Aquests contes escrits per Empar Moliner (Santa Eulàlia de Ronçana, 1966) i aplegats al llibre ‘Tot això ho faig perquè tinc molta por’ (premi Mercè Rodoreda 2015, Proa) són dels que es fan llegir, amb gust per la forma, amb malestar i desassossec per la temàtica que gasta. Són contes sobre la societat d’avui que desvetllen, que preocupen, que ironitzen. L’escriptora diu que els ha escrits perquè des que ha tingut una filla, hi ha moltes coses que li fan por. Però no és la por, la que traspassa al lector, sinó els aspectes deshumanitzats que ens posen a primera línia del front, com una bufetada. Per Empar Moliner ésser escriptora comporta un esforç de construir-se a través d’un aprenentatge de cultura, cercant en el passat per entendre els elements de present. ‘Has de tenir un amor al passat, és imprescindible’, ens deia el dia que ens vam trobar. I afegia: ‘Ho deia Nabókov, has de ser cercador de perles. És el que trobo a faltar avui en l’art i també en l’artesania: la música, la cuina… en tot.’ L’entrevista que us presentem és de factura una mica accidentada. Ens vam trobar amb l’escriptora, amb qui vam fer un vídeo de la sèrie Escriptors.tv, però teníem poc temps, una bona part del qual el vam destinar gairebé tot a parlar de vins. El temps se’ns va escolar i l’entrevista va quedar inacabada. Per això, al final, preguntes i respostes s’han tramitat a través del correu electrònic. Quan una entrevista no és presencial o en directe (via telefònica) es nota, per això és bo de saber-ho. Amb tot, la «mirada Moliner» no se’n ressent. Valoreu-ho vosaltres mateix. —D’entrada cal destacar que és un llibre molt ben escrit. Són contes que es llegeixen sense entrebancar-se, que se t’emporten, que tenen un ritme intern. La importància de la forma. Com és el teu procés d’escriptura? —Gràcies per dir que és un llibre ‘molt ben escrit’, tens una altra copa pagada encara més cara i memorable que no l’anterior! A mi m’agrada que el text sigui rítmic, que les comes ajudin la respiració de qui llegeix. La forma és important, perquè només amb la forma pots apreciar què et vol dir l’autor (faig una giragonsa per no dir ‘fons’). Per fer una taula has de saber fer anar el ribot. Per fer un llibre has de saber fer anar la llengua. Però et trobes, cada cop més, autors que no llegeixen, perquè escriuen, que és com si un cuiner no tingués temps de menjar, perquè ha de cuinar. No tenen cap curiositat per la llengua, perquè ja hi ha correctors que els fan la feina. Jo escric moltes coses cada dia, que em fan feliç. Seccions, articles… Totes m’agraden molt i em demanen un sistema diferent. Una secció potser no et demana frases tan llargues, perquè qui t’escolta fa unes altres coses mentrestant i no està del tot per tu. Un article et demana un final rodó, gairebé com un acudit, una sorpresa final. I llavors hi ha la ficció. Jo diria que la ficció, els contes, et surten quan no ho pots evitar. I no has de tenir gens de pressa per fer-los i sobretot per publicar-los. Quan hi ets posat, pot passar que algun que t’agradava trobis que ja no hi va bé, al recull. I que, mentrestant, te’n vingui un altre al cap, i aquell et sembli el millor de tots. —També parles de la necessitat de construir-se una cultura pròpia, de mirar el passat, els grans escriptors que ens precedeixen en la nostra cultura i la nostra llengua, per afrontar el present, la creació pròpia. —Un dia vaig parlar amb un autor de novel·la històrico-policíaca-eclesiàstica. Ara no recordo si el llibre que havia escrit es deia ‘El germà bessó de Carlemany’ o ‘L’ermita del subsòl’. Li vaig preguntar quins llibres havia llegit últimament. M’agrada de saber-ho, de la mateixa manera que m’agrada de saber quina música escolten els músics i a quins restaurants van els cuiners. I em va dir que no tenia temps de llegir, perquè escrivia molt. I no havia llegit cap dels autors de novel·la històrica clàssics. Però com que els seus lectors tampoc… Com a mínim abans els autors feien el savi i es passaven el dia recomanant morts que no els fessin ombra. Abans, si un autor recomanava un viu era que el viu, al cap de dos dies, també el recomanava a ell. —Després, cal destacar el desassossec que són capaços de generar aquests contes. Retrates la deshumanització d’aquesta societat de la qual formem part. —La gràcia (i el terror) de publicar un llibre és que te’n comencen a dir coses, i llavors penses: ‘Sí, potser sí que això que em diuen és veritat.’ Tu em dius ‘desassossec’ i ara hi penso, per primer cop. I hi estic potser d’acord. No ho havia pensat, perquè quan escric no penso en l’efecte que vull produir, només escric. L’altre dia un lector, a propòsit del primer conte, em va dir: ‘El que explica el conte és que el pare del nen al qual fan bullying hauria fet bullying al seu fill de petit, oi?’ I vaig pensar que tenia raó. Però no era una voluntat explícita del conte. En aquest conte volia que el nen no parlés gaire. Suposo que m’ha sortit un llibre on els personatges fan coses que fan que no hi hagi marxa enrere, però no ho volia. —La creació ha de comportar, generar, incomoditat? És imprescindible per il·luminar aspectes que tenim tant a tocar que no se’ns manifesten amb claredat? —També plaer. Per exemple, quan escolto la música de Robert Wyatt em sento incòmoda perquè els cops de la percussió no cauen on esperes. Però això també em genera plaer, perquè l’extrema netedat no m’agrada. M’agrada, en certa manera, la brutícia. En la música i en la literatura (no en canvi als lavabos públics). Jo diria que si escrius i com a mi t’agrada, et torna boig el realisme, el costumisme (el sempre ridiculitzat costumisme). En les històries contemporànies, el que has de fer és posar l’ull i la bala al teu entorn i sobretot a tu. —I què us fa pensar la frase de Carles Hac Mor que fa pocs dies recordava el crític Joan B. Minguet Batllori, ‘L’excel·lència sempre és putrefacta’? —No ho sé. Entenc què volia dir. Tornant a la música, a mi les veus que m’agraden són les poc convencionals, les imperfectes. No m’emociona sentir Witney Houston, però sí que m’emociona sentir Screaming Jay Hawkins. En la música no m’agrada el so d’estudi, netíssim. M’agrada sentir els sorolls i la saliva dels instruments de veu. Però potser no tot el que bruteja és bo. —Aquests dies la incomoditat de la creació té rostre: la poeta Dolors Miquel amb la seva ‘Missa pagesa’. —Quan una obra incomoda per alguna raó (sexual, religiosa…) sempre hi ha algú que diu de l’obra en qüestió que ‘el problema que té és que és molt mediocre’. Va passar amb el llibre ‘Todas putas’ d’Hernán Migoya. Ara algú troba el poema mediocre (llegit sol, fora del llibre, qualsevol poema, de Shakespeare o d’Andrés-Estellés pot semblar ‘mediocre’) i hi ha algú altre que s’hi apunta, i algú altre que també. I suposo que el que em sap greu és que ara, de cop, tothom s’ha tornat crític de poesia. Quants poemes del món haurien incomodat en Fernández Díaz? Quantes cançons que parlen de sexe? Quants quadres? Em pregunto què passaria si es publiqués, avui, Lolita. —Ara, en els contes (com en les frases que encapçalen el llibre, de Lou Reed i Espriu) hi ha un missatge també de ‘carpe diem’. —La cançó de Lou Reed m’agrada perquè parla de la por. I el poema d’Espriu, com tu dius, és el ‘carpe diem’ català. El ‘carpe diem’ més bèstia i que jo puc subscriure més de gust. Et diu que no deixis res per caminar, per tirar endavant, ‘car tot, en un moment, et serà pres’. Que bèstia. —Es destaquen elements molt contemporanis i transversals en els contes i, és clar, universals, com ara la dificultat de sortir del ramat, que mostra un dels contes més brillants, ‘Dos anys en la vida de la Flora Camí’. —Aquest personatge em resulta molt tendre, perquè potser penso que qualsevol de nosaltres, amb menys sort, hauria pogut ser-lo. És una dona que res del que té és el que voldria tenir. Ni l’home, ni la feina, ni la vida sexual, ni la vida familiar. I llavors fa una cosa ‘ella sola’. Es posa a córrer, gairebé per casualitat. I troba una parcel·la de felicitat i d’autonomia. Llavors, tothom procura que no, que no faci allò que la fa ser independent, perquè a la ‘massa’ que ella sigui feliç fent una cosa sola l’espanta. T’estic oferint un resum fatal del conte. —En els contes també hi ha molta paròdia i retrat, fins i tot cruel, de la teva professió d’escriptora, articulista itertuliana en un programa de televisió. És una manera de vacunar-se? —És un món molt parodiable. Hi ha molta vanitat, perquè sortir per la tele fa que et coneguin i escriure articles fa que te’n parlin. Alguns dels contes que parlen d’això estan lleugerament basats en fets reals. —Hi ha temes transversals que no són nous, com el de la crisi de parella, però no tenen centralitat en aquest cas. I també n’hi ha que apareixen en molts dels contes, sempre emprenyant: el tema de l’obsessió per no engreixar-se, els trastorns alimentaris, intoleràncies, actituds de menjar compulsivament, control dels aliments… Uf. —Sobre la crisi de parella em sembla que n’he parlat sempre, però veig que passen les dècades i els personatges també s’han fet més grans. Tenen fills i les crisis són unes altres. Hi ha menys energia, menys ganes de solucionar els problemes al llit. I sobre això de l’obsessió per engreixar-se, és clar que amoïna els habitants de les ciutats occidentals, i molt. En el conte de l’escriptora he fet, amb tot, que al final ella s’engreixa i acaba anant-li millor que quan havia fet règim. En aquest cas, una certa addicció als aperitius salats de tota mena, jo la tinc. M’agraden molt, molt, els cacauets, les nous de macadàmia, les patates fregides, els ganxets… I volia descriure amb molta sinceritat, amb molta mà, aquesta obsessió. —I també hi ha un retrat molt saludable i irònic, que pica, de la part ‘quica’ del procés d’independència. —Sí, en aquest mateix conte. Sempre penso que hi ha algú que és en un cantó o en un altre per atzar, i què passaria si de cop es trobés a l’altre. I en aquest conte s’explica. I també s’explica, que això és cert, com ser en un cantó o en l’altre si ets escriptor fa que ningú ja no es pugui llegir les teves obres amb neutralitat, sense apriorismes, només jutjant si són bones o no. —Finalment, si allò que vincula tots els personatges és el fet que són dominats per la por, proposa’ns algun remei que faci que aquesta por no sigui paralitzant. Tornem a Espriu? —Sí, sí. Tornem a Espriu! Corre, tira, perquè al final sempre hi ha un bar preciós amb uns tamborets còmodes i un cambrer professional que et destapa una ampolla per a tu i només per a tu.

Summary: Empar Moliner: ‘Em pregunto què passaria si es publiqués, avui, Lolita’


Brussel·les ha decidit portar Hongria al Tribunal de Justícia de la Unió Europea per ‘criminalitzar les activitats d’ajuda als refugiats’ i ‘restringir’ el dret d’aquestes persones a sol·licitar protecció internacional amb noves normatives. La Comissió Europea ha denunciat avui als tribunals aquesta legislació impulsada pel govern de Viktor Orbán perquè considera que viola els drets dels demandants d’asil a ser assistits per ONGs i altres entitats. La CE també ha obert un procediment d’infracció contra Budapest per no donar menjar a les persones retingudes a la frontera que esperen ser retornades després que s’hagin rebutjat les seves sol·licituds de protecció. Segons l’executiu de la UE, aquests centres de detenció ‘no respecten les condicions materials’ garantides per la Carta de Drets Fonamentals de la UE. Brussel·les ha donat només un mes a Budapest per redreçar la situació que considera urgent i ha amenaçat de portar el cas també als tribunals si no actua.

Summary: Brussel·les porta Hongria als tribunals europeus per ‘criminalitzar les activitats d’ajuda als refugiats’


L’acte polític que han fet Ada Colau i els comuns a Can Zam avui a migdia ha servit perquè ens adonem que, malgrat la intensitat del moment, Colau i Iglesias no omplen. L’assistència ha estat molt més baixa que en els mítings multitudinaris anteriors de Pablo Iglesias a Catalunya. Aquesta diada, hi ha hagut uns dos milers de persones i el parc de Santa Coloma de Gramenet ha quedat mig ple, o mig buit, a l’hora d’escoltar els discursos de Colau, Elisenda Alamany, Pablo Iglesias i Xavier Domènech. Els peixos grossos del món comú no han pogut aconseguir una mobilització multitudinària. Can Zam. Banda esquerra. Força buida (fotografia: ABC). Can Zam. Banda dreta. Força plena. (fptpgrafia: ABC). Ada Colau, tres setmanes abans de l’1-O, continua en l’ambigüitat. Ha dit que l’1-O era alhora una mobilització i un referèndum. Totes dues coses. Per una banda, ha dit que faria tant com fos possible perquè l’1-O es pogués votar a Barcelona: ‘Faré tant com pugui perquè aquells qui vulguin votar ho puguin fer i tinguin els drets polítics protegits. No ens espanten les amenaces, protegirem les institucions, però sobretot farem tant com puguem perquè aquell qui vulgui mobilitzar-se l’1 d’octubre ho pugui fer.’ Però al costat d’aquesta defensa de l’1-O, Ada Colau ha fet un atac: ‘El problema no és que es convoqui un referèndum unilateral respecte de l’estat espanyol, sinó que sigui unilateral respecte de la meitat de Catalunya. Volem un referèndum que interpel·li el conjunt de la ciutadania.’ Ambigüitat. Continuem així. Però amb una novetat. Aquest matí s’ha vist una Ada Colau més enfadada, més enèrgica, que ha respost als atacs de covardia que ha rebut, aquests darrers dies, de la gent que l’acusa de no comprometre’s. Això, Colau, ho ha rebatut amb molt d’èmfasi i molt d’ímpetu: ‘No acceptem lliçons de ningú i menys dels convergents, que fins fa dos dies no tenien ni idea del que era la desobediència civil. No acceptem lliçons dels senyorets de Convergència! Molta de la gent del barri ens hem arriscat personalment i professional pels drets civils, arriscant detencions i patrimoni. I els senyorets de Convergència on eren? No només al despatx, eren amb el PP signant les mateixes lleis que ens reprimien!  La valentia no és seguir la irracionalitat ni fer el que diuen a Junts pel Sí; valentia és ser coherent, és defensar el criteri propi, és defensar la pluralitat!’ L’expressió ‘senyorets de Convergència’ ha estat un dels moments culminants del dia i del seu discurs. Visca Catalunya lliure i sobirana! Pablo Iglesias ha arribat acompanyat per la plana major del seu partit (Echenique i Monedero inclosos) i amb prou feines ha esmentat la Diada. Un breu instant, per dir que és a Santa Coloma on es demostra que Catalunya ‘és un sol poble’, i en un eslògan final: ‘Visca Catalunya lliure i sobirana. Visca la fraternitat!’, ha cridat Iglesias. Però, sobretot, Iglesias ha vingut a fer un míting en cerca de vots. D’entrada, a PDECat i PNB, els l’ha demanat per a fer fora el PP. Després, enumerant els èxits de les ciutats i administracions on governen, l’ha demanat a la gent. I finalment, ha apel·lat a la unitat dins el partit. ‘Cal continuar construint i que la diversitat sigui un valor. Asens, Coscubiela, Albano, Jessica, tots junts dins un projecte ampli on càpiga tothom, per a construir una nova majoria a Catalunya.’ Una apel·lació a la unitat que en aquests moments preocupa Podemos. Perquè el dia que el líder de Podemos visita Catalunya, el líder de Podem no hi era. Albano-Dante Fachin no l’hi havien convidat. Públic desconcertat L’acte també ha servit per a posar-se en contacte amb el públic que s’ha arribat fins al parc de Can Zam. I aquí la sensació del votant es pot definir amb una sola paraula: desconcert. Els seguidors d’un moviment que tenen representants barallats dins el parlament català, enfrontats dins Podem i que inclouen persones tan allunyades entre sí com Jaume Asens i Coscubiela, són uns seguidors força desconcertats, avui dia. Alguns votaran, alguns altres no, i molts no saben encara què fer. Uns votaran sí, uns votaran no, uns altres nul. I alguns acceptaran els resultats, siguin quin siguin, i alguns altres diuen que no, que no pensen acceptar res.

Summary: Ada Colau: ‘No acceptem lliçons dels senyorets de Convergència!’


Gonzalo Boye i Jaume Alonso-Cuevillas tenen apamat el jutge Pablo Llarena; li’n saben tots els punts febles, saben quins són tots els errors (que són molts) que ha anat cometent en tot el procés d’instrucció contra els dirigents independentistes. I transmeten la sensació de veure molt clar i tenir molt calculat com atrapar-lo totalment en les seves contradiccions. Ja ho han començat a fer, amb l’euroordre tombada a Bèlgica, els recels dels jutges alemanys i el procediment contra Llarena tramitat per un jutjat belga. En un acte amb subscriptors de VilaWeb i moderat per Vicent Partal a l’auditori del CCCB, ple de gom a gom, tots dos advocats han demostrat sintonia i la tranquil·litat, la seguretat i el bon humor de saber que tenen les armes jurídiques per a posar en evidència la justícia espanyola. ‘L’opinió pública i jurídica europea està escandalitzada per les mancances democràtiques del sistema judicial espanyol’, ha dit Alonso-Cuevillas. ‘Faran el que voldran’, afegia Gonzalo Boye, esmolant les paraules d’una manera precisa per fer entendre a tot el públic l’absurditat de les acusacions i dels arguments que Llarena ha anat desplegant i que els seus col·legues de la sala segona del Tribunal Suprem espanyol han anat aplaudint. ‘Quan arribem a Estrasburg, a ells ja els serà igual, això, perquè ja no seran al Suprem. Però no han previst alguns altres mecanismes europeus àgils que poden donar resultat per a evitar aquestes aberracions.’ Uns mecanismes que Boye no revela però que deixa entendre que tenen molt ben controlats i que activaran en el moment precís. Uns mecanismes, segons que diu, que ni tan sols els jutges espanyols deuen preveure, ‘perquè no van haver d’estudiar-los’, però que també intueixen que hi deu haver i això els fa ‘sentir incòmodes’. La parella Boye-Cuevillas és de les que reconforta de saber que tens al teu equip. La seva capacitat de bastir una estratègia jurídica que desarmi les argúcies de Llarena va acompanyada d’una potència comunicativa enorme, que dominant els estats d’ànim col·lectiu de vegades amb una sola frase, com els cèlebres ‘…y ahí lo dejo’ de l’advocat xilè. Alonso-Cuevillas fins i tot diu que ‘causen atacs de cor’ entre les files de l’acusació. El disseny d’aquesta estratègia per a acorralar Llarena els ha dut a demanar a Querellants per la República que aturessin la demanda col·lectiva, de dos mil querellants, contra el jutge del Suprem. I amb una evident tensió. Finalment, han aconseguit un acord perquè els querellants facin un pas enrere. ‘La figura de l’acusació popular és molt útil, però ara està tot absolutament encaixat i volem evitar que això interfereixi en l’estratègia global. No és que la querella no sigui fonamentada, però cal fer-la més endavant, perquè la sala d’admissió no l’admetrà i donarà suport a Llarena’, ha explicat Boye. Com fer caure el castell de cartes Boye i Cuevillas veuen clar que tenen la raó jurídica, i amb això, bo i essent conscients que la justícia espanyola és capaç de fer què vulgui, posaran en evidència les mancances democràtiques de tot un sistema jurídic. ‘El problema amb la justícia espanyola ve quan vas pujant i arribes a Madrid, al Suprem, a l’Audiència espanyola i al Constitucional. Aquesta causa posa de manifest totes les contradiccions del sistema. No resisteixen el contrast amb un jutge de primera instància belga!’, ha exclamat Boye. El Suprem fa anys que feia aquestes coses, que feia coses que no havia de fer. Perquè s’atribueix unes competències que no té, reescrivint la llei, i ara ha passat que pràcticament han perpetrat un cop d’estat; han superat els límits que els corresponen.’ L’estratègia va donant fruit, i consisteix a anar impugnant aquest sistema. El castell de cartes anirà caient perquè no té fonament. Cuevillas veu clar que retiraran la rebel·lió perquè no se sosté: ‘Jo crec que l’acusació per rebel·lió caurà perquè no s’aguanta, i només la mantenen en aquest moment per a poder suspendre càrrecs electes. I això és improcedent. Pensem que fiscalia rebaixarà l’acusació de rebel·lió a sedició, i pensem que la sedició pot arribar a dotze anys de condemna i és una pena gravíssima. Aquí, a tot estirar, hi ha desobediència, i hauríem de veure si això és important, perquè tothom ha anat desobeint el Tribunal Constitucional sense que passés res, hi havia una mena de federació nacional de la desobediència al constitucional. Fins al cas del 9-N, quan van canviar el criteri’. I el canvi de govern espanyol? Els dos advocats no veuen el problema en Llarena, sinó en el sistema. Per més que ara hi hagi hagut un canvi de govern espanyol, dubten seriosament que canviï res en el criteri de la fiscalia respecte dels presos i els processats. ‘Els fiscals del Suprem faran cas a la nova fiscal general? Tinc dubtes de què farà la fiscalia del Suprem, malgrat que sigui un òrgan jerarquitzat’, ha dit Boye. I Alonso-Cuevillas ha posat un exemple: quan la fiscalia del Suprem es va oposar al criteri de la fiscalia general sobre l’alliberament de Joaquim Forn, es va arrenglerar amb els ultres de Vox i la sala del tribunal va acabar mantenint-lo en presó preventiva. Boye ho veu clar: ‘Aquesta causa no anirà cap a camins raonables. Però tard o d’hora Europa els farà veure si volen ser a Europa o si no hi volen ser.’ Cap a la denegació de les euroordres Amb un ull posat a la sala i un altre pendent de parlar per mòbil amb l’advocat alemany, Gonzalo Boye avisava de la pròxima resolució del procés d’extradició de Carles Puigdemont. Amb la prudència raonable pel fet de ser els seus advocats, han transmès confiança que l’euroordre de Llarena serà denegada. Perquè els jutges alemanys ja no han vist la rebel·lió i perquè la malversació no té cap fonament. Cap de les acusacions no tenen fonament. ‘En cap país no hem trobat jurisprudència dels delictes imputats. El fiscal escocès intenta trobar un símil de sedició de fa mesos i no el troba. Perquè no hi és’, ha dit Boye. ‘És un euroridícul’, ha resumit Alonso-Cuevillas. ‘Tots els països del món tenen un delicte que es diu rebel·lió o una altra cosa. Però els fets que explica l’euroordre no són això, no és el 23-F.’ I Boye ha afegit: ‘Hem agafat frases de la interlocutòria de processament i hi ha un problema d’enteniment democràtic. Un problema de concepció democràtica.’ Rebla Cuevillas: ‘Hi ha una desconfiança dels jutges envers els jutges espanyols.’ I encara Boye ho exemplifica així: ‘Llarena comet un error de novell: confon la violència contra les persones amb la violència contra les coses, contra un cotxe. Sembla que és una ofensa a l’honor de la bandera i de la Guàrdia Civil! Doncs que vagin a defensar l’honor per la via civil. Però el problema és de concepció democràtica, perquè Llarena veu com un perill una manifestació de dos milions de persones!’ Ací podeu veure l’acte sencer:

Summary: Boye i Cuevillas: les bèsties negres de Llarena perfilen la derrota del jutge


Podem entendre la poesia de Baudelaire sense saber alguns aspectes de la seva personalitat i intimitat, com ara la relació, intensa i complexa, que tenia amb la mare? L’editor Josep Lluch, de Proa, ho demana al revés: En tenim prou de llegir Les flors del mal per a entendre Baudelaire? Aquestes preguntes vénen a tomb d’una novetat editorial, El meu cor despullat, que recull escrits íntims que Baudelaire va deixar embastats, amb la intenció de convertir-los en un llibre, però que no va acabar d’escriure. Aquesta edició, a cura de l’escriptor Pere Rovira, també inclou una selecció de cartes escrites per Baudelaire. Diu Pere Rovira: ‘El meu cor despullat era el gran projecte final de Baudelaire. Penseu que en vida el poeta només va publicar Les flors del mal i Paradisos artificials, a més de les traduccions de les obres d’Edgar Allan Poe. El seu gran projecte era escriure aquest llibre, que havia de recollir tot el seu odi, rancúnies i passions concentrades. El llibre partia d’un desafiament plantejat per Poe: “Si a algun ambiciós li ve la fantasia de revolucionar alhora el món del pensament humà, de l’opinió humana i dels sentiments humans, hi ha una manera de fer-ho. El camí que mena a la fama immortal se li obre dret i sense obstacles. Només li caldrà, en efecte, escriure i publicar un petit llibre. Amb un títol senzill, uns quants mots ben clars, El meu cor despullat. Però aquest petit llibre haurà de mantenir la promesa del seu títol.” Poe creia que cap home seria capaç d’escriure’l, encara que s’ho proposés. Però Baudelaire estava convençut que ho aconseguiria i deia: “Seran les meves Confessions” (referint-se a les Confessions de Rousseau).’ Segons Pere Rovira: ‘Ens podem fer una idea bastant certa i fidel del llibre tal com està, perquè té molt d’interès. Baudelaire hi diu coses irritants, políticament salvatges. Trobem material per a escandalitzar tothom. És absolutament impúdic. En la tradició catalana seria impensable. Ell diu què pensa a fons, sense norma moral de cap mena. És un llibre d’anotacions íntimes i aforismes escrit en el país dels grans moralistes francesos. Baudelaire s’afegeix a la cadena dient coses que no s’havien dit abans. Això té un gran mèrit.’ Rovira també explica que el Baudelaire que se’ns mostra és molt pròxim i que és lluny de la imatge tòpica de poeta maleït i la seva relació amb les drogues. ‘Trobem un Baudelaire obsessionat per la feina i descobrim les preocupacions que veritablement tenia. També el seu interès per la política, el pas de la fe revolucionària a l’escepticisme. I les lectures que feia. També com n’era, de reaccionari: estava a favor de la pena de mort, era misogin… I no ho amagava. I alhora es mostra la seva fragilitat i vulnerabilitat. Baudelaire és un personatge irreductible, no el pots reduir a una sola imatge, perquè sempre trobes la contrària. I totes dues són ell.’ Pere Rovira ha completat el volum amb una selecció de la correspondència que Baudelaire va escriure durant la vida i que en l’obra completa ocupa dos volums de mil pàgines cadascun. En aquesta edició, ha traduït una quarantena de cartes, les que ell ha trobat més interessants. I entre les cartes seleccionades desataca amb diferència les que va escriure a la mare, Mme Aupick. Mare i fill, una relació d’amor i odi Baudelaire va tenir una relació tempestuosa amb la seva mare. Ella no va entendre mai el talent del seu fill. Quan ell tenia set anys, el pare es va morir. Mesos després, la mare es va tornar a casar, amb un militar, l’home que Baudelaire va odia per damunt de tot i tothom. Al pròleg, Rovira explica: ‘Sempre li escriu  des de la perspectiva del seu paradís perdut, la del temps que la va tenir per a ell sol, quan era petit, abans que ella es tornés a casar amb un militar ambiciós, imponent i sever, l’home contra el qual es va construir gran part de la personalitat de Baudelaire.’ El curador fa notar també que la nostàlgia d’un món perdut es barreja amb la ràbia causada per la imposició d’una tutela econòmica dictada judicialment, per part de la mare i el padrastre, quan el poeta ja era major d’edat. Aquest fet determinant el va privar de l’herència paterna i el va amargar, perquè va ser condemnat a sofrir pels diners i els deutes tota la vida.

Summary: Baudelaire íntim i irreductible


Tres dirigents del PNB i altres tres d’EH Bildu assistiran al judici que se celebrarà en el Tribunal Suprem espanyol contra els dirigents independentistes catalans que van impulsar el referèndum de l’1-O, per a mostrar el seu suport als presos polítics. El PNB ha acreditat el portaveu de la formació en el parlament basc, Joseba Egibar, a la presidenta de la comissió de drets humans del parlament basc, Ana Oregi, i al també parlamentari Iñigo Iturrate. EH Bildu enviarà a la seva portaveu parlamentària, Maddalen Iriarte, i als també representants en la cambra Jone Goirizelaia i Julen Arzuaga. El ple del parlament basc va aprovar el passat 20 de desembre, amb el suport de PNB i EH Bildu, enviar una delegació parlamentària al judici que se celebrarà al Tribunal Suprem contra els presos polítics. A la presidenta de la cambra basca, Bakartxo Tejeria, v rebre l’encàrrec de realitzar les gestions oportunes perquè els parlamentaris poguessin assistir a la vista oral. Per això, Tejeria va remetre un escrit al president de la sala segona del TS, Manuel Marchena, en el qual li demanava autorització perquè una delegació parlamentària pogués acudir a la vista oral. Tejeria va rebre la contestació de l’alt tribunal, on s’autoritzava la petició. Els parlamentaris de cadascun dels grups que assistiran, del PNB i d’EH Bildu, s’alternaran per a assistir a les sessions del judici, que es preveu que es prolongui durant més de dos mesos.

Summary: El PNB i EH Bildu assistiran al judici del Suprem contra l”1-O


La Comissió del Reglament del Parlament ha aprovat aquest dilluns el primer Codi de Conducta dels Diputats, que preveu multes de fins a 12.000 euros en cas d’incompliment d’algun dels articles, entre els quals destaca l’actuació per interès personal i acceptar regals valorats en més de 150 euros. La iniciativa és fruit de la llei de transparència i defineix els principis bàsics als quals els diputats han d’ajustar-se en cada moment, entre els quals figura la integritat, l’honorabilitat, l’objectivitat, la imparcialitat, la transparència, la responsabilitat i l’austeritat. Una de les principals novetats del Codi de Conducta se centra en el conflicte d’interessos: fins ara, es tenia en compte l’activitat del propi diputat però ara el cercle s’ha ampliat fins al segon grau de consanguinitat i afinitat. Així, els diputats s’hauran d’abstenir en les decisions que tinguin relació directa amb matèries en les quals puguin estar implicats familiars de fins a segon grau i, en cas de sospita, la Mesa del Parlament podrà requerir informació concreta. Els diputats tampoc podran acceptar regals o obsequis de més de 150 euros i, en cas de rebre’ls, hauran d’entregar-los al parlament per després ser destinats a activitats o serveis socials. Tampoc podran acceptar certes ofertes d’hospitalitat, invitacions i altres serveis que impliquin despeses a tercers en benefici propi o de familiars, ni percebre dietes o despeses de representació addicionals a les de la seva pròpia estructura retributiva. A més, hauran de publicar la seva agenda parlamentària, complir amb el règim d’incompatibilitats i presentar una declaració d’interessos econòmics, entre altres obligacions. El text caldrà ratificar en el pròxim ple del Parlament, tot i que els grups ja han manifestat aquest dilluns la seva voluntat que prosperi.

Summary: El parlament podrà multar els diputats que actuïn per interès personal o acceptin regals


L’escriptor Martí Domínguez, director de la revista Mètode de divulgació científica, que edita la Universitat de València, acaba de publicar una nova novel·la, L’esperit del temps (Proa), on capbussa l’espectador en les escruixidores memòries d’un científic austríac nazi, que va participar en alguns dels programes que van estudiar i impulsar l’extermini nazi. L’esperit del temps va fer que un metge austríac s’interessés pel desenvolupament de les teories darwinistes. L’esperit del temps va fer que pensés a aplicar els estudis sobre el comportament animal al progrés de l’espècie humana. L’esperit del temps va fer que posés les seves investigacions al servei d’una política. L’esperit del temps el va convertir en un puntal de les teories que fonamentaven les pràctiques nazis. L’esperit del temps el va situar en el front de l’Est en la guerra contra els russos. L’esperit del temps no va impedir que a principis dels setanta aquest científic nazi revés el Premi Nobel. L’esperit del temps és, finalment, una novel·la que reflexiona sobre les foscors més inquietants de la naturalesa humana. L’esperit del temps és un retrat veraç i documentat del programa nazi per a l’eugenèsia i la “regermanització” i de la complicitat de la comunitat intel·lectual en aquesta política racial. Mitjançant unes falses memòries, el protagonista confessa la barbàrie de l’holocaust, amb la persecució i extermini de la població jueva; l’estratègia de seleccionar entre la població dels territoris conquerits els qui, pels trets ètnics, podien ser “regermanitzats” o bé “descartats”; així com l’impuls per a una explosió demogràfica ària afavorint les relacions entre alemanys “purs”. Tots els professors, acadèmics, metges, militars i altres implicats en aquesta espiral són personatges reals, històrics, que van tenir un paper important en els fets que es relaten a L’esperit del temps. Llegiu un fragment de L’esperit del temps. El llibre arribarà a llibreries el 4 de setembre. L’editor de Proa, Josep Lluch, escriu per a VilaWeb: «Què va fer possible el nazisme? Com va obtenir el suport dels grans capitals, dels cercles universitaris i de les classes populars? Pot renéixer algun dia el totalitarisme a Europa? Són preguntes que ens plantegem de tant en tant, potser després de sentir una conversa, de veure un documental o de llegir el diari. Segurament, la resposta s’ha de buscar en el que els alemanys en diuen el Zeitgeist, és a dir l’esperit del temps. El científic i home de lletres Martí Domínguez representa l’esperit del temps amb gran eficàcia en les falses memòries d’un metge psiquiatre austríac, que posa al servei de la política racial nazi els seus estudis sobre el comportament animal. El programa d’eugenèsia i de regermanització, de colonització i d’extermini, no estava dirigit per quatre il·luminats. Científics de primer nivell, com el protagonista de L’esperit del temps (futur premi Nobel), van participar-hi activament, amb un entusiasme variable. Quina visió de les coses van tenir aquestes persones durant els últims anys de la seva vida? Quines memòries ens haurien llegat? La novel·la de Martí Domínguez te l’ambició d’abordar totes aquestes qüestions amb lucidesa i llibertat.» I l’autor de la novel·la, Martí Domínguez, explica: «Massa sovint es trivialitza el nazisme com un moviment dirigit per uns quants il·luminats i desequilibrats. A això han contribuït de manera molt notòria pel·lícules i sèries televisives (si no còmics o videojocs), mostrant el nacionalsocialisme com un grup de pertorbats, a un punt de l’histrionisme més eixelebrat. No obstant això, el revisionisme dels darrers anys ha evidenciat com al darrere d’ell hi era el món universitari alemany (i austríac), i com rere l’aparent arbitrarietat amb què es conduïen les accions hi havia uns fonaments de caràcter filosòfic i científic de primera magnitud. En realitat, el 99% del professorat universitari va continuar la seua feina, en institucions on la nazificació és un fet reconegut. Els psicòlegs alemanys feren estudis científics per tal de discriminar com la hibridació entre alemanys i eslaus afectava les característiques de les seues races, per tal de prohibir la cohabitació. El personatge de la novel·la participa en aquests estudis, que van concloure que la mescla racial amb els polonesos era altament perjudicial per a la puresa del caràcter alemany. Allò implicava en última instància un pla d’erradicació massiu de la societat polonesa sense arrels germàniques, i per extensió de tota la població eslava. Un genocidi que afectava entre trenta i cinquanta milions de persones. Així les coses, l’aniquilació de la raça jueva no era més que un primer pas d’un magne projecte genocida que afectava molts altres milions de persones.» Martí Domínguez (1966) és professor de periodisme de la Universitat de València. Ha estat guardonat amb el Premi Nacional de Periodisme per la seva tasca com a director de la revista científica Mètode. Com a novel·lista ha escrit Les confidències del comte de Buffon, El secret de Goethe, El retorn de Voltaire, El fracassat, La sega i L’assassí que estimava els llibres, novel·les que han rebut els principals premis de les nostres lletres. També és autor de l’assaig El somni de Lucreci, que va ser guardonat amb el premi Carles Rahola.

Summary: Avanç editorial: ‘L’esperit del temps’ de Martí Domínguez


Científics de la Universitat d’Edimburg han creat una nova visió de l’Antàrtida en processar les dades 3D del satèl·lit CryoSat de l’ESA per detallar com mai l’elevació del terreny. CryoSat porta un altímetre de radar que mesura l’alçada del gel del món. Típicament, les dades es fan servir per mesurar l’altura del gel en punts individuals. I, des del seu llançament el 2010, això ha revelat molt sobre com estan canviant les capes de gel, les glaceres i el gel marí. No obstant això, una tècnica anomenada ‘processament de franges’ porta les dades a un nou nivell. Els científics han utilitzat el nou ‘manera interferomètric’ de CryoSat per produir franges completes de dades amb molt més detall i més ràpid del que s’obté amb l’altimetria de radar convencional. La resolució espacial habitual d’uns pocs quilòmetres s’ha millorat a menys d’un quilòmetre. La tècnica està permetent als científics comprendre millor el canvi i predir com les capes de gel, les glaceres i les capes de gel poden comportar a mesura que el canvi climàtic es consolida. Això és important pel que fa a les preocupacions mundials com l’augment del nivell del mar, informa l’ESA. L’equip va usar aquest mètode per mapejar Groenlàndia en 2017, i ara el model de l’Antàrtida està disponible. Tots dos conjunts de dades es poden descarregar des del lloc web de CryoTop.

Summary: El mapa d’elevació 3D més detallat de l’Antàrtida


El president del Grup Municipal Demòcrata de l’Ajuntament de Barcelona, Xavier Trias, ha denunciat la ‘complaença i la inhibició’ de l’equip de govern municipal d’Ada Colau en l’àmbit de les drogues, la venda ambulat i la prostitució. Trias ha dit que aquesta actitud suposa una manca ‘d’autoritat’ que es tradueix en crisi com la dels narcopisos del Raval o la venda ambulant. Trias ha reconegut que no hi ha fórmules màgiques per evitar els casos de drogues o d’alteració de la convivència en la ciutat però el que sí que cal és ‘autoritat’ per dissuadir d’actuar a la ciutat als grups de delinqüents. El polític ha fet aquestes declaracions en una visita als carrers guarnits amb motius de les Festes de Gràcia. Aigües fecals a les begudes de la platja El líder municipal Demòcrata també s’ha referit a la necessitat ‘d’actuar immediatament’ davant un possible cas d’intoxicació alimentària per parts dels venedors ambulants a les platges de Barcelona. El cas ha estat denunciat per El País, que ha detectat aigües fecals en algunes de les begudes que es venen a peu de la sorra de la platja. Trias ha demanat que s’investigui aquesta denúncia i en cas de confirmar-se que s’actuï d’una manera decidida i amb autoritat. El polític municipal ha criticat les declaracions de la tinent d’alcalde Janet Sanz en les que responsabilitzava al cos dels Mossos d’Esquadra. Trias ha dit que no es tracta d’una discussió sobre diferents administracions sinó que aquests casos han de potenciar al màxim la col·laboració dels cossos de seguretat de les dues administracions ‘per mantenir el civisme a la ciutat’.

Summary: Trias afirma que la crisi dels narcopisos al Raval és fruit de la manca ‘d’autoritat’ de l’Ajuntament de Barcelona


Jordi Sánchez ha donat negatiu a la prova de la Covid-19 després que fos aïllat la infermeria de la presó dels Lledoners per haver tingut contacte amb una persona que presentava els símptomes del coronavirus 2019. En un piulet, Sánchez ha anunciat que ha renunciat fer ús de l’article 100.2 i no sortir de la presó per anar a treballar. ‘Cal fer cas a la petició del govern de Catalunya de confinament total’, ha escrit. He donat negatiu en la prova del COVIT-19. He renunciat a sortir amb el 100.2 malgrat el 882 dies de presó. CAL FER CAS A LA PETICIÓ DEL GOVERN de CATALUNYA DE CONFINAMENT TOTAL.Exigim que el govern espanyol actui ja o ens deixi actuar. Quan abans ho fem, abans ens en sortirem pic.twitter.com/gFjSuPXiGv — Jordi Sànchez (@jordialapreso) March 16, 2020 Tota la informació sobre el Coronavirus, minut a minut

Summary: Jordi Sánchez no té coronavirus però renuncia al 100.2 mentre duri el confinament


Israel diu que, de moment, no comenta res sobre la proclamació de la República Catalana. Fonts del govern israelià citades pel diari Haaretz han assegurat que Israel ha desestimat de pronunciar-se sobre la independència de Catalunya perquè és un problema intern d’Europa i que per aquest mateix motiu ha passat per alt les pressions espanyoles perquè s’hi pronunciés en contra. Segons un altre alt funcionari citat, Israel no vol pronunciar-se perquè tampoc no vol que Europa intervingui en els seus assumptes. Tanmateix, ha matisat que aquesta posició pot canviar més endavant. Per una altra banda, Palestina ha mostrat suport a la unitat de l’estat espanyol i s’ha limitat a demanar diàleg.

Summary: Israel menysté les pressions espanyoles per a rebutjar la independència de Catalunya


El govern espanyol destituirà el delegat al País Valencià, Juan Carlos Fulgencio. Així ho va comunicar el mateix Fulgencio al seu equip, segons que explica Europa Press. La destitució es farà oficial després del consell de ministres de la setmana que ve. L’encara delegat al País Valencià encara no ha decidit què farà amb el seu futur laboral, però està analitzant ‘diverses alternatives’. De totes maneres, Fulgencio havia palesat més d’una vegada que la seva intenció era continuar en el càrrec. Nascut a Bilbao el 1960, Fulgencio ha estat funcionari de l’Ajuntament de València i el consistori de Montcada. També fou intendent cap de recursos humans de la divisió central de la policia local de València. Fulgencio va ser nomenat el 15 de juny de 2018 i va prendre possessió el dia 26. Abans de substituir Juan Carlos Moragues, també era secretari general del PSPV a l’Horta Nord.

Summary: El govern espanyol destituirà Fulgencio com a delegat al País Valencià


ERC ha demanat al president del Parlament Europeu, David Sassoli, que protegeixi la immunitat d’Oriol Junqueras després de la decisió de la sala penal del Tribunal Suprem de mantenir-lo empresonat, no permetre que exerceixi com a eurodiputat ni demanar el suplicatori que correspondria a l’europarlament, contravenint la sentència del Tribunal de Justícia de la Unió Europea. El coordinador nacional del partit, Pere Aragonès, també ha avançat que presentaran un recurs de súplica al Suprem i activaran totes les vies judicials per a defensar-se, recorrent si cal també davant dels tribunals europeus. Aragonès ha assegurat que encara queda alguna escletxa perquè Junqueras pugui ser dilluns al ple de l’europarlament a Estrasburg, on ja seran Carles Puigdemont i Toni Comín com a eurodiputats. De fet, no ha descartat que presentin un recurs al TJUE per l’incompliment de la sentència amb mesures cautelars. ERC ha assegurat que seguirà tots els camins ‘viables’ o ‘transitables’, confiant en l’estratègia de defensa de Junqueras, i ha descartat que el govern s’empari en la sentència del TJUE per a permetre que dilluns Junqueras sigui a l’eurocambra. Aragonès ha defugit especular amb opcions que consideren que no són viables, com obrir les presons. ‘Al cap d’un minut les tornarien a tancar i ho faria el mateix Tribunal Suprem, si no els Mossos d’Esquadra que són a la porta’, ha sentenciat, convençut que la pressió ha recaure sobre el Suprem, que és qui s’ha saltat la normativa europea. Més enllà de l’emplaçament immediat al Parlament Europeu, ERC també confia que el cas de Junqueras quedi recollit en un informe jurídic de l’eurocambra sobre la recollida de les credencials que es votarà en el ple del 29 i el 30 de gener. Aragonès ha dit que esperen que verifiquin les credencials de Junqueras, i ha lloat el compromís de Sassoli amb la defensa dels drets dels diputats. De moment, el Parlament Europeu estudia la interlocutòria del Suprem i no ha pres cap decisió, segons fonts de l’eurocambra. Mentrestant, ERC preveu esgotar totes les vies jurídiques i activar ‘totes les vies polítiques’. Aragonès ha redoblat l’aposta del partit per a trobar una solució negociada al conflicte. El coordinador nacional d’ERC, que ha comparegut acompanyat de la direcció i dels màxims càrrecs institucionals del partit, ha titllat d”escàndol absolut’ la decisió del Suprem, a qui ha causat de portar l’estat espanyol a l’autarquia i a un brexit judicial. Per a ERC, la cúpula judicial espanyola viu una deriva euroescèptica i està capturada per la dreta i l’extrema dreta espanyola. Per això ha vaticinat que, si es deixa en mans de la justícia espanyola i dels ‘poders fàctics’, el conflicte no tindrà solució. A més, ha insistit que plantejaran el referèndum d’independència i l’amnistia a la taula de negociació entre els governs català i espanyol, encara que Salvador Illa, el representant del PSC de l’equip de negociació amb ERC, hagi opinat en una entrevista a RAC1 que no veu que hi hagi camí per als indults ni una llei d’amnistia.

Summary: ERC demana al Parlament Europeu que protegeixi Junqueras i recorrerà la decisió al Suprem


El Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) ha citat com a testimoni el secretari general de Vicepresidència i d’Economia i Hisenda de la Generalitat, Albert Castellanos, en el marc de la investigació al diputat d’ERC al parlament i ex-secretari d’Hisenda, Josep Lluís Salvadó, per l’1-O. En una providència recollida per Europa Press, la magistrada instructora Maria Eugenia Alegret cita Castellanos el 19 de desembre a les 11.30. Salvadó està sent investigat per la seva presumpta vinculació amb l’1-O i la creació de la Hisenda catalana, i el 19 de novembre va declarar al TSJC que el desenvolupament de l’Agència Tributària catalana es va limitar a les competències autonòmiques. El TSJC el va citar després que la magistrada que instrueix la causa, que també afecta l’ex-número dos de la conselleria d’Economia Josep Maria Jové, es declarés competent a l’octubre i ampliés la investigació a Salvadó, després de rebre exposició raonada per part del Jutjat d’Instrucció 13 de Barcelona, que també investiga la logística del 1-O, amb una trentena de processats. La magistrada instructora atribueix a Salvadó presumptes delictes de malversació de fons, revelació de secrets i desobediència greu per la seva presumpta relació amb el ‘full de ruta’ per a aconseguir la independència per la via unilateral a través del 1-O, segons l’aute que va dictar a l’octubre.

Summary: El TSJC cita com a testimoni el secretari de Vicepresidència de la Generalitat per l’1-O


El decret d’estat d’alarma aprovat pel govern espanyol arran de la crisi del coronavirus 2019 restringeix la mobilitat de la ciutadania en l’espai públic. Només es permet sortir de casa per anar a comprar productes de primera necessitat, treure diners, passejar la mascota, anar a treballar, tenir cura d’una persona dependent o tornar a la residència habitual. Tota la informació sobre el Coronavirus, minut a minut En aquest sentit, resta prohibida qualsevol activitat esportiva a l’espai públic, com ara córrer, anar a la muntanya o fer ciclisme. De fet, la bicicleta només es pot fer servir si és per anar a treballar o fer algun dels desplaçaments permesos pel decret. En cas de vulnerar les restriccions, els esportistes podran ser multats amb sancions que van dels 601 als 30.000 euros. Vamos a ver🤦🏻♂#quedatencasa No significa que puedes salir a pasear por la mota del rio🌳, subir a la Cruz de la Muela✝⛰, montar en bici🚴🚴🏻♀, running🏃♀🏃🏻♂Podría conllevar una multa de 601€ a 30.000€ 💶💶💶 pic.twitter.com/2Yj4uBd3Lq — Policía Local Orihuela (@plorihuela) March 15, 2020 Per tant, qui vulgui mantenir la forma física haurà de ser original i exercitar-se dins el domicili. El decret no impedeix de sortir al terrat, jardí o balcó a fer esport. 💪 Teletrabajo 🏡 #YoMeQuedoEnCasa🔝@mterstegen1 👏 pic.twitter.com/sEM2aKvYHU — FC Barcelona (desde 🏠) (@FCBarcelona_es) March 14, 2020

Summary: Estat d’alarma i esport: no podeu sortir a córrer ni fer ciclisme


Unides Podem-EUPV ha anunciat davant les eleccions del 28A vinent una bateria de propostes que, agrupades sota el lema ‘Horitzó Feminista’ pretenen ‘atallar i prevenir la violència masclista i aportar solucions a les víctimes’. Entre les mesures que propugnen figura la creació d’una Agència per a la Igualtat Salarial i la Corresponsabilitat. ‘Des d’Unides Podem tenim clar que la solució solament pot passar pel feminisme’, ha manifestat la candidata de la formació a Les Corts Valencianes per València, Pilar Lima. ‘Des d’una perspectiva netament feminista cal aportar solucions que avancen cap a una major llibertat, autonomia i seguretat de les dones. El 8-M la societat ens va llançar un desafiament al qual és imprescindible donar una resposta des de les institucions’, afegeix. Per a Unides Podem és ‘necessària una actuació urgent, que implica fixar una dotació pressupostària real i suficient per a erradicar la violència masclista i garantir el compliment del Pacte Valencià Contra la Violència de Gènere i Masclista’. ‘Necessitem assegurar el 10% d’habitatges públiques per a dones supervivents i crear unitats específiques de violència masclista en el sistema sanitari i programes per a evitar-la en tots els nivells de l’educació’, ha explicat, per la seva banda, Rosa Pérez, candidata d’Unides Podem a Les Corts per València. ‘Però no ens quedem ací, –prossegueix – és necessari assegurar una igualtat efectiva que implica atallar la discriminació laboral i per a això crearem una Agència per la Igualtat Salarial i la Corresponsabilitat en les empreses i administració valenciana, establirem unes ajudes per a la promoció de plans d’igualtat en pimes en les seves contractacions amb la Generalitat i donarem suport a les dones empresàries i emprenedores, entre altres coses amb subvencions a les quals escullen carreres universitàries en les quals tradicionalment estan menys presents’. Unides Podem– EU considera que ‘ha arribat el moment d’avançar en drets socials i transformar els serveis públics i el sistema de cures’. Permisos de maternitat i paternitat iguals En aquest context, advoca per establir ‘permisos de maternitat i paternitat iguals, intransferibles i pagats al cent per cent, educació pública de 0-3 anys, universal i gratuïta, garantir una sanitat pública i universal sense exclusions ni discriminacions, i la inversió en serveis bàsics com a residències, centres de dia i atenció domiciliària’. Dins d’aquest ‘Horitzó Feminista’, han inclòs a més la necessitat d’un Pla Estratègic d’Habitatge que en un termini d’una dècada augmenti el parc de habitatge pública i garanteixi l’accés a joves, dones víctimes de violència masclista i persones en risc d’exclusió social, assegurar la gestió pública dels serveis socials i l’atenció a la Dependència i un Pla de Conciliació Corresponsable i Racionalització d’usos del temps, que destini recursos per a les i els autònoms durant les baixes de maternitat i que faciliti l’adaptació d’horaris i el treball des de casa. ‘Res d’açò serà plenament útil i efectiu si no vam crear una Conselleria de Feminismes i LGTBI i unitats especialitzades en totes les conselleries, amb personal especialitzat i recursos suficients. Hem de prendre’ns de debò d’una manera definitiva que la Violència Masclista i la desigualtat són problemes estructurals que requereixen solucions estructurals que asseguren la perspectiva de gènere en totes les polítiques el Consell i en els mateixos Pressupostos de la Generalitat’, conclouen.

Summary: Unides Podem-EUPV proposa de crear una Agència per a la Igualtat Salarial i la Corresponsabilitat


La crisi de l’Acord del Botànic s’ha tancat avui amb la reunió a la seu del PSPV dels tres socis en la comissió de seguiment del pacte. El PSPV, Compromís i Podem han escenificat unitat amb vista als últims mesos de legislatura abans de les eleccions a les Corts, que s’han de fer al maig, i han acordat un calendari de prioritats pels mesos vinents. El síndic del PSPV, Antonio Mata, ha estat l’encarregat de valorar la reunió entre els tres partits de l’esquerra valenciana amb representació a les Corts. Mata ha dit que s’han assentat les bases definitives de la legislatura i que hi ha la voluntat d’aprovar el pressupost del 2019 a les Corts. ‘La voluntat és fer-ho bé i ho fem. El full de ruta del Botànic era canviar la vida de les persones, millorar-la. O és aquest Botànic o serà la dreta’, ha afirmat. Per la seva banda, el síndic de Compromís, Fran Ferri, ha dit que la reunió de la comissió de seguiment havia estat ‘molt positiva’. El diputat de Podem César Jiménez també ha expressat la seva satisfacció i ha anunciat que la comissió de seguiment del Botànic tornarà a reunir-se a principi d’octubre. La crisi del Botànic va començar fa dues setmanes, quan la Conselleria d’Hisenda va votar favorablement als límits de dèficit proposats pel govern espanyol al Consell de Política Fiscal i Financera. Dirigents de Compromís van criticar el conseller, Vicent Soler, que va defensar-se argumentant que hi havia una partida de vuit-cents milions que milloraven el finançament de la Generalitat. Més tard, diversos rumors apuntaven a la possibilitat que el president, Ximo Puig, avancés les eleccions per a beneficiar-se de les previsions favorables dels sondatges en detriment de Compromís i Podem. No obstant això, ambdós partits van treballar conjuntament perquè els socialistes descartessin aquesta possibilitat.

Summary: El PSPV, Compromís i Podem tanquen la crisi del Botànic i expressen la voluntat d’aprovar el pressupost del 2019


La batllessa de Barcelona, Ada Colau, ha anunciat que aniria a votar al referèndum del primer d’octubre. En declaracions a Eldiario.es, Colau ha dit: ‘La meva predisposició és fer-ho, tot i que d’aquí a l’1-O poden passar moltes coses.’ La batllessa ha insistit a dir que el president espanyol, Mariano Rajoy, és el principal responsable de la situació a Catalunya. També ha explicat que intentarà garantir que tots els barcelonins puguin votar l’1 d’octubre, per bé que encara no ha confirmat que l’ajuntament cedeixi espais municipals. Així mateix, ha dit que considera que el primer d’octubre és una mobilització, i no pas un referèndum amb totes les garanties. Finalment, ha tornat a negar que aspiri a ser la presidenta de la Generalitat.

Summary: Colau anuncia que anirà a votar al referèndum


El camí cap al referèndum sobre la independència ha acabat trencant el grup de Catalunya Sí que es Pot. No pas de manera formal, al parlament, però sí des del punt de vista de la unitat de discurs i de la confiança entre els membres dels partits que integren la coalició (Podem, ICV i EUiA). Però l’1-O no és pas l’única raó de desavinença. Les divergències polítiques són com més va més visibles a la xarxa, i es traslladen també a les relacions internes, que s’han arribat a enverinar aquestes últimes setmanes. Fins al punt que la diputada de Podem Àngels Martínez, en una conversa amb VilaWeb, s’ha declarat preocupada per la situació laboral d’una de les treballadores del grup parlamentari, que va substituir com a assessora Marc Bertomeu, acomiadat d’aquesta funció per part de la direcció de Podem Catalunya. La situació d’una treballadora contractada per Podem Els diputats d’ICV es van queixar que aquesta decisió no s’hagués pres ‘col·lectivament’, i des d’aleshores el portaveu del grup, Joan Coscubiela, ha posat entrebancs a la feina de la nova treballadora, segons que explica la diputada. Quins entrebancs? Per exemple, no poder disposar de l’espai de treball que tenia abans Marc Bertomeu, de manera que ara ha de fer la feina al despatx d’Àngels Martínez; o que no tingui accés a la intranet, ni disposi d’una acreditació permanent per al Parlament de Catalunya, per impediment de Coscubiela, i cada vegada que va a la cambra a treballar algun diputat del grup hagi de fer-li l’acreditació. Quins motius hi ha per a procedir d’aquesta manera? Segons fonts pròximes a la direcció del grup de CSQP consultades per VilaWeb, aquesta treballadora ‘no treballa’ per al grup, i s’ha decidit de no substituir Marc Bertomeu fins que no es resolgui el seu acomiadament. Tant ella com Bertomeu havien estat contractats per Podem, però la resta del grup no ha estat d’acord amb el relleu. Les fonts de Podem (la formació que contracta la treballadora com a assessora) consultades afirmen que Coscubiela no els va donar cap explicació sobre aquest tracte. ‘Estic molt preocupada per les condicions de feina d’aquesta companya’, diu Àngels Martínez, que explica també que, des d’aleshores, ara fa dos mesos, el grup parlamentari no s’ha tornat a reunir. Les desavinences entre Martínez i Coscubiela vénen de fa uns quants mesos, quan el portaveu parlamentari va arribar a dir d’ella, en unes declaracions a Catalunya Ràdio: ‘Una persona que no sol venir a les reunions del grup, que no fa la feina, que no participa, que no explica les coses, es desautoritza tota sola.’ Aquestes declaracions arribaven poc després del gest de Martínez en què va trencar la disciplina de vot per votar a favor d’una esmena al pressupost per a garantir recursos al referèndum. Arran d’aquell cas, alguns membres del grup van arribar a demanar que fos rellevada. Divergència sobre l’1-O Les últimes reunions que s’han fet són de la direcció de grup parlamentari, on es tracten les qüestions del dia a dia. Serà en una reunió de grup, diuen les fonts consultades per VilaWeb, on s’haurà de tractar el posicionament que haurà de tenir Catalunya Sí que es Pot respecte de la llei del referèndum i la llei de transitorietat, quan s’hagin de votar. I les posicions, aquí, poden ser divergents, com s’ha pogut veure amb relació al referèndum, en què les discrepàncies s’han fet públiques, sobretot a la xarxa. És sobre aquesta qüestió que es veu més clarament com topen dos punts de vista, fonamentalment: el de Podem, que amb algunes reserves ha decidit donar suport al referèndum de l’1-O i que manté una posició més oberta sobre els passos que es fan en relació amb el procés, i la que representa ICV, més crítica i molt més distant respecte de l’1-O. L’últim cas en què s’han vist aquestes desavinences ha estat arran de la publicació d’un manifest de personalitats pròximes a ICV, que, presentant-se com a membres de Catalunya en Comú, atacaven el referèndum. El diputat de CSQP i membre de Podem Joan Giner qüestionava aquest posicionament, i ràpidament Lluís Rabell el desautoritzava: L'esquerra amb massa institució i poc carrer pot acabar negant la veu a la gent. https://t.co/XMArYb7yHy — Joan Giner (@giner_joan) July 15, 2017 Això ho diu un diputat… de gent que ha gastat molts anys i sabates trepitjant carrer. El debat d'arguments, millor que la desqualificació. https://t.co/NNhGt7QYOV — Lluís Rabell (@LluisRabell) July 16, 2017 El desacord fa mesos que dura. Els diputats de Podem i Joan Josep Nuet, d’EUiA, van assistir a l’acte al parlament en què els diputats de Junts pel Sí i la CUP explicaven els detalls de la llei del referèndum. Ni Coscubiela ni Rabell no hi van anar; i Coscubiela, portaveu de CSQP, va dir que els qui hi havien anat, ho havien fet a títol personal. Fachin li responia així a Twitter: En @jcoscu diu que diputats de CSQP hem anat a l'acte d'avui "a títol personal". Hem anat representants de 2 dels 3 partits de la coalició. — Albano-Dante Fachin (@AlbanoDante76) July 4, 2017 I, per exemple, el mes passat, Lluís Rabell esgrimia un article del catedràtic de dret constitucional Xavier Arbós a La Vanguardia, que fonamentava la reflexió en l’article 2 de la constitució espanyola –el que parla de ‘la indivisible unitat d’Espanya’–, per dir que la unilateralitat del referèndum i de la independència era il·legal. Difícil formular el problema amb major claredat. O treballem per generar un espai acordat de decisió democràtica, o anem de cap a l'aventura https://t.co/DMSPg02kbx — Lluís Rabell (@LluisRabell) June 5, 2017 Fachin va recordar a Rabell la tutela militar amb què es va redactar aquest article l’any 1978. Lluís: el autor fundamenta su reflexión en el Art. 2 de la CE. No debemos pasar x alto como se gesta ese artículo.Hay que tenerlo en cuenta. pic.twitter.com/wJ1IJVHeay — Albano-Dante Fachin (@AlbanoDante76) June 5, 2017 Són alguns exemples de topades públiques entre membres del grup (ací en podeu veure més). Entre els membres de CSQP, es va assumint, a mesura que s’acosta el moment en què s’hauran de sotmetre a votació qüestions fonamentals per al camí al referèndum i el procés constituent, que els desacords es faran visibles també en forma de vots divergents entre uns diputats i uns altres. Catalunya Sí que es Pot ha aconseguit de mantenir-se formalment unit com a grup, però a la pràctica està cada vegada més dividit internament.

Summary: Catalunya Sí que es Pot: relacions enverinades a dos mesos de l’1-O


El programa d’ahir al vespre del ‘Polònia’ de TV3 va dedicar un gag molt crític i contundent al discurs d’ERC de voler ‘eixamplar la base’ i a la manera com l’independentisme i el republicanisme es dilueixen en l’acostament als comuns. Fins i tot Francesc Macià acaba estripant el carnet d’ERC. Ahir va rebre sobretot ERC, però en l’actual context de pugna, de desavinença i de partidisme en la negociació per a la conformació d’un govern i la investidura, la crítica va dirigida contra tots els protagonistes. També Junts per Catalunya i Puigdemont, que han parodiat cantant una versió peculiar de ‘Bitter sweet symphony’ de The Verve, anant contra direcció, com si sentís ploure. I també barallant-se amb ERC, parodiant ‘Starman’ de David Bowie, com si no toqués de peus a terra Però el gag que segurament més bé il·lustra aquest moment de desconcert és aquesta ‘guia de les negociacions’, que revela què hi ha darrere dels eufemismes utilitzats per uns i altres, criticant l’actitud en el repartiment de càrrecs entre JxCat i ERC.

Summary: Les cleques del ‘Polònia’ de TV3 a ERC i a Puigdemont


L’advocada del CDR Alexis Codina, un dels presos polítics del 23-S que podria sortir avui de Soto del Real, ha explicat que les substàncies considerades ‘precursores’ d’explosius que la Guàrdia Civil va trobar a casa del detingut responen a la seva activitat professional, que és restaurador de mobles i antiguitats. En una entrevista a RAC-1, Montserrat Vinyets ha dit que és ‘sorprenent’ que la fiscalia hagi mantingut la petició de presó provisional quan els atestats preliminars fixen que no s’han trobat explosiu. Vinyets ha dit que sí que es van trobar substàncies que barrejades es poden convertir en explosius, però ha matisat que ‘molta gent’ pot tenir-les, i que en aquest cas, respon l’activitat professional de Codina. Vinyets ha explicat que quan surti de la presó, Codina haurà de lliurar el passaport i tindrà prohibit sortir de l’estat espanyol. A més, haurà de comparèixer cada setmana davant d’un jutjat. L’advocada creu que aquesta situació es podria allargar fins al final del procés judicial. Respecte tota la investigació, Vinyets ha lamentat que als mitjans s’hagin publicat imatges descontextualitzades com una fotografia amb una pistola de paintball feta deu anys enrere que s’ha volgut utilitzar com una mostra de violència. L’advocada d’Alerta Solidària també ha recordat que en aquest cas s’ha fet una denúncia.

Summary: L’advocada d’Alexis Codina vincula les substàncies trobades a casa del pres polític a la seva feina de restaurador


L’Ajuntament de Barcelona demana al Jutjat d’instrucció número 7 que investigui 28 comandaments intermedis de la policia espanyola com a responsables de l’operatiu de l’1-O. Vint-i-tres d’aquests agents no han estat encara investigats. Segons que ha explicat a Catalunya Ràdio el regidor de Drets de Ciutadania i Participació, Marc Serra, se’ls atribueixen delictes de lesions, contra la integritat moral, danys, coaccions, desordres públics comesos per funcionaris i delictes contra els drets individuals. En aquest darrer cas, Serra reconeix que és molt difícil de provar però considera que ‘també s’ha de poder estudiar’. L’objectiu de l’ajuntament és que s’investigui ‘la totalitat’ dels comandaments que hi havia ‘sobre el terreny l’1-O’ a més dels vuit inspectors en cap que ja estan sent investigats. A banda dels vuit inspectors en cap que ja estan senti investigats pel mateix jutjat i que no declararan fins a finals d’octubre, explica Marc Serra, hi havia comandaments intermedis del cos, inspectors i sotsinspectors, que també van donar ordres i que per tant, segons el regidor ‘també tenen responsabilitat sobre l’operatiu’. Serra recalca que és un problema, a l’hora d’investigar agents, que els policies no van ‘degudament’ identificats segons els estàndards internacionals. La policia espanyola, especifica Serra, només porten un codi alfanumèric a l’esquena que fa gairebé ‘impossible’ la identificació als llocs dels fets. Per això, ha explicat, van demanar col·laboració ciutadana per reunir imatges i vídeos, de manera que s’han arribat a identificar 90 agents. Serra creu que la sentència del Tribunal Suprem espanyol del judici contra el procés tindrà un ‘impacte’ contra la causa, però confia que no pot avalar càrregues ‘indiscriminades, desproporcionades, antireglamentàries i intervencions policials sense avís previ’. Per això creu que no li pot ‘donar legalitat’. Serra creu que la instrucció de la causa s’ha de tancar en un termini màxim d’un any per obrir la fase intermèdia i anar cap al judici.

Summary: L’Ajuntament de Barcelona demana d’investigar 28 comandaments intermedis de la policia espanyola per l’1-O


El sistema de refrigeració dels Jutjats de Sabadell tornarà a funcionar amb normalitat a mitjans de la setmana vinent. El Departament de Justícia ha invertit 62.000 euros per canviar el compressor avariat per un de nou. Aquest dissabte un equip tècnic ha procedit a desmuntar l’aparell espatllat amb una grua de grans dimensions i ha pujat el nou amb el muntacàrregues que hi ha a l’interior de l’edifici. Aquesta és una solució provisional. La definitiva serà el canvi de tot el sistema de refrigeració que segons fonts del departament està previst pel 2021 i suposarà una inversió de 3 milions d’euros. Aquests treballs arriben després que en el darrer mes s’hagin hagut de suspendre desenes de vistes a causa de les elevades temperatures que s’han registrat a l’interior dels jutjats. Els treballs que s’han dut a terme aquest dissabte són els mateixos que Justícia va haver de fer ara fa dos anys quan el compressor del sistema de climatització dels Jutjats de Sabadell va avariar-se i Inspecció de Treball va arribar a clausurar l’edifici. Aquest 2019 la història s’ha tornat a repetir i el departament ha hagut d’invertir 62.000 euros més per resoldre, almenys temporalment, el problema. Amb tot, fonts de Justícia han explicat a l’ACN que la previsió és que l’any 2021 es faci una reforma integral de la refrigeració de l’edifici, el que suposarà una inversió de 3 milions d’euros. En el darrer mes l’activitat als Jutjats de Sabadell s’ha vist afectada per aquesta avaria. En diverses ocasions s’han superat de llarg els 27 graus a l’interior de l’equipament, el que ha obligat a suspendre declaracions i vistes. Entre aquestes destaca la compareixença com a testimoni pel cas Mercuri de la batllessa de Sabadell, Marta Farrés. La situació ha generat malestar entre els membres del Col·legi d’Advocats de Sabadell, que el passat 25 de juliol van participar en una protesta juntament amb jutges i fiscals. Van denunciar la situació i va exigir un nou edifici judicial. Alhora va demanar ‘responsabilitats polítiques’ i la ‘dimissió’ de la consellera, Esther Capella. Carta de la consellera Per la seva banda, la titular de Justícia ha fet arribar una carta al degà del Col·legi d’Advocats de Sabadell, Manolo Hernández, en què assegura que la conselleria no disposa de cap immoble alternatiu ni té previst buscar-lo. Per això encoratja el Col·legi d’Advocats a plantejar quines millores fan falta i dur-les a terme entre tots. Afirma que la inversió per remodelar tot el sistema de climatització ‘està compromesa’ però indica que no es pot fer abans perquè està sotmesa als terminis de la Llei de Contractació. ‘Hem estudiat totes les vies per escurçar terminis però no és legalment possible’, indica. La consellera ha aprofitat aquest text per confirmar que a finals d’aquest any es posaran en marxa dos nous òrgans judicials ‘malgrat que el Ministeri de Justícia es nega a assumir-ne el cost, tal com fa a la resta de l’estat’. Per aquesta raó, explica Capella, la Generalitat se’n farà càrrec.

Summary: Justícia repara el sistema de climatització dels Jutjats de Sabadell


La cap dels comuns al parlament, Jéssica Albiach, ha demanat al president de la Generalitat, Quim Torra, que el sobiranisme doni una resposta transversal al judici contra el procés del Tribunal Suprem en el cas que la sentència sigui condemnatòria. Així li ha plantejat en una reunió que han mantingut al Palau de la Generalitat a la qual també hi ha assistit la portaveu dels comuns al parlament, Susanna Segovia, i que forma part de la ronda que està fent Torra per buscar una unitat estratègica del sobiranisme per als mesos vinents. Albiach creu que la resposta ha de ser transversal per sumar tantes complicitats com sigui possible ‘i no perdre ningú pel camí’, i li ha demanat que en la seva ronda de contactes citi partits i organitzacions d’àmbits de fora del sobiranisme. Per als comuns hi ha qüestions, com el rebuig a la presó preventiva dels presos polítics i la voluntat de portar el conflicte a la via política i no a la judicial, que sumen consensos que van més enllà del sobiranisme, per aquest motiu hagi demanat a Torra que ampliï el perímetre de la seva ronda de contactes. Albiach li ha transmès que els comuns ‘són on sempre’ han estat, en la defensa dels drets civils i polítics i en la reivindicació que l’única sentència justa possible seria, en la seva opinió, l’absolució dels encausats. També han advertit Torra que segueixen rebutjant qualsevol unilateralitat com a resposta al judici: ‘La via unilateral no seria positiva per desencallar aquesta situació i aconseguir la necessitat d’un referèndum pactat’. Codi penal i mobilitzacions Els comuns li han plantejat tres idees com a resposta al judici contra el procés: la primera, impulsar des del congrés espanyol una reforma del Codi Penal – que ja van proposar en campanya – per aconseguir que sigui ‘més garantista’ i tingui efectes retroactius positius per als presos polítics. Albiach ha explicat que volen especificar que els delictes de rebel·lió i sedició només es poguessin contemplar si ‘la violència és amb armes’, la qual cosa eximiria de responsabilitats els encausats – perquè en els fets de la tardor del 2017 no n’hi va haver -. En segon lloc, ha assegurat que estan disposats a participar en les mobilitzacions al carrer, però han demanat a Torra que aquestes estiguin liderades per les entitats socials i sempre preservant que siguin de ‘caràcter pacífic i democràtic’. En tercer lloc, han reclamat a Torra que activi la taula que va crear mesos enrere amb l’objectiu de reprendre el diàleg entre les forces catalanes, i també el diàleg Generalitat-Estat espanyol i aconseguir un ‘referèndum pactat i vinculant’. Idees dispars D’ençà que va començar la ronda de contactes que avui l’ha portat a reunir-se amb els comuns, Torra ja s’ha vist amb organitzacions com l’ANC, Òmnium i l’AMI i partits com ERC, la CUP i Demòcrates, i Albiach ha explicat que la setmana que ve té previst veure’s amb diversos sindicats. En aquestes reunions, Torra ha rebut propostes dispars perquè, si els comuns li han demanat que descarti la via unilateral, d’altres actors com l’ANC, Demòcrates i la CUP li han dit que és l’única possible i que ha d’activar-la sense més dilacions.

Summary: Els comuns demanen a Torra una resposta transversal al judici contra el procés i li fan tres propostes


El judici contra l’1-O que començarà dimarts ha tornat a activar les mobilitzacions sobiranistes, i ja n’hi ha convocades unes quantes per a protestar contra la repressió. Dijous les entitats socials i els partits independentistes van presentar les primeres per a denunciar el judici contra el procés amb el lema ‘L’autodeterminació no és delicte‘. 12 de febrer: Aturades als llocs de treball i manifestacions al vespre El mateix dia del començament del judici hi ha convocada una aturada de deu minuts a les 12.00 a tots els centres de treball. A les 19.00 es faran concentracions a les capitals de les vegueries. A Barcelona, la crida unitària serà a la plaça de Catalunya. També hi ha convocada una vaga d’estudiants. 16 de febrer: Manifestació unitària a Barcelona La primera gran cita serà la manifestació del 16 de febrer a Barcelona, quatre dies després del començament del judici. La marxa començarà a les 17.00 a la plaça d’Espanya i omplirà la Gran Via fins a la plaça de la Universitat. La intenció dels organitzadors és aconseguir una manifestació tan multitudinària com les de les Diades. Per assolir-ho, algunes assemblees territorials de l’ANC llogaran autocars per a arribar-se a Barcelona. Qui vulgui comprar bitllets pot posar-se en contacte amb la territorial més pròxima. 21 de febrer: Vaga general Dins el gruix de mobilitzacions per a denunciar el judici contra el procés hi ha la vaga general del 21 de febrer, convocada per la Intersindical-CSC i que gaudeix del suport de tots els partits independentistes i de força entitats socials. Segons la llei, les vagues amb finalitats estrictament polítiques o alienes als interessos professionals dels treballadors són il·legals. Per això la Intersindical sosté que la vaga té motius estrictament laborals: contra la reforma laboral del 2012, de la qual el 10 de febrer es compliran set anys, per a reclamar un salari mínim de 1.200 euros mensuals i per a recuperar les lleis socials del Parlament de Catalunya suspeses pel Tribunal Constitucional espanyol. Tanmateix, el motiu de fons d’aquesta aturada és el procés judicial als presos polítics, cosa que ha fet que els sindicats principals, UGT i CCOO, no hi hagin donat suport. Les claus de la vaga general del 21 de febrer 16 de març: Manifestació unitària a Madrid Un mes després de la manifestació unitària a Barcelona se’n farà una altra a Madrid. Així, el 16 de març el sobiranisme es mobilitzarà a la mateixa ciutat on jutjaran alguns dels membres del govern que van convocar el referèndum. La manifestació començarà a les 18.00, però el recorregut encara no és definit. Manifestacions a més ciutats europees A més de Madrid, l’ANC ha convocat mobilitzacions per a denunciar el judici contra el procés a ciutats de Bèlgica, Suïssa, Anglaterra, Alemanya, França, País Basc, Escòcia i Luxemburg, entre més. Aquest dissabte s’han fet manifestacions a Copenhagen, Karlsruhe, Colònia, Hamburg, Frankfurt, Stuttgart, Berlín i Munic, i demà a París. Dimarts, dia que començarà el judici, n’hi haurà a Brussel·les, Ginebra, Londres, Sant Sebastià, Bilbao, Vitòria, Pamplona, Basilea, Glasgow, Edimburg, Aberdeen i Luxemburg. ⬛⬜📢 .@assemblea Foreign Assemblies call for demonstrations in 28 cities all over Europe, US and Mexico, to protest against the #faketrial of Catalan political and civil leaders, which is scheduled to begin on February 12th. 👉Check yours, #makeamove and join it!! pic.twitter.com/HPpPRMQ45c — ANC International 🚩 (@assemblea_int) February 8, 2019

Summary: Manual de mobilitzacions per a denunciar el judici contra el procés


Germinal Tomàs, un dels detinguts del 23-S que ha sortit en llibertat aquesta setmana de Soto del Real, ha estat rebut al seu municipi, Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès), amb música i bengales. Els veïns s’han concentrat a la plaça de la Vila amb una pancarta amb el lema ‘Benvingut a casa, Germinal. La repressió no ens aturarà’. Va sortir de la presó divendres, juntament amb Jordi Ros. Són els darrers independentistes detinguts el 23-S que hi restaven. Han dipositat una fiança de 30.000 euros i 15.000 respectivament, tal com havia decretat l’Audiència espanyola. SOM a la Plaça de la Vila rebent a en Germinal, ostatge alliberat de Soto del Real. Molt contentes que per fi sigui a casa, ara lluitarem per l’arxivament de la causa, gràcies a @AlertaSolidaria per la feina feta i la que encara queda✊🏼 #LlibertatDetingudes23S #SantaColoma pic.twitter.com/o1LaUOskoN — SOM Gramenet (@SOMgramenet) January 12, 2020 Ens n’alegrem de l’alliberament d’en Germinal i exigim que s’aturi la repressió. Amb repressió no hi ha solució. Exigim la #llibertatpresospolítics i el retorn dels exiliats. pic.twitter.com/8Z4dIKY1aV — SalvadorClavera ✊🏿 (@SalvadorClavera) January 12, 2020 Ahir una concentració a la plaça de Pau Casals de Mollet del Vallès (Vallès Occidental) els va donar la benvinguda amb crits de ‘No esteu soles’. Després s’hi van acostar Alexis Codina i Eduard Garzón, que també van estar empresonats a Soto del Real. A més d’ells quatre, l’Audiència espanyola ha alliberat esglaonadament Ferran Jolis, Xavier Duch i Txevi Buïgas. Manel Tomàs: ‘Em controlen el telèfon, als familiars també ens criminalitzen’ L’operació Judes es va efectuar abans de la sentència del procés i es va saldar nou detinguts –set de les quals van ingressar a la presó–, acusats de pertinença a organització terrorista, estralls en grau de conspiració i fabricació i tinença d’explosius.  Jordi Ros i Germinal Tomàs surten en llibertat de Soto del Real

Summary: L’emotiva benvinguda a Germinal Tomàs a Santa Coloma de Gramenet


El conseller de Cultura a l’exili, Lluís Puig, declararà el 20 de juny per videoconferència, acusat d’un delicte de desobediència pel jutjat d’Osca per no haver lliurat les quaranta-quatre peces del monestir de Sixena que hi havia al Museu de Lleida. Unes peces que, finalment, es van lliurar l’11 de desembre del 2017 arran de l’ordre judicial que va comportar l’entrada de la Guàrdia Civil a l’equipament museístic. Fonts de l’acusació han confirmat a l’ACN que el jutjat d’Instrucció número 3 ha emès una diligència en què avala la compareixença de Puig per videoconferència des de Brussel·les. Ell mateix ho havia ofert quan va ser citat a declarar per primera vegada el 25 d’abril de 2018 juntament amb el seu antecessor, Santi Vila, que sí que va comparèixer a Osca. La decisió del jutjat d’instrucció contradiu el criteri del Tribunal Suprem espanyol, que va denegar la petició de declarar per videoconferència feta pel president Carles Puigdemont i els consellers a l’exili el novembre del 2017. El tribunal tampoc no va acceptar que Puigdemont declarés per videoconferència com a testimoni al judici contra el procés, tot i que va presentar un escrit tornant-s’hi a oferir. La denúncia per desobediència contra Puig i Vila va ser interposada per l’Ajuntament de Vilanova de Sixena i, més tard, s’hi va afegir la fiscalia espanyola i també el govern d’Aragó, que després va retirar-se de la causa. Vila va comparèixer l’abril del 2018 als jutjats d’Osca i va declarar que s’havia fet ‘tant com es va poder’ en relació amb el lliurament de l’art. També va considerar que la causa per desobediència i prevaricació s’havia d’arxivar. Les quaranta-quatre peces del monestir de Vilanova de Sixena van ser lliurades arran de l’execució d’una sentència provisional que ho ordenava al Museu de Lleida. Va ser l’11 de desembre del 2017, durant l’aplicació del 155 a Catalunya, quan la comitiva judicial va entrar de matinada al Museu de Lleida acompanyada per un important desplegament de la Guàrdia Civil, i es van empaquetar les peces d’art per marxar en direcció cap a Sixena.

Summary: Puig declararà per videoconferència acusat de desobediència en el litigi de Sixena


Les darreres eleccions han estat marcades per l’actuació de la Junta Electoral espanyola –’Central’, segons la denominació oficial–, un òrgan pensat per a actuar com a àrbitre perquè la campanya electoral i les eleccions es facin amb transparència i equitat. A la campanya de les eleccions de diumenge, es van destacar decisions com ara la prohibició dels llaços grocs als edificis públics i, alhora, que els presos polítics poguessin participar per videoconferència en actes electorals i fer entrevistes. Ara, per a les eleccions europees, la junta no s’ha esperat a la campanya per a intervenir-hi i ha vetat Puigdemont, Comín i Ponsatí. Vist tot això cal demanar-se qui en forma part, de la junta. Aquest organisme es va renovar la legislatura passada, poc abans de les eleccions del 21 de desembre de 2017. En la composició, s’hi pot veure una clara vinculació política, car una part dels integrants és triada pels partits del congrés espanyol. Aquesta vegada s’ho van repartir entre PP, Ciutadans, PSOE i Units Podem. Els mals resultats del PDECat no van permetre d’incloure-hi cap membre afí al nacionalisme català, tal com s’havia aconseguit durant les últimes legislatures. Dels tretze vocals que la componen, vuit són magistrats del Tribunal Suprem, triats per sorteig pel Consell General del Poder Judicial –entre els quals el president i vice-president de la junta– i cinc són catedràtics en actiu de dret o de ciències polítiques i sociologia, designats per proposta conjunta dels grups parlamentaris. Dos els va nomenar el PP –Carlos José Vidal Prado, catedràtic de dret constitucional de la UNED, i Lourdes Nieto López, catedràtica de ciències polítiques també de la UNED–, un el PSOE –Ángela Figueruelo, catedràtica de dret constitucional de la Universitat de Salamanca–, un Ciutadans –Andrés Betancor, catedràtic de dret administratiu de la Pompeu Fabra– i un Units Podem –Inés Olaizola, catedràtica de dret penal de la Universitat de Navarra. La Junta Electoral espanyola es trenca pels arguments contra Puigdemont, Comín i Ponsatí i els presenta fora de termini És en el bloc de vocals on es detecten clares influències polítiques que fan dubtar que sigui un òrgan imparcial. N’hi ha que tenen opinions molt vinculades amb els partits que els proposen. Per exemple, Carlos José Vidal, que no s’ha amagat de participar en actes del PP. També després de ser elegit membre de la junta, com en aquest acte amb el PP Basc l’abril del 2018. Vidal hi va presentar un informe jurídic que li havia encarregat el partit. Hi ‘concloïa’ que l’única nació titular del dret de decidir és l’espanyola i que en cap cas aquest dret no es pot incloure en una reforma estatutària ni constitucional. Vidal també considera ‘bona’ la sentència del Tribunal Constitucional sobre l’estatut català: ‘No és cert que la sentència sigui un punt d’inflexió. El relat separatista manipula la realitat. El problema principal és que no hauria hagut de suprimir mai el recurs previ d’inconstitucionalitat davant estatuts d’autonomia’, deia en una entrevista al Correo de Madrid. Vidal, com a ferm defensor de la unitat espanyola, després del referèndum català va signar un manifest ‘en favor de la constitució espanyola’, en què es demanava al president de la Generalitat, Carles Puigdemont, que complís la llei. Entre els signants també hi havia Ángela Figueruelo, membre igualment de la junta electoral. Aquesta catedràtica va agafar fama perquè va dur als tribunals la presidenta de la Comunitat de Madrid després de descobrir que li havien falsificat la signatura per aconseguir el màster que no tenia. Betancor, bel·ligerància contra l’independentisme El més bel·ligerant contra Catalunya és, sens dubte, Andrés Betancor, proposat per Ciutadans. Ha col·laborat estretament amb aquell partit: n’ha estat membre de la comissió d’experts jurídics i hi ha participat en diversos actes. També és una veu molt escoltada per Societat Civil Catalana i hi ha col·laborat en alguns actes. En el bloc personal tradueix amb paraules la seva ideologia, i el cas català hi té un protagonisme destacat. En un article elogia l’aplicació de l’article 155, una mesura que segons ell, és un precedent molt valuós, però que el PP va aplicar amb un excessiu ‘sentiment de culpa’. Molt crític amb l’estratègia de l’independentisme, Betancor relacionava aquest moviment amb ETA: ‘Tots recordem l’heroisme dels caiguts en mans d’ETA. El sacrifici de tants per a tenir la llibertat que tenim avui. Aquest mateix record és el que fa acte de presència davant el cop que hi ha hagut a Catalunya. Són els mateixos morts, perquè és el mateix somni: un estat democràtic de dret fruit de la nostra llibertat, i no de la imposició d’uns quants.’ Especial atenció mereix l’article que va publicar quan el tribunal de Slesvig-Holstein va refusar l’extradició per rebel·lió de Puigdemont. Va escriure que estava decebut: ‘Una generació de juristes espanyoles hem crescut idolatrant la dogmàtica alemanya’, deia, però titllava la resolució d’escandalosa per manca de ‘rigor jurídic’. I acabava així: ‘Aquesta feblesa jurídica posa de manifest una arrogància que voreja el supremacisme a què tan acostumats ens tenen els nacionalistes i, ara també, alguns togats alemanys.’ Lourdes Nieto, proposada pel PP, no és estrany de veure-la en actes de la Fundació FAES. Té una visió particular del cas català, i no s’amaga d’expressar-la. En la primera declaració com a membre de la junta, en una compareixença que es va fer al congrés espanyol, va demanar de crear una assignatura de formació política arran del fet que –deia– ‘s’hagi pogut adoctrinar els joves a Catalunya’. Aquesta intervenció es va fer a final d’octubre del 2017, en plena ofensiva d’alguns mitjans espanyols i partits com ara PP i Ciutadans, que acusaven l’independentisme d’adoctrinar els joves i inculcar-los l’odi a Espanya. Vegeu-ho en aquest vídeo, a partir del minut 21: Els vocals proposats per Podem i el PSOE, Olaizola i Figueruelo, menys avesats a fer públiques les seves opinions, es van oposar a la decisió majoritària de la junta d’apartar Puigdemont, Comín i Ponsatí de les llistes de les eleccions europees. També s’hi oposaren el president i el vice-president de l’òrgan, tots dos de tendència més progressista, però no van poder impedir que la resta de jutges i vocals hi votessin a favor.

Summary: La Junta Electoral espanyola, un àrbitre parcial i viciat políticament


El conseller d’Interior, Miquel Buch, ha admès un ‘error de comunicació’ sobre l’ús del gas pebre, i preveu reunir-se durant els pròxims dies amb entitats de defensa dels drets humans i amb els diputats del parlament, amb la voluntat que hi hagi una taula de diàleg ‘permanent.’ Els Mossos exhibeixen el gas pebre poc abans de les mobilitzacions de l’octubre En declaracions a TV3, i després de les crítiques de diferent índole que han rebut l’ús del gas pebre com una amenaça, Buch ha reconegut que hi ha hagut un ‘error comunicatiu’ perquè l’objectiu era explicar les ‘eines’ del cos dels Mossos d’Esquadra per a poder ‘separar manifestants de signe contrari’ i, sobretot, per ‘aïllar’ grups violents. ‘L’objectiu prioritari és evitar l’ús de la força, com a últim recurs, sempre amb mediació prèvia, congruència i oportunitat’, ha explicat el conseller. Buch ha recordat que l’ús del gas pebre es va aprovar fa sis anys al parlament, que va regular a més la seva utilització per a casos excepcionals, de manera que no s’ha utilitzat mai. Ha posat com a exemple la manifestació que el dia 11 de setembre, coincidint amb la Diada, hi va haver davant del parlament, on es van produir llançaments d’objectes contra els agents i ‘es va actuar amb tota normalitat.’ Buch també ha destacat que al capdavant de la Brimo ‘hi ha una persona amb una dilatada experiència en mediació’, que és l’aposta dels Mossos davant de manifestacions amb elements de risc. ‘El cos de Mossos d’Esquadra la garantia que dóna a aquest país és el dret fonamental de qualsevol català de poder-se expressar i manifestar amb absoluta llibertat i normalitat’, ha afirmat. En aquest sentit, ha subratllat que en el cas que hi hagi grups violents, que són una ‘minoria i succeeix molt poques vegades’, els agents puguin aïllar a aquests violents ‘amb les eines que tenen.’

Summary: Buch admet un error comunicatiu sobre el gas pebre i es reunirà amb entitats


Les samarretes de la Via Lliure, la concentració convocada per l’ANC i Òmnium l’11 de setembre a la Meridiana són a la venda a la Botiga de VilaWeb. De manera excepcional la Botiga obrirà aquest dissabte dia 29 d’agost per a permetre que qui vulgui les pugui adquirir. L’horari de dissabte serà de deu del matí a dues del migdia. La Botiga, instal·lada a la redacció de VilaWeb obre normalment de dilluns a divendres d’onze del matí a dues i de 2/4 de cinc de la tarda a 2/4 de nou. Les samarretes les podeu adquirir també a través d’internet, des d’aquesta pàgina. Els qui les adquiriu per internet podeu optar entre rebre-les a casa o venir-les a replegar a la Botiga. La Botiga i la redacció del diari són al carrer Ferlandina, 43. Vegeu ací el mapa amb la localització exacta:

Summary: La Botiga de VilaWeb serà oberta també aquest dissabte al matí


El govern ha aprovat el decret de preus públics universitaris per al curs 2018-2019 d’acord amb la proposta presentada a la Junta del Consell Interuniversitari de Catalunya (CIC) integrada pels rectors i els presidents dels consells socials de les universitats. El decret fixa els mateixos preus públics i les mateixes rebaixes per accedir als estudis universitaris que el curs present. Així, per sisè curs consecutiu, no s’aplicarà cap actualització al preu dels crèdits de la primera matrícula i en el cas dels estudiants del tram 0 de renda, que correspon als becaris de règim general del Ministeri, també continuaran tenint la gratuïtat total dels estudis de grau. En la roda de premsa posterior al Consell Executiu, la consellera de la Presidència i portaveu del govern, Elsa Artadi, ha assegurat que la voluntat de l’executiu és potenciar un sistema de tarifes social en què ‘no quedi exclòs ningú’ i es pagui en funció de les possibilitats. És a dir, que ‘els que s’ho poden permetre contribueixin més a la sostenibilitat del sistema’. En aquest sentit, ha recordat que la consellera d’Empresa i Coneixement, Àngels Chacón, ha apostat per una revisió de les beques per augmentar la progressivitat del sistema. El decret de preus també manté una rebaixa del 80% del preu de matrícula per a estudiants de grau amb rendes corresponents al tram 1, i del 70% per a les rendes del tram 2 del sistema de tarifació social. Aquestes rebaixes, aplicades per primera vegada el curs 2017-2018, són fruit d’una nova reducció del 30% que s’aplica a la bonificació existent per a aquests dos trams de renda. El govern ha subratllat que, amb aquest acord, es continua potenciant el sistema català de tarifació social dels estudis universitaris amb la finalitat que ‘ningú’ quedi exclòs de la universitat per motius econòmics. Pel que fa a la resta de trams dels estudis de grau, el govern ha aprovat que, per sisè curs consecutiu, no s’apliqui cap actualització al preu dels crèdits de la primera matrícula. Així, el preu per crèdit de la resta de trams de renda –del 3 al 5– també es manté igual que en anys anteriors. Cost total dels estudis El sistema de tarifació social, que es regula a través del decret de preus, permet als estudiants pagar entre un 0% i el 25% del cost de l’estudi. La resta, com a mínim el 75%, va a càrrec del finançament directe de la Generalitat i, per tant, el cost majoritari d’un grau universitari no repercuteix directament en l’estudiant que cursa la titulació. Així, a banda dels estudiants del tram 0, que tenen la gratuïtat dels estudis, el sistema de tarifació social permet que els estudiants del tram 1 només paguin un 5% del cost total dels estudis. Concretament, el tram 1 acull a tots aquells estudiants de grau que compleixen els requisits econòmics per ser beneficiaris de les beques del ministeri espanyol però que queden exclosos dels ajuts estatals per no complir els requisits acadèmics. Pel que fa als del tram 2, el cost dels estudis que assumeixen se situa en el 7,5%. De mitjana, els estudiants catalans paguen el 19% del cost total dels estudis universitaris, el 81% restant l’assumeix l’administració. Màsters amb tarifació social La implantació del sistema de tarifació social en els màsters habilitats per a l’exercici de professions regulades continua vigent per al curs vinent. Per als estudiants amb nivell de renda situat al tram 1, el descompte es fixa en el 25% del preu del crèdit del màster; pel tram 2, és del 20%; pel tram 3, del 15%; pel tram 4 del 10%, i, finalment, pel tram 5, del 5%. En el cas dels màsters que no habiliten per a l’exercici d’activitats professionals regulades, continua l’opció que habilita als consells socials a aplicar una rebaixa de fins a un 30% sobre el preu del crèdit.

Summary: El govern aprova congelar les taxes universitàries per sisè curs consecutiu


Les autoritats italianes han autoritzat l’Ocean Viking, el vaixell de rescat de SOS Mediterranée i Metges Sense Fronteres (MSF), a desembarcar a Lampedusa els 82 migrants que té a bord després del seu rescat el diumenge i el dilluns. ‘Les autoritats italianes acaben d’oferir a l’Ocean Viking un port segur’, ha informat MSF al seu compte de Twitter. ‘Sis dies després del primer rescat, MSF i SOS Mediterranée estan aliades que les 82 persones rescatades a bord desembarcaran aviat a Lampedusa’, ha afegit l’ONG. La nit del dilluns 34 persones (28 homes, 6 dones, una d’elles embarassada i un nadó) van ser translladades des del veler Josefa a l’Ocean Viking. El veler, de només 14 metres d’eslora i gestionat per l’ONG alemanya Resqship, havia rescatat aquestes persones unes hores abans i havia sol·licitat assistència mèdica als equips de l’Ocean Viking. Aquestes 34 persones es van sumar a les 50 rescatades per l’Ocean Viking el diumenge a unes 14 milles nàutiques (26 quilòmetres) de la costa de Líbia, a l’oest de Trípoli. Una dona embarassada de nou mesos i el seu marit, que figuraven entre els rescatats d’aquesta embarcació, van ser evacuats en helicòpter el dimecres a Malta, on la dona va acabar donant a llum. El batlle de Lampedusa, molest amb la decisió governamental Per la seva banda, el batlle de Lampedusa, Salvatore Martello, ha criticat la decisió, defensant que el vaixell de salvament es troba actualment més a prop de Sicília. ‘L’Ocean Viking estava molt més a prop de les costes sicilianes que de Lampedusa’, ha dit en declaracions a l’agència AdnKronos. Martello s’ha dirigit directament a la nova ministra de l’Interior, Luciana Lamorghese, qui va assumir el càrrec fa poc més d’una setmana després de la formació del nou govern de coalició entre el Moviment 5 Estrelles i el Partit Democràtic, ocupant el lloc deixat per Matteo Salvini, el líder de la ultradretana Lliga i promotor de la política de ports tancats mantinguda per l’anterior executiu. ‘Potser la ministra de l’Interior pensa que els ciutadans de Lampedusa són idiotes emèrits’, ha comentat el batlle, recalcant que ‘l’illa no pot ser la solució de tots els problemes’. ‘El port més proper era Sicília’ ara el vaixell ‘ha estat obligat a tornar cap enrere a Lampedusa’ des d’una vegada desembarcats els migrants seran traslladats a Sicília, ha subratllat. ‘Quin sentit té tot això?’, s’ha preguntat Martello.

Summary: Itàlia autoritza el desembarcament a Lampedusa dels vuitanta-dos migrants a bord de l’Ocean Viking


El president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, ha considerat que seria bo que se superara la política de blocs i que ‘cadascú propose la seua proposta’, en ser preguntat per la possibilitat d’una ‘entesa’ al senat espanyol. Puig s’ha pronunciat en aquests termes davant els mitjans de comunicació respecte a la iniciativa de Compromís d’una candidatura conjunta de les forces polítiques del Botànic al Senat com la que es va plantejar en els passats comicis i que no es va poder materialitzar. Sobre aquest tema, el també secretari general del PSPV ha afirmat que la seua formació ‘avaluarà totes les posicions’ i està ‘disposada a escoltar’ perquè, al seu juí, ‘les circumstàncies que es donen en aquest moment no afavoreixen els plantejaments tancats i de confrontació’. ‘Crec que seria bo que finalment se superaren els blocs i, per açò, és bo que cadascú propose la seua proposta’, ha assenyalat. En qualsevol cas, ha postil·lat que el senat ‘més prompte que tard’ ha de convertir-se en una cambra ‘federal’ en la qual ‘es represente els territoris més enllà de les qüestions purament ideològiques’. Compromís pressiona els socis del Botànic per fer una candidatura única al senat espanyol

Summary: Ximo Puig, sobre l”entesa’ al senat: ‘Seria bo que se superaren els blocs i per açò és bo que cadascú propose’


L’economista i diputat de JxSí al Parlament de Catalunya Oriol Amat ha apuntat aquest dimarts que el producte interior brut (PIB) català continuarà creixent el 2017, tot i que lleugerament inferior a l’actual —d’un 3,1% el 2016 al 2,4%—. Amat ha remarcat, en una conferència celebrada a la seu de la patronal Cecot, a Terrassa, que aquestes dades tenen reflex en el teixit empresarial, amb millores a les vendes i els beneficis el 2015 i el 2016, així com la crescuda de les exportacions i l’augment de la productivitat en la gestió dels actius de les empreses que permetran enfortir el seu patrimoni i reduir el deute, ha informat en un comunicat. En canvi, ha remarcat que la productivitat laboral ha baixat pel cost de personal per treballador, que ha pujat més que el valor afegit de l’empleat, tot i que ha assenyalat que els salaris han augmentat per primera vegada; un altre factor positiu, des de el seu punt de vista, ha estat la solvència amb la fortalesa financera de les companyies per reduir el deute. Les empreses catalanes estan ‘evolucionant millor en el creixement de l’activitat i dels beneficis’ i segons la seva opinió això explicaria que el 2015 hagin augmentat el nombre d’empreses a Catalunya. El diputat ha subratllat que la contractació es multiplicarà, ‘un 79% d’empreses han manifestat que ho esperen’, de les quals un 31% espera fer-ho en un 3% i el 64% preveu una crescuda de salaris de fins a un 2%.

Summary: L’economista Oriol Amat preveu que el PIB català continuarà creixent el 2017