que accedeix a un càrrec públic. Pensem-hi. Ara, no m’ha sorprès. Ja sabia que passaria. —Per mi la sorpresa ha estat una altra: vaig demanar al parlament si tenien manera de comprovar que les declaracions de béns i patrimonials dels diputats eren certes. Resposta: no. —L’única manera seria contrastar-ho amb les declaracions en l’àmbit tributari. I tornem-hi: tampoc no ho declararàs, si has fet trampa. No serveix de res més que per justícia social. Perquè funcionés hauria de ser una declaració jurada amb penes de 5 o 10 anys de presó. Però aquí, violant la privacitat dels polítics, ja hi ha satisfacció social. Hem de reflexionar sobre això. —Heu treballat i coneixeu l’estat per dins, com Rubert de Ventós. Com veieu ara l’aparell de l’estat? —La primera vegada, va ser el 1990-1993, com a assessor a Madrid, vaig aprendre que algunes coses no havien canviat. La segona etapa, 2000-2004, al Congrés dels Diputats, vaig aprendre per què. Els canvis desconstrueixen la construcció nacional espanyola. Espanya segueix la idea francesa. Hipernacionalista, nacionalista banal, i on l’estat té la missió de crear una nació. Estat i nació identificat. Reconèixer altres nacions trenca amb la columna vertebral de la concepció francesa. I vaig aprendre que això no és cap capritx dels polítics. És el que pensa gran part de la població. Un model francès dóna control i seguretat. Un mana i els altres saben quin és el seu lloc. Alguns altres models, britànic i americà, són més flexibles. I la gent té més iniciativa. No dónes tanta llibertat a l’estat. Al sud d’Europa no ho tenim tant, això. —A Catalunya ens podria passar, un cop lliures. —Hi ha molta influència francesa, també, però no tanta. I més influències que també reequilibrem. I que quedi clar que França té coses dignes de molta admiració. Ara, la gent que demana canvis a Espanya, i no la independència, com els federalistes, encara no han entès que demanen encara més que els independentistes: demanen que l’altre canviï. És una mica fanàtic, també. I gent que es presenta de moderada no s’adona que són extremistes demanant un canvi tan gran als altres. I tot per sentir-se bé ells a dins. —El Banc Central Europeu va dir que podria donar crèdit a regions i ajuntaments. Així podríem evitar el FLA, i buscar crèdit fora? —Segurament no. Perquè es canalitzaria per entitats estatals. Crec que no tenim sortida directa a Europa. Si tinguéssim control sobre instruments fiscals, encara, però la Generalitat controla tot just entre un 5% i un 10% dels mateixos ingressos. No tenim crèdit perquè no podem garantir ingressos.

Summary: Germà Bel: ‘El procés no necessita un “governem-nos”: necessita ser governat’


El Sindicat Espanyol de Maquinistes i Ajudants Ferroviaris (SEMAF) ha convocat una vaga per a tot el personal de conducció de trens de Renfe per a l’11 de setembre, quan hi ha la Diada i la convocatòria de la Via Lliure a la República Catalana, l’acte que es preveu multitudinari i que vol omplir la Meridiana. La vaga podrà ser un entrebanc per a la mobilitat dels participants a la mobilització. A més del dia 11 de setembre, el sindicat també ha convocat vagues els dies 4, 14 i 15 de setembre. La vaga s’ha convocat per falta d’acord en matèria de recursos humans i en el conveni col·lectiu. El sindicat ja havia fet aturades a principi d’estiu.

Summary: Convocada una vaga dels maquinistes de Renfe per a l’11 de setembre


El quadern Hors-Séries de Le Monde del mes d’octubre analitza, entre més temes, el procés d’independència de Catalunya, mitjançant una llarga entrevista al director de VilaWeb, Vicent Partal. Partal hi explica el camí que seguiran el Parlament de Catalunya i el govern fins a proclamar la independència, en el cas que es guanyi el referèndum d’independència, convocat per al setembre del 2017. L’entrevista, feta a Barcelona per Michel Lefebvre, repassa també alguns dels processos d’independència que el director de VilaWeb ha viscut com a periodista per a deixar clar que la societat internacional s’adapta quan les realitats canvien. Partal afirma que un dia hi haurà una negociació entre Catalunya i Espanya perquè el pes del deute serà massa elevat per a l’estat espanyol i descarta una intervenció militar, que considera impossible perquè l’exèrcit espanyol no té avui la capacitat d’ocupar un territori com el català. El suplement, d’un centenar de pàgines, tracta de la idea de la partença, d’Homer al Brexit. Es pot trobar als quioscs i també es pot adquirir a la web.

Summary: Partal explica a Le Monde com es farà la independència


El ministre d’Afers Estrangers espanyol, Josep Borrell, ha admès que esperava que l’independentisme provés de sabotejar la seva candidatura com a cap de la diplomàcia europea. ‘Si poden, ho faran‘, ha dit, preguntat per la possibilitat que el presumpte cas d’espionatge a les delegacions obstaculitzi el seu camí per a esdevenir Alt Representant de la Unió Europea. Sobre aquesta polèmica, Borrell ha tornat a negar que s’hagués espiat a les delegacions i ha dit que el seu ministeri no tenia espies. D’una altra banda, Borrell ha menystingut la carta enviada pel president Quim Torra a governs europeus i ha dit que no era ‘cap novetat’ que la Generalitat fes aquesta mena de missives. Candidat com a Alt Representant A començament de juliol, els estats de la Unió Europea van triar Borrell com a candidat per a encapçalar el servei d’acció exterior del bloc europeu. La seva elecció definitiva depèn també del Parlament Europeu. Per això, aquest matí, a l’arribada a la reunió de ministres d’Afers Estrangers de la Unió Europea a Brussel·les, ha reconegut que ‘totes les circumstàncies’ podien ‘influir’ en la seva confirmació per al càrrec. Borrell, la guerra i la destrucció des de dins de l’ideal europeista, editorial de Vicent Partal

Summary: L’escàndol de l’espionatge neguiteja Borrell, que veu perillar el seu càrrec a la Unió Europea


L’Índia sabrà avui qui és el nou president del país, que serà de la comunitat dalit, el rang més baix del sistema tradicional de castes, antigament coneguda amb el nom de ‘intocables’. Els dos candidats al càrrec són Ram Nath Kovind, ex-governador de l’estat de Bihar, al nord del país, i candidat del partit BJP, del primer ministre Narendra Modi; i Meira Kumar, candidata del principal partit de l’oposició, primera presidenta del parlament del país (2009-2014) i ex-ministra de Justícia Social. El candidat escollit es convertirà en el segon president de la història de l’Índia de l’antiga casta dels ‘intocables’, després de Kocheril Raman Narayanan, que va ocupar-ne el càrrec entre 1997 i 2002. La votació es va fer dilluns, quan 4.896 representants de les dues cambres del parlament i les assemblees regionals van decidir entre els dos candidats dalits. El resultat de la votació s’anunciarà avui. El primer ministre ha lloat l’actitud dels candidats en aquestes eleccions i ha assegurat que són ‘històriques’ perquè, per primera vegada, cap partit no ha fet cap comentari ‘indigne o injustificat. Els partits han estat conscients de la dignitat d’aquestes eleccions.’ Segons estimacions del partit del primer ministre i la premsa del país, Kovind, de 71 anys, serà escollit president: es calcula que l’ex-governador de Bihar obtindrà prop del 70% dels vots. Kumar, de 72 anys, advocada i antiga diplomàtica, ha estat escollida diputada del parlament indi per l’Aliaça Progressista Unida cinc vegades. És la filla de Babu Jagjivan Ram, un conegut líder de la comunitat dalit i ex-vice-primer ministre. El nou president del país, el catorzè de la història democràtica de l’Índia, succeirà Pranab Mukherjee en el càrrec, un polític veterà i antic líder del Congrés Nacional Indi, amb una carrera de prop de sis dècades. El candidat escollit jurarà el càrrec el 25 de juliol.

Summary: L’Índia escull president entre dos candidats de la casta dels ‘intocables’


El conseller d’Educació, Vicent Marzà, ja ha elaborat la proposta de reforma del règim lingüístic del sistema educatiu valencià, que ha de posar fi al sistema de línies. Segons Marzà, ha de servir per a aconseguir ‘un plurilingüisme real i efectiu’. L’esborrany que la conselleria ha fet arribar a les meses de negociació de la comunitat educativa proposa un Programa Plurilingüe Dinàmic, que permetrà als centres d’escollir entre sis modalitats, amb proporcions diferents d’ús vehicular de cada llengua. Segons el govern, l’objectiu és que els alumnes valencians acreditin coneixements avançats de les dues llengües oficials, català i castellà, i almenys una altra, com ara l’anglès. A més, estimula els alumnes a inscriure’s en els programes amb més presència de català, que proporcionen directament certificats de llengües. L’esborrany ha tingut en compte aportacions d’experts de les universitats d’Alacant, Castelló i València, i també de membres diversos de la comunitat educativa. Es preveu d’aplicar la nova proposta el curs vinent i que l’any 2023 s’hagi implantat completament. Sis nivells i certificats directes Bàsic 1 i 2, Intermedi 1 i 2 i Avançat 1 i 2. Així s’anomenen els sis programes que la conselleria proposa als centres educatius, amb proporcions diferents d’ús vehicular del català, castellà o anglès en cadascun dels cicles. El decret segueix les línies establertes pel Marc Europeu Comú de Referència per a les Llengües, que també preveu sis nivells de competència lingüística. L’adopció de cada nivell –i, per tant, el nombre d’hores en anglès, català i castellà– dependrà del centre. La decisió, en teoria, ha d’anar vinculada a la situació sociolingüística de cada entorn educatiu. Els centres educatius, amb una majoria de dos terços del Consell Escolar, proposaran el nivell que volen seguir, però l’administració ho haurà de validar. Tanmateix, el decret preveu que la decisió puga variar amb el temps. Per exemple, el nivell Bàsic 1 inclou només quatre hores vehiculars de català per a l’educació infantil i només una àrea no lingüística en català a l’educació primària. A partir de primer curs incorpora l’anglès com a llengua vehicular d’una àrea, a escollir entre educació artística i educació física. A l’altre extrem, el nivell Avançat 2 és el que més s’aproxima a un sistema d’immersió lingüística en català. A l’educació infantil, aquest programa proposa que quatre hores dels ‘continguts globalitzats de segon cicle’ es facen en castellà i la resta en català. A més, els centres de majoria no catalanoparlant podran no impartir l’assignatura de castellà fins a l’educació primària. També proposa la incorporació de l’anglès com a llengua vehicular en una àrea i, sobretot, fa del català la llengua vehicular de totes les àrees no lingüístiques tret d’una, que haurà d’escollir el centre. El decret també posa èmfasi una nova matèria anomenada Competència Comunicativa Oral. Aquesta assignatura té l’objectiu de potenciar la capacitat comprensiva i expressiva dels alumnes en la llengua que els presente més dificultats i, per tant, s’impartirà en català, castellà o anglès segons el nivell que aplique el centre. Aprendre a opinar, argumentar, expressar desigs o descriure experiències són algunes de les competències que pretén estimular la matèria. Una de les principals particularitats de l’esborrany és que la conselleria certificarà els nivells de competència lingüística en català i en anglès als nivells intermedis i avançats, de manera que els alumnes obtindran acreditacions en llengües sense necessitat d’examinar-se’n a la Junta Qualificadora de la Comunitat Valenciana o les escoles oficials d’idiomes. L’STEPV se sent defraudat pel govern En un comunicat, el Sindicat de Treballadors i Treballadores de l’Ensenyament del País Valencià ha dit: ‘L’esborrany no compleix els objectius esperats de situar el valencià com a llengua vehicular de l’ensenyament.’ Segons que diuen, el decret defrauda les expectatives esperades del nou govern. El sindicat critica la proposta perquè manté l’exempció del català i només una de les sis modalitats té una certa proximitat a un sistema d’immersió en català. D’una altra banda, denuncien que el govern no té capacitat de fer que els centres a la llarga adopten el programa Avançat i, per tant, que el decret no assegura la millora de l’ús del català com a llengua vehicular de l’educació al País Valencià. Finalment, considera que és un decret poc ambiciós i que el nou model podria perpetuar-se sense afavorir l’augment de les cotes de català al sistema educatiu. El sindicat diu que cal una nova llei que substitueixi la LUEV i que garanteixi l’extensió de l’ús social del català.

Summary: El consell posa fi al sistema de línies i incentiva l’aprenentatge del català


El nou conseller d’Ensenyament, Josep Bargalló, intervindrà avui en un acte amb representants de la comunitat educativa a Manresa (Bages). La taula rodona, titulada ‘L’escola que volem’, es farà a la seu d’Òmnium a les 19.30. L’acte l’organitzen conjuntament Òmnium, l’ANC i Docents per la República. Juntament amb Bargalló, els ponents són el portaveu del sindicat USTEC, Ramon Font,i el president del Consell Escolar de Catalunya, Lluís Font. Aquest és el primer acte de Bargalló des del seu nomenament com a conseller. Els membres del nou executiu encara han de prendre possessió del càrrec. Podria ser dissabte, una vegada hagi passat la moció de censura contra Mariano Rajoy al congrés espanyol.

Summary: El nou conseller d’Ensenyament, Josep Bargalló, intervé en un acte amb representants de la comunitat educativa


Tan bon punt es va saber que el president de la Generalitat, Carles Puigdemont, faria una conferència en una de les sales de més aforament del Parlament Europeu dimarts vinent, la diplomàcia espanyola es va posar en guàrdia. El ministre d’Afers Estrangers, Alfonso Dastis, ho va reconèixer, quan va dir que ‘plantaria cara’ a qualsevol intent de justificar el referèndum a Brussel·les. La maquinària diplomàtica espanyola té una gran presència a la capital comunitària, però no pot impedir-lo, un acte com aquest. Si de cas, pot mirar d’entrebancar-lo i de posar totes les traves possibles als actes de difusió del procés independentista que organitzi la Generalitat. Ja ho ha fet més vegades, i ara també pot passar. La conferència de dimarts l’organitzen els eurodiputats d’ERC Josep-Maria Terricabras i Jordi Solé (dels Verds-ALE) i el del PDECat, Ramon Tremosa (de l’ALDE). A més de Puigdemont, hi parlaran el vice-president, Oriol Junqueras, i el conseller d’Afers Exteriors, Raül Romeva. Una bona part de l’èxit de l’acte dependrà del públic que hi hagi, de qui siguin els assistents. Per això és important si hi va personal diplomàtic d’ambaixades, de les institucions europees, eurodiputats, corresponsals de mitjans internacionals amb influència… L’estratègia del govern espanyol és mirar de fer el buit a la Generalitat, aïllar-la, apartar-la i menystenir-la quan exposa els motius que han fet créixer l’independentisme a Catalunya i quan difon els arguments per a justificar el referèndum, cercant complicitats. En un altre escenari, és justament allò que va provar de fer amb la conferència de Carles Puigdemont a Madrid. En aquell cas, l’estratègia va fallar, perquè una desena d’ambaixadors van escoltar el president de la Generalitat en aquell esmorzar informatiu. La maquinària diplomàtica I ara els preocupa que els passi això mateix. Per això l’estat disposa d’una gran maquinària diplomàtica. N’és el màxim exponent la representació permanent d’Espanya davant la Unió Europea (Reper), una delegació d’unes tres-centes persones. La dotació pressupostària de l’estat per a l’acció exterior davant la UE per al 2016 era de més de vint milions d’euros. Uns diners destinats en bona part a desactivar el debat sobiranista català. El diari El Mundo explicava ben clarament aquesta setmana que la Reper ‘és decisiva perquè el govern  contraresti els missatges que el govern de Catalunya transmet en la capital comunitària . En el passat, la Reper ha estat amatent a pressionar les institucions i impedir visites oficials. I fins i tot ha enviat diplomàtics a conferències organitzades en centres de convencions o universitats perquè prenguessin la paraula durant els torns de preguntes i deixessin clara la posició d’Espanya sobre el tema català i el marc jurídic.’ Ja fa temps que és evident que el govern espanyol actua de la manera que diu El Mundo. Va ser sobretot a partir de l’any 2013. L’assistent de l’eurodiputat Ramon Tremosa, Aleix Sarri, i l’assessor del grup Verds-ALE, Silvio Falcón, ja alertaven en aquest article de la capacitat d’influència d’Espanya per a aturar els moviments catalans a Brussel·les. Hi deien: ‘Més enllà del nombre de diputats o de diplomàtics, hi ha una xarxa informal d’alts funcionaris de l’estat espanyol que li permet d’acumular informació més fàcilment sobre la vida a les institucions europees. Es pot dir que, moltes vegades, la tecnocràcia neutral de la UE es troba interferida pels estats.’ N’hem vist exemples. El més escandalós, la manipulació en la traducció a l’espanyol d’una resposta del president de la Comissió Europea, Jean-Claude Juncker, sobre la independència de Catalunya, només quatre dies abans del 27-S. Aquell fet va aixecar una enorme polseguera; la Comissió va dir que investigaria els fets, però no s’ha aclarit mai qui va ser responsable d’una manipulació d’aquella magnitud. Hi ha un fet que sí que és evident: una de les persones més pròximes a Juncker és una dona de total confiança del PP, Clara Martínez Alberola, cap de gabinet adjunta del president comunitari. Tal com explicava un any abans del 27-S en aquest article d’El Punt Avui el periodista Albert Segura, Alberola ‘és una peça clau en l’ofensiva de la diplomàcia del ministre d’Afers Estrangers contra el procés’. Segons una funcionària comunitària catalana, fa de ‘corretja de transmissió’ del govern espanyol a Brussel·les i  s’encarrega d’interceptar i tallar de soca-rel qualsevol intent català de buscar el suport de l’executiu comunitari, començant per no atendre peticions d’entrevistes de la Generalitat’. Recordem que en la visita de l’any passat a Brussel·les Puigdemont no va poder tancar una entrevista amb Jean-Claude Juncker. Un altre fet curiós: poc després de l’anunci de la conferència a Brussel·les, ‘fonts del Parlament Europeu’ van afanyar-se a dir que ‘no es tractava d’un acte institucional’, que ‘no hi ha res previst des d’un punt de vista institucional’ i que això era cosa dels organitzadors. Tenint en compte la gran quantitat d’actes que s’organitzen a l’eurocambra, sobtava que aquestes ‘fonts europarlamentàries’ que van parlar amb l’agència Europa Press haguessin d’aigualir l’anunci de la conferència de Puigdemont, Junqueras i Romeva. Dins el Parlament Europeu també hi ha personal en posicions destacades que és contrari al procés independentista. És el cas de Jaume Duch, portaveu de la institució, que aquest mes vinent assumirà el càrrec de director general de comunicació. Duch ha fet declaracions contundents dient que Catalunya restaria fora de la UE si fos independent i que li seria molt difícil de tornar-hi a entrar. Un argument que contrasta, per exemple, amb la posició oficial de la Comissió Europea de no pronunciar-se pel fet de tractar-se d’un afer intern espanyol. Del 2014 al 2017 De l’inici del procés, a les acaballes del 2012, fins ara hi ha hagut prou mostres per a saber com actua el govern espanyol utilitzant aquests mecanismes, de vegades de manera més subtil i de vegades de manera més barroera. No fa ni tres mesos que hi va haver un episodi ben esperpèntic, quan l’ambaixada espanyola a Bèlgica va provar de boicotar un acte sobre Catalunya a la Universitat de Lovaina la Nova, amb la presència del representant permanent de la Generalitat a Brussel·les, Amadeu Altafaj. Una diplomàtica espanyola es va voler fer passar per una universitària que qüestionava les afirmacions d’Altafaj. Fins que va confessar qui era realment, enmig de la perplexitat dels assistents. L’actitud de les institucions espanyoles fins i tot ha estat denunciada públicament: fou el cas el 2014 de la Universitat de Lisboa, que va denunciar pressions contra un acte acadèmic sobre Catalunya. Aquell mateix any el Diplocat va exclamar-se de les pressions d’ambaixades i del Ministeri d’Afers Estrangers per a impedir que el debat sobiranista arribés a les principals capitals europees. I, de fet, el principal think tank de Brussel·les va arribar a suspendre a última hora un debat sobre Catalunya en què havia de participar Carles Viver Pi-Sunyer. Aquell any, amb la consulta del 9-N a la vista, la diplomàcia espanyola va prémer l’accelerador. El 2017 ha començat amb el referèndum del mes de setembre a l’horitzó. I amb el primer acte de gran envergadura d’internacionalització del procés català, la diplomàcia espanyola ha deixat clar que es tornaria a activar.

Summary: Així maniobra Espanya a la UE contra l’independentisme