La batllessa de Barcelona, Ada Colau, ha defensat que el 20-S va ser una ‘manifestació pacífica’ que formava part ‘de la normalitat democràtica’. A més, ha constatat que aquell dia –i també els previs– es vivia una situació ‘d’excepcionalitat i alarma social’ i ha reconegut que estaven ‘preocupats’ perquè s’escorcollaven institucions i es detenien càrrecs electes. Colau també s’ha referit a l’intent d’escorcoll a la seu de la CUP sense ordre judicial i ha dit que per tot això va fer una crida a la mobilització ‘pacífica i massiva’, perquè creia que els drets fonamentals i les institucions ‘podien perillar’. La batllessa ha declarat després d’Iñigo Urkullu, Gabriel Rufián, Albano-Dante Fachin i Ernest Benach. Vegeu ací el vídeo de la declaració d’Ada Colau: Colau ha explicat que, tal com consta en un informe que han aportat al tribunal, els serveis de l’Ajuntament de Barcelona no van detectar ‘danys als voltants’ d’on hi va haver la concentració el 20-S, ‘ni incidents rellevants, menys que en altres mobilitzacions’. ‘Es van posar més tanques de les habituals, però a l’informe no hi ha res rellevant que afectés les mobilitzacions’, ha remarcat. El diari Ara ha publicat el contingut de l’informe, on es detalla que l’única ‘despesa addicional’ entre el 20-S i l’1-O van ser 5.300 euros per vuitanta tanques municipals malmeses. En el document, l’ajuntament compara aquesta despesa els desperfectes arran de les manifestacions pels desallotjaments de Can Vies i el Banc Expropiat. 415.000 euros, la primera, i 60.000, la segona. L’informe, doncs, desmunta el relat de la violència instigat per la fiscalia. Sobre l’1-O, Colau ha remarcat que aquella jornada ‘no va ser de cap institució ni de cap partit polític, va ser de la gent, de milions de persones autoorganitzades’. ‘Estava organitzat per la gent, ho vam veure tots, els col·legis eren plens de ciutadania autoorganitzada.’ La batllessa de Barcelona creu que es pot fer un ‘paral·lelisme’ amb les accions de ‘desobediència civil’ que ella mateixa va protagonitzar quan encapçalava la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca (PAH). Justament Jordi Cuixart, durant la seva declaració, va definir l’1-O com ‘l’exercici més gran de desobediència civil d’Europa’. Colau ha dit que se li trencava l’ànima de veure els acusats presos i ha afegit: ‘Si som aquí per l’1-O, els acusats hauríem de ser milions de persones.’ Vegeu-ne el moment: .@AdaColau: ‘Si per l’1-O som aquí, els acusats hauríem de ser milions de persones’https://t.co/XwUABrZPHT pic.twitter.com/YDpiRGpue4 — VilaWeb (@VilaWeb) February 28, 2019 La batllessa de Barcelona també ha denunciat la violència de la policia durant la jornada del referèndum i ha qualificat les càrregues de ‘brutals’ i ‘horribles’. En aquest sentit, ha explicat que va trucar a l’ex-delegat del govern espanyol Enric Millo perquè aturés de manera immediata l’actuació policíaca. ‘Incomoditat’ per haver de respondre a Vox Al començament de l’interrogatori, Colau s’ha mostrat disposada a respondre a les preguntes de l’acusació popular exercida per Vox ‘per respecte a la sala i al dret de defensa’, però al mateix temps ha deixat constància de la seva ‘incomoditat’ per ‘haver de respondre a grups d’extrema dreta que amenacen drets fonamentals’. Colau s’ha sumat d’aquesta manera a les queixes d’altres testimonis per haver de respondre a Vox. Per ara, els únics testimonis que s’han negat a respondre’ls han estat els ex-diputats de la CUP Antonio Baños i Eulàlia Reguant, que no van declarar i han estat multats. Calendari del judici contra el procés Aquest dijous 28 de febrer són cridats a declarar: Iñigo Urkullu, Gabriel Rufián, Albano-Dante Fachin, Ernest Benach, Ada Colau, Juan Ignacio Zoido, Xavier Domènech, Josep Ginesta, Francesc Iglesias i Adrià Comella. Si no hi ha temps que declarin tots avui, hauran de declarar demà al matí en una sessió extraordinària. El calendari i les fases del judici Fins ara, les sessions ordinàries del judici contra el procés anaven de dimarts a dijous, però arran de la durada de les declaracions dels acusats, Marchena va anunciar que també hi hauria sessió els dilluns 4, 11 i 25 de març. Entre dilluns i dijous de la setmana vinent, passaran per davant del tribunal trenta-quatre testimonis. Entre aquests, destaquen l’ex-membre de la mesa del parlament per Ciutadans Jose María Espejo Saavedra; l’ex-secretari d’estat de Seguretat José Antonio Nieto Ballesteros; Juan Antonio Puigserver, que va assumir la direcció política dels Mossos durant el 155; i els comissaris dels Mossos d’Esquadra Manuel Castellví i Emilio Quevedo. També declarara els propietaris dels hotels de Figueres i Reus on es van allotjar policies espanyols durant els dies previs i posteriors al referèndum; Núria Llorach, presidenta en funcions de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA); i Xavier Xirgo, director del diari El Punt Avui.

Summary: Colau diu al Suprem espanyol que no hi va haver ‘danys’ en la mobilització del 20-S


El batlle de Collbató, Miquel Solà, s’ha mostrat molest per la presència de sis vehicles de l’exèrcit espanyol amb soldats armats a l’aparcament de les coves de Montserrat, a tocar del municipi. Solà ha retret que, tot i que el consistori va aprovar en el seu moment una moció rebutjant que hi hagués militars fent maniobres, la seva presència a la zona era habitual. ‘No és una imatge agradable, veure soldats armats en un entorn natural i turístic com és Montserrat’, ha dit. A més, ha criticat que no s’hagi avisat l’ajuntament, com habitualment es fa, enviant un fax. Segons que ha explicat, ja fa anys que l’exèrcit espanyol fa pràctiques d’escalada i marxes a la zona i, ‘tot i que no els fan gaire cas’, com a mínim han aconseguit que els soldats no passegin armats pel poble, com sí que feien anys enrere.

Summary: El batlle de Collbató critica les maniobres de l’exèrcit espanyol prop de les coves de Montserrat


La presidenta de l’executiva a Biscaia del PNB, Itxaso Atutxa, ha dit que la formació jeltzale està ‘oberta a col·laborar’ en ‘l’estabilitat’ de l’estat espanyol, però ha advertit que ‘qualsevol que vulgui trucar al PNB sap que hem presentat un programa que recull el que anomenem agenda basca’. En declaracions a Onda Basca, Atutxa ha analitzat els resultats electorals d’ahir i ha considerat que ‘les pressions al PSOE i al Pedro Sánchez’ perquè es materialitzi un pacte amb Ciutadans ‘vindran de molts àmbits’. Després de reconèixer que per al PNB l’objectiu era aconseguir sis diputats, ha incidit en la importància que per als jeltzales suposava ‘mantenir grup per seguir sent l’únic grup basc a Madrid’. A més, ha destacat que la formació ha sortit ‘molt enfortida’ al senat espanyol, on comptarà amb nou senadors més el representant de designació autonòmica. ‘El que m’ha alegrat de manera especial és ser també primera força en els tres territoris històrics i el triomf a Àlaba ho hem viscut de forma molt especial. Ha estat molt important per a nosaltres’, ha sostingut. Pel que fa a la governabilitat de l’estat espanyol, Atutxa ha afirmat que ara és ‘a altres als quals els toca a Madrid fer esforços per aconseguir una majoria suficient i posar-se en conversa amb els altres’ i, en aquest sentit, el PNB ha de ‘mantenir la tranquil·litat i humilitat per saber on som i no oblidar-nos de la cita del 26 de maig’. Després d’advertir que sembla que Ciutadans ‘vol liderar l’oposició al Congrés per afermar-se en ser alterativa al PP’, ha defensat que el líder del PSOE, Pedro Sánchez, com a representant del partit guanyador, ‘té clar el que el PNB posaria sobre la taula ‘de cara a possibles acords. ‘Qualsevol que vulgui trucar al PNB sap que hem presentat un programa que recull el que anomenem agenda basca. En això som bastant predictibles i saben com treballem’, ha indicat, per afegir que el PNB sempre ha demostrat que ‘estem oberts a col·laborar i som capaços també d’ajudar a l’estabilitat a l’estat espanyol ‘. PSOE-Ciutadans Finalment, i davant la possibilitat que es donés un acord entre PSOE i Ciutadans, Atutxa ha incidit que malgrat ser ‘un temor’ davant del qual els mateixos militants socialistes es van mostrar contraris, seran ‘dies durs en aquest sentit i les pressions al PSOE i Sánchez li vindran de molts àmbits’. ‘Primer dins de casa de cara a les eleccions del 26 de maig i després crec que també tindrà pressions de mandataris europeus. O ho té molt clar ell (Pedro Sánchez) o hi ha una posició molt clara de Ciutadans excloent o aquesta possibilitat serà segur sobre de la taula’, ha acabat.

Summary: El PNB diu que està ‘obert a col·laborar’ en ‘l’estabilitat’ de l’estat espanyol defensant ‘l’agenda basca’


L’Audiència de Barcelona ha ordenat l’ingrés a presó provisional i sense fiança per a Fèlix Millet i Jordi Montull, a l’espera de la sentència ferma del Tribunal Suprem espanyol pel cas Palau. D’aquesta manera, el jutge ha fet cas a la petició de la fiscalia, que demanava la mesura per un elevat risc de fuga. Millet va ser condemnat a mitjan gener a una pena de nou anys i vuit mesos, i Jordi Montull va ser sentenciat a set anys i mig de presó. Aquesta tarda mateix ingressaran a la presó de Can Brians I. En canvi, Gemma Montull i l’ex-tresorer de CDC Daniel Osàcar hauran de comparèixer davant el jutge un cop al mes, i els retiraran el passaport.

Summary: Millet i Montull ingressen a la presó de Can Brians I


Un equip d’investigadors ha demostrat que el tractament amb el fàrmac dabigatran, un anticoagulant oral d’acció directa, endarrereix en ratolins l’aparició de la malaltia d’Alzheimer. Els resultats es publiquen a la revista Journal of the American College of Cardiology (JACC) i, segons els seus responsables, obren la porta a un possible futur tractament per a aquesta malaltia. La investigació està encapçalada per científics del Centre Nacional d’Investigacions Cardiovasculars (CNIC), en col·laboració amb un equip de la Universitat de Rockefeller de Nova York. En concret, els investigadors han demostrat que, després d’un any de tractament amb dabigatran, els animals no van experimentar pèrdua de memòria ni disminució en la circulació cerebral. Així mateix, es va observar que aquesta teràpia disminuïa la inflamació cerebral, el dany vascular i reduïa els dipòsits del pèptid amiloide, signes típics de l’Alzheimer. Aquest tipus de demència afecta més de trenta milions de persones al món i està associada a una disminució en la circulació cerebral, de manera que les cèl·lules del cervell no reben tots els nutrients i oxigen necessaris i moren. Els fàrmacs aprovats fins a la data només ajuden temporalment amb els problemes de memòria, però no aconsegueixen aturar ni revertir els símptomes. A l’espera de futures anàlisis en humans, aquesta investigació suggereix que dabigatran podria ser un possible tractament futur per normalitzar la circulació cerebral en malalts amb Alzheimer.

Summary: Un anticoagulant oral aconsegueix d’endarrerir l’aparició de l’alzheimer en ratolins


El ballarí i coreògraf cubà Carlos Acosta presentarà aquest dijous al Festival Castell de Peralada, en primícia a l’estat espanyol, la seva nova companyia Acosta Danza fundada a La Habana, amb l’espectacle Debut en una producció de Sadler’s Wells i Valid Productions. Carlos Acosta ha explicat que és ‘un espectacle divers amb obres neoclàssiques, contemporànies i majoritàriament de coreògrafs cubans i d’espanyols’. Formada pels millors ballarins del país caribeny, la jove companyia interpreta en els seus programes tant peces noves com d’altres de ja existents de coreògrafs cubans que rarament s’han vist fora del país. Acosta també fa a la vegada una clara aposta per la nova creació amb encàrrecs a coreògrafs internacionals que s’inspiren en el seu país. El ballarí ha apuntat que Debut és el punt de partida d’aquesta nova companyia ‘que marca la transició’ en la seva carrera de ballarí cap a director.

Summary: La companyia cubana Acosta Danza clausurarà Peralada amb un espectacle d’obres neoclàssiques i contemporànies


Amb dos mesos de retard, el govern espanyol ha aprovat el Reial Decret Llei que permetrà d’activar el nou Règim Especial de les Illes Balears (REIB). El futur règim implicarà el blindatge del descompte del 75% per a residents i les inversions per a compensació de la insularitat, xifrades en uns 150 milions, segons el govern balear, no dependran del pressupost estatal. Pel que fa a les mesures fiscals, que neixen d’un futur avantprojecte de llei, hauran d’esperar al nou govern de l’estat, que sortirà de les eleccions generals del 28 d’abril. L’eix central del REIB és el fons d’insularitat, que, segons el govern espanyol, representa uns 150 milions anuals d’inversions a les Illes. El pressupost general de l’estat el dotarà d’una partida en cada exercici. Una comissió bilateral decidirà dues vegades l’any en quins projectes o convenis s’inverteix l’aportació espanyola. Amb una sèrie de fórmules comptables, se situarà les Illes a la mitjana de la inversió territorialitzada. I si els diners no es poguessin gastar l’any previst, s’afegiran als recursos dels anys següents. Pel que fa al transport de mercaderies, es fixa la bonificació del 65% per a les exportacions i el 60% per a les importacions. El transport públic per carretera passa a considerar-se servei públic essencial. Un altre punt clau del REIB és l’aposta energètica, amb preus regulats similars als de la península, l’opció per les renovables i el compromís de l’estat espanyol d’instal·lar nous cables elèctrics submarins entre les Illes i la península. L’acord del REIB es revisarà cada cinc anys.

Summary: El govern espanyol aprova ‘in extremis’ el Règim Especial per a les Illes Balears


La Conselleria de Cultura, Participació i Esports del govern en funcions de les Illes ha informat avui de la creació d’un cens de noranta-dos símbols, llegendes i mencions franquistes, d’acord amb el que disposa la llei d’abril de memòria i reconeixement democràtics i que determina que hauran de ser retirats. Segons ha explicat la portaveu del govern, Pilar Costa, en roda de premsa, el cens incorpora símbols que pertanyen a noms de carrers, distincions i reconeixements honorífics, plaques en blocs d’habitatges i creus de la Victòria i estan repartits en vint-i-vuit municipis de les Illes. La majoria es concentren a Mallorca. Tal com estableix un article de l’esmentada Llei, les mencions que estiguin ubicats en llocs de titularitat de l’estat espanyol, es regeixen pel que disposa la Llei 52/2007, per la qual ‘s’amplien drets i s’estableixen mesures a favor dels qui van patir persecució o violència durant la Guerra Civil i la Dictadura’, i que, així mateix, ‘el seu destí no pot ser més que l’establert per la Comissió Tècnica d’Experts’. A més, ha explicat que en la llei ‘es considera contrari a la memòria democràtica l’exhibició pública d’escuts, insígnies i altres objectes realitzats en commemoració, exaltació o enaltiment de la revolta militar de 1936 i del franquisme, es considera contrària a la Memòria Democràtica i a la dignitat de les víctimes’. El cens – que serà presentat al parlament i publicat al web- ha estat elaborat a partir d’un treball de camp, d’una banda, i d’un treball de documentació, per una altra, i ho han desenvolupat un grup d’historiadors dirigits per Bartomeu Garí Salleras. Més concretament, el cens conté, d’una banda, un estudi en què es detalla l’ús que es va fer durant el franquisme dels espais públics referit als noms dels carrers i places i els nous monuments instal·lats durant el període franquista i, per un altre, cada municipi compta amb una relació dels símbols i les mencions que hi ha hagut al llarg del temps, dels que s’han retirat i, finalment, dels que encara perduren. Preguntada per elements en concret i per si l’estàtua de Sa Feixina està incorporada al procés, Costa ha assegurat que cultura ja facilitarà la llista dels 92 símbols.

Summary: El govern de les Illes crea un cens amb noranta-dos símbols, llegendes i mencions franquistes perquè siguin retirats


L’administració Trump ha engegat avui una operació gairebé sense precedents en imputar un cap d’estat estranger, Nicolás Maduro, i oferir quinze milions de dolars per la seva detenció. Un tribunal de Nova York l’acusa de ‘narcoterrorisme’, tràfic de cocaïna i emblanquiment de capital. Els fiscals diuen que Maduro dirigia un càrtel de droga i que va continuar fent-ho fins i tot després d’arribar a la presidència de Veneçuela. Ho ha anunciat el fiscal general dels Estats Units, membre de l’executiu de Donald Trump, William Barr, en una conferència de premsa on ha afegit que també han imputat una dotzena de membres més del govern i membres dels òrgans d’intel·ligència veneçolans, així com alguns membres de les FARC colombianes. El Departament d’Estat nord-americà ha emès un comunicat on diu que ‘aquestes persones van violar la confiança pública en facilitar que embarcacions de drogues sortissin de Veneçuela’ i en controlar els avions que marxaven del país. Els càrrecs contra els dirigents veneçolans s’estableixen en quatre causes distintes, dues a Nova York, una a Miami i una altra a Washington. Els Estats Units ofereixen fins a quinze milions de dòlars per informació que condueixi a la detenció de Maduro i la resta d’imputats. Els Estats Units van encapçalar el suport internacional al cop fallit per a fer president de Veneçuela Juan Guaidó, a qui Trump continua donant suport. En el seu darrer discurs sobre l’estat de la unió, el president nord-americà va convidar Guaidó i va acusar Maduro d’ésser ‘un mandatari il·legítim’ que és ‘brutal contra el seu poble’ i va amenaçar el president veneçolà d’arrabassar-li el poder. Guaidó: mig any de presidència fictícia

Summary: Els Estats Units imputen Maduro per ‘narcoterrorisme’ i ofereixen quinze milions de dòlars per a arrestar-lo


La Crida Nacional ha demanat als partits independentistes que reverteixin tots els pactes amb el 155 després de l’acord entre JxCat i el PSC per a donar la presidència de la Diputació de Barcelona als socialistes. En un missatge a Twitter, la formació encapçalada per Jordi Sànchez ha assegurat que cal ‘començar de zero’ per cercar la ‘màxima unitat’ a totes les institucions del país. ‘Si no ho fan, trenquem l’esperit de l’1-O i la voluntat de molta gent’, han advertit. Vam lluitar i treballar per la #unitat per evitar el que està passant. Reclamem als partits indepes revertir tots els pactes amb el 155 i començar de 0 buscant la màxima unitat per a les institucions del país. Si no ho fan trenquem l'esperit de l'1-O i la voluntat de molta gent. — Crida Nacional🎗 (@CridaNacional) July 6, 2019 A banda Sànchez, que n’és el president, el conseller Damià Calvet, els diputats de JxCat Albert Batet i Gemma Geis, la diputada al congrés espanyol Laura Borràs i la regidora a Barcelona Elsa Artadi també formen part de la direcció política de la Crida.

Summary: La Crida demana que es reverteixin tots els pactes amb el 155 per ‘començar de zero buscant la màxima unitat’


Els vuit mestres de tres escoles de la Seu d’Urgell han començat a declarar aquest matí davant el jutge que els investiga per un possible delicte d’incitació a l’odi pel tractament que els docents haurien fet a classe dels fets de l’1 d’octubre. Són el director i quatre mestres del col·legi públic Mossèn Albert Vives, la directora i un mestre de l’escola Pau Claris i la directora de l’escola La Salle. Cap a les 9.35 hores han entrat al jutjat de la Seu el director i els quatre mestres de l’escola Mossèn Albert Vives -que estaven citats a les 10 hores-, acompanyats pel director en funcions dels serveis territorials d’Ensenyament a Lleida, Miquel Àngel Cullerés. A partir de les 12 hores estan citades les directores de la Salle i del Pau Claris, així com un mestre d’aquest darrer centre. Els vuit mestres van ser denunciats per un presumpte delicte d’incitació a l’odi. Segons que va explicar el diari Segre, les denúncies diuen que els professors van ‘introduir debats de to catalanista contra els espanyols’. A l’escola Albert Vives, un grup de pares ha recollit gairebé dues-centes signatures per donar suport als docents. La denúncia la van interposar el 18 d’octubre un grup de pares. Segons l’auto del jutge, al qual ha tingut accés l’agència Europa Press, els denunciants van explicar que un nen ‘havia estat víctima d’humiliacions, insults i, fins i tot, agressions’ perquè la seva mare era membre de la Guàrdia Civil. Van assegurar que la resta d’alumnes i professors coneixien aquests fets. Els sindicats critiquen els denunciants La CGT Ensenyament va emetre un comunicat en el qual donava suport públic als vuit docents i encoratjava el professorat a continuar fomentant l’esperit crític de l’alumnat. El sindicat també ha criticat la ‘demagògia’ dels qui consideren que impulsen aquestes denúncies contra els professors (PP, Ciutadans i Societat Civil Catalana). A més, ha assegurat que eren còmplices de l’intent d’eliminar matèries com la filosofia dels currículums escolars i de subvencionar centres on hi ha discriminació de sexes i es fa un adoctrinament religiós explícit. En la mateixa línia, CCOO ha denunciat en un comunicat que feia setmanes que la comunitat educativa sofria una ‘campanya de criminalització’ per part de responsables polítics. El sindicat ha criticat que les denúncies contra els professors de la Seu d’Urgell no havien seguit el procediment habitual de queixa al departament d’Ensenyament, cosa que crea ‘malestar i angoixa’ a tota la comunitat educativa. A més, CCOO sospita d’una ‘actuació planificada’ dels denunciants. La UGT també ha publicat un comunicat per a expressar el seu suport als docents i ha recordat que l’escola catalana ‘ha estat sempre un model de cohesió social i convivència’. Així mateix, ha mostrat la seva sorpresa perquè no havien recorregut als organismes habituals per a resoldre qualsevol problema de convivència. ‘Entenem que el debat a les aules sempre és enriquidor i que no pot ser considerat mai un delicte’, diu el sindicat. Per una altra banda, la comissió de suport a l’escola catalana de la Seu d’Urgell també ha recollit signatures en suport de l’escola catalana i els vuit professors. N’han lliurades 40.000 a l’ajuntament. El batlle de la Seu d’Urgell, Albert Batalla, va rebre ahir els membres de la comissió i va fer una valoració positiva de la resposta ciutadana. ‘L’escola de la Seu ha estat sempre un model de cohesió social, de bon aprenentatge i de col·laboració entre els diferents centres educatius’, va afegir Batalla en un comunicat de l’ajuntament. La Comissió de suport a l'escola catalana ens entrega 40.000 firmes. L'escola a #laSeu fa i ha fet una gran feina pedagògica i de cohesió. pic.twitter.com/dl7ITecrmc — Albert Batalla 🎗 (@albertbatalla) November 6, 2017 Creuada contra l’escola catalana Aquestes denúncies arriben arran que el PP i Ciutadans hagin reobert la polèmica sobre el presumpte adoctrinament que es fa a l’escola catalana en favor de les tesis de l’independentisme. Aquestes acusacions són rebutjades per tots els sindicats d’ensenyament i ja han generat un manifest amb més de 280.000 signatures contra les paraules del líder del PP a Catalunya, Xavier García Albiol, que va dir que a les escoles catalanes s’educava per odiar Espanya. La comunitat educativa també va fer diverses concentracions de rebuig a les acusacions d’adoctrinament i en defensa del model d’immersió lingüística i de la professionalitat dels professors de l’escola catalana. Més informació Contra l’escola arreu dels Països Catalans: l’obsessió de Ciutadans i el PP

Summary: Comencen a declarar els vuit professors de la Seu d’Urgell per haver fet un debat a classe sobre l’1-O


Quines polítiques lingüístiques són necessàries perquè el català segueixi sent emprat pel conjunt de la població ? L’escriptora Isabel-Clara Simó, Premi d’Honor de les Lletres Catalanes i actual degana de la Institució de les Lletres Catalanes, ha reflexionat a bastament entorn aquestes pregunta. En la xerrada ‘La llengua, avui’, emmarcada en el cicle La conferència de l’Ens, tornarà a compartir les seves opinions. Podeu escoltar-la el 20 de novembre (19:00h) a la seu de l’Ens de l’Associacionisme Cultural Català (Carrer València, 558, 6è 1a). Les generacions actuals viuen en un context marcat per la proliferació de plataformes audiovisuals (xarxes socials, empaquetadors de sèries i pel·lícules, etcètera) no sempre disponibles en català. Isabel-Clara Simó reflexionarà sobre les mesures que s’han de prendre perquè el català tingui futur en aquest nou context. L’escriptora d’Alcoi no només plantejarà mesures perquè la llengua sigui més emprada socialment, sinó perquè els parlants l’utilitzin més correctament. Per Simó, els calcs i semàntics i gramaticals del castellà han augmentat en els darrers anys de manera alarmant, posant en perill –si segueix la tendència—la genuïnitat de la llengua. L’entrada a la conferència La llengua avui és gratuïta. Preguem que els interessats confirmin la seva assistència al correu electrònic info@ens.cat. L’aforament és limitat. Les confirmacions es gestionaran per estricte ordre de demanda. Podeu llegir altres articles com aquest a Tornaveu, fent clic aquí.

Summary: Isabel-Clara Simó reflexionarà sobre la salut del català


L’ex-ministre i ex-president de Catalunya Caixa, Narcís Serra, ha defensat des del Congrés dels Diputats –on ha comparegut a la comissió d’investigació sobre la crisi financera– la seva gestió de l’entitat entre els anys 2000 i 2013. Tal com va fer el 20 de febrer en la seva declaració a l’Audiència Nacional espanyola, on està essent investigat per un forat patrimonial de més de 721,38 milions d’euros, Serra ha insistit que el Banc d’Espanya coneixia les operacions que duia a terme l’entitat. Diu que té la consciència ‘tranquil·la’ i ha afirmat que els processos judicials contra la cúpula de l’entitat són ‘profundament injustos’. També ha afirmat que bona part dels problemes de les caixes provenien de la legislació defectuosa de l’estat sobre la matèria i ha apuntat que el rescat de l’entitat –que va ascendir a 12.000 milions– es va culminar de manera defectuosa. ‘Si Caixa Catalunya hagués estat assumida per l’estat com Bankia –i no venuda ràpidament i a un preu molt baix– probablement estaria tornant part dels diners entregats’. En una compareixença que s’ha allargat més de tres hores, Serra ha dit que el seu consell d’administració va pensar en tot moment el millor per a la caixa, i malgrat que les seves procedències de diversos partits polítics mai no hi ha haver cap tipus de problema originat per diferències polítiques. Segons que ha explicat, tant la Generalitat com el Banc d’Espanya estaven al corrent de les decisions que va adoptar al capdavant de Catalunya Caixa per redreçar la situació a partir del 2008 i el FROB el va denunciar set anys després malgrat que no tenia base per fer-ho. ‘Estic molt tranquil sobre les acusacions, tranquil de consciència, que és el més important, però també estic tranquil sobre el desenllaç final’, ha assegurat, perquè els dos procediments ‘els considero injustos’. Ha negat –com li ha retret la diputada d’ERC Ester Capella- que s’aprovessin projectes de la immobiliària de l’entitat, PROCAM, ‘amb alegria’, i ha recordat que gràcies als beneficis que s’obtenien es posaven en marxa projectes socials. ‘Comprendran que l’actitud del consell fins que no vam veure els problemes era d’ajudar que PROCAM funcionés’. Pel que fa a les crítiques per la venda precipitada de l’entitat, ha afirmat que el preu de venda de Catalunya Caixa va ascendir a 350 milions d’euros, quan només els immobles de què disposa a Barcelona ja ascendeixen a aquesta quantitat i l’entitat ja s’havia sanejat amb la injecció dels 12.000 milions d’euros.

Summary: Serra s’espolsa les responsabilitats del forat milionari de Catalunya Caixa: ‘Tinc la consciència tranquil·la’


El vice-president primer del parlament, Josep Costa (JxCat), ha afirmat que la intenció del seu grup continua essent la d’investir Carles Puigdemont com a president de la Generalitat i, si finalment opta per un altre candidat, seria una opció ‘provisional’ mentre cerca la manera de tornar-lo a situar al capdavant del govern. ‘El que vull transmetre clarament és que qualsevol solució que no sigui el president Puigdemont serà provisional. Ho hem dit reiteradament’, ha explicat el diputat en una entrevista d’Europa Press. Costa és jurista de formació i professor universitari, i és a JxCat en qualitat d’independent. El partit estudia ara ‘tots els escenaris’, per la qual cosa no té decidit si la propera investidura que intentarà serà la de Puigdemont o la d’un altre candidat, però assegura que tard o d’hora en aquesta legislatura aconseguirà que Puigdemont torni a dur el timó del govern. ‘Tenim la convicció que la voluntat democràtica dels ciutadans, que és tenir un govern presidit per Puigdemont, es podrà complir molt abans que acabi la legislatura. Potser ho haurem d’intentar més d’una vegada, però el que no farem és renunciar ‘, exposa el vice-president de la cambra. JxCat analitza ‘si ara mateix podrien haver-hi les circumstàncies per investir Puigdemont’, perquè considera que de la seva detenció ençà alguns condicionants han canviat i es compleix un dels requisits que el tribunal Constitucional espanyol va posar al seu moment: passar a disposició judicial. Si finalment JxCat optés per un altre candidat, Costa recorda que ‘Puigdemont només va accedir a renunciar provisionalment a la investidura arran de tots els obstacles i el blocatge perquè es pogués fer un govern provisional i de transició fins que pogués ser investit’. Esgrimeix que el parlament ha reivindicat fins a dues vegades la legitimitat del president, en resolucions aprovades l’1 i el 28 de març, i conclou: ‘Entenem que és el nostre president i ho reconeixem. Falta el tràmit formal de la investidura, però el president no deixa de ser-ho pel fet que el rei d’Espanya no signi el nomenament ‘. Eleccions anticipades El vice-president del parlament refusa de celebrar unes eleccions anticipades com a mecanisme per al desblocatge de la situació actual, però admet que no s’han de descartar, ateses les inconveniències de l’estat espanyol amb els noms que s’han proposat fins ara: ‘Si volen posar de president qui ens digui Mariano Rajoy que li agrada, llavors pot ser que no hi hagi els vots per fer-ho ‘. També ha avisat que en cap cas JxCat preveu que Puigdemont renunciï a l’escó per facilitar la investidura: ‘No ha estat mai un escenari realista. JxCat mai no demanarà al president que renunciï a l’escó. JxCat és la llista del president i no renunciarem mai a la seva investidura’. Costa recorda que, si passés, però, es truncaria el pla per investir-lo en algun moment de la legislatura –la llei obliga que el president sigui diputat de la cambra–, i llança un advertiment: ‘Crec que és important deixar constància que no entendríem que cap dels nostres socis (ERC i la CUP) ens demanés això.’ JxCat preveu que una de les investidures provisionals a l’espera de Puigdemont sigui la de Jordi Sànchez, i per aconseguir-la adduiria la resolució del Comitè de Drets Humans de l’ONU que insta Espanya a adoptar totes les mesures necessàries per garantir-ne els drets polítics: ‘farem tot allò que sigui a les nostres mans per exigir-ne el compliment’. Si el govern espanyol i els tribunals ho continuen impedint, Costa admet que el comitè no té mesures coercitives per obligar-los, però assegura que sí que podria condemnar Espanya a causa de l’incompliment. ‘Sabem que ara mateix, a l’estat espanyol, el respecte dels drets humans no és una prioritat’, lamenta. El futur de JxCat La llista de JxCat a les eleccions és el resultat d’una fusió entre militants del PDeCat i independents. Un grup dels segons és determinat a crear una associació per dotar-se d’una estructura estable al marge dels primers. Aclareix que seria una associació per agrupar els membres de JxCat que no són adscrits en cap organització política. ‘No és una prioritat ara mateix. Nosaltres estem centrats a fer govern, fer república, desencallar la legislatura i salvar els obstacles de l’estat espanyol’, puntualitza. Costa conclou que l’objectiu de JxCat és ampliar la base del PDeCat i que totes dues estructures han de poder conviure perfectament: ‘No ha de crear gens de tensió amb el PDeCat. Al PDeCat és molt clar quina és la seva estructura i quina és la seva direcció’.

Summary: Josep Costa: ‘JxCat mai no demanarà al president que renunciï a l’escó’


EUPV, Podem i Compromís van fer ahir la primera reunió formal per a construir una plataforma valencianista amb vista a les eleccions espanyoles del 26-J. El temps els va en contra, perquè el termini per a presentar coalicions és divendres. A la trobada d’ahir, de gairebé tres hores, tots els representants es van mostrar disposats a arribar a un acord, a diferència de les eleccions del 20-D. Ho destacava una font d’EUPV: ‘L’altra vegada no vàrem parlar absolutament de res, únicament de llocs a la llista. Ara hi ha predisposició per part de tots.’ A la reunió els representants del partits van parlar sobre les idees coincidents i van començar a establir quins punts havien de formar el pinyol del programa de la coalició, si finalment hi ha acord. Avui faran una segona trobada oficial, en què cada formació farà propostes més concretes. Parlaran també del finançament i de la possibilitat de formar un grup parlamentari. Sobre això, tots els partits saben que és molt difícil que la mesa els permeti de crear un grup valencianista, tal com va es va trobar Compromís-Podem. Però estan d’acord que, si els deneguen aquesta opció, cadascú s’integri al grup que vulgui, sense que això hagi de suscitar crítiques. Per aquest motiu és molt important de saber com es conformarà la candidatura i especialment l’ordre dels noms. Això es discutirà a la reunió d’aquest matí. Sobre el nom de la coalició, s’ha posat sobre la taula la possibilitat que sigui un nom-paraigua, és a dir, que agrupi tots els partits i amb el qual tothom se senti còmode. Aquest nom, que és el que es registrarà a la junta electoral, anirà acompanyat de les sigles de totes tres formacions.

Summary: Compromís, Podem i EUPV ja concreten la coalició per al 26-J


L’assemblea de Primàries Catalunya-Barcelona ha renovat avui l’executiva local de la formació, que tindrà entre els seus principals objectius preparar una candidatura per presentar-se a les properes eleccions al Parlament de Catalunya. En un comunicat, la formació ha detallat que l’assemblea ha elegit com a nova portaveu Anna Arqué i com a coordinadors Víctor Puig i Arnau Pont. També han establert que les seves primeres tasques es dediquin a ‘demostrar que una nova manera de fer política és possible: lluny de la partitocràcia, amb transparència i participació’. 🗳 L’Assemblea de @PrimariesCat – Barcelona ha escollit nova executiva local: Portaveu: @anna_arque. Coordinadors: @victor_puig i Arnau Pont. Amb @MarqMarti, Josep Pellús (@Pulitologu), @clarapruni i @astridbierge. Seguiu-nos a telegram: https://t.co/Nneo0UYPpJ pic.twitter.com/hJkWkCauSL — Primàries Barcelona (@PrimariesCatBcn) December 21, 2019

Summary: Primàries Barcelona renova l’executiva i prepara candidatura al Parlament


La presidenta de l’ANC, Elisenda Paluzie, ha demanat que el president Quim Torra, inhabilitat per la Junta Electoral espanyola (JEC), sigui ratificat al parlament no sols pels partits independentistes sinó també pel PSC. Torra ha denunciat un cop d’estat i ha demanat al president del parlament que convoqui un ple demà per a ratificar-lo. Roger Torrent l’ha convocat a les cinc de la tarda per a donar resposta a la decisió de la JEC. Paluzie, que ha intervingut en la concentració de protesta a la plaça de Sant Jaume contra la inhabilitació de Torra, ha qualificat la decisió de la JEC d’atac a la sobirania de Catalunya i contrària a l’estat de dret. L’exigència al PSC l’ha feta arran del pacte d’investidura entre ERC i el PSOE. ‘El que demanem són proves d’aquesta voluntat política. El president de la Generalitat de Catalunya el tria el parlament de Catalunya i només el parlament el pot destituir’, ha dit la presidenta de l’ANC. Bo i recordant que l’acord d’investidura es basa en el diàleg polític i la desjudicialització. ‘Si hi ha un acord que cal resoldre per les vies dialogades el conflicte polític i que cal desjudicialitzar, volem veure el PSC votant aquest president’, ha etzibat. De la mateixa manera ha demanat a Pedro Sánchez un posicionament polític clar arran de les decisions de la JEC. També ha deixat clar que l’ANC es compromet a seguir lluitant per la independència: ‘Demostrem-nos que aquesta independència és possible, al peu del canó defensant la sobirania del parlament i la figura de la presidència de la Generalitat’.

Summary: L’ANC demana al PSC que ratifiqui Quim Torra al parlament com a prova de la ‘desjudicialització’


‘Blockchain’, en català ‘cadena de blocs’, és una paraula de moda. Tothom en parla, però molt poca gent sap realment què és. De fet, de moment se situa en termes conceptuals, atès que fins ara hi ha poques aplicacions pràctiques d’aquesta tecnologia. S’ha fet famós per criptomònades com Bitcoin, però les cadenes de blocs van molt més enllà. Les darreres evolucions són aplicables al conjunt d’accions humanes, i es pot dir que és el primer intent de digitalització de totes les nostres activitats, no només en l’àmbit digital, sinó també en les nostres accions, en el món físic. Sobre el paper la tecnologia funciona, però causa molts interrogants, tant en l’àmbit pràctic com en quan és adoptat per part d’empreses i individuals. Tot seguit us expliquem en què consisteixen les cadenes de blocs. Una tecnologia amb arrels molt antigues La tecnologia de les cadenes de blocs es basa en conceptes que van aparèixer amb la invenció de l’escriptura i la moneda. Quan els nostres avantpassats van començar a utilitzar diners per primer cop, també van haver d’inventar l’escriptura. Deixaven escrites les transaccions per seguretat i per evitar problemes i enganys. Primer en teules de fang, i finalment en paper, en llibres de comptabilitat en què cada transacció era un registre. Les cadenes de bloc fan el mateix. Agrupen transaccions en blocs (block), que estan encadenats (chain) entre ells. A diferència dels llibres de comptabilitat tradicional, les transaccions estan enllaçades entre elles, encadenades, no poden separar-se, de manera que si accedim a una transacció d’un element, en podem veure tot l’historial. Un exemple pràctic: si comprem un cotxe de segona mà en generarem una nova transacció, que quedarà lligada a les transaccions anteriors. El vehicle tindrà un historial complet, i això permetrà al nou comprador comprovar si el vehicle ha tingut cap reparació greu, veure el preu de la primera compra, si ha tingut més d’un propietari i qualsevol altre detall registrat. Les cadenes de bloc, però, no es queden aquí. Utilitzen tècniques criptogràfiques desenvolupades al llarg de les darreres dècades. L’aplicació de la criptografia als registres ens assegura que ningú no els ha manipulat i ens permet signar-los. Això els atorga una fiabilitat completa sense la necessitat de cap organisme certificador, ja que es fa d’usuari a usuari. Per exemple, un organisme certificador podria perdre registres, com ara la data de fabricació del cotxe que hem comprat en l’exemple anterior. Això, amb les cadenes de bloc, és impossible. Finalment, les transaccions agrupades en blocs s’introdueixen en un llibre de registre global, completament descentralitzat, que assegura que ningú en sigui el propietari i, per tant, evita que algú en tingui el control absolut i el pugui manipular. Per fer-ne una còpia descentralitzada, la cadena de blocs fa servir tecnologia P2P, que és la mateixa que fan servir el BitTorrent o l’eMule. Criptomonedes, la primera aplicació però no la darrera La primera aplicació pràctica que demostrava que la tecnologia funcionava va ser la creació de Bitcoin l’any 2009. Bitcoin, però, només fa servir la tecnologia 1.0 de la cadena de blocs, ja que tan sols aplica dos elements clau dels tres que el creador anònim de Bitcoin, amagat sota el pseudònim Satoshi Nakamoto, va pensar. El primer element fou la creació del llibre de registre públic descentralitzat. El segon element va ser el protocol per a moure i intercanviar nous registres entre les parts sense la intervenció d’un tercer. És a dir, perquè a l’hora de comprar un cotxe de segona mà, la transacció la puguin fer directament el comprador i el venedor, sense haver de recórrer a un notari que la certifiqui, i que aquesta transacció s’afegeixi al llibre de registre universal directament, sense la intervenció de ningú més. Tanmateix, tan sols amb aquests dos elements podem crear unes quantes cadenes de blocs paral·leles que no es comuniquin. Un per a cada moneda electrònica, per exemple. De fet, actualment existeixen més de dues mil criptomonedes que, en general, funcionen independentment les unes de les altres. La tecnologia 2.0 de les cadenes de blocs fa un tercer pas per evitar això i n’expandeix l’aplicació a més camps. Ethereum és la plataforma i el llenguatge de programació que incorpora aquests tres passos. Novament, l’aplicació més coneguda és la seva criptomoneda, l’Ether, que és la segona més important després de Bitcoin. Però Ethereum és una infraestructura que permet executar qualsevol protocol o tipus de cadenes de blocs en qualsevol àmbit d’aplicació. Amb Ethereum tenim diversos sistemes de cadenes de blocs que es comuniquen entre ells i funcionen globalment. Una de les aplicacions més interessants és la dels contractes intel·ligents, ‘smart contracts’ en anglès. Un contracte intel·ligent típic té cinc o sis línies de codi que tan sols diuen: ‘En cas que passi X, fes Y’. Això permet l’automatització i obre moltes possibilitats. Per exemple, podem fer una herència sense necessitat de notaris: ‘En cas que em mori, deixa la meva casa als meus fills i transfereix els meus diners a una obra de caritat’. El registre seria indiscutible: públic (qualsevol interessat el podria consultar), inviolable (només podria ser modificat per l’autor en vida, encadenat a tots els canvis anteriors de l’herència), amb la fiabilitat que li dóna la criptografia (una signatura inviolable) i descentralitzat (copiat al llibre de registre universal). També seria interessant en la compravenda de serveis. Així, en el camp de l’energia, podríem fer un contracte amb la nostra companyia elèctrica per comprar només energia renovable. O, si disposéssim de plaques solars, podríem vendre als nostres veïns el nostre excedent d’energia sense la intervenció de la companyia, d’usuari a usuari, de manera descentralitzada i amb criptomoneda. Les empreses també poden emprar la tecnologia de cadena de blocs i els contractes intel·ligents. Per una banda, en la compra de components o serveis de tercers. Gràcies a la cadena de blocs associada al component, poden saber de manera immediata on s’ha fet, quines modificacions s’hi han fet i quin trajecte ha recorregut, amb les dates corresponents, ja que cada acció tindria un registre associat, necessàriament lligat als altres. Aquesta traçabilitat ja existeix amb algunes altres tecnologies, però la de la cadena de blocs ofereix una plataforma universal i la seguretat que la informació associada al producte és completament fidedigna. Les empreses també poden associar contractes intel·ligents a un producte. Per exemple, poden comprar-lo quan tingui un determinat preu, o rebutjar-lo automàticament quan tingui un desperfecte o no compleixi tots els requisits que s’hagin especificat prèviament. En l’àmbit de la propietat intel·lectual la tecnologia de cadenes també pot ser molt útil. Spotify, per exemple, n’estudia l’aplicació. Així es pot incorporar el nom de totes les persones que han participat en una obra i se’ls pot remunerar de manera justa. Pel que fa a les idees i el coneixement, ningú no se’n podria apropiar, i les persones que utilitzessin unes idees per expandir-les o aplicar-les, haurien de reconèixer i compensar proporcionalment totes les persones que hi estiguessin involucrades. L’aplicació pràctica: des d’un internet paral·lel fins als contractes intel·ligents Com hem vist fins ara, les cadenes de blocs són una cosa abstracta més pròpia d’informàtics i criptògrafs que no pas d’usuaris normals, un registre que queda emmagatzemat amb un seguit de xifres i nombres, amb la data de la transacció, signat digitalment, inviolable, transparent, enllaçat amb les transaccions anteriors que s’hagin fet, i que és en un llibre de registre universal repartit per tot el món de manera que ningú n’és el propietari. Però quines en són les aplicacions pràctiques? Com el podem fer servir? Com hem vist, la primera aplicació són les monedes electròniques. Podem obrir moneders electrònics amb diverses webs per comprar moneda electrònica. Haurem de crear una clau privada, amb què accedirem a totes les nostres transaccions, i una clau pública, amb la qual signarem públicament totes les nostres transaccions de manera que tothom les pugui comprovar. Vigileu, perquè si perdeu la vostra clau privada, us quedareu sense diners. No seríeu els primers. De fet, es calcula que uns quatre milions de bitcoins (al canvi actual, 40.000 milions d’euros) s’han perdut per sempre. Hi ha usuaris que són milionaris perquè van comprar bitcoins al començament (per cada dos mil euros invertits el 2009 ara tindríeu més d’un milió d’euros) que no poden accedir al seu moneder electrònic perquè n’han perdut la clau privada. Per això, els experts recomanen de fer servir aquest sistema només per a diners que es puguin perdre. Més enllà de les criptomonedes, el Blockchain 2.0 pot funcionar com un sistema operatiu de l’internet descentralitzat. Per aquest motiu, han començat a sortir aplicacions que funcionen amb aquesta tecnologia i els seus principis. Hi ha el navegador Brave, de codi lliure, que, a més, permet fer micropagaments amb criptomonedes. Swarm i Storj són serveis de disc dur al núvol, a l’estil de DropBox i Google Drive. També tenim serveis al web, com EtherDelta, que permet la compravenda de la criptomoneda Ether. El projecte Maker pretén crear una criptomoneda que no sigui volàtil, que és el principal problema de les monedes electròniques. Witcoin, per una altra banda, pretén ser la moneda per als intercanvis en l’economia del coneixement, garantint la propietat intel·lectual. A nivell més tècnic hi ha Whisper, el protocol que ha de permetre la missatgeria instantània a l’estil de Whatsapp, o Numerai, que permet comprar unitats de processament d’intel·ligència artificial per a projectes de predicció, que tenen una gran demanda en el món empresarial. Les limitacions de la tecnologia de cadenes de blocs Sobre el paper, aquesta tecnologia funciona, cosa que és un gran avenç en l’àmbit científic. Però que sigui possible no implica que s’acabi fent servir, ja que té algunes limitacions que encara no s’han resolt. El primer problema és l’escalabilitat. La xarxa Bitcoin només pot afegir set operacions per segon al llibre de registre global. És a dir, set intercanvis de moneda per segon (compravenda o transacció entre comptes). Ethereum, per una altra banda, en permet quinze. Si el sistema vol aplicar-se a tota l’economia, això és clarament insuficient. Per exemple, VISA permet fins a 56.000 transaccions per segon. Un segon aspecte, també crític, és l’espai que ocupa el llibre de registre universal. La mida d’un llibre de registre universal per a totes les accions de l’economia mundial hauria d’ocupar molt espai en un disc dur, i a més, requeriria un gran amplada de banda perquè tots els membres de la xarxa descentralitzada el poguessin copiar. Les criptomonedes, per una altra banda, tenen una gran volatilitat. La seva cotització pot variar centenars o milers d’euros en un sol dia. És ideal per als inversors de borsa que vulguin arriscar-se especulant amb futures cotitzacions, i per això darrerament tenen tant d’èxit. Però aquesta volatilitat les inhabilita per a compres de productes o serveis. Els usuaris, però, poden no utilitzar aquesta tecnologia. Sense anar més lluny, els principis criptogràfics de les cadenes de blocs els fa servir el sistema de signatura i xifratge de correus electrònics i fitxers PGP. Gratuït i de codi lliure, des de fa més de dues dècades permet que els nostres correus siguin realment privats –els correus normals són com postals, poden ser llegits per qualsevol que els intercepti–, i ceritifcar-ne l’origen, tot d’una manera descentralitzada entre els usuaris. Però no ha estat adoptat significativament ni pels usuaris ni per les empreses. Potser el principal problema de la tecnologia de la cadena de blocs té una naturalesa política. Sorgida des d’un ideal llibertari, proporciona llibertat als individus davant els poderosos. Aquesta tecnologia ataca frontalment els oligopolis, les grans empreses i, sobretot, els estats. Si podem registrar compravendes de manera descentralitzada i fiable, per què necessitem un notari, que té un monopoli atorgat per l’estat? Si podem intercanviar lliurement criptomoneda, perquè necessitem els bancs? I si les nostres transaccions econòmiques són completament privades, per què un estat ha de poder aplicar-hi imposts? O, si podem crear un sistema de vot electrònic basat en la tecnologia de cadena de blocs, per què un estat no democràtic o autoritari ha de poder impedir una votació que no vulgui? L’adopció de la tecnologia de cadena de blocs trobarà moltes resistències entre els poderosos actuals, però també entre nosaltres. Volem una transparència total amb què es fiscalitzin totes les nostres accions i restin emmagatzemades per sempre sense que hi hagi cap possibilitat d’esborrar-les? Sense el dret a l’oblit, al perdó o a una segona oportunitat? I si un estat utilitza aquesta tecnologia com a eina repressiva? Caldrà veure com evoluciona aquesta tecnologia apassionant.

Summary: Blockchain: què és i com ens canviarà la vida


La PAH de Barcelona ha ocupat avui l’ajuntament per exigir al consistori, però també al govern català i a l’executiu espanyol el reallotjament digne per a les persones desnonades. A Barcelona són sis-centes famílies les que es troben allotjades en llocs ‘precaris’ i ‘temporals’ després d’haver estat desnonades, apunta la PAH, que denuncia que d’aquests espais, molts no compleixen amb les mínimes condicions de salubritat. Des de l’organització demanen la creació d’un comitè d’emergència amb representants de les tres administracions i col·lectius d’habitatge de la ciutat. Els manifestants afirmen que no marxaran de l’ajuntament fins que no tingui lloc la primera reunió d’aquest comitè. Hola @AdaColau @sanchezcastejon @PSOE @QuimTorraiPla @govern @desdelamoncloa os estamos esperando en @bcn_ajuntament para exigir soluciones para las familias. #RealojoDignoYa https://t.co/ggeatgXRsU pic.twitter.com/n9AZnmGKFF — PAH Barcelona (@PAH_BCN) July 18, 2019

Summary: La PAH ocupa l’Ajuntament de Barcelona per exigir reallotjaments dignes per a les persones desnonades


L’històric dirigent d’ETA Santiago Arrospide Sarasola, àlies Santi Potros, ha sortit de la presó avui a primera hora del matí, després de passar-hi més de trenta anys. Se’l considera l’inductor de l’atemptat de l’Hipercor de Barcelona, en què van morir vint-i-una persones, quatre de les quals eren nens, i hi va haver quaranta-cinc ferits, el més sanginari de la història d’ETA. Ha estat excarcerat després d’estar-se tretze anys en presons de França, on va ingressar el 1987, i divuit a Espanya, on s’hi ha estat des de l’any 2000. Potros va formar part de la cúpula de la banda terrorista durant els anys 80, els anomenats anys de plom, i va ser condemnat a més de tres mil anys de presó. En l’atemptat de l’Hipercor, l’acció va ser executada pel comandament Barcelona d’ETA, format per Rafael Caride Simón, màxim dirigent, Domingo Troitiño i Josefa Ernaga. Fins al setembre d’aquell any no es van fer les primeres detencions. L’Audiència espanyola va assenyalar Santi Potros com a inductor de l’atemptat, que volia atacar una empresa de capital francès. L’executor, segons la sentència, fou Rafael Caride. Quant a Domingo Troitiño i Josefa Ernaga, varen ser condemnats cadascun a un total de 794 anys de presó.

Summary: Surt de la presó Santi Potros, l’històric dirigent d’ETA condemnat per l’atemptat de l’Hipercor de Barcelona


El conseller d’Afers estrangers, Ernest Maragall, es reunirà avui amb el seu homòleg espanyol, Josep Borrell. Tots dos mantindran una trobada de treball, la primera d’ençà que han accedit als càrrecs respectius. Damunt la taula hi ha qüestions com la reobertura de les delegacions catalanes a l’exterior, el compromís de Catalunya amb la Unió Europea o la presència de la llengua catalana a les institucions de la UE, entre més. La reunió s’emmarca en el restabliment de les relacions entre el govern català i l’espanyol després de la trobada entre els presidents Quim Torra i Pedro Sánchez, i dels vice-presidents Pere Aragonès i Carmen Calvo. En una entrevista recent a 8tv, el conseller Maragall ja va assegurar que estava disposat a trobar-se amb Borrell i que voldria traslladar-li que cal ‘garantir i assegurar que l’acció exterior de Catalunya és respectada i acceptada’ per l’estat espanyol. De fet, Afers estrangers vol garanties de Borrell que no posarà impediments a la seva feina. La conselleria ja ha anunciat la reobertura de sis de les delegacions tancades pel 155: la del Regne Unit i Irlanda, la d’Alemanya, la d’Itàlia, la de França, la de Suïssa i la dels Estats Units. Maragall va dir recentment que també traslladaria a Borrell la seva voluntat de ‘participar en els àmbits de decisió europeus i internacionals’ amb una vocació europeista. ‘Hem de poder estar als debats europeus sobre el futur del continent’, va dir el conseller, remarcant que això també inclou els debats sobre ‘democràcia’ o drets fonamentals. Un altre dels temes que interessen a l’equip del conseller d’Afers estrangers és la situació del català a les institucions europees, una qüestió que, com a ex-president del Parlament Europeu, Borrell sap com va.

Summary: Ernest Maragall es reuneix a Madrid amb el ministre espanyol Josep Borrell


La diputada kurda Leyla Güven es troba en estat crític després de 78 dies en vaga de fam a la presó de Diyarbakır, al Kurdistan, ha informat avui a Efe la seva filla, Sabiha Temizkan. ‘La situació de la meva mare està en una fase que es pot trucar al llindar d’una situació crítica. Li ha baixat la tensió, té vertígens, rampes d’estómac, vòmits, insomni, sensibilitat als sons’, assenyala a Efe per telèfon Temizkan. Güven, diputada del prokurd Partit Democràtic dels Pobles, va ser detinguda el gener de 2018 per criticar una ofensiva militar turca contra milícies kurdes a la regió siriana d’Afrin. La fiscalia turca demana fins a cent anys de presó per a la diputada per ‘pertànyer a una organització armada’, en al·lusió a la guerrilla kurda Partit dels Treballadors del Kurdistan (PKK), per ‘propaganda terrorista’ i per haver ‘incitat a l’odi’. Güven, que també lidera una assemblea d’organitzacions de la societat civil (DTK), va iniciar el passat 8 de novembre una vaga de fam per denunciar l’aïllament del dirigent del PKK, Abdullah Öcalan, que compleix cadena perpètua en règim d’aïllament. Activistes i membres del seu partit han organitzat manifestacions i han dut a terme campanyes en xarxes socials per crear consciència sobre el cas de Güven, davant la manca de cobertura de la seva reivindicació en els mitjans de comunicació. El passat 13 de gener Öcalan va rebre la primera visita familiar des de fa gairebé tres anys, tot i que la diputada kurda ha decidit seguir amb la vaga de fam per acabar amb l’aïllament del dirigent. ‘La petició (de Güven) no era per a una visita especial sinó perquè Öcalan pogués parlar de forma regular amb la família i els advocats’, explica la filla de Güven, Sabiha Temizkan. ‘Per a la meva mare (la visita) no és suficient. Diu que aquest pas no significa que s’hagi aixecat el seu règim d’aïllament. Assegura que continuarà fins que tingui lloc una segona visita a Öcalan’, comenta. El setembre de 2016 uns cinquanta diputats de l’HDP, entre ells la mateixa Güven, van anunciar una vaga de fam per reclamar informació sobre Öcalan, per por que li hagués passat alguna cosa durant el fallit cop d’estat de juliol d’aquell any. Ara altres 293 membres del partit HDP que romanen en presó preventiva s’han sumat a la vaga de fam per a acabar amb l’aïllament d’Öcalan, ha assenyalat avui el partit en una carta oberta al ministre de justícia, Abdulhamit Gül. ‘El Govern turc no ha fet fins ara cap declaració respecte a la situació de la meva mare i les seves exigències. Tampoc han parlat amb ella’, comenta Temizkan. Des que va iniciar la reivindicació, Güven es manté a força d’aigua amb sals, sucres i vitamina B, a més de passar un control de salut realitzat per funcionaris de la presó de Diyarbakir. ‘Ha perdut més de nou quilos i té dificultats per digerir’, ha assenyalat avui a mitjans turcs Abdullah Zeytun, advocat de l’associació de drets humans turca IHD que visita amb freqüència a Güven. L’organització també va demanar acabar amb les pràctiques arbitràries contra els presoners que estan en vaga de fam i va sol·licitar que puguin accedir a revisions de metges que no treballin a la presó.

Summary: Diputada kurda en estat crític després de setanta-vuit dies en vaga de fam a la presó


Com a mínim quatre persones s’han mort a mans d’un home armat amb un ganivet avui a la Prefectura de Policia a París, segons informen els mitjans francesos, que també han confirmat la mort del presumpte agressor. L’assaltant, que treballava per a la Direcció d’Intel·ligència de la Prefectura de Policia (DRPP), s’ha mort després d’haver estat disparat per un altre agent al pati de la Prefectura. D’acord amb l’emissora RTL, de moment les autoritats no donen prioritat a la pista terrorista en el cas. Segons ‘Le Figaro’, la versió més possible, d’acord amb les fonts policíaques consultades, és que es tracti d’una venjança relacionada amb un assumpte sentimental. En aquest sentit, France Info apunta que l’agressor va atacar primer a dues dones agents administratives. El ministre de l’Interior, Christophe Castaner, i el primer ministre, Edouard Philippe, s’han desplaçat a la Prefectura després de l’atac juntament amb el fiscal, mentre que s’ha procedit al tancament de l’estació Cité, a la línia 4 de metro, com mesura de precaució.

Summary: Un home mata almenys quatre persones amb un ganivet a la Prefectura de Policia de París


Els Mossos d’Esquadra han carregat contra el bloc no mixt de la manifestació en ocasió de la vaga feminista a Manresa (Bages). Mig miler de lesbianes i transsexuals ocupaven aquesta part de la mobilització i, segons que ha denunciat el Comitè 8-M de Manresa, la policia catalana hi ha carregat quan han criticat la violència dels cossos de seguretat. La mateixa plataforma ha informat que poc després la marxa ha pogut continuar sense més incidents. Segons que informa el Regió 7, algunes manifestants han llançat ous contra la policia local, fet que ha provocat la càrrega. La policia catalana ha confirmat que el motiu de la càrrega ha estat el llançament d’ous amb pintura i pots de fum contra agents que custodiaven la comissaria de la policia espanyola. VÍDEO | Enfrontament entre Mossos i manifestants a Manresa https://t.co/OWehNQytcu pic.twitter.com/9e38kgDwvb — Regió7.cat (@diariRegio7) March 8, 2019 Hem assenyalat la violència dels cossos de segurerat i la resposta dels @mossos ha sigut carregar contra les manifestants del bloc no mixt pic.twitter.com/U0A0K9JjI3 — Comitè 8M Manresa (@8mComite) March 8, 2019 Càrregues policials per part dels Mossos contra les manifestants a Manresa #8M #8Marzo pic.twitter.com/WPC60E3xAU — Danae💙 (@Danae4444) March 8, 2019

Summary: Els Mossos carreguen contra el bloc no mixt de la manifestació feminista de Manresa


Enric Morera (Oliva, 1964) és el president de les Corts Valencianes i un dels principals dirigents polítics del sobiranisme valencià. Presideix el Bloc Nacionalista i és coportaveu de Compromís. Les Corts han hagut de suspendre les activitats per la crisi del coronavirus 2019 i en aquesta entrevista analitza les conseqüències que això té al País Valencià, la reacció del govern de Botànic i també fa autocrítica, perquè considera que totes les autoritats, entre les quals s’inclou, haurien d’haver reaccionat abans a l’amenaça de la pandèmia. —Les Corts, tancades. —Les Corts no estan tancades. Hem suspès el període de sessions, i la diputació permanent es pot reunir quan calga, d’acord amb el període d’excepcionalitat en què ens trobem. —Trigaran a tornar a obrir. —Reprendrem l’activitat tan aviat com es puga, però sempre d’acord amb allò que decidesquen totes les institucions. Però no anirem més de pressa perquè ens ho demanen ara els qui ens criticaven per voler suspendre un partit de futbol o les falles. —A qui us referiu? —No vull posar noms, perquè és temps d’anar tots a l’una, de cooperar, de prioritzar l’efectivitat perquè això serà llarg. Després de la crisi sanitària hi haurà una crisi econòmica i ara cal la col·laboració de totes les autoritats i dels poders públics. Res no serà igual. Hem d’eixir d’aquesta crisi amb un món més humà i més conscient de la necessitat que cal reforçar els serveis públics per a tothom. —El president Puig ha tirat pel dret i ha enviat dos avions a la Xina per comprar material sanitari. —La necessitat de proveir de material sanitari els hospitals per evitar el contagi és una prioritat de qualsevol govern. És un deure dels governants. Jo mateix també he gestionat aportacions de materials d’empresaris valencians que tenen la seu a la Xina. Com a govern, farem allò que calga perquè la sanitat valenciana no quede desproveïda, i aquest material serà distribuït solidàriament. —Però el govern espanyol ha recentralitzat les competències de Sanitat i qui distribueix és el ministeri. —No conec els detalls de la centralització. Em sembla bé evitar situacions d’acaparament per part de privats que puguen sorgir i entenc també que cal ser solidari, sense perjudicar les prioritats que hi haja en cada moment. —No voleu polèmiques amb el govern espanyol. —La gestió de la crisi que fa el govern espanyol és millorable. Tota gestió té encerts i errors, però ara és el moment de fer pinya i les propostes de millora s’han de fer quan toca i en els llocs que toca. En una situació d’emergència s’ha de ser molt prudent. És evident que hi ha coses a millorar però és el moment de fer pinya. —No van fer pinya aquells ciutadans de fora del País Valencià que el primer cap de setmana de confinament van anar a les platges valencianes. —Allò va ser una irresponsabilitat. L’arribada de gent de fora per s passar el cap de setmana a la platja ha contribuït a propagar la malaltia. Hi va haver una actitud molt irresponsable per part d’aquesta gent, que en llocs com Gandia van arribar a col·lapsar la sanitat. —Anem tard? —Som en un moment greu i no es prenen les mesures contundents que s’haurien de prendre. Com més tardem a prendre-les, més dràstiques hauran de ser i més trigarem a eradicar la crisi sanitària. Ens juguem la temporada d’estiu, que és molt important per a l’economia valenciana. Si volem salvar-la, hem d’adoptar mesures més estrictes de confinament. —El president Torra ho ha demanat i ha rebut moltes crítiques. —Hi ha moltes regions europees, com la Llombardia i Baviera, que ho han fet, i hi ha molts experts que ho recomanen. Aaquest criteri es podria aplicar a l’estat espanyol. Tot i que no tinc prou elements, no sé per què no s’ha fet a Madrid, si era el principal focus de la pandèmia. Ara ja han sortit altres presidents autonòmics, com el de Múrcia, que també demanen el confinament. No hem de fer és politiqueria sinó buscar el millor per als ciutadans. —Va costar molt, suspendre les falles? —Va costar, tot i que s’ha demostrat que va ser la decisió correcta. Però vam trigar a reaccionar, per por de la resposta de la gent. Com que ja s’havia fet la crida i havien començat les mascletaes, no vam tenir prou visió de què ens venia al damunt. Les falles ens van reduir la capacitat de reacció i van dilatar decisions que s’havien d’haver pres abans. Naturalment no era fàcil, però el debat sobre la suspensió es va allargar massa. Finalment, totes les institucions vam prendre la decisió correcta, que era suspendre-les. Dues setmanes després, ens trobem que la gent que va criticar-ho ara ens dóna la raó. Són els mateixos que deien que no passava res perquè els seguidors del València anessen a Milà a veure un partit de futbol. Per sort, hi ha hagut responsabilitat institucional. —El debat ara és entre la salut o l’economia. —Primer, la salut. Sempre, primer, les persones. Els governs han d’atendre primer la salut dels seus ciutadans, que no falten mitjans i que ningú es quede sense atenció. I després, ja arreglarem l’economia, si cal amb mesures en l’àmbit de la Unió Europea. Ara som en un moment d’urgència, però quan haja passat, quan reobrim els parlaments, haurem de buscar solucions inclusives, socialment i econòmicament justes, perquè si no, tenim el risc de derivar cap a l’autoritarisme. Els populismes emergents a Europa intentaran treure rèdit de la crisi i nosaltres, des del parlament, hem de contribuir que això no passe.

Summary: Enric Morera: ‘Les falles ens van reduir la capacitat de reacció i van dilatar decisions’


L’Audiència espanyola revisarà dimecres els recursos contra la presó de quatre dels set independentistes detinguts el 23-S acusats de terrorisme i empresonats a Madrid. La secció segona del Penal serà l’encarregada d’estudiar els recursos d’Eduard Garzón, Xavier Buigas, Ferran Jolis i Guillem Xavier Duch, en una vista a porta tancada i a la qual no seran traslladats a l’Audiència, perquè els representaran les defenses, que en reclamen l’alliberament, segons l’agència EFE. En canvi, fonts de les defenses han explicat a l’ACN que Garzón sí que serà present a la vista d’aquell dia. Aquests quatre recursos d’apel·lació són els que fins al moment han arribat a la sala penal, si bé els altres tres empresonats també han demanat de ser alliberats, petició a la qual, en tots els casos, s’hi oposa la fiscalia, segons que han informat a EFE fonts jurídiques.

Summary: L’Audiència espanyola revisarà la presó de 4 dels 7 independentistes detinguts el 23-S


El retrat de Felipe VI ha presidit tot el judici contra el president de la Generalitat, Quim Torra, al TSJC, acusat de desobediència per no haver atès les ordres de la Junta Electoral espanyola de retirar els llaços grocs i les pancartes de suport als presos polítics durant la campanya del 28-A. El president Torra, al banc dels acusats, en una sala amb un magistrat presidint el tribunal manifestament contrari a la denúncia pública de la repressió contra l’independentisme i un altre que fa dues setmanes declarava a 13TV que els jutges eren assetjats a Catalunya pels independentistes. I al fons, el retrat d’un rei que el 3 d’octubre de 2017 va proclamar que hi havia una part dels catalans que no mereixien el tracte de ciutadans. Semblava que Felipe VI beneís aquest judici polític contra Quim Torra, que vetllés per la culminació de l’enèsim procés de l’estat espanyol contra un president de la Generalitat. I era tan cridaner que Gonzalo Boye l’ha llançat contra la fiscalia per a replicar-li una afirmació sobre la pertinença de prohibir els llaços grocs en període electoral. ‘Dieu que els llaços grocs i les estelades no són compartits per tota la ciutadania. Doncs la figura del rei, tampoc, i és aquí, presidint aquesta sala.’ La intervenció de Boye a la tarda ha revolucionat el judici. Perquè Boye ha aplicat al judici un marc que ha desorientat el tribunal i les acusacions, el marc europeu. Fins que al final de la presentació del seu informe, l’advocat ha demanat sorprenentment al tribunal que presentés una sèrie de qüestions pre-judicials al Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) perquè digués si, d’acord amb la normativa europea, uns magistrats tan manifestament parcials podien jutjar un càrrec com el president de la Generalitat en una causa com aquesta. Boye ha furgat en la nafra: ha posat de manifest el punt més feble de la justícia espanyola als ulls d’Europa, és a dir, la politització; ha qüestionat que uns magistrats sortits d’un sistema d’elecció en què intervenen unes majories parlamentàries políticament oposades al càrrec que és jutjat puguin efectivament dirigir aquest procediment. La loquacitat, contundència i irreverència de Boye han deixat el fiscal amb cara tres déus; l’advocat de Vox, Juan Cremades, amb un pam de nas; i els membres del tribunal, desconcertats. El magistrat Jesús María Barrientos ha desestimat la petició de presentar les pre-judicials adduint que s’havien presentat de manera extemporània, és a dir, quan no tocaven, que ho havia d’haver demanat abans per no deixar les altres parts amb possibilitat de rèplica. Però Boye ja havia aconseguit, després d’una llarguíssima intervenció final, d’apujar la temperatura de la sala, i de canviar l’òptica del judici. Faltava el torn d’última paraula del president Quim Torra, però abans el jutge Barrientos ha volgut respondre a alguns dels retrets que durant el judici li havien fet els advocats Boye i Isabel Elbal, quan li han dit que no tractava Torra amb respecte institucional, com a Molt Honorable President de la Generalitat. Barrientos ha dit que no ho ha volgut fer perquè el president fos tractat com qualsevol altre ciutadà que compareix davant de la justícia. La intervenció de Torra ha estat dura, interrompuda per Barrientos quan qüestionava el paper de la fiscalia com a ariet judicial del govern espanyol. El jutge no ha consentit ni aquesta crítica ni la definició que en la fase de l’interrogatori Torra ha fet de Vox com a partit franquista. I el president ha acabat a l’atac, considerant cosa pràcticament feta la seva condemna, criticant obertament els tres membres del tribunal, dient-los que havien d’haver renunciat a participar en un judici com aquest per la seva contaminació, pel fet de tenir un biaix ideològic i una posició sobre els fets que es jutgen que ja és de part. ‘És excepcional que s’assegui en un banc dels acusats un president en exercici, davant una justícia parcial, i per això molta gent defensa una república catalana’, ha dit Torra. Ha insistit que va desobeir l’ordre de la Junta Electoral espanyol de retirar els llaços grocs i les pancartes dels edificis de la Generalitat perquè no la podia complir, perquè la JEC no tenia autoritat sobre el president per a fer-ho, perquè materialment era impossible de fer complir una ordre com aquella i perquè atemptava contra la llibertat d’expressió. ‘No podia ni havia d’acatar l’ordre de la JEC com a president de la Generalitat. No es pot acatar una ordre que és il·legal. Si he de ser condemnat, benvinguda sigui la condemna, però no renunciaré mai a defensar els drets dels catalans, no renunciaré mai a defensar el dret d’autodeterminació.’ I ha reblat: ‘Em podeu condemnar però no canviareu la voluntat del poble de Catalunya.’ L’advocada Isabel Elbal havia enumerat en les qüestions prèvies del judici les vulneracions de drets que afectaven el president Torra en aquest judici, no tan sols la manca d’un jutge imparcial sinó també la indefensió i la vulneració de la presumpció d’innocència de què ha estat víctima, fins al punt que membres del govern espanyol han donat per fet que era culpable de desobediència. Però encara més inquietant: l’assumpció tant des de l’àmbit polític com social que Torra seria jutjat i que serà condemnat, amb els consegüents ‘rius de tinta especulant sobre la situació política a Catalunya tan bon punt el president sigui condemnat’. Es dóna per feta aquesta condemna, de la mateixa manera que es donava per feta la condemna dels dirigents independentistes jutjats al Tribunal Suprem, o la dels que van ser jutjats en aquest mateix TSJC per la consulta de 9-N. Per això Boye i Elbal (i Torra) han recorregut a una confrontació oberta i directa amb el tribunal, denunciant la poca legitimitat que té per a un judici com aquest, i aplicant-hi el prisma europeu, que és el que menys pot suportar la justícia espanyola. I és així com el judici ha quedat vist per a sentència, un judici exprés en què les acusacions han acabat renunciant als testimonis polítics que havien proposat (el portaveu de Ciutadans al parlament, Carlos Carrizosa; la delegada del govern espanyol a Catalunya, Teresa Cunillera; el Síndic de Greuges, Rafael Ribó; i el conseller d’Interior, Miquel Buch). El judici ha estat, doncs, més ràpid en un procés accelerat, que ha batut rècords de velocitat en els tràmits previs, com si hi hagués pressa a resoldre’l. Els rumors al TSJC avui situen la sentència d’aquest judici abans de final d’any, d’ací a un mes a tot estirar. I serà condemnatòria. Faltarà el recurs al Tribunal Suprem espanyol, que pot resoldre’l en mig any a tot estirar (confirmant la condemna), de manera que a l’estiu probablement el president de la Generalitat haurà estat destituït del càrrec per un tribunal espanyol. Torra n’és conscient i ha sortit del tribunal rebut per una concentració que ha entonat el cant de ‘Els Segadors’, al final d’una jornada llarga en què ha tingut el suport del govern en ple, del president del parlament i de nombrosos batlles, càrrecs públics i ciutadans que s’han aplegat per condemnar l’enèsim judici polític destinat a acabar en condemna. Crònica: Policies patint amb Boye i Elbal al judici contra el president Torra

Summary: Boye revoluciona el judici contra el president Torra invocant Europa


Serà el pròxim serial al Parlament Europeu. Després d’aconseguir d’entrar-hi com a eurodiputats de ple dret, ara el president Carles Puigdemont i el conseller Toni Comín intentaran d’entrar al grup parlamentari dels Verds-ALE, el quart més nombrós de l’eurocambra. Tots dos compten amb el suport d’ERC a l’ALE, però el grup que de moment hi posa més traves en públic és el dels Verds, majoritari en l’aliança. Ahir, en declaracions a VilaWeb, el copresident dels Verds, Philippe Lamberts, va ser taxatiu a l’hora de valorar com ‘un problema’ la petició de Puigdemont i Comín d’entrar al grup. Segons Lamberts, d’origen belga, és ‘incongruent’ que els dos independentistes catalans vulguin entrar en un grup ‘oposat al dels seus millors amics belgues’, en referència al partit flamenc N-VA. Aquest partit, que és al grup dels Conservadors i Reformistes Europeus a la cambra –en què també hi ha Vox–, ha donat suport explícit als exiliats d’ençà que van arribar a Bèlgica. ‘La lògica conduiria que aquestes dues persones s’unissin al grup dels seus millor amics’, va dir ahir Lamberts. L’altra copresidenta dels Verds, Ska Keller, va ser més prudent i va dir que avaluarien la petició dels eurodiputats catalans, però no amagava que no comparteix ideologia amb el president català: ‘Tots sabem que el senyor Puigdemont no és un verd i tampoc no és part del nostre partit de l’ALE a Catalunya . No comparteix les nostres polítiques i això és una evidència.’ Més tard, l’eurodiputada d’ERC Diana Riba va contradir Lamberts i digué que Carles Puigdemont i Toni Comín no eren ‘en absolut’ fora del grup Verds-ALE a l’eurocambra. Riba va afegir que continuaven la negociació amb els Verds. ‘Som al començament. En absolut no tenim un “no” dels Verds’, va remarcar. I subratllà que, en cas que els Verds rebutgin la incorporació de Puigdemont i Comín, forçarien una votació entre els membres sobre la petició.

Summary: L’entrada de Puigdemont i Comín al grup dels Verds-ALE, encara per decidir


Mariano Rajoy deixarà de ser president del govern espanyol. La moció de censura presentada pel PSOE tirarà endavant al congrés amb el suport finalment també del PNB, que farà que obtingui 180 diputats dels 176 necessaris. El portaveu parlamentari del PNB al congrés espanyol, Aitor Esteban, ha anunciat que el seu grup donarà suport a la moció, ‘per ètica i per responsabilitat’, i ha deixat clar que han pesat en la seva decisió la sentència d’aquesta setmana del cas Gürtel i l’actitud del PP envers el nacionalisme basc i català. Esteban ha advertit Sánchez que ‘no abusi de la prerrogativa que li concedeixen’ votant sí a la moció de censura. Amb Mariano Rajoy absent en la sessió d’aquesta tarda, deixant buida la cadira al costat de Soraya Sáenz de Santamaría, Esteban ha recordat que un ‘no’ no hauria portat pas estabilitat a la vida política espanyola per l’amenaça de Ciutadans de noves mocions de censura i el ‘degoteig dels tribunals’. Però ha avisat Sánchez: ‘El camí no és modificar el delicte de rebel·lió al codi penal, sinó dialogar i provar de trobar-se i reconèixer que hi ha un problema nacional.’ Sánchez li ha agraït el gest dient que volia fer del PNB un soci preferent i ha destacat que volia ‘restablir’ el diàleg amb el País Basc i Catalunya. És un suport que s’afegeix al vot dels diputats del PSOE, els d’Units Podem, Compromís, Nova Canàries, PDECat , ERC i EH Bildu. Prou vots per a fer caure Mariano Rajoy. El portaveu del PNB al Congrés de Diputats, Aitor Esteban, durant el debat de la moció de censura. Si, efectivament, demà Pedro Sánchez aconsegueix tots aquests vots, la presidenta del congrés ho posarà immediatament en coneixement del rei espanyol i del president del govern espanyol en aquell moment, Mariano Rajoy. A partir d’aleshores, Sánchez serà considerat ‘investit amb la confiança de la cambra’, tal com recull la constitució espanyola, i Felipe VI el nomenarà president. Què passa si dimiteix Rajoy? Si Rajoy dimitís —tal com també li ha demanat reiteradament el dirigent del PSOE durant la sessió del matí— s’aplicaria l’article 101 de la constitució espanyola i passaria a governar ‘en funcions’. Això forçaria el rei espanyol a obrir una ronda de contactes i proposar (sense termini) un candidat a la investidura. En cas que es presentés algú i aquesta investidura resultés fallida, s’obriria el termini de cinquanta-quatre dies per a fer efectiva una altra investidura abans de la convocatòria d’eleccions. Per a ser investit n’hi ha prou amb una majoria simple.

Summary: Cau Mariano Rajoy


La presidenta del govern d’Illes Balesars i Pitiüses, Francina Armengol, podria continuar com a presidenta de la mà de Més i Unides Podem, segons el CIS. Al darrer baròmetre abans de les eleccions ha publicat que el PSIB obtindria entre 17 i 19 escons (20,7% dels vots) i Més i Unides Podem empatarien amb entre 7 i 8 escons. D’aquesta manera, sumarien entre 31 i 35 escons. El PP seria segona força i aconseguiria entre 14 i 16 escons i els seguiria Ciutadans, amb 9-10 diputats. Vox podria entrar per primera vegada al Parlament de les Illes amb 1 diputat, tot i que no el té garantit. El PI aconseguiria entre 2 i 3 diputats.

Summary: Armengol podria continuar com a presidenta de les Illes, segons el CIS


El col·lectiu de juristes Drets va presentar ahir davant el Tribunal Suprem espanyol una querella contra vuit membres del Tribunal Constitucional (TC). No és habitual que membres del TC rebin querelles. Els acusen de prevaricació per haver rebutjat els recursos que el govern basc i el català van presentar a la reforma de la llei orgànica del Tribunal Constitucional que atorga a la institució la potestat de suspendre càrrecs que incompleixin les seves sentències. VilaWeb ha parlat amb el president de Drets, Sergi Blázquez, perquè expliqui les raons del cas i per què han optat per una estratègia judicial tan directa i a l’ofensiva. I no únicament en aquest cas: Drets ha presentat querelles contra Josep Ramon Bosch, ex-president de Societat Civil Catalana, la UEFA per l’afer de les estelades, l’ex-delegada del govern espanyol a Catalunya, Felipe González per unes declaracions i la Razón per haver publicat a la portada el nom de trenta-tres jutges. —Per què porteu als tribunals els vuit membres del Tribunal Constitucional espanyol? —Perquè han comès un delicte. És un delicte de prevaricació judicial. Com que són jutges, són aforats i, per tant, el seu cas l’ha de portar el Tribunal Suprem. La decisió que han pres és contrària a dret. Vulnera l’estat de dret i ho han fet sabent les agendes. I el codi penal estableix que això és prevaricació. La interposem davant el Suprem perquè obri diligències. —Expliqueu per què creieu que han prevaricat. En què us baseu? —Fem-ho entenedor. Es va reformar la llei orgànica del TC, aprovada al parlament espanyol amb majoria absoluta del PP. I des d’aleshores el TC té noves facultats: ara no únicament dirimeix, també pot sancionar, executar sentències i inhabilitar. I això és contrari a dret. Un òrgan que sentencia no pot mai ser el que executi. Mai. És una barbaritat jurídica. —I ningú no hi va presentar recurs? —I tant. El govern del País Basc i la Generalitat de Catalunya van presentar un recurs al TC. Van dir que era anticonstitucional. I el TC va sentenciar que no. El TC va avalar la legalitat de la reforma del PP. I és aquesta resolució del TC que nosaltres denunciem com a prevaricadora. Perquè ells saben que és contrari a dret. Ho fan per una raó política i per uns interessos extrajudicials i jurídics. De fet, dels 11 membres del TC, vuit van creure que la reforma era legal i tres van votar-hi en contra. Per això nosaltres presentem querella contra els vuit i no contra els tres. No estem sols. El món jurídic espanyol ja va alçar el crit al cel, i ara un dictamen de la Comissió de Venècia ens dóna la raó, perquè diu que això no pot ser i que desaconsella al Consell d’Europa aquesta decisió. Nosaltres ho hem preparat des de fa mesos. I, veient que la Comissió de Venècia ens dóna la raó, n’hem incorporat el dictamen a la querella. Sergi Blázquez, a la dreta, ahir a Madrid. —Quina pena els podrien imposar, als vuit membres del TC, si guanyeu? —És una pena d’inhabilitació. No pas de presó. La inhabilitació serà més àmplia que no la del Mas. Aquella era administrativa i aquesta és judicial. Si guanyem, els membres del TC poden ser inhabilitats entre quinze i vint anys per exercir de magistrats. Nosaltres comuniquem que s’ha comès el delicte i el codi penal parla de penes mínimes i màximes. I podria arribar a vint anys. —Si el TS sentencia en contra, a qui hauríeu de recórrer? —Encara hi hauria el Tribunal de Drets Humans d’Europa, a Estrasburg. O un recurs d’empara al TC. Però creiem que seria absurd d’anar-hi. —Les querelles contra membres del TC no són habituals. N’hi ha cap precedent? —N’hem trobat un. Bildu va interposar una querella contra el TC, per una admissió a tràmit. És l’únic precedent que tenim. No és habitual que s’interposin querelles contra els magistrats del TC. Bildu va perdre perquè no es va admetre a tràmit. Però la qüestió nostra és diferent i més greu. Parlem de resolucions, no admissions, sabent que eren contràries a dret. —Quant pot tardar el Suprem a pronunciar-s’hi? —Pot prendre la decisió de no admetre-ho a tràmit, arxivar el cas, relativament de pressa. Setmana Santa. O estudiar-ho a fons, tardar més i admetre la querella a tràmit. Poques setmanes. —Drets té una estratègia més a l’atac, veig. —Exacte. És això. Ho heu dit molt bé. Quan vam néixer, vam dir que naixíem per parar els peus, plantar cara, aixecar-nos, posar-nos drets davant les injustícies. I que no podia haver-hi impunitat a la catalanofòbia. Amb les armes que tenim, que són el dret, doncs actuem. No ens n’avergonyim. Creiem que tenim raó, plantem cara i interposem denúncies i querelles. No anem a la defensiva, no. Anem a jugar amb les seves armes. —Per què és més guanyadora l’estratègia a l’atac que la defensiva? —Perquè almenys competeixes al mateix nivell que ells. Penseu que ells ens trinxen a querelles i inhabilitacions. Tenim inhabilitats presidents, consellers… Ara vindrà Carme Forcadell, la mesa, regidors. Doncs ja és hora de planta cara. I si els membres del TC i el Suprem arxiven o no donen la cara, doncs és el pas previ per a poder anar a Europa i explicar què passa aquí: no hi ha divisió de poders. I que el món judicial és plenament polititzat. —Vau començar la feina arran de la quantitat de piulets catalanofòbics. —Sí, per això vam néixer. Vam interposar una primera denúncia per delictes d’odi. Al cap de dues setmanes va haver-hi l’accident de Germanwings, un fet molt colpidor per a nosaltres, on es burlaven de les víctimes i familiars pel fet de ser catalans. Fins ara la catalanofòbia tenia impunitat, i no s’havia perseguit mai. Els sortia de franc. Vam sortir per actuar contra això. —Quins altres afers heu portat? —Hem denunciat el president de Societat Civil Catalana, que es va trobar obligat a dimitir el càrrec, perquè des de la seva pàgina de Facebook amenaçava a qui defensava el dret de decidir. El jutge va creure que el cas havia prescrit i es va arxivar. Hem comparegut com a acusació popular contra el diari La Razón i Marhuenda, per l’afer dels trenta-tres jutges sobiranistes. Hem presentat querella contra l’ex-president espanyol Felipe González per manifestacions. Vam presentar un recurs contra la decisió de l’ex-delegada del govern espanyol de prohibir estelades al Camp Nou, que vam guanyar, i les estelades van poder-hi entrar. Tenim la UEFA demandada, per la sanció que va imposar. El cas és ampli, com veieu. —Personalment, sou un dels advocats de Francesc Homs. —Sí. Però aquest afer el porto des del despatx, amb Eva Labarca, i no des de Drets. Hem portat la defensa d’Homs al Suprem, sí. —I amb estratègia a l’atac, crec. —Bàsicament, la defensa que vam exposar és una mica diferent de la que hi ha hagut al TSJC. La nostra defensa ha estat no negar els fets, assumir-los, però dir que no són delicte. I, per tant, demanar-ne l’absolució. Era cert, i notori, que Homs va tenir una actitud principal amb el 9-N. Però això no és cap delicte. I n’estem prou contents: dels nou anys d’inhabilitació que li demanaven, li n’han acabat demanant un. —Qui sou Drets? —Drets és una associació de professionals del món del dret, bàsicament advocats, però també procuradors, notaris i professors. Entitat inscrita al registre d’entitats al Departament de Justícia. No tenim ànim de lucre i tot ho fem de manera gratuïta i voluntària. Per a les despeses (pagar procuradors o finances) fem campanyes de micromecenatge. Ja n’hem fet una, amb Tot Suma, per a una finança de 3.000 euros. I va anar molt bé. I ara, per a l’afer del TC, si s’admet, i hi ha una fiança, preparem una nova campanya. —Per què la necessiteu, una fiança? —En acusacions populars, la llei preveu que, si et presentes, el tribunal, per admetre’t, et pugui demanar una fiança a dipositar al jutjat per respondre a futures costes i despeses. Si vols formar part del procés, has de pagar. Si no pagues no pots, i si pagues sí. I aquests diners sí que els demanem. Estem segurs que la gent respondrà. —M’he deixat res? —Hem notat que la gent ho trobava a faltar. La gent ens diu endavant i que ja era hora. I que a la societat civil catalana calia algú que en nom d’un ideal democràtic actués jurídicament. Notem agraïment. Estem molt contents d’haver-la encertada.

Summary: Sergi Blázquez: ‘Si guanyem, els membres del TC poden ser inhabilitats de quinze a vint anys’


La suspensió dels desnonaments en plena emergència sanitària per a evitar la propagació de la Covid-19 s’ha convertit en un clam polític i dels moviments per l’habitatge, que des d’ahir reclamen que es paralitzin tots els previstos i els processos judicials que acabaran en desnonaments. Els presidents Quim Torra i Ximo Puig han demanat als respectius tribunals superiors de justícia que els aturin. A Barcelona, els jutjats ja ho han fet. Segons que ha informat la regidora d’Habitatge de Barcelona, Lucía Martín, l’ajuntament ha rebut una comunicació del servei de jutjats en què els informava de la suspensió de tots els desnonaments a la capital catalana, sense especificar quant de temps durarà la mesura. Precisament avui, l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha escrit una carta al president del Consell General del Poder Judicial espanyol (CGPJ) per a demanar-li que s’aturin els desnonaments a tot l’estat espanyol. La comissió de govern del CGPJ ha acordat avui suspendre totes les actuacions judicials programades i els terminis processals a Igualada, el País Basc, la Comunitat de Madrid i Haro (La Rioja) i estendre a la resta de l’estat el que van definir com a escenari dos, que preveu que els jutges suspenguin actuacions processals amb l’autorització prèvia del president del Tribunal Superior de Justícia corresponent. Això inclou el Principat, El País Valencià i les Illes Balears. En aquest marc, el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya ha autoritzat la suspensió de les actuacions judicials programades que no tenen caràcter urgent. De fet, el TSJC ja va demanar ahir als jutges que valoressin si era necessari suspendre els desnonaments, embargaments o pràctiques de prova no urgent davant de la crisi pel coronavirus. Per tant, el TSJC permet als jutjats fer la distinció entre els desnonaments no urgents, que es podrien suspendre, i els urgents. Les decisions concretes depenen de les de juntes de jutges, que les traslladen després al TSJC i al CGPJ. El Tribunal Superior de les Illes també preveu ajustar-se a les decisions que vagi prenent el CGPJ, tal com va fer amb les directrius que es van establir a partir de dimecres, que ja preveien la definició d’escenaris en funció de les mesures especials que s’adoptin a cada territori. La sala de govern del tribunal superior del País Valencià ja va demanar ahir al CGPJ que el territori fos catalogat com a escenari dos per a prendre mesures més dràstiques contra la propagació la Covid-19. Després de reunir-se amb representants del món local per analitzar la situació, Torra s’ha compromès a enviar una carta al TSJC per a demanar una moratòria per a aturar els desnonaments mentre duri la crisi. Aquesta és una preocupació del món local per a evitar les concentracions que es fan per a impedir que famílies vulnerables es quedin sense llar en una situació com l’actual, segons que ha remarcat la presidenta de la Federació de Municipis de Catalunya, Olga Arnau. No obstant això, el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, ja ha enviat una carta al president del TSJC, Jesús Maria Barrientos, a primera hora del matí per a reclamar-li una moratòria en la tramitació dels expedients judicials que impliquin desnonaments i llançaments assenyalats per als pròxims dies. Calvet hi subratlla que l’Agència de l’Habitatge i els ajuntaments no podran respondre en condicions de normalitat a les necessitats que tinguin les famílies que perdin l’habitatge. Colau considera que la mesura hauria d’estendre’s a tot l’estat i per això s’ha adreçat aquest matí al CGPJ. En la carta, la batllessa ha recordat que hi ha desenes de desnonaments previstos durant les properes setmanes només a Barcelona i les persones afectades ‘requereixen una especial protecció per part de les administracions públiques’. Colau també ha expressat preocupació per les unitats municipals que treballen en la prevenció i l’acompanyament de les persones afectades pels desnonaments. En una situación excepcional como la que provoca el #Covid_19 es más urgente que nunca detener los desahucios de personas vulnerables. No hacerlo pone en riesgo muchas vidas. He escrito esta carta al presidente del CGPJ para pedirle que adopte esta medida en toda España 👇🏾 pic.twitter.com/11LIcyQg04 — Ada Colau (@AdaColau) March 13, 2020 La qüestió no ha quedat al marge de la disputa política. Com que ha fet pública la carta a Twitter, l’alcaldessa de Santa Coloma de Gramenet, Núria Parlon, li ha respost que ja sabien des d’ahir pels secretaris judicials de les seves ciutats que els desnonaments s’aturaven fins a l’abril. ‘Estarem a sobre per si cal que la mesura es dilati en el temps’, hi ha afegit. La Generalitat valenciana també ha demanat al TSJ del País Valencià que se suspenguin tots els desnonaments. Ha estat un dels acords presos en la reunió de la taula interdepartamental del consell per a prendre mesures contra la propagació de la Covid-19. El govern valencià vol impedir que les persones més vulnerables es quedin sense casa i ha advertit, a més, que la crisi pot fer que moltes persones es quedin sense sou, ja siguin assalariades o autònomes, i això pot dificultar que puguin pagar els lloguers o hipoteques.

Summary: Clam per la suspensió dels desnonaments en plena crisi pel coronavirus


El líder de Podem, Pablo Iglesias, ha irromput avui en la campanya electoral des d’Horta, al barri del Carmel, en l’acte més multitudinari que ha fet fins ara la candidatura de Catalunya Sí que es Pot. Iglesias ha instat les classes populars i treballadores a votar el dia 27. ‘La Catalunya de l’extraradi és més Catalunya que cap altra’, ha dit. Aquestes declaracions, afegides a les que va fer aquesta setmana a Rubí en un altre acte, en què apel·lava al vot dels fills i néts d’andalusos i extremenys, han aixecat polèmica, i al míting d’avui mateix hi ha hagut un grup de persones que ha protestat acusant-lo d’etnicista. Avui, després de l’acte del Carmel, el cap de llista de la CUP, Antonio Baños, ha deixat un missatge a Pablo Iglesias a Twitter. Pablo: Menos Ana Rosa y más patearse el área metropolitana. Que el paracaidismo étnico no mola. Baños. De barrio,abuelos murcianos e indepe — Antonio Baños (@antoniobanos_) September 13, 2015 Iglesias li ha respost després: En mí tendrás un aliado al otro lado del Ebro dispuesto a escuchar @antoniobanos_ No somos el enemigo 😉. Un hijo y nieto de represaliados — Pablo Iglesias (@Pablo_Iglesias_) September 13, 2015 Ací podeu veure la intervenció d’Iglesias al míting del Carmel:

Summary: Antonio Baños a Pablo Iglesias: ‘Menys “Ana Rosa” i més àrea metropolitana’


El president Carles Puigdemont ha denunciat que l’aplicació de l’article 155 de la constitució espanyola contra Catalunya va ser ‘un cop d’estat’. Puigdemont ha comparegut per videoconferència des del Parlament Europeu a la sessió de la comissió d’investigació del 155 del parlament, des d’on ha demanat responsabilitats als impulsors de l’aplicació de l’article. Puigdemont també ha defensat la DUI com ‘l’única opció digna i democràtica’ el 2017, i ha afegit que l’estat espanyol va actuar amb ‘venjança’ contra tota la ciutadania de Catalunya per a liquidar la seva aspiració de decidir el seu futur. Vegeu la intervenció íntegra de Puigdemont: Els consellers Pere Aragonès, Mariàngela Vilallonga, Damià Calvet, Miquel Buch, Meritxell Budó, Àngels Chacón i Jordi Puigneró han assistit a la primera intervenció de Puigdemont, abans de marxar a la reunió del Consell Executiu. Guia de l’acte de Puigdemont a Perpinyà Puigdemont ha insistit que ‘no es pot passar pàgina innocentment’ sense que els responsables del 155 assumeixin responsabilitats. Ha demanat de superar una ‘cultura del 155’ que creu que està ‘molt arrelada’ a Espanya: ‘Aquesta pàtria seva no ens interessa’, ha deixat anar. ‘No ens hi poden obligar, el futur el decidirem i el lluitarem nosaltres’, ha reblat. Puigdemont també ha admès que convocar eleccions a canvi d’aturar el 155 hauria estalviat ‘molt dolor’, però ha apuntat que l’aleshores president espanyol, Mariano Rajoy, no va donar ‘cap garantia’ d’aturar l’aplicació de l’article. ‘Si l’estat hagués donat garanties, jo hauria convocat eleccions, no puc ser més clar’, ha sentenciat. De fet, Puigdemont ha assegurat que la declaració d’independència va fer avançar el país i que, en canvi, el 155 el va perjudicar i fer retrocedir. En la seva segona intervenció, Puigdemont ha mostrat un cert ‘pessimisme’ de cara al futur, ara amb Pedro Sánchez al capdavant del govern espanyol. Ha dit que el líder del PSOE ‘estava a la cuina del 155’, tot i que ha apuntat que la situació d’actuar amb govern de coalició a l’estat és nou. ‘Val la pena que hi dediquem una mirada diferent de la que faríem a un govern de Rajoy’. Sense Cs, PSC ni PP Diputats de JxCat, ERC, CatECP i CUP-CC —a més del president del PDECat, David Bonvehí— han escoltat la intervenció de Puigdemont des de la sala de grups del parlament, amb l’absència de representants de Cs, PSC-Units i PP —com és habitual en aquesta comissió. Durant el debat dels grups, el diputat de CatECP Marc Parés ha opinat que la DUI va ser un ‘error polític’, ja que hi havia ‘alternatives’, com ara les eleccions. El cupaire Carles Riera ha preguntat a Puigdemont si creu que l’estat va transgredir els seus propis límits ‘legals, normatius i constitucionals’. Puigdemont ha lamentat que l’estat espanyol no hagi respost mai si renunciarà a la violència per impedir la independència de Catalunya. El diputat d’ERC Jordi Orobitg ha aplaudit que la voluntat del govern de Puigdemont fos trobar una solució per la via de la negociació amb l’estat, i Puigdemont ha dit que sense mediació internacional es fa ‘difícil’ que la via del diàleg tingui gaire recorregut. Per últim, la portaveu adjunta de JxCat Gemma Geis ha constatat que Puigdemont no hauria d’haver intervingut a la comissió com a president ‘legítim’ sinó, ‘simplement’, com a president de la Generalitat.

Summary: Puigdemont: ‘El 155 va ser un cop d’estat’


Un any després del triomf del ‘sí’ al referèndum d’independència del Kurdistan iraquià, el territori celebra avui diumenge unes eleccions al Parlament marcades per la impossibilitat d’implementar el resultat de la votació. Bagdad, capital de l’Irac, s’ha negat en tot moment en negociar la independència de la regió. Es pronostica una baixa participació i pocs canvis en el repartiment de poder a causa d’una oposició feble i una gran desconfiança i descontentament de la població amb els polítics a causa de la corrupció i les dificultats econòmiques. Així, s’espera que el Partit Democràtic del Kurdistan i la Unió Patriòtica del Kurdistan continuïn al poder després de gairebé tres dècades de repartir-se el poder. El Kurdistan iraquià va aconseguir ser una regió semiautònoma l’any 1991 durant la guerra del Golf. Malgrat la relativa autonomia, Bagdad no ha permès cap pas per a fer realitat l’autodeterminació i la independència.

Summary: El Kurdistan iraquià vota avui en les eleccions al Parlament un any després del referèndum