‘CIEs No’, la campanya pel tancament dels Centres d’Internament d’Estrangers i el final de les deportacions, ha portat a terme una protesta davant del CIE de Sapadors i exigeix al govern espanyol una investigació ‘urgent, rigorosa i independent’ per a conèixer les circumstàncies en les quals es va produir aquest dilluns la mort d’un intern de 25 anys i origen marroquí, en la cel·la d’aïllament del CIE de Sapadors de València, així com que ‘es depuren responsabilitats’. La policia espanyola investiga les causes de la defunció d’aquest intern a Sapadors, després que una comissió judicial ordenés l’alçament del cadàver i determinés el suïcidi com a causa, a l’espera de l’autòpsia, segons van informar fonts de la Prefectura Superior. La campanya també ha instat a l’Ajuntament de València i a la Generalitat a ‘posar en pràctica el seu pronunciament pel tancament dels CIE, ja que van firmar sengles propostes per a instar el Govern a la seva clausura la passada legislatura’. ‘CIEs No’ denuncia en un comunicat aquesta mort com a ‘resultat del racisme institucional i conseqüència directa d’una política migratòria basada en la criminalització, el tancament i la deportació de les persones migrants’. Nou morts D’ençà que es va obrir el primer CIE i van començar a practicar-se deportacions el 1987, l’organització lamenta que ‘com a mínim nou persones han mort en condicions de tancament i trasllat forçós: nou vides la custòdia i responsabilitat sobre les quals requeia sobre l’estat’. ‘La mort en el CIE no és una excepció, sinó una macabra normalitat’, emfatitza la plataforma. Per tot això, l’organització reclama tant la investigació ‘objectiva’ sobre l’última defunció com la compareixença del delegat de govern espanyol al País Valencià, Juan Carlos Fulgencio, per a informar sobre aquest tema. També exigeix la identificació de l’intern, mesures de reparació per a la seva família i torna a urgir el tancament immediat del CIE de Sapadors i de tots els de l’estat espanyol.

Summary: ‘CIEs No’ es manifesta davant del CIE de Sapadors per la mort d’un intern


La Junta de Portaveus de l’Ajuntament de Sabadell ha aprovat avui al matí retirar la pancarta penjada a la façana del consistori on es demanava la llibertat dels presos polítics. La moció, presentada per Ciutadans, ha comptat amb els vots del PSC i Podem i l’oposició d’ERC, Crida per Sabadell i Junts per Sabadell. Malgrat que la batllessa de Sabadell, la socialista Marta Farrés, havia dit que retirar la pancarta no era una prioritat, finalment el seu grup ha donant suport a la petició de Ciutadans de donar compliment a la decisió del TSJC instant a mantenir la neutralitat als espais públics. El portaveu municipal de la formació taronja, Adrián Hernández, ha celebrat l’aprovació de la moció perquè el consistori ‘compleixi amb la legalitat deixant al marge les ideologies’. De la seva banda, el portaveu municipal d’ERC, Gabriel Fernàndez, ha lamentat que la moció hagi prosperat perquè els resultats de les municipals del passat 26 de maig ‘van expressar clarament que els veïns i veïnes no volen presos polítics’. També han reconegut que el vot a favor del PSC a la moció de Cs ‘no els sorprèn, però els decep’.

Summary: Sabadell aprova despenjar la pancarta en suport dels presos polítics de la façana del consistori


Optimisme contingut era el que desprenien aquest matí el president de Gremi de Llibreters de Catalunya, Antoni Daura, i el president de la Cambra del Llibre de Catalunya, Patrici Tixis, durant la presentació de les expectatives del sector en relació amb aquest Sant Jordi 2017, que enguany cau en diumenge. Daura ha dit, d’entrada, que el sector va recuperant una part del terreny reculat els últims anys. I Tixis hi ha posat els adjectius: ‘Es tracta d’una recuperació lenta però sostinguda i això ens fa pensar que pot ser un creixement robust a mitjà termini.’ El Gremi de llibreters ha donat dades del Sant Jordi passat, a partir de la informació que ofereix la plataforma Libridata, que aplega 170 punts de venda a Catalunya. L’any passat es va tancar la diada amb una facturació de 20,97 milions d’euros. Tenint en compte que el primer trimestre del 2017 la facturació ha crescut un 4,11% més que en el mateix període de l’any passat, el president del Gremi de Llibreters espera que, si el temps acompanya, el Sant Jordi d’enguany incrementi en un 5% les vendes en relació amb l’any passat. Fets que poden ajudar a incrementar les vendes: el sector pensa que els dos dies anteriors a Sant Jordi seran dies que s’hauran d’incorporar a la facturació final de la diada. I també ajudarà el fet que serà un diumenge d’obertura de comerços en general. A més, el descompte del 10% que es fa el Dia del Llibre, enguany també es farà el dia abans, el dissabte 22 d’abril. L’any passat per Sant Jordi es van vendre al voltant de 45.000 títols diferents. És per això que els responsables del sector fan èmfasi a treure ferro als deu llibres més venuts, que només representen el 4,33% del total. A Barcelona hi haurà dues-centes parades repartides per tota la ciutat (i a tot el Principat unes 600). Sobretot, concentrades al centre (Eixample i Ciutat Vella), però també amb circuits propis al barri de Gràcia, al Poblenou i a les Corts. La multitud que en els darrers anys mou la festivitat de Sant Jordi (l’any passat, la guàrdia urbana, en un moment donat de la diada, va comptabilitzar més d’un milió i mig de persones al carrer) ha fet que, per raons de seguretat, les parades a Barcelona s’esponjaran, tot i que en cap cas han reduït espai. Això farà que s’ocupin més metres de carrer que l’any passat: per la Diagonal, el carrer Còrsega entre el passeig de Gràcia i la rambla de Catalunya, el passeig de Sant Joan (on es concentraran parades de còmic i llibre infantil), etc. El fet que Sant Jordi caigui en diumenge, que hi ha menys trànsit rodat a la ciutat, també facilitarà l’organització. Segons que s’ha explicat, el desenvolupament de la diada es valorarà amb l’ajuntament per crear, de cara a l’any vinent, uns nous protocols per a la festa. Cada vegada els criteris de seguretat són més estrictes i el gremi ho entén en positiu. Les ciutats de la Literatura de la UNESCO a Barcelona Coincidint amb Sant Jordi, la comissària de Barcelona Ciutat de la Literatura de la UNESCO, Marina Espasa, ha explicat que les vint ciutats que ostenten aquesta etiqueta arreu del món es reuneixen una vegada l’any. L’any passat Barcelona va oferir-se a organitzar aquesta reunió anual, que han fet coincidir amb Sant Jordi. Setze representant de les Ciutats de la Literatura de la UNESCO seran, doncs, a Barcelona i viuran el Sant Jordi, una festivitat única, on durant tot un dia la gent surt al carrer a comprar llibres. També s’ha informat que una delegació del govern xinès visitarà Barcelona la setmana de Sant Jordi, per temes de drets i traduccions però també perquè volen conèixer la festa del llibre per implantar-la a la Xina. Això és el que van fer l’any passat a Palerm (Sicília), amb la voluntat de dinamitzar el centre històric de la ciutat. És per això que enguany el Gremi de Llibreters s’ha agermanat amb la ciutat. Més novetats: es posa en marxa una app gratuïta que permetrà de tenir a l’abast totes les llibreries de Catalunya, amb serveis de geolocalització. A més, el dia de Sant Jordi es podran localitzar fins i tot les parades. La mateixa app oferirà un concurs de selfies amb el llibre adquirit, per mostrar la diversitat de lectors i títols escollits. És una eina que també aposta per captar l’atenció dels lectors més joves. I finalment també s’ha donat a conèixer la plataforma digital Liberista, que és hereva de Liberdrac: la nova plataforma permet de comprar llibres digitals i també llibres en paper, vinculant la venda a alguna llibreria del territori. Segons que ha explicat Bernat Puigtobella, del digital de cultura Núvol, que n’és associat: ‘El món canvia molt ràpidament i els hàbits de compra dels lectors, també. Cada vegada més gent compra des de casa per mitjà de les plataformes digitals i moltes ho fan a través de grans plataformes. Amb el Liberista oferim una eina digital compartida per 125 llibreries de tot l’estat espanyol, que connecten el lector internauta amb la seva llibreria de capçalera. De manera que la seva compra en digital retribueix un percentatge a la llibreria. A més, la plataforma té la voluntat de ser dinàmica, amb notícies del sector, recomanacions dels prescriptors llibreters, un aparador de novetats, etc.

Summary: Un Sant Jordi que ha de permetre continuar creixent el sector del llibre


El nomenament del cònsol honorari d’Israel a Barcelona fa nou mesos que resta pendent d’aprovar-se. Ara com ara, l’advocat José Antonio Sánchez Molina és el nom que hi ha damunt la taula, segons l’ambaixada d’Israel a Madrid. Però, afegeixen, el procés no s’ha tancat i oficialment encara no és el nou cònsol. ‘No és que estigui en suspens, és que falten alguns tràmits. Això és tot’, diu l’ambaixada israeliana. El nomenament del cònsol honorari té interès per a intuir quin paper exercirà Israel en el conflicte polític entre Espanya i Catalunya. De fet, no falta únicament el nom del nou cònsol, sinó també que el consolat honorari de Barcelona es torni a obrir. Israel hi havia tingut oficines, inaugurades el 1994, amb David Melul com a cònsol honorari, però van acabar tancant. Per tant, el nomenament del nou cònsol significaria que Israel tornaria a tenir seu a Barcelona. Això no tothom ho veu amb bons ulls, i el nom del candidat es mira amb lupa. Si finalment Sánchez Molina és nomenat, seria cònsol honorari. Aquesta figura és de rang inferior a la de cònsol, però continuaria representant Israel, i el càrrec ha de ser aprovat per tots dos estats. Un cònsol honorari no té sou, i les funcions que pot fer en nom de l’estat són menors. El possible nou cònsol, Sánchez Molina, és un advocat català, fill de Blanes. Es va llicenciar en dret per la UB (1985) i té un màster en direcció d’empreses a Esade (1987). Actualment porta aquest bufet , amb seu a Blanes i Barcelona, especialitzat en dret mercantil. S’hi pot llegir el seu currículum. És jueu per conversió. I, segons que ha pogut contrastar VilaWeb, va participar en una agressió ultra contra militants socialistes l’any 1979. VilaWeb ha contrastat la informació amb la víctima de l’agressió, amb un dels agressors i amb l’advocat que va portar el cas als tribunals. Tots confirmen la participació de Sánchez Molina però ell, en canvi, no ha volgut respondre a cap de les cinc trucades de VilaWeb per demanar-li la seva versió. Els fets es remunten a les primeres eleccions municipals després de la mort de Franco, el 1979. Parla Joan Sureda, aleshores militant del PSC, ara advocat retirat: ‘Un grup nostre, del PSC, vam sortir a enganxar cartells electorals i el grup de Pere Olivella va rebre l’atac d’un grup. En Pere Olivella en va sortir lesionat. Porres i bastons, portaven, i li van pegar. Aquest noi, José Antonio Sánchez Molina, era un dels agressors. Després ens van explicar que la UCD havia pagat diners a tota aquesta gent jove de la ultradreta de Blanes, no sé si militants de Fuerza Nueva o no, perquè enganxessin cartells electorals de la UCD. Però no perquè ens peguessin. Això va ser cosa seva. Però no va passar d’aquí.’ Parla Pere Olivella, la víctima: ‘José Antonio Sánchez Molina era en aquest grup. Eren un grup de Fuerza Nueva. Portaven una porra i em van clavar cops de porra al cap. Que com és que me’n recordo? Doncs perquè ara Sánchez Molina és més famós que la Monyos! Té un despatx aquí a Blanes.’ I finalment parla un dels agressors, Pere Velasco, actualment policia local de Blanes. Pere Velasco afirma que Sánchez Molina era un d’ells i que ‘va ser un episodi de joventut. Dos eren militants de Fuerza Nueva, i dos no. No seré jo qui te’n doni els noms. Jo no me’n sento orgullós. I sí, és cert que UCD ens havia donat diners per penjar cartells. Recordo que érem joves i no hi va posar seny ningú. Han passat molts anys, per mi és aigua passada, i ja no hi tinc res a veure.’ El diari Los Sitios va informar dels fets en aquesta notícia. Fuerza Nueva va emetre un comunicat en què es desvinculava dels actes que alguns membres, individualment, poguessin haver fet. El cas va arribar als tribunals i el PSC va contractar els serveis de Joan Sureda, advocat del partit. Parla Joan Sureda, advocat del PSC en el moment dels fets: ‘Vam anar al jutjat número 1 de Santa Coloma de Farners, perquè no hi havia jutjat a Blanes, aleshores. El pare de Sánchez Molina estava molt afectat. Era l’acomodador del cinema Marian, del poble. I ens va demanar si us plau que demanéssim una pena mínima, perquè el nano era molt jove i no sabia què es feia. I la pena va ser mínima, perquè tampoc no havia estat gaire important, allò que havia passat. Jo era militant, secretari local i advocat del partit. Sánchez Molina va estudiar la carrera de dret i el conec, sí. Té un despatx bastant important a Blanes. Després no s’ha significat gens, políticament.’ La comunitat jueva a Barcelona La comunitat jueva a Barcelona viu amb interès aquest cas. Un dels membres més ben informats, que prefereix mantenir l’anonimat, ofereix context: ‘Sánchez Molina és un empresari i advocat fet a si mateix, i té molts diners. Molts. Ha fet contribucions importants a la comunitat jueva de la ciutat, i quan entra a la sinagoga la gent s’aixeca en senyal de respecte. El rabí baixa a saludar-lo. Políticament, no és amic dels nacionalistes catalans, no. Més aviat al revés. Ell arriba de la mà dels jueus sefardites, molts dels quals provenen del Marroc o de Ceuta. Molts van arribar a Barcelona l’any 1954, quan el Marroc els va expulsar. Franco els va ajudar, perquè eren sefardites, i en l’imaginari franquista això els feia espanyols. Que a Barcelona aquesta part de la comunitat sigui tan forta, i tan propera al PP, per a mi, com a jueu, i independentista, és un desastre i no ajuda a fer una comunitat oberta a la ciutat.’ La comunitat jueva a Barcelona també compta amb elements favorables al procés independentista català. El govern, des de l’època de Mas, ha tingut molta cura de les relacions amb el país hebreu. I és aquesta part de la comunitat jueva que veu el nomenament de Sánchez Molina com un desastre. Parla un altre membre, que vol restar en l’anonimat: ‘A Sánchez Molina jo li he sentit presumir del passat ultra, i això és intolerable. Intolerable. No em va agradar gens. Ara, us dic una cosa: Sánchez Molina no serà consol. Si n’ha sortit el nom a la premsa és justament per a cremar-lo. Per què us penseu que està en suspens, el tema? Perquè no es veu clar. L’escàndol del passat de Sánchez Molina, quan se sàpiga, serà l’excusa perfecta per a no obrir el consolat. Israel s’estima més situar-se en una certa neutralitat. Veurem com acaba.’

Summary: El passat ultra de Sánchez Molina, possible nou cònsol honorari d’Israel a Barcelona


El periodista de Finlàndia Pertti Pesonen ha estat guardonat amb el premi Internacional J.B. Cendrós que atorga Òmnium Cultural durant la Nit de Santa Llúcia. El president d’Òmnium Cultural, Jordi Cuixart, ha agraït des de la presó a Pesonen la seva tasca, que ha definit com ‘un altaveu potentíssim per denunciar la injustícia que patim els presos polítics’. A parer de Cuixart, la feina ‘objectiva i sobre el terreny’ dels periodistes internacionals és “indispensable perquè arreu del món es vegi la veritable cara de l’estat espanyol”. De la mateixa manera, el president de l’entitat ha recordat el paper ‘clau’ que jugaran els mitjans internacionals en el ‘judici a la democràcia’ que començarà a principis d’any. El jurat del premi està format per Antoni Bassas, Joan Becat, Laura Cendrós, Josep Gifreu, Elena Jimenez, Vicent Partal, Carme Colomina i Carme Arenas. Periodista de la televisió pública de Finlàndia, Pertti Pesonen és autor, entre d’altres, del documental ‘La venjança espanyola’ (‘Espajalainen kosto’), on retrata la repressió de l’estat espanyol i la injustícia que suposa la presó preventiva dels presos polítics. Pesonen narra com ha canviat la vida quotidiana de les parelles de Jordi Cuixart, Txell Bonet, i Joaquim Forn, Laura Masvidal. També ha narrat en diferents articles el procés judicial. Pertti Pesonen, a més, compta amb una dilatada trajectòria documentant els conflictes a Llatinoamèrica. El Premi Internacional Joan B. Cendrós vol reconèixer iniciatives que han contribuït a la internacionalització de la llengua, la cultura i la nació catalanes. Ha reconegut, entre d’altres el periodista alemany Alex Rühle, l’escriptor gallec Suso de Toro o el corresponsal francès Henry de Laguérie (2014), el diari nord-català ‘L’Indépendant’ i la revista acadèmica ‘Catalan International View’ (2013), el Col·lectiu Emma (2012), l’editorial Catalonia Press (2011) o la traductora Mary Ann Newman, entre d’altres. L’activista nord-americana Jody Williams, premi Nobel de la Pau el 1997, va ser la guanyadora de la darrera edició. El guardó es lliurarà en el marc de la 68a edició de la Nit de Santa Llúcia que se celebrarà el 14 de desembre a Fira Sabadell.

Summary: El periodista finès Pertti Pesonen, premi Internacional J. B. Cendrós d’Òmnium a la Nit de Santa Llúcia


El president de la Generalitat, Quim Torra, ha fet una crida a participar demà a la Diada en el missatge institucional de l’Onze de Setembre, en què ha demanat als ciutadans de no aturar-se i avançar plegats fins a acabar el camí. I en aquest sentit, reivindica que ‘cada dret que ens sigui negat, caldrà que el tornem a exercir’, en una referència a la pròxima publicació de la sentència del Tribunal Suprem espanyol contra els presos polítics. ‘Els pobles formen part dels estats per dues vies: per voluntat o per imposició; per adhesió o per repressió’, ha dit Torra, bo i afegint: ‘I hi ha una sola manera de resoldre aquesta disjuntiva, que és exercint el dret d’autodeterminació, un dret que pertany únicament i exclusivament als pobles. No pertany ni als seus governants ni a ningú més que als pobles. I tenen tot el dret d’exercir-lo  Volem ser ciutadans per voluntat, per adhesió a un projecte de país que ens satisfaci’. El president ha situat el dret d’autodeterminació al centre del seu discurs la vigília de la Diada: ‘Catalunya serà allò que vulguin els catalans. No en tingueu cap dubte. Som al segle XXI, per més que alguns s’entestin a tornar al XIX o, fins i tot, al XVIII. I totes les lluites democràtiques i pacífiques han de poder reeixir si tenen el suport de la majoria dels ciutadans.’ Per això, diu Torra: ‘Demano d’encarar els temps que vénen amb determinació i coratge, amb intel·ligència i caràcter, amb generositat i unitat, amb iniciativa i convicció, amb serenitat i ambició, amb tota l’ambició col·lectiva del món.’ I ha acabat fent aquesta crida a participar demà a la Diada: ‘Demà sortim sense por a les places i els carrers a proclamar el nostre compromís innegociable i complet amb la democràcia, els drets socials, civils i polítics, i amb la bandera de la llibertat sempre i a tot arreu. Viviu l’Onze de Setembre com més us plagui. Però jo us convido a fer-ho sabent que, si encara no som lliures, és perquè encara no hem acabat el camí. Us demano que no ens aturem i que avancem plegats per fer realitat els nostres somnis i els nostres anhels.’ Llegiu ací el discurs íntegre de Torra: «Benvolgudes i benvolguts compatriotes, La Diada Nacional de Catalunya no commemora pas cap derrota. No és pas cap lament. És una jornada que ens serveix per a recordar la determinació, la tenacitat i la persistència dels catalans en la lluita constant per la llibertat. Celebrem, doncs, l’Onze de Setembre com una renovació permanent d’aquest compromís de ciutadania per construir una societat més justa, més cohesionada, més solidària i més lliure. Certament, l’11 de setembre de 1714 fou el dia de la desfeta de la capital de Catalunya contra el setge llarguíssim de les tropes borbòniques. Però no serviria de res recordar els defensors de Barcelona, els homes de la Coronela –és a dir, el poble mateix, els mercaders, sastres, estudiants, notaris, cordoners, argenters, velers, sabaters, llibreters, teixidors, argenters, ferrers, carnissers, escudellers, adroguers, etc.–, disposats a defensar una ciutat fins a les últimes conseqüències, si no ens permetés de concloure que aquells catalans del 1714 volien preservar simplement una manera de ser, de ser i de viure lliures. Diu el poeta i filòsof Lluís Solà: ‘Som lliures d’abandonar-la (la llibertat), d’oblidar-la, però la llibertat no deixa mai de reclamar els seus drets des de l’estança fonda de nosaltres mateixos.’ No commemorem cap derrota, perquè no hem estat pas vençuts. Disposem-nos, per tant, a celebrar la vitalitat i el tremp d’un poble que no es deixa doblegar i que mira endavant sense por. Fem-ho també amb la mirada posada en el present i en el futur. Un present que no és com voldríem i un futur que ens és negat sistemàticament com si no depengués de nosaltres. Un present que ens exigeix d’atendre una munió de desafiaments, particulars i globals, i un futur que sempre és un combat per l’esperança. La diada de qualsevol país modern i democràtic ha de ser una jornada de compromís col·lectiu. Un acte d’aprofundiment d’allò que ha de ser la virtut republicana: aquest pacte de ciutadania de cadascú de nosaltres amb la gent que ens envolta. Aquell esperit de fer les coses tan bé com les sapiguem fer, perquè, com deia Mercè Rodoreda, aquesta és la millor manera de servir el nostre país. Hem de ser exigents amb nosaltres mateixos abans d’exigir-ho tot als altres. I ho hem de fer pensant a deixar sempre un país més viu, més lliure i més just que com l’hem trobat. Ho va dir fa uns quants anys Lluís Llach, com només ell sap dir aquestes coses: ‘Segurament nosaltres vivim els somnis dels nostres avis, i de la qualitat dels nostres somnis dependrà allò que viuran els nostres fills i néts.’ Per això us demano d’encarar els temps que vénen amb determinació i coratge, amb intel·ligència i caràcter, amb generositat i unitat, amb iniciativa i convicció, amb serenitat i ambició, amb tota l’ambició col·lectiva del món. La democràcia, avui al nostre país sota un setge llarg i penós, és i serà sempre la resposta dels catalans. I és la resposta que exigim a tothom. Volem ser ciutadans per voluntat, per adhesió a un projecte de país que ens satisfaci. Els pobles formen part dels estats per dues vies: per voluntat o per imposició; per adhesió o per repressió. I hi ha una sola manera de resoldre aquesta disjuntiva, que és exercint el dret d’autodeterminació, un dret que pertany únicament i exclusivament als pobles. No pertany ni als seus governants ni a ningú més que als pobles. I tenen tot el dret d’exercir-lo. Per això precisament diem que cada dret que ens sigui negat, caldrà que el tornem a exercir. Catalunya serà allò que vulguin els catalans. No en tingueu cap dubte. Som al segle XXI, per més que alguns s’entestin a tornar al XIX o, fins i tot, al XVIII. I totes les lluites democràtiques i pacífiques han de poder reeixir si tenen el suport de la majoria dels ciutadans. Res ni ningú no pot aturar el desig de llibertat d’un poble solidari, obert, just i determinat, que sap que la construcció d’un país, del seu país, del nostre país, només es pot fer segant cadenes, amb les armes de la voluntat de ser, la vocació de modernitat i progrés i una certa idea civilitzada d’estar al món, entesa en termes europeus, dels valors de la nostra societat. Demà sortim sense por a les places i els carrers a proclamar el nostre compromís innegociable i complet amb la democràcia, els drets socials, civils i polítics, i amb la bandera de la llibertat sempre i a tot arreu. Viviu l’Onze de Setembre com més us plagui. Però jo us convido a fer-ho sabent que, si encara no som lliures, és perquè encara no hem acabat el camí. Us demano que no ens aturem i que avancem plegats per fer realitat els nostres somnis i els nostres anhels. Visca Catalunya, la democràcia i la llibertat!»

Summary: El president Torra fa una crida a exercir el dret d’autodeterminació en el discurs de la Diada


El canvi climàtic és més ràpid que la capacitat d’adaptació dels animals, segons un estudi internacional on han participat membres del Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (CREAF), del Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC) i del Museu de Ciències Naturals de Barcelona. Els investigadors han analitzat setanta-un treballs ja publicats i han avaluat si els canvis observats en les espècies els donen alguna mena d’avantatge evolutiu, és a dir, si els ajuden a sobreviure o a tenir més descendència. S’han centrat en els ocells, perquè no hi ha informació tan completa de cap altre grup. La capacitat d’adaptació no és prou ràpida. En nou de tretze espècies estudiades, es va trobar que la magnitud del canvi fenològic era insuficient per evitar el risc d’extinció de la població. Aquestes dades incloïen espècies comunes i abundants, conegudes per la seva capacitat d’adaptació a noves condicions ambientals. Un dels efectes del canvi climàtic és l’avançament dels calendaris naturals en la majoria d’espècies, degut a l’augment de les temperatures.


Joan Tardà ha estat entrevistat avui per Cristina Pardo en el programa ‘Al Rojo Vivo‘ de La Sexta per a parlar de l’entrada d’agents de la Guàrdia Civil al Parlament de Catalunya. Tanmateix, Tardà ha aprofitat l’avinentesa per a recordar que totes les televisions espanyoles s’havien negat a emetre el documentari ‘Las cloacas de Interior’ sobre l’operació Catalunya. ‘Inclosos vostès, que són els progressistes’, li ha etzibat. La periodista s’ha excusat dient que no sabia res de la decisió empresarial de La Sexta i que feia poques setmanes Jordi Évole havia entrevistat a ‘Salvados’ l’ex-comissari José Manuel Villarejo: ‘Deu coincidir amb mi que som poc sospitosos d’amagar els temes relacionats amb les clavegueres.’ Tardà, però, li ha contestat: ‘Si vostès, que són els progressistes, no tenen valor d’emetre una cosa que en qualsevol societat democràtica europea hauria causat, fins i tot, la caiguda del govern… Aquí, no solament està normalitzada l’anomalia i la impunitat, sinó que fins i tot hi ha impediments perquè la ciutadania espanyola s’assabenti de fins a quin punt la corrupció ha tingut efecte en la vulneració dels drets civils.’ .@JoanTarda deixant ‘Al rojo vivo’ a Cristina Pardo pic.twitter.com/JrOogdZVLS — Talp Eudald (@TalpEudald) July 20, 2017

Summary: Tardà descol·loca una presentadora de La Sexta quan li recorda que no han volgut emetre ‘Las cloacas de Interior’


El veler medicalitzat Astral de l’ONG catalana Proactiva Open Arms ha rescatat en el seu primer mes 3.000 refugiats que travessaven la Mediterrània des de Líbia en pasteres i vaixells de fusta i plàstic, després de salpar a finals de juny des del Port de Badalona (Barcelona) amb l’objectiu d’ampliar l’operatiu permanent a Lesbos (Grècia) de l’organització. El veler —de 30 metres d’eslora— va ser cedit per l’empresari italià de matalassos Livio Lomonaco, assentat a Granada, una iniciativa que aquest dilluns va secundar el futbolista Xavi Hernández, que va donar a l’ONG el seu iot ‘La Pelopina’, en record al regateig que va popularitzar el migcampista, segons ha informat l’organització. L’actual jugador de l’Al-Saad portarà a subhasta la seva embarcació d’esbarjo —de 9 metres d’eslora i 2,6 metres de set, dotada amb un motor de 325CV—, i donarà a l’ONG la recaptació íntegra, que permetrà assegurar la permanència de la missió. L’Astral es troba en servei en el corredor de Líbia i Itàlia, on acull embarcacions precàries, de fusta i plàstic, ‘algunes amb fins a 400 persones a bord i altres amb 100 o 150’, ha explicat el director de Proactiva Open Arms, Òscar Camps. El veler, que té una capacitat per a 150 persones, ha estat convertit després d’una remodelació integral en un vaixell polivalent medicalitzat, dotat amb tecnologia actual i sistemes de comunicació necessaris per treballar de manera coordinada amb autoritats marítimes i organitzacions que treballen a la zona. L’ONG de salvament ha ajudat més de 140.000 persones des del setembre del 2015, quan va començar a treballar al mar Egeu i a les illes de Lesbos i Quios (Grècia), i va ampliar amb aquest vaixell la seva missió a la Mediterrània, a zones on s’han desplaçat la majoria d’arribades de persones després del blindatge de les fronteres gregues i l’acord entre la UE i Turquia.

Summary: El vaixell Astral de Proactiva Open Arms rescata 3.000 refugiats en el seu primer mes


Escric no només per alliberar ràbia. Estic a l’estudi de casa. És la nit del diumenge 1 d’abril i llegeixo el tuit de la Mireia Boya: ‘ Insisteixo, hi ha un infame lloc, que es diu Alcalà-Meco, del que ningú parla perquè tothom va primer a Estremera. I la Carme i la Dolors són allà.’ Immediatament penso, quanta raó té aquesta dona. I què en faig jo de plorar? Les llàgrimes no les trauran de la presó. Serà més profitós que els hi doni veu. Per això escric, us escric, per fer-vos saber el que va passar durant el primer vis a vis a Madrid. Com us podeu imaginar estàvem emocionats perquè dúiem a la mare, que té 86 anys, a la presó d’Alcalà-Meco. I ho vam fer convençuts perquè sabíem que es podrien abraçar i agafar les forces necessàries per aguantar amb dignitat i orgull l’espera per al proper vis a vis de l’abril. Disposàvem d’una hora i mitja. Amb aquests 95 minuts, evidentment no ens en van regalar ni un més, vam parlar del més important que es pot parlar en una situació així, com qualsevol família. Surten les coses més importants i rius i plores. Surt tot. I enmig d’aquest ping-pong d’emocions la Dolors va explicar que el divendres 23 de març, el divendres fatídic que alguns dels nostres van tornar a ser empresonats, al migdia, els van deixar sortir a dinar. Dinaven amb altres companys, altres familiars, advocats i amics que eren davant del Tribunal Suprem per fer-los suport. Jo no hi vaig poder ser, però hi havia bons amics que m’anaven trucant i ella mateixa ens va telefonar unes quantes vegades. Ja es veia a venir com podia acabar i, creieu-me, el mòbil el va aprofitar tant com va poder. A casa la mare hi érem tots. Quan trucava posàvem l’altaveu de l’aparell i, almenys a mi, m’encomanava l’esperança. Un dels meus nebots, però, ja ho tenia coll avall, i restava en silenci… I bé, en ple vis a vis, la Dolors explica que en aquest dinar hi havia en Camil Ros. Ell va rebre una trucada d’en Pepe Álvarez i li va passar el telèfon. Aleshores la Dolors ens diu: ” Sabeu! Aquesta vegada l’UGT em farà costat. M’ho va dir el Pepe “. Us adoneu de la importància que tenia per a ella un suport d’aquesta mena? Us recordo que va ser la secretària general de la UGT a les comarques gironines entre 2008 i 2015 i vinculada al sindicat des de l’any 2000. Si no fos molt important no ho hauria tret enmig del primer vis a vis familiar on només hi ha temps per parlar del que realment val la pena. I és que tots encara tenim l’espina clavada de la darrera manifestació del mes de novembre … quina decepció! Fins aquí tot correcte. Però és que no van passar ni cinc dies que ja sortien a la premsa les declaracions que el secretari de la UGT, Pepe Álvarez, va fer a Antena 3. Ja ho sabem que ens trucaran i es justificaran: ens explicaran que les decisions es prenen amb el consens de tota l’organització, que cal tenir en compte la pluralitat política dels afiliats, que fins i tot el malestar intern ha fet que es recollissin signatures virtuals per exigir que es desmarquin de la manifestació del pròxim 15 d’abril, que ells, en Camil i en Pepe, en l’àmbit personal s’estimen la Dolors, que molts afiliats pensen que només s’ha de defensar el dret dels treballadors i no entrar en tensions polítiques o socials, que bla, bla, bla i bla, bla bla. Però jo els recordo que estem parlant de drets humans. I sobretot, els recordo que si algun dia ells haguessin patit aquesta injustícia, saben perfectament que la Dolors Bassa seria a primera fila per defensar-los sense tenir por de perdre afiliats, ni de patir cap conseqüència personal perquè per damunt de la nostra activitat professional i de la nostra manera de pensar hi ha, hi ha d’haver, el fons humà de cadascú que ens permeti, tot i les nostres contradiccions, anar a dormir cada dia sabent que hem sigut honestos. Sigueu gent de bona fe, com diu la Maria, la meva mare. També pot ser que mentre jo escric aquestes línies, i es publiqui la carta, la decisió dels dirigents de la UGT hagi variat i recolzin amb claredat la manifestació que se celebrarà el 15 d’abril a Barcelona per reclamar, entre altres temes, l’alliberament dels polítics independentistes. Si és així, us acompanyaré i us abraçaré a Barcelona el pròxim 15 d’abril. I en arribar a casa li escriuré una llarga carta a la Dolors explicant-li totes aquestes misèries que al final hauran tingut un final feliç. De moment no li explico res que li pugui fer mal, només les alegries i les petites revolucions individuals que intentem fer tots cada dia perquè l’escalf i el suport l’ajudin a no defallir. Montse Bassa

Summary: El primer vis a vis amb la mare … i la Dolors va parlar de l’UGT


La portaveu d’ERC, Marta Vilalta, ha reiterat la negativa del partit a facilitar la investidura del secretari general del PSOE, Pedro Sánchez, com a president del govern espanyol fins que no reconegui ‘que el que passa a Catalunya és que hi ha un conflicte polític que requereix una solució democràtica i política’. Avui en una conferència de premsa, Vilalta ha exigit una mesa de negociació ‘sense condicions’ al PSOE per abordar la situació catalana i en la qual es fixi un calendari i ‘totes les garanties de compliment dels acords que s’hi vagin prenent’. ‘L’objectiu d’ERC no és facilitar cap investidura d’un govern de l’estat espanyol; és facilitar una resolució democràtica i política a la situació que vivim al nostre país’, ha advertit, per la qual cosa ha demanat a Sánchez que no compti amb ERC si no està disposat a assumir les seves condicions. El BNG condiciona el suport al reconeixement de les nacions L’únic diputat del BNG, Néstor Rego, ha condicionat el seu vot a la investidura de Pedro Sánchez a una política basada en el diàleg i el respecte a les nacions dins de l’estat espanyol, a la receptivitat en relació a l’agenda gallega, i al programa de govern. En aquest sentit, Rego ha considerat que seria un bon punt de partida que el govern espanyol reconegués que hi ha nacions que tenen aspiracions polítiques, la seva pròpia llengua i cultura. ‘És reconèixer la realitat i el contrari és tancar els ulls a una cosa evident’, ha afegit. En aquest context, ha demanat un compromís per al diàleg i ha defensat que els conflictes polítics es resolen amb mesures polítiques.

Summary: ERC manté el no a Sánchez si no s’avé a una mesa de negociació amb calendari i garanties


L’intel·lectual i dissident defensor dels drets de la minoria uigur Ilham Tohti, condemnat a cadena perpètua a la Xina l’any 2014, ha estat premiat avui amb el Premi Sàkharov a la llibertat de consciència que concedeix el Parlament Europeu. La decisió ha estat presa per la Conferència de Presidents – que reuneix els caps de grup a l’eurocambra – i ha estat anunciada en el ple pel president de la institució, David Sassoli. La candidatura de l’activista uigur va ser presentada pel grup dels Liberals a l’eurocambra (Renovar Europa) i competia amb les candidatures de tres activistes del clima brasilers, entre ells la regidora assassinada Marielle Franco, i del grup d’estudiants ‘The Restorers’ que combat la mutilació genital femenina. L’eurocambra lliurarà el guardó en una cerimònia a la seva seu d’Estrasburg el 18 de desembre.

Summary: L’eurocambra premia amb el Sàkharov l’intel·lectual i dissident uigur Ilham Tohti


El govern espanyol ha aprovat un paquet de mesures de suport als llogaters afectats per la crisi econòmica derivada del coronavirus que inclou la suspensió durant sis mesos dels desnonaments a inquilins en situació de vulnerabilitat. El decret també determina que els inquilins de bancs o fons d’inversió tindran una quitança del deute del 50% o bé una reestructuració d’aquesta a tornar en tres anys. Pel que fa als llogaters de petits propietaris -aproximadament el 90-95% del total-, podran demanar microcrèdits sense comissions i a interès 0% a través de l’ICO per fer front als pagaments. Aquells que no puguin pagar el microcrèdit, tindran ajudes governamentals perquè puguin fer-hi front. Entre les mesures aprovades a la reunió del consell de ministres espanyol, també hi ha la pròrroga extraordinària de mig any des del final de l’estat d’alarma dels contractes que estiguin a punt de vèncer. Pel que fa als microcrèdits, seran sense costos d’interessos ni comissions i es donaran a persones que entrin en zona de vulnerabilitat i es podran tornar en sis anys, prorrogables quatre anys més. S’amplien les condicions d’accés a aquest programa de microcrèdits, que seran menys restrictives. L’executiu permet que s’hi acullin totes les persones aturades, afectades per ERTO o reduccions de jornada i autònoms que hagin vist reduïts els seus ingressos. El vice-president segon i ministre d’Afers Socials, Pablo Iglesias, ha dit durant la conferència de premsa que les mesures aprovades són per a ‘reforçar la protecció social’ i donar ‘seguretat’, ‘protecció’ i ‘garanties’ durant el confinament, perquè sense les mesures econòmiques i socials les restriccions d’activitat ‘no són viables socialment’. Vaga de pagament de lloguers El paquet de mesures s’ha aprovat després de les crítiques d’entitats socials i formacions polítiques per no haver inclòs mesures per als llogaters als decrets econòmics aprovats fins ara. De fet, aquesta setmana més de 200 associacions, entre les quals el Sindicat de Llogaters, han convocat una vaga de pagament de lloguer a partir de l’1 d’abril pel que consideren ‘abandonament governamental de les arrendatàries afectades per la crisi de la Covid-19’.

Summary: El govern espanyol aprova de concedir microcrèdits per a ajudar a pagar els lloguers


La direcció d’Eulen i el comitè de vaga dels treballadors dels filtres de seguretat de l’Aeroport de Barcelona-El Prat s’han reunit aquest dilluns en una mediació amb la Generalitat amb els presumptes acomiadaments i expedients per part de la companyia com a únics punts a tractar, després que la plantilla anunciés una nova vaga a partir del 8 de setembre. En declaracions als mitjans abans d’entrar a la mediació, l’assessor del comitè de vaga, Juan Carlos Giménez, ha assegurat que, si la direcció d’Eulen rectifica en els acomiadaments i en els expedients oberts a treballadors, la vaga no es produirà. ‘La vaga acabarà si signen que no hi haurà més expedients ni acomiadaments’, i ha afegit que també van a la mediació per comprovar si Eulen té la intenció d’acomiadar més gent. Després que els membres de la direcció d’Eulen no hagin volgut fer cap tipus de declaració a la seva arribada a la mediació, l’assessor del comitè de vaga ha ironitzat que la seva postura ‘fa sospitar que els treballadors tenen raó en el que diuen’. Per part de la Generalitat, han assistit a la reunió el secretari de Treball, Afers Socials i Famílies, Josep Ginesta, i el director general de Relacions Laborals, Enric Vinaixa.

Summary: Eulen i treballadors es reuneixen amb els acomiadaments i expedients com a únics punts de mediació


Una quinzena d’entitats faran avui un Consell Popular de Ministres per a demostrar el refús a la reunió del govern espanyol, que consideren una provocació. L’acte, que segons que informa Òmnium serà ‘polític, pacífic i transversal’, es farà a les 11.00 davant l’Estació de França, a prop de la Llotja de Mar, on es reuniran els ministres del govern de Pedro Sánchez. Minut-a-minut: Segueix tota la informació de les mobilitzacions del 21-D Segons el comunicat, el Consell Popular de Ministres que se celebrarà el 21-D exposarà els problemes i els desafiaments de tots els sectors de la societat mitjançant entitats representatives de cada àmbit. Un dels fils conductors principals serà la repressió. Òmnium considera una ‘vergonya i un menyspreu’ que un govern ‘pretesament democràtic’ permeti que hi hagi presos polítics i exiliats i que vagi a Barcelona a fer bandera del ‘no-diàleg’. El president de l’entitat, Jordi Cuixart, ha dit a la presó dels Lledoners: ‘En base als grans consensos que uneixen la majoria de la població catalana, és intolerable que el govern espanyol no aturi immediatament la repressió sobre la societat civil i la retallada de drets civils, socials i polítics.’ Manual de seguretat i recomanacions per als manifestants En vista de la construcció d’un fals relat de violència, Òmnium Cultural defensa la necessitat de tornar al carrer per exercir un dret fonamental, el dret de manifestació, i tornar a demostrar que la reivindicació del sobiranisme és sempre ‘multitudinària i pacífica’. ‘A les portes del judici a la democràcia, sabem que, si no hi ha absolució, es condemnarà l’exercici de drets fonamentals, establint un precedent molt greu en un estat democràtic’, ha dit Cuixart. 🎥 Demà, sortim tots i totes al carrer per protestar pacíficament contra un Estat espanyol que vulnera els nostres drets. Vine al Consell Popular de Ministres! 📆 21 de desembre 🕚 11 h 📍 Davant l’estació de França#21DConsellPopular pic.twitter.com/ZZsrAFoq8R — Òmnium Cultural (@omnium) 20 de desembre de 2018 Una quinzena d’entitats Una quinzena d’entitats participaran en el Consell Popular de Ministres, de manera que faran evidents els ‘reptes pendents’ de cadascun dels sectors socials, culturals i econòmics. El Grup de Periodistes Ramon Barnils serà la contraposició a la portaveu del govern espanyol; Unió de Pagesos, al Ministeri d’Agricultura, Pesca i Alimentació; representants del Front d’Alliberament Gai de Catalunya i el Moviment Feminista seran el mirall de la vice-presidència, Relacions amb les Corts i Igualtat; la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica i els Escoltes Catalans, del Ministeri d’Educació i Formació Professional; SOS Racisme, del Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social; l’Associació Catalana de Drets Civils, del Ministeri de Justícia; l’Aliança contra la Pobresa Energètica, del Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social; Universitats per la República contraposarà el seu discurs al del Ministeri de Ciència, Innovació i Universitats; Stop Mare Mortum, al del d’Afers Estrangers, Unió Europea i Cooperació; l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana i la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya, al del Ministeri de Cultura i Esports; Som Defensores, al del Ministeri d’Interior; i l’activista per la pau Gabriela Serra, al del Ministeri de Defensa. Pirat’s Sound Sistema, Ju i Ebri Knight posaran música a l’acte.

Summary: Un Consell Popular de Ministres per a rebutjar la reunió del govern espanyol


La proposta de pressupost per al 2020 del govern de Barcelona ha superat la primera fase i inicia ara la tramitació, a l’espera de la votació definitiva dels comptes que es farà al plenari del 20 de desembre. L’aprovació ha estat possible gràcies als vots favorables dels dos partits del govern i a l’abstenció d’ERC, que ha estat l’únic grup de l’oposició que no hi ha votat en contra. Amb tot, el regidor Ernest Maragall ha advertit BComú i el PSC que calen canvis en l’esborrany actual per comptar amb el suport dels republicans en la votació definitiva al desembre. ‘Hi ha la mateixa distància entre l’abstenció i el sí que l’abstenció i el no’, ha avisat. Segons Maragall, hi ha una ‘insuficiència’ en el conjunt de la proposta per ‘manca d’ambició progressista i transformadora’. ‘No confonguin l’abstenció amb cap altra cosa que no sigui el compromís per omplir totes les llacunes’, ha dit, indicant que no serà fàcil però que des del grup estan disposats a negociar la proposta. JxCat, Cs, PP i Barcelona pel Canvi hi han votat en contra.

Summary: El govern de Barcelona aconsegueix l’aprovació inicial del pressupost gràcies a l’abstenció d’ERC


Els jutges destinats als jutjats d’instrucció de València han emès un comunicat en què expressen la profunda preocupació per l”inadmissible assetjament’ al qual és sotmesa la titular d’Instrucció 8, que dirigeix el cas en què s’investiga l’ex-president de la Generalitat i ex-ministre Eduardo Zaplana, empresonat des del 24 de maig. Segons que detallen en el text, les decisions adoptades per la jutgessa instructora relatives a la privació de llibertat de Zaplana han tingut el suport de la Fiscalia Anticorrupció i han estat avalades per l’Audiència de València. La jutgessa ha rebutjat quatre vegades de posar en llibertat Zaplana, malalt de leucèmia de fa anys i ingressat des del 18 de desembre a l’Hospital la Fe de València, on va ser traslladat des de la presó de Picassent. En un comunicat remès pel Tribunal Superior de Justícia, la junta diu que aquest assetjament ‘sense precedents’ també ha comportat ‘la publicació d’aspectes de la vida privada de la magistrada que pertanyen a la seva més estricta intimitat, amenaces més o menys vetlades, desqualificacions i insults de tota mena’. ‘Actuacions inadmissibles que, a més d’excedir els límits de la crítica raonable de les resolucions judicials, menyspreen la independència judicial i, sobretot, desconeixen el principi d’igualtat davant la llei’, afegeixen.

Summary: Els jutges denuncien un assetjament ‘inadmissible’ a la instructora del cas Zaplana


L’Assemblea Nacional Catalana (ANC) critica durament la sentència del Jutjat Mercantil 11 de Barcelona que obliga al tancament del web de Consum Estratègic, el cercador d’empreses compromeses amb l’economia catalana i deslligades de les pressions de l’estat espanyol. Considera que suposa un ‘greu precedent’ perquè restringeix el consum ‘ètic i responsable’. En un comunicat enviat avui, l’entitat explica que els seus serveis jurídics ja estudien quina resposta donar-hi, després d’haver assegurat divendres que hi recorrerien. L’ANC, a més, subratlla que en cap moment no han parlat d’una campanya de boicot, sinó que aquest concepte surt de la denúncia presentada per Foment del Treball, i que la seva intenció era promoure la lliure competència ‘constreta pels grans oligopolis que Foment defensa’.

Summary: L’ANC diu que la clausura de la web de Consum Estratègic restringeix el consum ‘ètic i responsable’


És, en autodefinició, ‘l’entitat apolítica que aglutina totes les agrupacions que hi ha i representa la gran majoria de comissions censades a la Junta Central Fallera’. Ara la Interagrupació de Falles de València viu sotragada per la presa de posició política del seu president, Jesús Hernández Motes, i d’una part de la junta. Les imatges que evidenciaven la participació activa d’Hernández, i del seu segon, Pedro Pons, en la contramanifestació que va provocar aldarulls a la ciutat de València, el 9 d’Octubre passat, han estat, per a molts, la gota que ha fet vessar el got. Una Interagrupació partidista No és pas cap entitat oficial, però aplega un bon nombre de falles de la ciutat. Les comissions de falla se solen coordinar en agrupacions (per barri, per afinitat o proximitat) per tal de reduir despeses o coordinar activitats. Amb aquest propòsit va néixer, als anys 1980, la Interagrupació (una agrupació d’agrupacions, diguem-ne): d’entrada, com una espècie de central de compres. Amb el temps, i els interessos, ha anat atorgant-se diverses representativitats. Des de l’arribada del nou govern a l’Ajuntament de València, la Interagrupació, del bracet de l’actual president, s’ha convertit en l’ariet que es llança contra l’equip de Ribó. Especialment, contra el regidor de Cultura Festiva, Pere Fuset (de Compromís). Fuset ja havia fet explícita la intenció de treballar per ‘la màxima despolitització possible del món faller’, i abans de l’estiu va anunciar que renunciava a dirigir les assemblees de presidents de falla i el ple de la Junta Central Fallera (JCF), que és l’òrgan oficial de les falles de la ciutat i que presideix ell, com a regidor. La seva proposta? Convocar un congrés faller per decidir, des de la base i amb consens, quina vinculació han de tenir amb l’Ajuntament de València. Però la bel·ligerància contra el govern municipal, personificat especialment en Pere Fuset, no s’ha pas frenat. Hernández Motes, que omple el seu Facebook de comentaris espanyolistes i racistes, no s’està, malgrat el seu càrrec de representació ‘apolítica’, de lloar el grup municipal de Ciudadanos. El fet és que, quan es va fer pública la presència activa de Jesús Hernández Motes, i del vice-president, Pedro Pons, a la contramanifestació il·legal del 9 d’Octubre, amb imatges que els mostraven en primera línia, cridant i en actitud desafiadora, l’escàndol ha sacsejat València. I també el món faller. Alguna cosa ja s’ha mogut, i es mou Aquesta ha estat, potser, una de les diferències, respecte de la violència que l’espanyolisme de dreta provocava a València fa trenta anys. D’entrada, la fotografia fixa té massa similituds amb la memòria recent per a no fer-hi connexions directes: convocatòria per a rebentar una manifestació que duu per lema ‘Sí al valencià’, i encapçalada per partits, sindicats i entitats de caire ben divers, agrupades sota el paraigua genèric d’allò que etiquetem amb un ‘de país i de progrés’; acte agressiu amb presència dels especialistes en la violència ultra del futbol, els Yomus, amb les seves creus gammades tatuades a la pell i aquesta permissivitat que encara troben per als seus atacs; i coneguts representants del món faller, que utilitzen la festa com a caixa de ressonància i d’enquadrament de les seves idees extremes. Membres de Yomus, a la contramanifestació violenta de València. Al centre, agafant el pal, Vicente Estruch, ‘Alfarrasí’, actual cap d’aquesta banda ultra. Com sempre, per tant, a la ciutat de València. Però no. Perquè aquells actes han tingut un ressò que temps enrere no tenien. I conseqüències, fins i tot. De fet, el València CF –l’entitat que els ultres del Yomus utilitzen de recer per a les seves accions violentes– ha anunciat que col·laborarà en la identificació dels individus que van participar en els atacs del 9 d’Octubre, i que s’estudia d’aplicar sancions i mesures disciplinàries, per tal d’allunyar el club dels comportaments intolerants i violents que ‘no representen els valors de l’afició’. La tempesta en el món de les falles ha estat encara més estrepitosa. Poc després de fer-se pública l’actuació dels dos responsables de la Interagrupació de Falles, en va dimitir el secretari general, Josep Ynartes. El 13 d’octubre, Josep Monforte, fill de qui fou el president amb més pes de la Interagrupació, publicava a la premsa escrita un article condemnant l’actitud d’Hernández Motes. I el mateix dia el PSPV demanava públicament, per mitjà de la regidora de l’Ajuntament de València, Sandra Gómez, que la Interagrupció cerqués un altre president: ‘És inadmissible acudir a una concentració il·legal, ostentant un càrrec tan important.’ Una campanya de Change.org ja ha recollit més de deu mil signatures per demanar la dimissió d’Hernández Motes. Pedro Pons i Jesús Hernández Motes, vice-president i president de la Interagrupació de Falles, a la contramanifestació ultra. Finalment, Hernández Motes ha hagut d’escriure alguna mena de justificació, a les xarxes socials. Traduït al català, diu: ‘Com us deia, companys, presidents, delegats de sector, presidents d’agrupació, fallers, si us he molestat, us demano perdó.’ Però de moment no ha dimitit. Vicent Baydal, historiador, professor i divulgador valencià, assenyala aquest canvi, precisament: ‘Ara el món faller és molt més plural que fa trenta o quaranta anys. Abans pareixia que no hi haguera fallers d’esquerres, ni homosexuals, ni valencianistes, ni res.’ Hi hagué, recorda, intents de fer algunes falles progressistes, ‘com ara la falla King-Kong, i alguna altra, però ho tallaren de soca-rel amb la violència’. En van dir ‘la batalla de València’, d’això. ‘I després, durant dècades, pareixia un món monolític. I ara es veu que no.’ Tanmateix, Baydal afegeix: ‘Encara queda molta d’aquella gent que es pensa que les falles són el seu cortijo i actuen com si la societat fallera no haguera canviat. Però sí que ha canviat.’ I ara, amb l’afer Hernández Motes –diu– la gent reacciona més que no semblava. Per Baydal, per tant, el canvi es va notant. ‘Però encara falta un puntet perquè l’hegemonia social siga l’altra, la democràcia, el diàleg. En trenta anys hem canviat com a societat.’

Summary: València, les falles, la violència: ja no és tan normal


El grupuscle d’extrema dreta España 2000 ha amenaçat l’Aplec del Puig –que es fa aquest diumenge– i ha rebut el permís del govern espanyol per a concentrar-se. Arran d’aquesta provocació, Compromís ha registrat una bateria de preguntes al congrés espanyol perquè s’aclareixi amb quin dispositiu policíac es garantirà la seguretat dels assistents al tradicional Aplec del Puig. La diputada Marta Sorlí ha criticat durament el delegat del govern espanyol al País Valencià, Juan Carlos Moragues: ‘Moragues no compleix la seua funció de protegir als ciutadans. Hi ha una clara amenaça de la mateixa extrema dreta que va protagonitzar les agressions del Nou d’Octubre i ara tenen la legitimitat que els ha atorgat el govern espanyol.’ Sorlí ha acusat el govern de Mariano Rajoy de propiciar la violència i d’estendre un sentiment de por: ‘Per això permeten manifestacions de grupuscles violents prop d’un acte polític que es fa des dels anys seixanta.’ Ha afegit que no es pot permetre que hi hagi més delictes d’odi als carrers i que s’equipari qui defensa la democràcia i qui es passeja per València colpejant contra els qui pensen diferent. ‘No hi ha més llocs a tot València perquè defensen els seus postulats polítics sense propiciar la violència contra partits demòcrates?’, ha dit. A més, ha demanat més responsabilitat al PP i a Ciutadans. ‘Han aconseguit situar Compromís en el punt de mira de l’extrema dreta més violenta. Uns assenyalen i uns altres actuen amb impunitat’, ha denunciat. Recordem que el Nou d’Octubre l’extrema dreta atacà els manifestants de la marxa dels partits d’esquerres i les entitats valencianistes, que ja llavors van demanar la dimissió de Moragues.

Summary: L’extrema dreta amenaça l’Aplec del Puig i el govern espanyol li permet de manifestar-se


El ministre d’Afers Estrangers espanyol, Josep Borrell, s’ha enfrontat al ministre de Defensa belga, Sander Loones, per haver dit, en un piulet, que cap demòcrata no hauria de callar davant la vaga de fam dels presos polítics catalans. Quan ha arribat a la reunió de l’OTAN, Borrell ha dit que considerava ‘inacceptables’ les declaracions de Loones sobre la protesta dels independentistes i que el seu ministeri hi respondria: ‘Ha fet unes declaracions que considerem inacceptables i que rebran segurament una resposta.’ Al meer dan jaar opgesloten.Zonder veroordeeld te zijn. Spaanse rechter behandelt hun rechtszaak zelfs niet. Om te vermijden dat Hof Rechten van de Mens zich zou kunnen uitspreken. Nu zien ze zich verplicht in hongerstaking te gaan. Geen enkele democraat mag hierover zwijgen. https://t.co/uIDW0ARsod — Sander Loones (@SanderLoones) December 1, 2018 En el mateix piulet, el polític del partit nacionalista flamenc N-VA lamentava que fes més d’un any que els presos polítics fossin tancats ‘sense ser jutjats’ i que la justícia espanyola provés d’evitar que el Tribunal Europeu de Drets Humans s’hi pogués pronunciar. L’última hora de la vaga de fam. Tota la informació sobre la protesta

Summary: Borrell s’enfronta ara amb un ministre belga per la vaga de fam dels presos polítics


Els treballadors afectats per la torrentada al Llevant de Mallorca del passat 9 d’octubre podran cobrar l’atur, encara que no tinguin el període de cotització necessari per a tenir dret a la prestació. Així ho recull una ordre ministerial de Treball que entra en vigor avui. Això sí, només podran beneficar-se’n les persones a qui hagin aplicat un ERO temporal o una reducció temporal de la jornada laboral perquè l’empresa s’hagi vist obligada a aturar o disminuir l’activitat per culpa de les inundacions. Segons el govern, noranta-dos negocis han demanat ajuts per a pal·liar els desperfectes ocasionats per les pluges torrencials. Els treballadors beneficiaris podran cobrar l’atur fins que s’acabi el període de suspensió del contracte o de reducció temporal de la jornada. A més, com que és una situació de força major, el temps que rebin la prestació no els el restaran del que puguin tenir acumulat. Els interessats hauran de presentar la documentació acreditativa al Servei Públic d’Ocupació estatal. A partir d’avui, tenen un mes per a fer-ho.

Summary: Els treballadors afectats per la torrentada de Mallorca podran cobrar el subsidi de desocupació


La presidenta de l’ANC, Elisenda Paluzie, defensa que la campanya ‘Consum Estratègic’ no promou el boicot, sinó la competència. Ho ha dit abans de la vista de mesures cautelars per la demanda presentada per Foment del Treball on acusen l’ACN de competència deslleial. ‘És a l’inrevés. La ironia és que les nostres campanyes promouen la competència’, ha dit Paluzie. Primer embat de Foment del Treball contra l’ANC pel consum estratègic Paluzie i els membres de l’ANC citats han estat acompanyats per una concentració de suport, que ha mostrat la seva solidaritat amb l’entitat davant de la demanda de la patronal. El vice-president de l’ANC Josep Cruanyes ha dit que no entenen què pretén Foment amb aquesta demanda. ‘Plantegem l’actuació responsable dels consumidors, amb qüestions com l’economia social i un comportament ètic’, ha reivindicat. A més, Cruanyes ha explicat que la campanya és una tasca progressiva que aposta pel consum responsable i que ja ha tingut resultats positius, en acumular més d’un milió de visites. Segons que ha apuntat l’advocat de l’ANC durant el judici, la campanya no pretén expulsar ni discriminar, sinó informar perquè els consumidors puguin optar lliurement entre un conjunt d’empreses que operen al marge dels grans monopolis. Així, ha negat les acusacions de Foment que un els requisits de les empreses i proveïdors per unir-se a la campanya sigui ‘adherir-se als principis fonamentals del moviment independentista’, així com l’existència de ‘llistes negres’ en el web de la iniciativa. Al seu lloc, ha defensat ‘Consum Estratègic’ com una campanya informativa que no anima al boicot, que no pot provocar perjudicis a la resta d’empreses i que s’empara en la llibertat d’informació, dret reconegut a l’article 20 de la constitució espanyola. Així mateix, la defensa ha criticat demanda per considerar-la ‘contradictòria’ i amb ‘falta de proves’ sobre la suposada afectació de la campanya a la quota de mercat, més enllà de ‘retalls de premsa i frases tretes’. ‘Aquesta demanda pretén defensar els interessos de les grans empreses perquè la resta no interfereixin en aquest mercat’, ha conclòs la representació de l’ANC. D’altra banda, l’advocat de Foment del Treball ha dit que l’ANC ‘ha anat més enllà de la seva llibertat d’expressió en posar en marxa mitjans materials i personals’ per posar en contacte als consumidors i els diferents operadors econòmics. Segons la patronal, això ha provocat un xoc amb la llibertat d’empresa que ha derivat en una campanya de discriminació i boicot cap a un grup d’empresaris, als quals la campanya relaciona en la seva pàgina web amb els termes ‘IBEX 35’ i la ‘llotja del Bernabéu’. ‘Qualsevol podria opinar en contra d’un grup d’empresaris que van traslladar la seva seu fora de Catalunya, però creiem que s’ha fet un pas més en el moment en el qual es posen instruments perquè aquesta crítica tingui resultats perjudicials’, ha reiterat. De fet, segons ha dit, ‘Consum Estratègic’ fa una crida a un ‘boicot doble’, ja que no només es dirigeix a consumidors sinó també a proveïdors ‘perquè deixin de fer negocis amb determinats tipus d’empreses’.

Summary: L’ANC defensa que la campanya ‘Consum Estratègic’ s’empara en la llibertat d’expressió


La batllessa de Barcelona, Ada Colau, ha demanat aquest migdia, juntament amb el líder de Podem, Pablo Iglesias, el suport del PDECAt i ERC al pressupost del govern de Pedro Sánchez, per tal que no s’hagin de prorrogar els comptes del govern de Mariano Rajoy. Així, ha dit que els comuns estaran al costat dels independentistes per a denunciar la repressió política i judicial contra els presos polítics i els exiliats, però alhora els ha demanat que ells estiguin ‘al costat de la gent treballadora’, que ‘no té la culpa de seguir patint les polítiques del PP’.

Summary: Colau i Iglesias demanen a ERC i PDECat el suport al pressupost de Sánchez en un acte a Barcelona


Els serveis d’intel·ligència de Bèlgica i Espanya van congelar relacions durant dues setmanes l’abril del 2018 arran de l’escàndol de les balises sota el cotxe del president Carles Puigdemont, segons que es desprèn de l’informe del comitè R del parlament belga, encarregat de controlar l’activitat dels serveis secrets, i del qual ha tingut coneixement l’ACN a través de fonts properes. En una reunió el 28 de març, un mes i mig després de la localització de les balises, els serveis belgues van avisar al seu enllaç espanyol que fer operacions al seu país sense autorització podia ‘perjudicar greument’ les seves relacions. A mitjans d’abril, després d’un correu electrònic, es van congelar les relacions, que no es van normalitzar fins a finals de mes, el 26 i 27 d’abril, en el marc d’una reunió internacional. L’estat espanyol, segons que han indicat fonts properes a l’informe, mai no ha admès a Bèlgica ser el responsable de la col·locació de les balises. De fet, en ser preguntats sobre els resultats de les investigacions de les balises, els espanyols no van admetre cap implicació dels seus serveis secrets, tot i les sospites del servei de seguretat belga, el VSSE, segons ha pogut saber l’ACN. Les fonts coneixedores del contingut de l’informe del comitè R apunten que els serveis d’intel·ligència espanyols advertien que no valia la pena malmetre les relacions per ‘eventuals activitats’ que no reconeixen. També se suggeria com a resposta oficial a les diverses preguntes parlamentàries sobre el tema deixar clar que no hi havia hagut operacions estrangeres en sòl belga. Com ja van publicar diversos mitjans flamencs, el parlament belga va retreure a les seves forces d’intel·ligència que no fessin un control més exhaustiu de les activitats espanyoles al seu país. De fet, un cop va descobrir-se el cas de les balises, van justificar no haver fet aquest control de les activitats espanyoles contra Puigdemont perquè no es tractava d’operacions contra Bèlgica -tot i que la llei, des del 2016, els dóna les competències per fer-ho. Segons es desprèn de l’informe, i han comentat fonts properes al text a l’ACN, l’espionatge contra Puigdemont va agafar per sorpresa els serveis belgues, que no tenien cap petició de col·laboració dels seus homòlegs espanyols per actuar en el seu territori en aquesta línia. Més que d’activitats d’espies, es podria tractar de tasques de policies o personal deslligat de l’estructura oficial, segons altres fonts. De fet, fins llavors, segons admetien en l’informe, els serveis espanyols i belgues havien col·laborat sense problemes. A finals d’octubre del 2017, per exemple, Espanya va demanar als serveis belgues del VSSE informació sobre la localització de Puigdemont, i la va obtenir. Els serveis belgues també van respondre a una petició de la Guàrdia Civil sobre si Puigdemont havia agafat o no un avió cap a Copenhaguen a finals de gener. Per això a Bèlgica va créixer el malestar en descobrir-se les balises. Els serveis de seguretat belgues van reunir-se per tractar la qüestió immediatament després de la denúncia de Carles Puigdemont, i també va haver-hi trobades entre la fiscalia belga, la de Brabant-Való (la zona on resideix) i els serveis secrets. Retrets entre belgues i espanyols Després d’aquests primers contactes interns, i d’altres amb espanyols durant la setmana del 19 de març, espanyols i belgues es van reunir el 28 d’aquell mateix mes, pocs dies després de la detenció de Puigdemont a Alemanya, i el responsable de relacions internacionals del VSSE va advertir a l’enllaç espanyol que operar al seu país sense permís podia ‘perjudicar greument les relacions bilaterals’. L’ambaixada belga a Madrid va enviar a mitjans d’abril un correu electrònic a les principals autoritats del seu país, dient que, a ulls espanyols, la presència de Puigdemont a Bèlgica era una ‘excepció dins de l’excel·lent col·laboració bilateral’. La comunicació explicava què provocava una situació incòmoda. Com a conseqüència d’aquest correu, i després del que es va percebre com a ‘greus crítiques’ contra els serveis de seguretat de l’estat belga, el VSSE va decidir congelar temporalment la col·laboració amb els serveis secrets espanyols. Just després, l’organisme va expressar el seu malestar durant una trobada internacional amb altres serveis d’intel·ligència, on també participaven belgues i espanyols. El CNI sempre va negar a Bèlgica ser el responsable de l’operació, segons expliquen fonts coneixedores de l’informe del comitè R a l’ACN. Després d’una nova reunió el 26 i 27 d’abril en el marc d’una trobada internacional, que es podria tractar de la cimera de l’OTAN que es va celebrar en aquelles dates a Brussel·les, les relacions es van reprendre. Espanya al·lega ‘secrets oficials’ Les investigacions belgues apunten a un espionatge espanyol, però els diversos elements descoberts obren la porta al fet que no es tracti, de fet, d’una operació oficial, segons fonts consultades. Des de la policia consideren demostrat que les balises, ‘de material d’alta qualitat’, van ser col·locades per ‘professionals entrenats’ però diuen que podrien haver treballat, alhora, amb altres socis ‘amateurs’. L’estat espanyol mai no ha admès oficialment la participació en l’espionatge a Puigdemont. Però en diverses preguntes parlamentàries presentades pel senador de Bildu Jon Inarritu, tampoc l’ha negat explícitament. En aquest sentit, el govern espanyol s’escuda en què ‘totes les activitats d’investigació policial especialitzada que requereixen l’ús de mitjans tecnològics avançats’ estan emparades per la llei ‘de secrets oficials’. El govern espanyol també indica, pel que fa a preguntes sobre col·laboració amb Bèlgica en les investigacions, que ‘compleix amb els seus compromisos internacionals i comunitaris en matèria de cooperació policial’. Però en una de les respostes, hi ha un comentari on l’executiu socialista es distancia de l’anterior, liderat pel PP: ‘El govern actual no assumeix les actuacions del govern anterior’, diu, en respondre a preguntes sobre l’eventual participació de ‘funcionaris espanyols’ en la col·locació dels dispositius d’espionatge.

Summary: Els serveis d’intel·ligència belgues van congelar relacions amb Espanya l’abril del 2018 per l’espionatge a Puigdemont


El president del consell nacional d’UDC, Ramon Espadaler, ha estat escridassat pel mig miler de persones que es concentren davant el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) en suport als encausats pel 9-N. S’han sentit crits de ‘botifler’ i ‘fora, traïdor’, que Espadaler ha encaixat dient que no se sentia ni marginat ni impressionat. El líder d’Unió ha volgut donar suport presencialment tant a la consellera Rigau, com a la vice-presidenta Ortega i al president Mas, perquè –ha dit– no havien fet res més sinó posar urnes. I ha afegit que els problemes polítics havien de tenir solucions polítiques i no pas jurídiques.

Summary: Crits de ‘botifler’ i ‘traïdor’ contra Espadaler davant el TSJC


La mesa ampliada del Parlament de Catalunya ha aprovat el pressupost de la cambra amb els vots de JxCat, Ciutadans i el PP. ERC, el PSC i la CUP s’han abstingut, mentre que Catalunya en Comú-Podem hi ha votat en contra. Els comptes inclouen un augment del salari de l’1,75% dels diputats, del personal eventual –assessors– i dels treballadors de la cambra. Des de JxCat asseguren que han votat a favor del pressupost perquè és continuïsta i perquè inclou una partida de 300.000 euros per a commemorar els quaranta anys del parlament, i que la presidència de la cambra volia que fos de 600.000 euros. En canvi, ERC argumenta la seva abstenció perquè els comptes no inclouen una partida per a acollir una cimera de parlaments europeus prevista per la tardor vinent i perquè no comparteixen l’augment del salari dels diputats. Els republicans tampoc consideren suficient la partida pels quaranta anys del parlament. La CUP manté la seva abstenció tradicional perquè consideren que hi ha un ‘sobredimensionament’ del capítol d’externalitzacions dels serveis de la cambra, pels ‘sous desproporcionats’ dels diputats i del personal eventual respecte del salari mitjà. Tanmateix, es mostren favorables a l’augment de sou que correspon als treballadors del parlament. Els comuns, en canvi, hi han votat en contra: ‘Inclou un augment salarial als diputats. Precisament ara que estem negociant el pressupost veiem les dificultats que hi ha per a aconseguir diners per a revertir les retallades i enfortir els serveis públics, apujar el sou als diputats no ens sembla una prioritat’, han explicat fonts de la formació.

Summary: El parlament aprova el seu pressupost amb els vots de JxCat, Ciutadans i el PP


El PSOE ampliaria el seu suport de cara a les eleccions espanyoles i seria primera força segons el CIS (33,3%), en una enquesta feta poc abans de presentar el pressupost espanyol i convocar eleccions avançades, durant els dies que es va produir la manifestació a Madrid del PP, Cs i Vox. La suma dels tres partits de dreta caurien del 39,1% al 37,9%. En aquesta ocasió a diferència del baròmetre passat, el PP seria segona força (16,7%), a poca distància de Cs (15,3%), mentre Vox baixa lleugerament primer cop, del 6,3% dels vots al 5,9%. En el cas de Podem i les seves confluències, se situaria amb el 14,5%. Cal afegir que en record de vot, el PSOE és també primera força (23,9%), quan el PP va obtenir un resultat deu punts superior el 2016. Per tant, o els socialistes estan sobrerepresentats, cosa que s’hauria de corregir, fet que el CIS ja no fa, o simplement hi hauria una eufòria que faria que hi hagués molta més gent digui que va votar el PSOE quan realment no ho va fer. L’enquesta marca també que el PSOE seria primera força a Catalunya, el País Valencià i les Illes, quan en el darrer CIS, ERC hauria guanyat les eleccions a Catalunya.

Summary: El PSOE guanyaria les eleccions espanyoles segons el CIS


Aquest 2018 fa deu anys que va néixer la capçalera Papers de Vi, una revista dedicada a informar sobre el món del vi, en especial de la Denominació d’Origen Alella, alhora que parla de gastronomia, paisatge, enoturisme i cultura vinícola. En l’editorial del número 54, un especial de vuitanta pàgines, s’explica amb claredat la funció d’aquest mitjà de comunicació i els objectius que es va marcar al seu començament i que avui es mantenen vigents: «contribuir a reforçar i difondre la vida i la vitalitat creixent de la Denominació d’Origen Alella, informar del dia a dia d’aquest territori vinícola, visibilitzar-ne els protagonistes, analitzar i aprofundir els seus problemes, debatre els desafiaments de cada moment, evidenciar la relació fructífera entre vi i cultura, vincular el vi amb la gastronomia de la zona i ajudar a impulsar l’enoturisme». I es continua explicant: «Un mitjà de comunicació independent i rigorós és una eina bàsica per al desenvolupament i la maduresa democràtica d’un país. Papers de Vi se situa en aquest context i d’aquesta manera depassa l’àmbit local. Perquè aquesta revista també afronta el repte de reflexionar sobre temes d’avantguarda, que marquen el present i seran determinants per al futur, com ara la gestió responsable del paisatge, l’efecte del canvi climàtic en la vinya, la relació entre vi i salut, els valors invisibles de la vinya en l’àmbit metropolità…» Per celebrar aquest aniversari, el número 54, que ben aviat serà disponible en pdf a la web de Papers de Vi (papersdevi.cat), ha proposat temes que miren de fer un retrat d’allò que tenim, allò que hem perdut i allò que volem. I, per veure com s’ha perdut no tan sols el patrimoni de la pagesia, sinó també els seus ideals, apareix una entrevista molt interessant a Montserrat Tura, ex-consellera d’Interior i Justícia i ex-batllessa de Mollet, arran de la publicació del seu llibre República pagesa (Premi Carles Rahola d’assaig, Pòrtic). En l’entrevista, Tura parla dels ideals que guiaven el moviment rabassaires abans de la guerra del 1936-39. Per exemple diu: «Com a associació política i sindical van organitzar un sistema social i econòmic molt reeixit basat en la fraternitat, a l’estil d’allò que avui en diríem ‘economia col·laborativa’: ‘Si a tu avui et cal un cop de mà perquè el teu fill ha anat a fer el servei militar o perquè la teva dona acaba de tenir un fill, nosaltres venim i t’ajudem a canvi que el dia que nosaltres et necessitem tu també responguis.’ Aquesta és la gran fita dels rabassaires: fer realitat els objectius pels quals es van sindicar; per això alguns dels estudis que s’han fet sobre ells han abordat la qüestió des de la perspectiva de la teoria econòmica.» I continua: «La majoria d’agrupacions locals rabassaires es constitueixen la primera dècada del segle XX. I no es conformen només amb el sindicat, sinó que creen germandats de protecció social: associacions de socors mutu i caixes d’estalvis i de provisió per al futur que en el cas de Mollet, per exemple, van ser l’embrió de l’actual Hospital General. És a dir, van sembrar una llavor.» És una entrevista del periodista Àlex Asensio, que val la pena de llegir sencera. Però la resposta que il·lumina l’entrevista per sobre les altres és la transcrita a continuació. Reprodueix el decàleg del republicanisme i el posem en fila índia per remarcar-ne millor cada element. Diu Tura: «A casa no vam aprendre els deu manaments de Déu perquè no érem creients, però sí el decàleg del republicanisme: —Estimar la justícia per sobre de totes les coses —Retre culte a la dignitat —Viure amb honestedat —Intervenir rectament en la vida pública —Conrear la intel·ligència —Propagar la instrucció i el coneixement —Treballar —Estalviar —Protegir el dèbil —No procurar-se el benefici propi a costa del perjudici d’altres persones. Fixa’t si en són, de senzills, els principis, i com poden arribar a canviar l’actitud dels humans en la vida col·lectiva.» Diria que caldria recuperar i divulgar aquest decàleg, especialment en un moment com l’actual, de lluita per a aconseguir de ser República.

Summary: Decàleg del republicanisme rabassaire


El propietari de l’empresa de serveis de neteja Limasa, Manuel Carrillo, ha reconegut suborns perquè l’Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet li adjudiqués, en el mandat del socialista Bartomeu Muñoz, el contracte per a la neteja d’equipaments municipals. Carrillo ha relatat que va modificar les condicions de la seva oferta, a petició del propi Muñoz, per poder guanyar punts respecte l’empresa que havia quedat en primer lloc. L’empresari també ha explicat que va pagar diners en metàl·lic a l’ex-batlle -6.480 euros- per cuidar la seva relació amb el consistori, i també va accedir, a requeriment de Muñoz, al patrocini d’un equip de futbol sala. Després de la confessió, la fiscalia i la defensa han acordat una rebaixa de condemna que li evitarà l’entrada a presó. La petició inicial que la fiscal, Ana Cuenca, feia contra Carrillo era de tres anys de presó, però la pensa s’ha acabat reduint fins als sis mesos, substituïbles per una multa de 7.200 euros, amb la qual cosa, en cap cas entrarà a presó. La nova condemna també preveu que Carrillo torni els 6.480 que va pagar a l’Ajuntament i 6.000 euros més que va pagar a l’Ajuntament a través d’un conveni per patrocinar l’equip de futbol sala Ràpid Santa Coloma. Els 6.480 euros es van pagar en tres sobres, dividits en 2.100, 1.980 i 2.400 euros, que Carrillo va lliurar a Muñoz a una coneguda cafeteria que hi ha a la plaça de l’Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet. ”Era a Alacant de vacances i em vaig desplaçar a Santa Coloma per portar-li els diners”, ha relatat. El pagament es va fer a finals de juliol del 2009. Aquests pagaments es van fer, segons ha reconegut Carrillo, com a conseqüència de que l’Ajuntament de Santa Coloma que liderava Muñoz li adjudiqués el contracte de la neteja d’equipaments a Limasa, tot i no presentar la millor oferta. La conxorxa es reflecteix a les converses telefòniques que s’han reproduït durant el judici i que, a diferència de Muñoz, Carrillo sí ha reconegut i confirmat. En una d’aquestes escoltes, Carrillo agraeix ”moltíssim” a l’exalcalde que hagués intercedit per ell i aquest li demana que, a canvi, li ”arregli” algunes coses, que es concretarien en uns pagaments per al patrocini d’entitats de la ciutat, a banda dels diners pagats en metàl·lic: ”Caldria que quedés clar el compromís de l’empresa amb la ciutat”, li exigeix Muñoz en una de les converses. Carrillo ha explicat que va accedir al suborn perquè creia que era una manera de no ”deteriorar” la relació amb Muñoz i de mantenir una ”relació normal i correcta amb l’Ajuntament”. L’exalcalde fins i tot avisa aquest empresari que la seva intenció era mantenir-se vuit anys més a l’alcaldia i l’emplaçava a ”retrobar-se” en el pròxim concurs.

Summary: Un empresari reconeix suborns per a l’adjudicació del contracte de la neteja de Santa Coloma de Gramenet


La candidata de Compromís a la presidència de la Generalitat, Mónica Oltra, ha anunciat que proposarà una llei estatal que reguli els horaris comercials. ‘El govern del Botànic, amb Compromís, ha arreglat el caos en els horaris comercials des del consens amb el conjunt del sector, però el que volem és que s’aprovi a nivell estatal una llei de regulació dels horaris comercials per a afavorir la conciliació familiar i la protecció del comerç de proximitat’, ha dit. Oltra s’ha reunit amb representants de la Confederació del Comerç del País Valencià (Confecomerç) i ha dit que defensa ‘un model de comerç equilibrat i sostenible que passa per potenciar el comerç de proximitat’. Sosté que aquest model de comerç ‘manté vius els nostres barris, que genera ocupació estable i que distribueix la riquesa’. A la trobada hi han assistit el candidat a les Corts Fran Ferri i l’actual director general de Comerç i Consum, Natxo Costa, que ha dit que hi ha participat per a ‘escoltar les propostes del sector i traslladar-los les mesures que vol continuar implantant la coalició’. Oltra també ha anunciat que posarà en marxa una bateria de mesures ‘per a donar suport al petit i mitjà comerç ajudant-los a incorporar-se al comerç electrònic, cooperant en la professionalització del sector a través de la formació i l’acreditació de les competències professionals i fomentant el consum del producte de proximitat’.

Summary: Oltra proposa una llei estatal de regulació dels horaris comercials


El govern de Carles Puigdemont ha demanat ajut internacional per a denunciar la ‘persecució dels representants electes que van donar suport a la resolució I/XI del Parlament de Catalunya’. Aquest document, aprovat pel ple el 9 de novembre de l’any passat, assenyalava l’inici del procés polític de creació d’un estat català en forma de república, de resultes de les eleccions del 27 de setembre, que van donar una majoria parlamentària partidària de la independència. Segons que ha informat La Vanguardia, el director general d’Afers Multilaterals i Europeus del Departament d’Afers Exteriors de la Generalitat, Manuel Manonelles, va enviar a final d’agost tres cartes a l’ONU i al Consell d’Europa. Concretament, a Zeid Ra’ad Al Hussein, l’alt comissionat de l’ONU per als drets humans, a Gianni Magazzeni, el responsable del mateix comissionat per a Amèrica, Europa i l’Àsia Central, i a Nils Muiznieks, el comissionat per als drets humans del Consell d’Europa. En aquestes cartes, la Generalitat hi denuncia la ‘persecució judicial’ dels diputats independentistes i anuncia les mesures que aplicarà el govern català per preservar els drets fonamentals afectats per les decisions de l’estat espanyol. El text es refereix a la suspensió de lleis catalanes de caire social, com ara la llei de mesures urgents per a pal·liar situacions d’emergència social, la llei d’habitatge social o de pobresa energètica. Persecució de càrrecs electes i vulneració de drets fonamentals Pel que fa a la primera qüestió, el govern trasllada la decisió de la comissió de Justícia del 23 de juny, que instava el govern a elevar als organismes internacionals de drets humans el ‘caràcter antidemocràtic de les institucions judicials espanyoles’. Alhora, comunica la reprovació del fiscal en cap de l’Audiència espanyola, Javier Zaragoza, per haver donar l’ordre de ‘perseguir els càrrecs electes catalans’, i lamenta l’ús de la justícia per part del govern espanyol, que ‘vulnera els drets fonamentals i polítics dels representants catalans’. Les cartes inclouen un annex amb nou mesures per a protegir els drets fonamentals afectats per decisions de l’estat espanyol. El govern garantirà, diu el text, ‘l’accés a l’assistència sanitària pública i de qualitat’ i mantindrà el sistema educatiu de Catalunya. Així mateix, assegura que defensarà l’autonomia dels governs locals, la política d’acollida de refugiats, el dret d’avortament, el finançament de l’emergència social i la gestió del deute.

Summary: El govern denuncia a l’ONU la persecució dels diputats independentistes


El vice-president segon del govern espanyol, Pablo Iglesias, no assistirà a la constitució de la taula de diàleg a la Moncloa perquè ha de fer repòs per una forta amigdalitis, segons que han confirmat a Europa Press fonts de l’executiu. En aquest sentit, el secretari general de Podem ha buidat la seva agència i tampoc no anirà al ple del congrés espanyol. La taula de negociació comença a caminar sense continguts definits La taula de negociació entre els governs català i espanyol, que van pactar ERC i el PSOE abans de la investidura de Pedro Sánchez, comença a caminar avui. Les dues delegacions es reuniran a les 16.30 a la Moncloa, on després el president de la Generalitat, Quim Torra, en farà una valoració. Ara per ara, no s’ha fet públic si el president espanyol també compareixerà.

Summary: Iglesias no assistirà a la constitució de la taula de diàleg per malaltia


Diversos mitjans locals de la Xina han publicat aquest migia que el metge xinès que va intentar avisar altres professionals sobre el brot del coronavirus s’havia mort avui a Wuhan després de ser infectat. Tot i que hores després els mateixos mitjans s’han autoesmenat, The South China Morning Post n’ha acabat confirmant el decés. L’OMS ja havia expressat el seu condol a les xarxes. L’oftalmòleg Li Wenliang va intentar advertir sobre els perills del virus el 30 de desembre, quan va enviar un missatge en un grup de Whatsapp que compartia amb altres metges. Arran d’això, Li va ser citat i interrogat per la policia xinesa, que el va obligar a signar una carta on admetia que havia ‘mentit’ sobre la perillositat del coronavirus.

Summary: S’ha mort del metge xinès que va intentar d’avisar sobre la perillositat del coronavirus


Els membres del nou govern valencià es van reunir ahir per primera vegada, en un ple del Consell que tenia la tasca d’aprovar el nou organigrama. En la compareixença de premsa posterior, la vice-presidenta i portaveu, Mónica Oltra, va anunciar alguns dels noms que ocuparan les 29 secretaries autonòmiques, entre els quals destaquen Alfred Boix, Isaura Navarro i Ignacio Blanco. Boix, fins ara diputat del PSPV, ocuparà la Secretaria Autonòmica de Promoció Institucional i Cohesió Territorial; Isaura Navarro, que va ser diputada de Compromís la passada legislatura i formava part de les llistes al congrés espanyol i al Parlament Europeu, enguany serà la nova secretària autonòmica de Salut Pública i del Sistema Sanitari Públic. Ignacio Blanco, que va ser portaveu d’Esquerra Unida i candidat a la presidència de la Generalitat el 2015, serà secretari autonòmic de Participació i Transparència. Oltra també ha anunciat que Joan Calabuig serà al capdavant de la Secretaria Autonòmica per a la Unió Europea i Relacions Externes. A càrrec de la Secretaria Autonòmica de la Vice-presidència hi haurà Ivan Castañón, i Helena Ferrando de la d’Atenció Primària i Serveis Socials. Alberto Ibáñez serà el titular d’Igualtat i Diversitat i Planificació; i Xavier Uceda, de la d’Organització del Sistema.

Summary: El Consell nomena Alfred Boix, Isaura Navarro i Ignacio Blanco nous secretaris autonòmics


1. Quina ha estat la decisió? El president de la Generalitat de Catalunya ha anunciat que el govern creia que calia confinar el territori sencer del Principat. D’aquesta manera, s’intentaria alentir la velocitat del contagi impedint l’entrada de gent de fora. Després de fer l’anunci, la presidenta del govern balear, Francina Armengol, ha explicat que havia parlat amb Pedro Sánchez i li havia demanat el mateix, la restricció temporal de viatges a les Balears i les Pitiüses. 2. Aquesta decisió, quina conseqüència té? Cap, de moment. El govern català diu que està preparat per a impedir l’entrada de persones des de fora, però al mateix temps diu que no pot impedir l’entrada pels mitjans –aeroport, port i TGV– que són competència de l’estat espanyol. El govern de la Generalitat podria haver ordenat als Mossos de tallar les entrades per carretera, mentrestant, però ara per ara no ho ha fet. Per tant, no té cap conseqüència. Evidentment, si a les Illes no arribessin vaixells ni avions, el control del territori seria fàcil perquè no s’hi pot arribar de cap altra manera. 3. De què depèn, doncs, aquest possible confinament? De moment, sembla que depèn de la decisió del govern espanyol. La gran pregunta és què faran la Generalitat i el govern balear si demà, quan es concreti l’estat d’alarma anunciat avui, Pedro Sánchez es nega a fer aquest tancament o, fins i tot, assumeix les competències de la Generalitat com si fos un nou 155. 4. En què consistiria el confinament? Les normes serien les mateixes que ja s’apliquen en el confinament de quatre poblacions de l’Anoia. Dins el perímetre tancat, dins el Principat si fos aquest el cas, la gent podria circular lliurement i sense restriccions encara que es demanaria a la població de romandre tant com fos possible a casa. Però no s’hi podria accedir des de l’exterior ni sortir-ne, tret que fos amb permís de les autoritats. Es podria anar de Figueres a Balaguer, per exemple, però no de Lleida a Fraga. 5. Quines activitats seran prohibides? Les activitats prohibides no tenen res a veure amb el confinament. Els governs ja han anunciat una sèrie de mesures que inclouen el tancament d’espais públics i restriccions d’horaris, i aquestes restriccions, evidentment, seran en vigor a tot el territori del Principat i de les Illes, segons sigui el cas. 6. Fins quan s’hi podrà anar si ara som fora del Principat? Si la mesura s’acaba adoptant, cosa que encara no se sap, segurament es donarà un marge d’hores per a sortir i entrar. Poques hores. I a partir del moment que s’acabi aquest marge, s’impediran al màxim les entrades i sortides. Tot i això, si es fa com s’ha fet a l’Anoia, les persones que puguin demostrar que tenen la residència dins el Principat podran entrar-hi. 7. Quin sentit té aquest confinament? La clau de tot és alentir el contagi, que no sigui tan ràpid. Per això cal abaixar el ritme del país en tots els sentits. Cal aturar al màxim les activitats i els desplaçaments. Però això no serveix de gaire cosa si, mentrestant, poden entrar persones provinents d’altres zones sense control sanitari de cap mena. Aquest ha estat el problema que s’ha evidenciat amb l’arribada en massa de madrilenys a la costa valenciana i que ha generat tanta tensió. Madrid és el principal focus de la malaltia i hauria d’haver estat tancada fa dies. Tancar el Principat i les Illes és una manera inversa de tancar Madrid.

Summary: Confinament de Catalunya i les Illes: set preguntes i respostes sobre què vol dir i què passarà