Borja de Riquer (1945) és historiador. L’any 1969, amb 24 anys, va començar la docència a la UAB i s’ha jubilat fa poc. De Riquer s’ha especialitzat en el catalanisme i la Restauració. La seva tesi doctoral s’intitula ‘Lliga Regionalista: la burgesia catalana i el nacionalisme’. Autor prolífic, acaba de publicar el llibre ‘Anar de debò. Els catalans i Espanya’ (Rosa dels Vents), un recull d’escrits i articles que intenten de posar un context històric al procés d’independència. Borja de Riquer ha estat una persona històricament molt vinculada al PSUC i les esquerres catalanes i recentment ha signat el manifest de suport a Ada Colau. En aquesta entrevista, es declara convers a l’independentisme. De fet, fa mesos, va signar un manifest independentista amb més militants d’esquerres. —Senyor historiador, per què som on som? —Perquè s’han esgotat les maneres de romandre dins Espanya. Durant dos segles els catalans hem intentat trobar-nos còmodes dins Espanya. Amb resultats molt irregulars. A vegades aconseguies molta cosa, sobretot quan tenies molta força o aprofitaves una crisi espanyola. L’any 1931, amb la caiguda de la monarquia, arriba Macià i la República Catalana. L’any 1977 acaba el franquisme i negociem de nou. Què ha passat els darrers anys? Que el model de la transició s’ha extingit. I quan la sentència del TC diu que no pots tenir sobirania fiscal, no ets nació i has d’acceptar les regles del joc. Però ara, per primer cop a la història de Catalunya, una part de la societat civil ha dit que no hi està d’acord. Tenim el dret de decidir. I això ha sorgit molt de sota. No ha estat una maniobra de quatre polítics. Els partits s’hi han hagut d’apuntar. I això són cinc anys. Un procés extraordinari. —Vós negueu la tesi de Valentí Puig, que diu que als catalans els ha anat bé quan s’han portat bé, i no quan han optat per ‘tirar pel dret’. —Aquesta idea de dir que si els catalans fem bondat i ens comportem com a bons espanyols tindrem possibilitats… Ja s’ha vist que no. Arriba un moment que topes amb un sostre. Quan trobes governs que incompleixen les seves pròpies lleis, què has de fer? No compleixen les inversions i no passa res! On som? L’alternativa és acceptar la supeditació? Valentí Puig diu que no tenim prou força i que, per tant, hauríem d’acontentar-nos. Escolta’m: això arriba on arriba. La gent ha dit prou. —Com més cas els fèiem, més ens denigraven. Rosa Parks dixit. —Clar. Jugar a la política de ‘no podem trencar això’, és reconèixer la subordinació. Acceptar que, com que sóc negre, haig de seure a una altra banda? Si calles i t’hi resignes, acceptes el sistema. I, personalment, crec que això és acceptar que ets inferior. I jo em nego a ser inferior. —Vós intenteu explicar les característiques del moviment sobiranista recent. —És un procés molt curiós i nou. És un moviment de classes mitjanes protagonitzat per gent jove i de mitjana edat. Gent culta, professional, interessada pel país. Molt majoritari fora de l’àrea metropolitana. Qui clarament no n’ha participat és l’alta burgesia catalana. Està absolutament en contra del procés. Claríssim. Tota la vida han jugat a fons a trobar-se dins Espanya. El senyors del Pont Aeri volen tenir influència a Madrid, pels seus interessos. El país, se’ls en fot. Era de preveure. Tot és més complex dins l’àrea metropolitana. Bona part de les classes populars tenen herència de la vella immigració. I dic vella perquè la gent nascuda fora de Catalunya té més de seixanta anys. Els seus fills ja han nascut aquí. Són sectors que es miren l’aposta sobiranista amb més reticències perquè han de veure com es lliga la seva situació social amb el canvi polític. I també amb les seves tradicions culturals. —Es separen de l’avi. —Però l’avi mai no els dirà que tornin a Extremadura. L’avi els pot dir que no perdin l’arrel. I aquí entrem en una temàtica molt sensible. —Vós dieu que el procés serà lent i irreversible. Per què? —Serà un procés llarg i dificultós que alguns han venut com una cosa fàcil. Divuit mesos? Bah. Ens enfrontem a l’estat espanyol. No és un partit, ni un govern. És un estat. I no tindrem suports de fora. Alguns ens podran mirar amb simpatia. Però no bellugaran un dit. Com a molt, en un moment determinat, pressionaran el govern espanyol per a intentar solucionar ‘això dels catalans’. Diran que aquest merder no es pot mantenir. Aquesta serà la màxima intervenció de fora. Per tant, ho hem de fer nosaltres. —I per què diu que és irreversible, doncs? —Per la quantitat de conversos al sobiranisme que hi ha i que han arribat a la conclusió que no podem continuar com estem. S’han de trencar les regles de joc. Aquest sectors podran passar etapes de menys entusiasme, però ja no tornaran a l’unionisme. Seran més o menys escèptics, però tornar a l’unionisme? No. Ja han vist què dóna. Les opcions són: o desfeta i resignació o llançar-nos a una aventura dura i difícil per a tenir l’oportunitat de canviar les coses. —Vós sou un independentista recent? —Sí. Jo sóc un d’aquests conversos a l’independentisme. La meva opinió és que el sistema autonòmic està esgotat. Ja no serveix, des de la perspectiva dels catalans. I, a més, no hi ha alternatives espanyoles que ens semblin creïbles. Quina opció espanyola proposa cosobiranies, defensa que som una nació i assegura que la fiscalitat dependrà de nosaltres? Cap. Per tant, crec que és necessari, si ningú m’ho ofereix, de dir que hauré d’anar-me’n a fora. Si algun dia, hipotètic, apareix, podrem parlar. Però a hores d’ara, o m’haig de resignar, com diu Valentí Puig, o haig de dir que n’estic fart. Crec que serà difícil. No serà fàcil. S’hi juguen més ells que nosaltres. El model polític econòmic que han muntat, sense una Catalunya que aporti el 22% dels recursos fiscals, com el mantindrien? Seria inviable. —Creu que una Catalunya independent implica una Espanya pobra, doncs? —Aquesta és una cosa que no he escrit i que tothom calla. Analitza el cas d’Andalusia. Des de fa quaranta anys ningú n’emigra. Per primer cop a la història, Andalusia no perd població. Com és possible que la regió de la UE que té l’index de desocupació més alt no perdi població? Ah, collons. Hi ha unes polítiques de subsidis que afavoreixen que la gent es quedi a casa treballant poc, o sense treballar. Aquest és el model creat pel PSOE i que el PP manté. Subsidis. Hi ha casos brutals. Província de Cadis. Gairebé un milió d’habitants. I mira com ho tenen: 35% de desocupació, 30% de funcionaris, i un 30% al sector privat. Aquest model és inviable si ets tu qui ha de pagar a aquest 35% de desocupats. No lliga. Només pot funcionar amb diners de fora. En un moment de crisi econòmica pot ser una solució a curt termini, però no durant quaranta anys. I aquesta és la gran pregunta que, en un país anglosaxó, et faria qualsevol: vostès, senyors d’Andalusia, què han fet amb els recursos de la UE i de l’estat? Com pot ser que essent la regió amb més recursos rebuts, encara tinguin un 35% de desocupació? I ‘okhu’ que ho preguntis: et titllaran de català burgès i insolidari. Escolta, tu. No fotem. El que no podem és condemnar-los al subsidi, perquè això vol dir subordinació política. Això és caciquisme. Qui reparteixi el PER, té els vots. Jo em pregunto com podran mantenir aquest sistema sense l’aportació dels catalans. —Per què el PSC ha fet l’aposta que ha fet? —El drama del PSC és la seva subordinació al PSOE. No deixa de ser sorprenent que el PSC de fa dos anys, amb Pere Navarro, estigués a favor del dret a decidir i, ara, el PSC d’Iceta, hi estigui en contra. L’Iceta ha fet del PSC la federació catalana del PSOE. Hauria de canviar de nom. Han fet l’aposta arriscada de cercar vots dins l’espai espanyolista. Però aquests van a Ciutadans o al PP. Perquè si pretens de retenir els votants amb el discurs espanyol, els vots se n’aniran als espanyols de veritat, no al succedani. —Com s’explica la conversió de CDC a l’independentisme? —Ha estat un procés de conversió a la vista dels resultats, dels fets. S’han trobat amb un mur. I una de dues: o acceptem com ho tenim, que és l’opció de Duran, o seran Mas i els altres que diran que no pot ser. Intentem saltar el mur. L’opció de Mas i CDC ha estat extremadament important perquè no és habitual i ha arriscat molt. La seva base social no vol soroll i convèncer aquests sectors… Clar que també s’han vist forçats pels fets. Un milió i mig de persones al carrer. —Jo escolto Joan Coscubiela i no veig que el milió i mig l’hagi fet canviar d’idees. —No li dóna la importància que ha tingut. Sobretot s’obsessiona amb la crisi econòmica. Ningú t’ho nega. Però tu no pots tancar-te a dir que aquí només pots parlar de la crisi econòmica. Aquí hi ha un contenciós. Als grups de l’esquerra catalana tradicional, ICV i PSC, el tema els ha agafat a contrapeu. Quan la temàtica sobiranista ha assolit protagonisme, els ha superat. S’han vist obligats a entrar en un discurs impropi i, com a demòcrates, no han tengut més remei que dir sí al dret de decidir. Però quan s’han de definir els surt el tema de les relacions amb les esquerres espanyoles, més fortes al PSC que ICV, i aquí es crea un problema sobre el qual no es volen pronunciar. Es reflecteix un problema que no ha estat assumit. Tard o d’hora aquesta esquerra acabarà definint-se. —El PSC ja ho ha fet. Ha optat pel no. —ICV ho té més difícil. Per a aquests, la decisió dependrà de quina sigui l’oferta espanyola. Si és l’oferta de reforma del PSOE, diran que no. Si l’oferta és radical, amb elements de sobirania, cosa que crec utòpica, és possible que diguin que aquesta constitució confederal és la solució. Diran que l’alternativa a la independència és això. —Per últim: com veieu el País Valencià i les Illes? —Jo penso que cadascú ha de fer el seu camí. Penso que, als dos llocs, s’hi belluguen coses. Més al País Valencià. Finalment, han vist que el model del PP i el PSOE els afecta negativament. Ara s’adonen que el tema de les infrastructures els perjudica. Que hi hagi un tram de via única entre València i Catalunya mentre es gasten milers de milions a Badajoz, que no porta enlloc, perquè els portuguesos no s’hi connectaran, és brutal. Els valencians també ho veuen, que és inacceptable. Ja veurem fins a on ho porten. I a les Illes també hi ha un drenatge de recursos brutal. En percentatge, més que aquí. Veig processos diferents, i molt lents. I que des de Catalunya no hem d’interferir. No hem de donar lliçons enlloc. Ja s’adonaran si els surt a compte de romandre a l’estat espanyol o no.

Summary: Borja de Riquer: ‘El procés és irreversible per la quantitat de conversos al sobiranisme que hi ha’


Centenars de milers de catalans s’han manifestat avui a Barcelona per a defensar el referèndum i reclamar la independència de Catalunya. Us oferim un recull de les millors imatges que ha deixat la mobilització independentista de la Diada del Sí.

Summary: Recull de les millors imatges de la Diada del Sí


Igualada (Anoia) ens ha deixat algunes de les imatges més espectaculars del cap de setmana, però no solament perquè s’hi celebra la 22a edició del l’European Balloon Festival (EBF), sinó perquè avui dues mil persones han dibuixat un llaç humà en suport als presos polítics a la plaça de l’Ajuntament. També han traçat la popular bandera negra. Entre les participants hi ha la consellera de Cultura Laura Borràs i la consellera de Salut, Alba Vergés, natural d’aquesta ciutat. Així s’ha vist la ‘performance’ des de l’aire:

Summary: Dues mil persones dibuixen un llaç humà espectacular en suport als presos a Igualada


Amnistia Internacional ha tancat de manera temporal les seves oficines i ha posposat els seus actes a l’Índia després que l’organització fos acusada de sedició per part d’activistes i manifestants, segons ha confirmat una portaveu de l’ONG. Activistes polítics han celebrat manifestacions contra el grup en defensa dels drets humans els últims dos dies, acusant-lo d’incitar a l’odi contra l’estat durant un acte que va organitzar sobre abusos per part de les forces índies de seguretat a la regió del Caixmir. La policia ha assenyalat que està investigant si durant aquest acte es va recórrer a lemes contra el govern, tal com ha denunciat una organització estudiantil d’extrema dreta, Akhil Bharatiya Vidyarthi Parishad, vinculada al governamental Bharatiya Banata Party (BJP). Per la seva banda, el grup s’ha defensat i ha assenyalat que aquestes acusacions no tenen cap argument a sustentar-se, tot i que ha reconegut que algunes de les persones que van acudir a l’esmentat acte, a la ciutat de Bengaluru, sí van cantar lemes demanant la independència del Caixmir.

Summary: Amnistia Internacional acusada de sublevació a l’Índia


NOVA YORK, 27 (EUROPA PRESS) El president dels Estats Units, Barack Obama, s’ha presentat ‘més optimista’ que mai sobre el futur dels Estats Units durant el seu discurs de suport a la candidata demòcrata, Hillary Clinton, en la tercera jornada de la Convenció Demòcrata, que es desenvolupa des de dilluns a Filadèlfia. ‘Aquesta nit fa 12 anys des que em vaig dirigir a aquesta convenció per primera vegada’, ha iniciat el mandatari. ‘Avui em sento més optimista que mai sobre el futur dels Estats Units’, ha afegit, abans de continuar amb una intervenció que ha ressaltat les virtuts de Clinton, tant en matèria de política exterior, com en el personal. Recordant que Clinton ‘encara té la tenacitat que tenia quan era una jove’ que treballava en la Fundació de Defensa Infantil, on la candidata demòcrata va col·laborar una vegada finalitzats els seus estudis de Dret, i que fins i tot ‘al mig de les crisis’, qui ha estat la seva secretària d’Estat ‘escolta a la gent, manté la calma i tracta a tot el món amb respecte’. ‘A Hillary la respecta tot el món, i no només els líders, sinó la gent per a la qual treballa’, ha afegit, afegint que durant els quatre anys que va exercir de secretària d’Estat, ell mateix ha estat testimoni de la seva ‘intel·ligència, judici i disciplina’. El president, que el pròxim 8 de novembre serà substituït, bé per la primera dona que accedeix a la presidència o bé pel polèmic Donald Trump, ha recordat a més la lluita antiterrorista que Washington lidera a Síria i Iraq, i ha mostrat la seva confiança que serà la demòcrata la que acabi el treball que encara queda per fer. ‘Els nostres soldats han copejat sense pietat Estat Islàmic’, ha afirmat. ‘Eliminant líders, recuperant territori’, ha continuat. ‘I sé que Hillary no desistirà en la seva voluntat fins que destrueixi Estat Islàmic. Ella acabarà aquest treball’, ha promès.

Summary: Obama és optimista i assegura que Clinton acabarà amb Estat Islàmic


La ciutat de Las Vegas ha habilitat un aparcament a l’aire lliure com a zona per a acollir persones sensesostre durant l’emergència del coronavirus 2019. Segons les autoritats, l’aparcament era la millor opció després que un alberg amb cinc-cents llits tanqués arran de detectar-s’hi un cas de la Covid-19. A les imatges de les instal·lacions es pot veure com les persones dormen a terra protegits tan sols amb una manta o un llençol. Segons les autoritats, cada sense sostre té un espai propi que equival al d’una plaça de cotxe perquè es respectin les mesures de distanciament social per evitar la propagació del virus. L’aparcament forma part del Cashman Center, un centre de convencions amb centenars de sales. Segons l’ajuntament, les instal·lacions no poden acollir els sensesostre perquè l’espai s’ha reservat pels hospitals de la ciutat. Es calcula que al sud de l’estat de Nevada hi ha unes 6.500 persones que viuen al carrer.

Summary: Indignació perquè Las Vegas fa dormir els sensesostre en un aparcament pel coronavirus 2019


El grup contra les Detencions Arbitràries de l’ONU ha exigit l’alliberament immediat d’Oriol Junqueras, Jordi Cuixart i Jordi Sànchez, així com una investigació ‘exhaustiva i independent’ sobre el seu cas. Els mitjans espanyols han menystingut la notícia assegurant que els dictàmens no són vinculants. Tanmateix, Irene Lozano, la mà dreta de Josep Borrell al Ministeri d’Afers Estrangers espanyol, no pensa el mateix. El 2015, quan era diputada per UPyD, va exigir des del faristol del congrés que es complissin els dictàmens. Evidentment, Lozano no parlava dels presos polítics catalans, sinó de l’opositor veneçolà Leopoldo López.  La secretària d’estat Irene Lozano compara el referèndum de l’1-O amb una violació ‘Hi ha algunes línies vermelles que quan són traspassades per qualsevol règim haurien de fer saltar les alarmes de tots els demòcrates. I creiem, senyories, que empresonar els dissidents és una línia vermella que cap demòcrata a Europa hauria de deixar passar’, va declarar. Vegeu ací el moment: Plenamente de acuerdo con @lozanoirene sobre efecto vinculante de las resoluciones ONU… confío en el principio de coherencia pic.twitter.com/8BHdHhyjdd — Gonzalo Boye (@boye_g) May 29, 2019

Summary: Així defensava la mà dreta de Borrell el compliment de resolucions de l’ONU sobre detencions


Rússia ha promès que estudiarà la proposta dels Estats Units per aprovar una nova ronda de sancions contra Corea del Nord al Consell de Seguretat de l’ONU, encara que ha apuntat que la data donada per a la possible votació, dilluns que ve, és ‘una mica prematura’. ‘No crec que siguem capaços d’anar tan de pressa’, ha advertit davant els periodistes l’ambaixador rus en Nacions Unides, Vasily Nebenzya, en al·lusió als plans exposats per la representant nord-americana, Nikki Haley, per sotmetre el text a votació l’11 de setembre. No obstant això, el ministre d’Exteriors rus, Sergei Lavrov, ha mostrat la disposició del Govern d’estudiar una nova resolució sempre que no afegeixi noves tensions militars al conflicte i aposti per una solució diplomàtica. Així l’hi ha traslladat Lavrov al secretari d’Estat dels Estats Units, Rex Tillerson, amb qui ha mantingut una conversa telefònica on també ha advocat per dotar de més protagonisme el secretari general de l’ONU, António Guterres, segons un comunicat del Ministeri d’Exteriors rus. Moscou manté la crida a la prudència que ha caracteritzat totes les seves declaracions des de l’assaig nuclear perpetrat per Pyongyang del 3 de setembre. Washington, per la seva banda, advoca per imposar les sancions ‘més contundents possibles’, sense aclarir el seu abast.

Summary: Rússia veu ‘prematur’ votar el dilluns una resolució sobre Corea però promet estudiar-la


Divendres es presentarà l’Associació Democràcia i Justícia per Catalunya, impulsada per diversos afectats per la violència del Primer d’Octubre i els seus equips jurídics, amb Núria Garrido i Jordi Cortada. Té la intenció d’internacionalitzar la vulneració dels drets fonamentals per l’estat espanyol. Una seixantena de persones, procedents de llocs molt diversos, han aplegat esforços amb el compromís de defensar els drets fonaments dels ciutadans de Catalunya i fer visible el context de repressió que s’hi viu. Tenen la intenció de donar suport a qualsevol persona que sigui víctima directa o indirecta d’actuacions injustificades que vulneren els drets civils a l’estat espanyol. I volen abastar més enllà dels ferits durant l’1-O. Fa mesos que hi treballen, però demà passat es presentaran públicament a l’Ateneu Barcelonès. L’acte serà a les 18.00 i hi participaran Elisenda Paluzie, presidenta de l’ANC, un representat d’Òmnium Cultural i Gonzalo Boye, advocat i membre de l’equip jurídic de l’associació. La diferència entre aquest projecte i les associacions d’afectats de l’1-O ja creades és la intenció d’internacionalitzar el conflicte. A més de presentar denúncies als tribunals espanyols, volen cercar respostes a instàncies europees i internacionals. Per una banda, es van preparant per presentar denúncies a l’ONU sobre els drets fonamentals que ha vulnerat l’estat espanyol del Primer d’Octubre fins a l’actualitat. Tenen previst de presentar les denuncies als relators de llibertat d’expressió, de lliure manifestació i de participació política i també al relator contra la tortura i el tracte denigrant. A més, també faran arribar la denúncia al Consell d’Europa.

Summary: Neix una associació d’afectats per l’1-O amb la intenció d’internacionalitzar la causa


Una sentència del Jutjat de Primera Instància número 7 de Sabadell obliga el Banc Sabadell ha retornar els 3.800 euros que una parella de jubilats d’Oriola (Alacant) va invertir el 2010 per a l’adquisició de quotes participatives de l’antiga Caja de Ahorros del Mediterráneo (CAM). Segons descriu la sentència, els afectats van fer l’operació assessorats pel director de la seva oficina, sense tenir coneixement de productes financers i pensant-se que contractaven un dipòsit a termini. És per això que la magistrada ha declarat nuls els contractes signats fa prop de sis anys i obliga també l’entitat financera a abonar els interessos i les costes del judici. La causa de nul·litat del contracte de compra de les quotes participatives radica en la forma en com es va comercialitzar el producte, i no en l’emissió del producte en sí mateixa. Segons recull al sentència, “l’absència d’informació preceptiva prèvia a la contractació d’aquest tipus de productes financers complexos, unida al perfil dels inversors, unida a la no realització del test d’idoneïtat; és suficient per afirmar la concurrència d’error com a vici del consentiment “.La demanda, interposada per l’Associació de Perjudicats d’Entitats Financeres (APDEF), és la primera que es cau del costat dels afectats per les quotes participatives de la CAM. Actualment, però, l’APDEF ja està tramitant més de 250 reclamacions per aquests títols.Les quotes participatives de la CAM es van començar a emetre l’any 2008 i es van col·locar a 55.000 petits inversors. Mitjançant la seva venda, la CAM va recollir 292 milions d’euros. Al desembre de 2011 les quotes participatives van deixar de tenir valor i es va suspendre la seva cotització a la borsa.La CAM va ser intervinguda el juny de 2011 pel Banc d’Espanya i el desembre del mateix any Banc Sabadell se la va adjudicar per un euro.

Summary: Banc Sabadell ha de retornar a una parella de jubilats d’Alacant la inversió en participacions de l’antiga CAM


El ple de Vic ha aprovat avui una declaració de suport al regidor de Capgirem Vic, Joan Coma, investigat per sedició per l’Audiència espanyola, i també a tots els investigats pel 9-N. La declaració ha rebut el suport de la majoria de grups al consistori, i només la regidora d’Unió s’ha abstingut i el regidor de Plataforma Vigatana hi ha votat en contra. Durant la seva intervenció, Coma ha agraït amb emoció les mostres de suport i ha aprofitat per refermar-se en les seves paraules, ‘sense por, malgrat que algú vulgui coartar la nostra llibertat política’. Una vintena d’antics regidors del consistori, presents al ple, també han volgut donar-li el seu suport. Un cop aprovada la moció, la sala s’ha desfet en un llarg aplaudiment pel regidor.

Summary: El ple de Vic aprova una declaració de suport a Joan Coma, el regidor investigat per sedició


L’editorial Galaxia Gutenberg i la Fundació Palau de Caldes d’Estrac publiquen una nova edició d’un llibre ja clàssic, Estimat Picasso, de Josep Palau i Fabre, un dels grans experts en l’obra de l’artista, a més d’escriptor i poeta. Aquesta edició és a cura del periodista i escriptor Julià Guillamon, biògraf de Palau. Josep Palau i Fabre va arribar a París el 1945 amb la idea fixa de conèixer a Picasso. El 1947, Picasso el va rebre i va néixer una relació plena de contrasts. Conscient de viure una experiència única, va anar anotant els records d’aquestes visites. Fins al 1960 ho va fer en forma de memòries i a partir del 1963, en forma de dietari. La primera vegada que es va publicar Estimat Picasso fou el 1997. Ara aquesta edició inclou les obres de Picasso de la Fundació Palau i documents gràfics que permeten d’acompanyar Palau en la seva aventura al costat del pintor. Llegiu les primeres planes d’Estimat Picasso. Julià Guillamon explica en el pròleg: «Estimat Picasso té el valor de testimoni i és un retrat de Picasso, en diferents etapes de la seva vida. Es compon de dues parts. La primera, escrita a París cap al 1958, és un estat de la qüestió de la relació que Palau i Fabre intenta establir amb Picasso, des de la seva arribada a França el 1945, i el resum de diverses trobades a la Costa Blava. El segon és un dietari, reelaborat a partir de les notes que Palau i Fabre prenia conscientment en les visites a l’artista a Nôtre-Dame-de-Vie, a Mougins, entre el desembre del 1962 i el març del 1979, un any abans de la mort de Picasso.» A més de retratar l’artista, Guillamon diu que Estimat Picasso també és un retrat de l’autor i de la seva passió pel malaguenc. Coberta de ‘Estimat Picasso’.

Summary: Una nova edició de ‘Estimat Picasso’ de Josep Palau i Fabre


L’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha anunciat aquest dijous un reforç de l’equip que negocia amb els treballadors del Metro el seu conveni col·lectiu, incorporant el gerent de l’Ajuntament, Jordi Martí, i el coordinador general de Serveis de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB), Eduard Saurina. L’Ajuntament ha impulsat aquest reforç amb la implicació directa de representants de les administracions per ‘fer el màxim esforç per aconseguir com a mínim un objectiu’: abordar les discrepàncies i que el comitè sotmeti a votació dels treballadors una proposta de conveni, segons ha dit l’alcaldessa en roda de premsa. Colau ho ha anunciat al costat de la regidora de Mobilitat i presidenta de Transports Metropolitans de Barcelona (TMB), Mercedes Vidal, després que el comitè d’empresa assegurés aquest dimecres que les discrepàncies sobre el conveni són ‘ínfimes’, cosa que l’alcaldessa ha valorat positivament.

Summary: Colau anuncia un reforç de la negociació del Metro amb representants d’Ajuntament i AMB


L’ex-diputada de la CUP Anna Gabriel, exiliada a Suïssa, ha participat en un espot electoral del partit de cara a les eleccions municipals. ‘Totes les companyes i companys que es presenten als municipis en aquestes eleccions sabran fer-ho molt millor que jo’, diu Gabriel. ‘El dia 26 al vespre estaré amb molta il·lusió i amb moltes ganes per veure com ens han anat aquestes eleccions, però sobretot el que segur, segur, segur que estaré el dia 27 és al costat de les mateixes companyes, hagin sortit escollides o no treballant cojuntament (…) per un món millor’, conclou. Lluny de Sallent… Un missatge d'alegria i compromís amb totes les qui lluiten.Un missatge valent pel proper 26M. #AtreveixTe és el primer pas per alliberar-nos pic.twitter.com/PO9VdgjcAV — CUP Països Catalans (@cupnacional) May 13, 2019

Summary: Anna Gabriel reapareix en un anunci electoral de la CUP


L’Alguer celebra Sant Jordi d’avui fins al 27 d’abril amb diferents activitats. Avui a les 17.30 es farà la presentació de la publicació anual Sant Jordi a l’Alguer a la recerca del drac, d’Eleonora Cattogno (amb traducció de Carla Valentino, a la Sala Mosaic del Museu Arqueològic. A les 18.00 s’exposaran al carrer de Sant Agustí 18 A les publicacions d’Òmnium Cultural de l’Alguer i les traduccions en alguerès d’El petit príncep, de Saint-Exupéry, i la Història d’una lloca marina, de L. Sepúlveda. També hi faran una diada de portes obertes. A les 19.00 l’Obra Cultural de l’Alguer presentarà una reedició del Volum II de Miquel Chessa a cura de Carlo Sechi i amb la lectura de Pier Luigi Alvau. Serà a la sala de la Biblioteca Catalana. Dimecres continuaran les activitats, i de les 17.00 a les 19.00 Plataforma per la Llengua organitzarà un laboratori de paella valenciana amb mestres paellers anomenat ‘Del tros al plat’ a la plaça Lo Quarter. A les 19.00 es farà una masterclass de guitarra blues amb el mestre Quico Pi de la Serra, que presentarà els seus últims discs. S’organitzarà a la torre de l’Esperó Reial. Dijous a les 12.00 es repetirà el laboratori de paella valenciana i a les 18.00 es farà un concert gratuït de Maria del Mar Bonet i Quico Pi de la Serra, en el marc de la festa de l’Alliberament del Feixisme que se celebra a Itàlia. Divendres a les 9.00 es repetirà el laboratori de paella valenciana i a les 18.00 es representarà Ernesto, una comèdia de Guido Sari. És una mena de metàfora de la infatuació acrítica per la tecnologia, que pot arribar a modificar els nostres comportaments, tant col·lectius com individuals. Serà a la Universitat de les Tres Edats (carrer de Sàsser, 179). Dissabte es clouran els actes amb la presentació de l’aplicació Apparella’t per a trobar parelles lingüístiques, una iniciativa de Plataforma per la Llengua que ja té el suport de més de dos-cents mecenes. Es farà a la Torre de l’Esperó Reial. La Generalitat de Catalunya organitza algunes de les activitats, com ara la presentació de Sant Jordi a l’Alguer a la recerca del drac. L’Ofici de l’Alguer, que depèn de la delegació del govern a Itàlia, torna a estar en funcionament després d’haver estat tancat per l’article 155.

Summary: Sant Jordi arriba a l’Alguer amb activitats durant tota la setmana


El poble del president Carles Puigdemont, Amer (Selva), ha boicotat la visita provocadora d’avui de Ciutadans. Ha estat, com era previst, amb indiferència. De fet, s’ha anul·lat una botifarrada convocada pels CDR com a protesta per la visita de la formació d’Arrimadas, que havia convocat els militants i els simpatitzants perquè acompanyessin els diputats que s’hi han desplaçat. L’acte no ha durat més de mitja hora i ha aplegat una quarantena de persones. Les darreres hores, l‘ANC d’Amer havia demanat als veïns que fessin vida normal, que no fessin cabal de la provocació de Ciutadans i, sobretot, que omplissin els carrers de Barcelona a la tarda. La majoria ho ha fet, malgrat que en algun moment també s’han sentit crits de ‘Puigdemont president’ a la plaça on eren concentrats els simpatitzants de Ciutadans. Els comerços han tancat a l’hora de l’acte i han tornat a obrir després. Segons alguns veïns, hi havia molts agents de policia traslladats per si hi havia algun conflicte. Avui la @viladAmer és més @Tortosa que mai… pic.twitter.com/trvI6v1WPU — Vila d'Amer (@viladAmer) February 16, 2019 Èxit absolut de la provocació de @CiutadansCs a Amer (han hagut de posar el GPS per arribar-hi perquè no el situaven al mapa).Comerços i restauració tancats. pic.twitter.com/WCc6L4itHY — Maria Montsonís,🤔paròdia🤨? (@BistroDelmarva) February 16, 2019 Sembla que la cosa augmenta i que a la plaça no hi cabran 👇 pic.twitter.com/GcRSrG5GdV — Maria Montsonís,🤔paròdia🤨? (@BistroDelmarva) February 16, 2019 A Amer han fet un #tortosa a C’s! La concentració fa pena!💪💪💪💪💪💪💪💪💪💪💪💪💪💪💪💪💪 pic.twitter.com/9kff8zXRKg — jordi canals cortes (@jordicanals) February 16, 2019 Crits @KRLS i independència pic.twitter.com/qj2rgJHbhd — David D'Amer #RepúbliCat (@davidheras) February 16, 2019 Mira q està passant ara mateix a Amer! pic.twitter.com/85qDqzB7i5 — Margarita Grabalosa (@grabapsa) February 16, 2019 En aquests moments hi ha més policies Amer que ciutadans….. Per 4 gats han mobilitzat molts policies a cost del contribuent… Vergonya els hauria de fer els de @CiutadansCs pic.twitter.com/84uS8r0gKu — David D'Amer #RepúbliCat (@davidheras) February 16, 2019 Alguns amerencs han penjat cartells.Han tancat botigues i bars. pic.twitter.com/QOl0KsZFN5 — Salvador Clarà Pons 🎗🌐🏳🌈 (@VadorClaraPons) February 16, 2019 No és el primer acte de provocació del partit d’Arrimadas, que defensa que l’espai públic ‘és de tots’. Fa poques setmanes, i tot i no ser benvinguts, van visitar el poble de la consellera Dolors Bassa, Torroella de Montgrí (Baix Empordà). Hi van anar per atendre la premsa i més d’un centenar de persones van protestar contra la visita. El coordinador local de Ciutadans, Pere Cuadros, va denunciar el portaveu de la CUP per amenaces. Aquell dia, el regidor de Cs de Blanes Sergio Atalaya va rebre un cop de llauna al nas. Amb motiu de l’acte d’avui, Puigdemont ha volgut recordar a Twitter que la seva vila és hereva ‘d’una llarga tradició de pau, no de conquesta’: A Amer es va signar al segle XV el Compromís d'Arbitratge en el conflicte Remença. El Llibre del Sindicat Remença il·lustra aquell intent de mediació. És l'únic document català al Memory of the World Register UNESCO. Som hereus d'una llarga tradició de pau, no pas de conquesta. — Carles Puigdemont (@KRLS) February 15, 2019

Summary: Amer no fa cas de la visita provocadora de Ciutadans


La Junta Electoral de Barcelona (JEP) ha declarat vacant l’escó al Parlament de Catalunya del president de la Generalitat, Quim Torra, i n’ha traspassat la credencial a Ferran Mascarell. Executa així l’ordre de la Junta Electoral espanyola (JEC), car el Tribunal Suprem ha denegat a Torra l’aplicació de les mesures cautelaríssimes que demanava fins que no es resolgui definitivament la inhabilitació dictada en primera instància pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya. Precisament, la JEP argumenta que no té competència per a anul·lar un acord de la JEC, que li és jeràrquicament superior. ‘I més quan el Tribunal Suprem, òrgan competent per haver acordat la suspensió, ja ha rebutjat aquesta pretensió’, afirma la JEP. L’acord de la Junta electoral espanyola, comunicat a la de Barcelona, ordena que ‘de manera immediata’ declari la vacant de Torra i expedeixi la credencial al següent candidat de la llista, en aquest cas Ferran Mascarell. Torra va sol·licitar que no s’executés l’acord de la JEC perquè hi havia recorregut en contra davant el Tribunal del Contenciós Administratiu i havia demanat les mesures cautelaríssimes, de tal manera que si es tirés endavant li vulnerarien el dret de tutela judicial efectiva. Arran d’això, la JEP recorda que avui el Tribunal Suprem ha desestimat les mesures cautelaríssimes, per la qual cosa considera que la petició de Torra ja no té raó de ser. També explica que ha presentat un nou escrit en què reitera la petició de suspendre l’execució, ‘tot i saber la resolució del Tribunal Suprem’, però al·legant que cal esperar al pronunciament final sobre l’incident de mesures cautelars. ‘Amb tot, aquesta junta no té competència per a acordar la suspensió d’un acord de la JEC, i més quan el Tribunal Suprem, òrgan competent per haver acordat la suspensió, ja ha rebutjat aquesta pretensió’. Finalment, la JEP explica que, atès que es tracta d’un acte confirmatori, no es pot recórrer contra la decisió.

Summary: La Junta Electoral de Barcelona declara vacant l’escó del president Torra al parlament


El candidat del centredreta, Mario Conoci, s’ha imposat amb claredat en les eleccions municipals a l’Alguer amb el 53,1% dels vots. La seva candidatura tenia el suport de vuit formacions, entre les quals la Lliga Nord, Força Itàlia, Germans d’Itàlia i formacions d’obediència sarda. El batlle en funcions i candidat de l’esquerra, Mario Bruno, ha quedat en segon lloc amb el 31,93% dels sufragis. Roberto Ferrara, candidat del Moviment 5 Estrelles, ha quedat últim amb només el 14,97% dels suports. Conoci ha mostrat la seva sensibilitat envers Catalunya i va formar part de la delegació del Partit Sard d’Acció que durant l’octubre de 2017 va donar suport a la independència i va denunciar que ‘l’estat espanyol havia mostrat la seva cara més autoritària i antidemocràtica’. A la vegada, el 2010 va ser el responsable de signar com a vice-síndic el manifest ‘El català, llengua de 10 milions d’europeus’, en el qual reclamava que fos plenament oficial a la Unió Europea. Al programa electoral es vantava d’haver treballat per l’obertura de l’Espai Llull el 2009, que considera ‘una referència institucional per als intercanvis culturals i que d’una altra banda s’ofereix com una frontissa que facilita els acords econòmics i comercials entre el teixit empresarial de la nostra ciutat i Catalunya’. Aquest mandat, proposa de promocionar i incentivar les propostes ‘dirigides a promoure la defensa, difusió i desenvolupament del patrimoni cultural i artístic de l’Alguer i de la seva especificitat lingüística’.

Summary: Mario Conoci, nou síndic de l’Alguer


El PNB va deixar clar més d’una vegada que si el govern espanyol mantenia la intervenció de l’autogovern de Catalunya amb l’aplicació de l’article 155 no donaria suport al projecte de pressupost de l’executiu de Mariano Rajoy. I, tenint en compte que els vots del PP i els de Ciutadans no arriben a la majoria necessària i que el PSOE refusa d’avalar-los, el suport dels nacionalistes bascs és imprescindible. Els comptes es debaten aquesta setmana al congrés espanyol, i previsiblement es votaran demà, amb la incògnita de què farà finalment el PNB, que fa poc que va deixar entendre que en facilitaria l’aprovació. Però l’amenaça de Rajoy d’allargar el 155 els afegeix pressió. I la incògnita es manté. La pressió que rep el PNB és més forta que mai, perquè la posició de Rajoy en relació amb el 155 s’ha endurit d’ençà del nomenament dels consellers del govern de Torra. La Moncloa continua tenint el control de l’administració de la Generalitat i sembla disposat a traspassar les disposicions del marc legal sobre els nomenaments i impedir que es publiquin al Diari Oficial de la Generalitat i frenar momentàniament l’aixecament del 155. La pressió d’Albert Rivera (i del PSOE) fa un cert efecte en Rajoy per a mantenir una política dura contra Catalunya. El president espanyol ho fa bo i sabent que aquesta setmana és decisiva per a l’aprovació del pressupost i per a l’estabilitat del seu govern i de la legislatura. Necessita el PNB, que ja va permetre l’admissió a tràmit dels comptes, i confia que finalment es desdiran definitivament del compromís de no donar-hi suport si es mantenia el 155. Però el fet és que dins el PNB hi ha veus crítiques amb la possibilitat d’un vot favorable al pressupost, com la del portaveu al parlament basc, Joseba Egibar, que aquest cap de setmana insistia que això dependria de si s’acabava retirant el 155. A l’esquerra abertzale, el dirigent de Sortu Pernando Barrena alertava que alguns altres membres del PNB, del sector més procliu al pacte amb Rajoy, insistien a càrrecs d’ERC i del PDECat perquè fessin declaracions en què alliberessin el partit basc del compromís de no donar suport al pressupost en cas que el 155 continuï vigent. Me dicen desde #BCN que miembros de @eajpnv ya están presionando a cargos de @esquerra y @Pdemocratacat para que hagan declaraciones "relevando" al PNV de su compromiso de no apoyar presupuestos del Estado mientras esté en vigor el #art155#quinabarra#solidaridadalacarta pic.twitter.com/mecIhoKiqZ — Pernando Barrena (@pernandobarrena) May 21, 2018 Per part d’ERC, el portaveu al congrés espanyol, Joan Tardà, ha dit que ignorava què acabaria fent el PNB, però que, fos quina fos la decisió, la respectarien. A qui ens pregunta: desconeixem què farà @eajpnv en el moment de la votació dels pressupostos si es manté el 155. Nosaltres, tanmateix, sempre respectarem el que acabin fent. — Joan Tardà i Coma (@JoanTarda) May 21, 2018 En canvi, la posició de Junts per Catalunya que ha expressat el vice-president primer del parlament, Josep Costa, ha tingut un to ben diferent: ‘No tinc cap dubte que el PNB farà el mateix que hauria fet en el cas que fos el lehendakari, i no el president, qui estigués impedit de nomenar els consellers del seu govern.’ Demà comença la votació dels pressupostos de l’Estat. No tenc cap dubte que el PNB farà el mateix que hauria fet en el cas que fos el Lehendakari, i no el President, el qui estigués impedit de nomenar els consellers del seu govern. — Josep Costa🎗 (@josepcosta) May 21, 2018 A Madrid, el govern espanyol, el PP i Ciutadans també fan pressió en el PNB, en el sentit contrari: el responsabilitzen de no poder-se aplicar el compromís d’augmentar les pensions d’acord amb l’IPC. I l’amenacen de no veure ni un euro dels 570 milions compromesos en infrastructures al País Basc. Vegeu, si no, aquesta anàlisi que publicava El País ahir. Però encara hi ha un altre factor a tenir en compte, per part del PNB, que expressa el catedràtic Guillem López Casasnovas en aquesta entrevista que publica avui VilaWeb: ‘Ciutadans arribarà al govern sense necessitar el País Basc. Llavors que passarà? Doncs que si sense el petit ja pots arribar al govern el tractes pitjor. Per la coherència que li exigiran els seus. Per això el PNB està intranquil i la seva preocupació per la situació no és només per la solidaritat amb Catalunya. Pensa que li val més donar suport dos anys als moderats del PP, que no als radicals de Ciutadans, que cada vegada veuen més “aznaritzats”.’ Què acabarà fent el PNB no se sabrà pas ‘fins a l’últim minut’, segons que van manifestar fonts del partit a EITB ahir, després de la reunió de la direcció del partit que havia de tractar d’aquesta qüestió precisament.

Summary: El PNB manté penjant d’un fil el pressupost de Rajoy, amb el 155 encara vigent


L’ex-diputat de la CUP Antonio Baños ha estat finalment apartat de les eleccions al secretariat nacional de l’ANC. Després de la polèmica i les crítiques rebudes ahir a la tarda, l’ANC ha acceptat que Baños presentés al·legacions aquest matí, però finalment la junta electoral ha resolt en contra de la seva candidatura. També n’han restat fora Alexis Azuaje, Adrià Aragonès, Miquel Àngel Audí, Gràcia Ferrer, Joan Folch i Sergi Masip. En canvi, la junta electoral ha acceptat la readmissió de les candidatures de Pere Camps, Xavier Ludevid i Elisenda Romeu, com a candidats a representació nacional; i Jordi Alemany, Adrià Aragonès, Neus Cerdà, Marcel·lí Corominas, Francesc Esteve, Joan Martínez, Sergi Masip, Eva Riera, Mateu Rodes i Tomàs Sayes com a candidats de representació territorial. Ací podeu consultar-se la llista definitiva de candidats.

Summary: Antonio Baños, definitivament fora de les eleccions al secretariat de l’ANC


El mes passat l’editora d’Eumo, Montse Ayats, va assumir la presidència de l’Associació d’Editors en Llengua Catalana (AELLC). Prenia el relleu d’Albert Pèlach, director general d’Enciclopèdia Catalana. Ayats, que arriba al càrrec havent dirigit la Setmana del Llibre en Català, l’esdeveniment més important d’aquesta associació, d’entrada ha instal·lat un nou estil, no tan personalista, més plural, més dialogant i de consens. Així es mostra en l’entrevista, dialogant, moderada, tot i que no deixa d’ensenyar la seva personalitat. L’acompanya en aquest mandat una junta plural formada pels vice-presidents: Enric Masllorens (Cruïlla), Izaskun Arretxe (Ara Llibres) i Joan Sala (Comanegra); i pels vocals: Josep Cots (Edicions de 1984), Reina Duarte (Grup Edebé), Jordi Ferré (Imatge 9 – Cossetània Edicions), Josep Gregori (Edicions Bromera), Toni Guiscafre (Documenta Balear); Isabel Martí (la Campana), Lluís Pagès (Pagès Editors), Ilya Perdigó (Editorial Alrevés), Emili Rosales (Grup 62) i Marc Sagristà (Enciclopèdia Catalana). —Aquesta junta que us acompanya és molt plural. I és important que contingui un representant dels editors de les Illes Balears i un altre del País Valencià. —Sí, és una junta plural, per la mida de les editorials representades (des d’editorials ben petites fins a grans grups), pels territoris representats i també pels diversos sectors del llibre (llibre de text, literatura infantil i juvenil…). —Quins són els objectius que us heu marcat? —Hem de crear nous lectors, i per aconseguir-ho hem de treballar més enllà del Departament de Cultura. I en aquest sentit, el Departament d’Ensenyament és la clau: cal que els infants i joves aprenguin a llegir i escriure bé. Aquests són la base. I ja es fa bona feina, però encara la podem millorar: cal fomentar les biblioteques escolars i que siguin actualitzades, cal fer arribar els autors a les escoles, donar valor a la creació d’una biblioteca pròpia també. L’escola és un espai transformador. Això es veu molt clar amb el canvi d’hàbits, de no llençar els papers a terra, per exemple, que això s’ha fet des de l’escola. El valor del llibre es pot traslladar a la societat a través de l’escola. Ara, per fer-ho, ens cal més dotació econòmica. Perquè els llibres i els autors han d’arribar a tothom. També caldria una mica d’autocrítica, perquè a vegades nosaltres mateixos, el sector del llibre, ens hem quedat tancats entre els lectors que ja tenim, no n’hem anat a buscar en àmbits nous, i potser hem estat una mica elitistes en aquest sentit, o autocomplaents. Si volem que la gent llegeixi, no ens podem tancar. I en aquest sentit, torno al principi: hem d’anar més enllà, treballar amb més sectors. —En la vostra presidència, sembla que hi haurà un canvi d’estil. —Com a junta ja hem fet un treball previ del conjunt del sector. Perquè entitats com la nostra tenen raó de ser si els associats se’n senten partícips i amb sentit. I aquest treball col·lectiu és la clau. Només des de la col·lectivitat podrem fer canvis. N’hem d’estar convençuts. Perquè és la base dels lectors que hem d’eixamplar i això requereix de diàleg i aprofitar qualsevol escletxa per avançar. —Amb qui heu parlat en aquests primers quinze dies de presidència? —Hem prioritzat els departaments de Cultura i Ensenyament. Però també pensem en les diputacions. I m’he vist amb gent diversa del nostre sector, aprofitant institucions on som tots representats, com la junta de govern i el consell assessor de la Institució de les Lletres Catalanes o festivals i premis literaris (he estat a Tiana Negra i al nou premi Anagrama en català). En general ja veiem què falla, però ara cal consensuar accions i contrastar-les, per aconseguir solucions. El que també faig molt és escoltar. Perquè els que només s’escolten a ells mateixos, malament. Ja tinc concretada una reunió amb el director de l’Institut Ramon Llull, Àlex Susanna; amb la comissionada de Cultura de l’Ajuntament de Barcelona, Berta Sureda; amb Jaume Ciurana, que és membre de la comissió executiva de la Diputació de Barcelona; amb el nou director de Catalunya Ràdio; ens hem vist amb responsables de RAC1… Les gestions per organitzar la Setmana del Llibre en Català també ajuden a crear diàleg i connexions. —I el Gremi d’Editors de Catalunya? Quina relació hi teniu? —El gremi engloba tots els editors de Catalunya, editin en català o en castellà. La nostra associació se centra en la llengua d’edició. Per això en la junta hi ha representants dels editors del País Valencià i les Illes Balears. Amb el gremi compartim espai i equip de treball. Ara, el Gremi d’Editors es preocupa més d’aspectes d’indústria i nosaltres ens dediquem a qüestions més centrades en la llengua catalana: els ajuts vinculats amb l’edició en llengua catalana, la Setmana del Llibre en Català… És clar, no és igual ser un gremi de dues-centes dues editorials que una associació de noranta-tres. Amb tot, ser petits també implica algunes facilitats, com per exemple la voluntat de fer una trobada anual de les editorials de l’AELLC. Ara, no vull deixar de dir que moltes editorials de l’Associació d’Editors en Llengua Catalana també publiquen en castellà i pensen en termes d’indústria. Amb el gremi hi ha molt bona entesa. Les fires internacionals les fem sols, però el gremi tracta de les qüestions de formació i els aspectes jurídics. A vegades hi pot haver una certa varietat de discurs entre uns i altres, però acostumem a anar a l’una. Tot i que és cert que l’AELLC tenim un cert avantatge en l’àmbit col·lectiu. Veig l’associació més cohesionada com a grup. I no és només per militància. —En la voluntat de crear nous lectors hi ha una coincidència total. Ara, com veieu qüestions com la pirateria o el pla de foment de la lectura, dos aspectes en els quals el president del gremi, Patrici Tixis, també ha posat molt d’èmfasi? —La pirateria no és que no ens preocupi, però és el gremi que l’assumeix. I pel que fa al pla de foment de la lectura, que s’ha començat a treballar amb el Departament de Cultura, ens preocupa sobretot que no es quedi en paper i prou. Aquests plans són tan lents de fer que quan comencen a aplicar-se la realitat sobre la qual volen incidir ja ha canviat. Nosaltres som més pragmàtics: els plans són importants sempre que es converteixin en accions. Perquè amb la crisi que hem patit, no podem esperar. A més de pensar en el futur, necessitem el dia a dia. En aquest sentit, l’administració hauria de canviar. Perquè, quants plans d’aquesta mena han quedat en calaixos de governs municipals, de diputacions, de departaments de la Generalitat? No és que ataqui el pla de foment de la lectura, només demano d’anar per feina. A mi m’agrada això que ara han fet els valencians: un pla d’emergència per al foment de la lectura, gestionat per una fundació, amb una sessió de treball i formació i amb un pressupost de 250.000 euros adjudicat. Això és anar per feina. Perquè hi ha coses que cal abordar amb urgència. —Sembla un bon moment per a poder col·laborar amb el País Valencià i les Illes Balears. —El govern valencià s’ho ha agafat amb molta empenta. Això és fonamental. —Sobre com fer arribar els llibres de les editorials de Catalunya al País Valencià i les Illes Balears, caldria fer autocrítica també. Una part d’editorials valencianes fan un esforç significatiu per tenir presència a Catalunya. En canvi, a l’inrevés més aviat només hi ha hagut renúncies. —Sobre com arribar a les llibreries de tot el territori, la distribució vaja, ens costarà de canviar, perquè no és un sistema natural i és una qüestió de despesa. Hi ha molta feina a fer. Però ara tenim el panorama polític a favor i això ens permetrà de jugar millor. La voluntat de l’AELLC és de Països Catalans. —En la vostra presidència, què voleu que canviï? —Ens proposem de millorar la comunicació, interna i externa. Que la societat entengui la feina que fem amb el llibre en català. També volem actuar en els ajuts. Necessitem aquest suport i el que avui hi ha no és suficient. Hauríem de tornar a la política d’ajuts del 2010: el sistema d’adquisició bibliotecari implicava 1,7 milions d’euros; hi havia un ajut a la producció pel fet de publicar en català; i també funcionaven bé els ajuts reintegrables (que si tens beneficis tornes l’ajut) –ara també hi són però cal que tinguin la dotació adequada. Un dels reptes és aconseguir més recursos per a la traducció de ficció. Des de l’any passat tenim el suport de la Direcció General de Política Lingüística que posa a disposició del sector 100.000 euros per a la traducció de no-ficció. Ara, però, per a la traducció de ficció tenim només 75.000 euros i necessitem un suport mínim per a poder competir amb les mateixes oportunitats que els llibres en castellà. I això dels ajuts ho hem de reivindicar sense que se’ns vegi com uns pidolaires, que no ho som gens. Quan descobrim allò que els governs arriben a donar a les empreses automobilístiques, per exemple… Més coses: incidir en els mitjans de comunicació; i també hi ha aspectes de formació i modernització, de futur. Ara anem acabant l’estudi ‘Estratègies per a l’impuls de l’edició de llibres en llengua catalana’. —I ens podeu parlar d’algunes accions més concretes que ja tingueu al cap o a punt d’enfilar? —Hem de concretar les accions i consolidar les complicitats. Això és llarg. Però busquem fórmules, per exemple fórmules de promoció a les ràdios, per fer més presents els nostres llibres al mercat. En el cas dels ajuts, ho tenim més quantificat. Amb el Departament d’Ensenyament, hi he començat a treballar però hem de concretar accions. I pel que fa a la comunicació, abans de Sant Jordi tindrem enllestida una nova web, perquè l’actual és massa estàtica, i tenim la voluntat que es converteixi en l’àgora dels editors en català. Volem que sigui l’espai de referència. —Volia preguntar-vos per la manca de centralitat de la cultura en el procés d’independència. Per què creieu que la cultura i la creació no formen part del discurs independentista, tenint en compte que és en l’àmbit cultural on tradicionalment ens hem singularitzat i projectat internacionalment? —Intento ser optimista. Em va agradar que el nou president Puigdemont cités la cultura en el discurs d’investidura. I el conseller Vila parla de la quarta pota. Sembla que en aquest sentit hi ha una perspectiva millor. Ara, certament, tot això es pot quedar en paper mullat. Dependrà de la dotació de recursos i la gent que ho faci possible. Per una banda, al país hi ha una gran activitat cultural, però cada vegada és més difícil de viure de la cultura. I, tanmateix, necessitem gent formada, culta, per a ser més lliures. Però la societat no es canvia d’avui per demà. Ara els valors que s’imposen provenen de l’economia i de la tecnologia, i tot és molt superficial, centrat en la immediatesa. I transformar la societat des de l’educació i la cultura és lent, els resultats no són immediats. Això sovint no interessa a la política. I es trasllada a la societat. Per això es qüestiona el cost d’un llibre i no el d’unes vambes.

Summary: Montse Ayats: ‘No ataco el pla de foment de la lectura, però demano d’anar per feina’


La mesa del congrés espanyol ha refusat les dues peticions per a crear una comissió d’investigació sobre el rei emèrit espanyol Juan Carlos I i les presumptes comptes irregulars a Suïssa i altres paradisos fiscals a nom de tercers, així com determinar les consegüents responsabilitats ‘civils, ètiques i polítiques’. L’havien sol·licitat, per una banda, ERC i el Grup Plural i, per l’altra, Unides Podem. Els integrants del PSOE, PP i Vox de la mesa han refusat la iniciativa mentre que els tres membres d’Unides Podem hi han donat suport. El text d’Unides Podem parlava de la ‘presumpta comissió, entre d’altres, possibles delictes de blanqueig de capitals’ i s’indicava que ‘no resulta descartable que els mateixos s’estiguin executant actualment o s’haguessin executat amb posterioritat a l’abdicació del rei emèrit’, que va tenir lloc el juny de 2014, moment, subratllen ‘en què va deixar de ser inviolable acord amb l’article 56.3 CE’. Els lletrats van redactar un informe en contra de l’admissió a tràmit de les peticions reiterant els antecedents i la interpretació que ve fent el Tribunal Constitucional sobre la posició de la prefectura de l’estat, segons han informat a Europa Press fonts parlamentàries. La presentació d’aquesta iniciativa ja va aprofundir les diferències entre PSOE i Unides Podem. Els socialistes es van desmarcar de la petició i van recordar que els lletrats sempre s’han oposat a qualificar iniciatives de control de la corona. ‘És simplement llegir-se la Constitució i saber que el rei és inviolable’, va resumir la portaveu de Grup Socialista, Adriana Lastra. En la votació de la taula de Congrés, aquesta divisió s’ha materialitzat. El PSOE, juntament amb el PP i Vox, han donat suport l’informe dels lletrats i han acordat no admetre les iniciatives, mentre que Unides Podem s’ha quedat sol recolzant la seva tramitació. Unes noves revelacions sobre la fortuna amagada de Juan Carlos I publicades la setmana passada apunten que el 2008 va dipositar cent milions de dòlars en un compte corrent a Ginebra. Segons que publica Tribune de Genève, els diners formaven part d’un regal del rei Abdul·lah de l’Aràbia Saudita. El compte corrent era al banc Mirabaud i anava a nom de la fundació Lucum, una entitat panamenca de la qual Juan Carlos I és l’únic beneficiari. Segons el diari suís, el rei espanyol va retirar diners d’aquest compte durant anys, fins que el 2012 bona part del que quedava, uns seixanta-cinc milions, van ser lliurats a Corinna zu Sayn-Wittgenstein, amant del monarca, que els va dipositar en la filial d’un altre banc de Ginebra a les illes Bahames. Aquestes transaccions, que fins ara no s’havien fet públiques, són sota investigació criminal per les autoritats suïsses, que les consideren ‘sospitoses d’emblanquiment de capitals’. Juan Carlos va rebre cent milions de comissions pel TGV saudita i han aparegut a Ginebra

Summary: La mesa del congrés espanyol refusa la creació d’una comissió d’investigació sobre Juan Carlos I


El president de la Generalitat, Carles Puigdemont, s’ha mostrat ‘totalment disposat’ a participar en un cara a cara amb el president del govern espanyol, Mariano Rajoy, al congrés espanyol per a explicar ‘per què hem arribat fins aquí i què farem els catalans’. No obstant això, ha tornat a descartar anar al congrés a demanar permís per a fer el referèndum. Puigdemont ha explicat que aquesta proposta és una ‘maniobra d’escarni perquè el parlament espanyol tanqui les portes, com ha fet divuit vegades, al desig dels catalans de decidir.’ En un avançament de l’entrevista que publica el diari Ara demà, ha dit: ‘No cal que tornem a repetir aquesta versió del que ja coneixem’. Així doncs, Puigdemont aniria al congrés espanyol un cop convocat el referèndum i anunciades la data i la pregunta per tal d’explicar-se. Sobre la pregunta, ha assegurat que serà clara i que no implicarà cap mena d’engany: ‘Un ciutadà sabrà què vota quan vota ‘sí’ i quan vota ‘no’ i a què renuncia quan decideix no votar’, ha comentat. Preguntat per la possibilitat que el govern acabi a la presó per la convocatòria del referèndum, Puigdemont ho ha titllat de ‘bestiesa’ i de ‘deliri’. Ha afegit: ‘Sé que hi ha algú que en nits de somnis humits això el posa especialment motivat, que ens haurien d’enviar a tots a la garjola, això no passarà.’

Summary: Puigdemont diu que està ‘totalment disposat’ a un cara a cara amb Rajoy al congrés espanyol


Diu Patrici Tixis, president del Gremi d’editors de Catalunya que la gent jove llegeix més que abans, potser llegeixen més que mai. Però, què els agrada? Han anat variant les tendències i gusts? Ho analitzem amb la reflexió de cinc editors que publiquen literatura juvenil. A més, també ens proposen una sèrie de recomanacions, per anar guiat de cara a aquestes festes. Diu l’editora Reina Duarte d’Edebé que per aquestes dates sobretot s’editen novetats que cerquen l’entreteniment. I en el si d’aquest espai ampli, Duarte assegura que els editors escolten els joves mateixos. Ells són els primers prescriptors: ‘Per aquestes dates les novetats responen a les seves nissagues preferides, els autors amb més seguidors i fans, els gèneres més demanats per ells mateixos.’ I rebla: ‘Com passa en el gènere infantil, els llibres destinats als joves també es vesteixen de regal per Nadal, amb edicions molt cuidades: trilogies en capses, edicions en tapa dura, lletres en relleu, còmics publicats a color…, per competir amb els altres regals aparentment més llaminers per als adolescents.’ Així també s’ho mira Gonçal López-Pampló, director editorial de Bromera: ‘Com en l’edició infantil, el llibre recomanat té una gran importància, però les editorials s’afanyen per conquerir aquelles persones que fan de la lectura una passió en el seu temps lliure. Per això, el «crossover» continua demanant un espai, amb originals i traduccions que apel·len per igual joves i adults. Això va lligat a un canvi progressiu en el disseny dels llibres, amb un pes cada vegada major de la il·lustració de coberta i, en conjunt, una major llibertat compositiva. Alhora, sorgeixen veus joves que, al costat dels autors consolidats, demostren la vitalitat d’aquesta part de la nostra literatura.’ Per la seva banda, Xavi Sarrià, editor de Sembra Llibres, especialitzat en part en publicar títols que es troben en aquest espai de frontera entre la literatura per a adults i la literatura per a joves, explica: ‘Cada vegada hi ha més llibres que trenquen fronteres d’edat, tant per dalt com per baix. ‘Cantamapes’ de Wu Ming, per exemple, és un fantàstic conjunt de relats per entendre el món d’avui que el poden gaudir persones de 8 a 108 anys. Creiem que s’imposa aquesta tendència que torna als orígens, obres que superen etiquetes en favor del criteri dels mateixos lectors i del valor de les històries.’ I què més demanen els joves? Segons l’editora Iolanda Batallé, de la Galera: ‘Es consolida el «retelling», noves versions de clàssics: Hamlet, Orfeu i Eurídice…, a més del medieval semihistòric, no fantàstic; i la narrativa per a joves gais (tipus David Leviathan). En «fantasy», agafa cada vegada més força la reinterpretació de diverses mitologies: romana, nòrdica… amb novel·les i sèries com les de Rick Riordan.’ I Patrizia Campana conclou: ‘La ficció contemporània i realista és un dels gèneres preponderants en la literatura juvenil, tendència inaugurada per l’èxit de les novel·les de John Green. Històries potents, amb protagonistes ben caracteritzats són el que més atrau el públic. D’altra banda, segueix el filó de les sagues distòpiques de ‘Els Jocs de la Fam’, ‘Divergent’ o ‘El corredor del laberint’, tot i que no és clar que hi hagi un successor una vegada s’acabin totes les seqüeles.’ I segueixen les recomanacions, per ordre alfabètic: Sara Moyano de BARCANOVA recomana… Dolors Garcia i Cornellà, Diumenge al matí al peu de salze Gemma Pasqual i Escrivà, Xènia, #KeepCalm i fes un tuit Neal Shusterman, Inconnexió I un de la competència… Pep Albanell, Les fantasies del nàufrag (Editorial Bromera) Gonçal López-Pampló de BROMERA recomana… Manel Àlamo, A boca de canó Àngel Guimerà, La filla del mar Joanjo Garcia, Aquell agost amb punt final I un de la competència… Marc Granell recitable (Edicions 96) Reina Duarte d’EDEBÉ recomana… Lucia Vaccarino, Me, Mum & Mystery Javier Ruescas i Manu Carbajo, Electro Maribel Romero, L’últim truc de màgia I un de la competència… Sherman Alexie, Diari del tot verídic d’un indi a mitja jornada (Edicions de 1984) Iolanda Batallé de LA GALERA recomana… Jofre Martell, El puto consultori sentimental de la iaia Jacqueline Kelly, El curiós món de la Calpurnia Tate (La Galera) Rocío Carmona, Huziel significa te quiero I un de la competència… Patrizia Campana d’ESTRELLA POLAR recomana… Aina Li, El noi del bus Elisabeth Lockhart, Mentiders Guillermo del Toro, Trollhunters I un de la competència… Alejandro Palomas, Un fill (La Galera) Xavi Sarrià de SEMBRA LLIBRES recomana… Wu Ming, Cantamapes Jaume Monzó, En Línia Patrick Ness, Un monstre em ve a veure I un de la competència… Raquel Ricart, El ciutadà perfecte (Andana) Gonçal López-Pampló de TÀNDEM recomana… David Mateo (antologia), Criatures monstruoses Francesc Gisbert, amb il·lustracions de Pau Valls, Amics i monstres I un de la competència… Davide Cali i Benjamin Chaud, He arribat tard perquè…(Andana Editorial)

Summary: Especial llibre juvenil: llibres pont, noves versions de clàssics i mitologies


Nova demostració de força del món local. Els batlles de l’Associació de Municipis per la Independència (AMI) i de l’Associació Catalana de Municipis i Comarques (ACM), més de cinc-cents, han signat un manifest en què es comprometen a cedir els espais municipals per al referèndum de l’1 d’octubre. Així doncs, nova amenaça del govern espanyol contra els ajuntaments no ha generat cap efecte sobre la determinació del món local sobiranista. El paranimf de la Universitat de Barcelona, ple de gom a gom, ha estat l’escenari de l’acte, titulat ‘Món local X referèndum’. A més, hi han assistit el president de la Generalitat, Carles Puigdemont; el vice-president, Oriol Junqueras; la presidenta del parlament, Carme Forcadell; el president de l’ANC, Jordi Sànchez; i el president d’Òmnium Cultural, Jordi Cuixart, a més d’alguns membres del govern. Diversos batlles han intervingut per a defensar el referèndum i la independència i s’ha emès un vídeo sobre els greuges de l’estat espanyol respecte de Catalunya. La presidenta de l’AMI, Neus Lloveras, ha recordat l’inici del procés amb la manifestació contra la sentència del Tribunal Constitucional sobre l’Estatut del 2010. Ha anunciat que es convidaran les ciutats agermanades amb els municipis catalans perquè facin d’observadors internacionals en el referèndum. ‘La por judicial no es podrà espantar. Els ajuntaments hem rebut molts atacs d’aquesta justícia polititzada. No tirarem enrere, no ho han aconseguit fins ara i no ho farem. Ens mantindrem ferms’, ha dit respecte de les amenaces judicials del govern espanyol. ‘President, diputats: compteu amb el compromís del món local. No hi ha res més revolucionari i transformador que posar una urna’, ha sentenciat. ‘President, govern: som darrere vostre’ El president de l’ACM, Miquel Buch, ha defensat que el referèndum no és una dèria del president i del govern, sinó que ve de lluny: ‘És una dèria de la ciutadania, de centenars de milers de persones que han sortit al carrer a demanar democràcia i el dret de decidir’. Ha afegit: ‘Estem avalats per la ciutadania, per la democràcia i per un contracte inviolable’. ‘Avui agafem un compromís amb la unitat. Tots tenim un compromís i un paper’, ha dit. Seguidament, ha demanat al govern i al president que s’aixequessin i miressin enrere: ‘Estem amb vosaltres, som darrere vostre’. Els batlles s’han aixecat, han aplaudit i han cridat ‘Votarem, votarem’. Buch ha clos: ‘Avui som darrere vostre, però l’1 d’octubre estarem al vostre costat per la dignitat del poble de Catalunya, dels que ja no hi són i dels que han de venir’. 500 alcaldes drets i dient-li al president @KRLS que estan darrere seu i que votarem. @pdecatpaeria @Pdemocratacat @AMI__cat @ACM948 pic.twitter.com/ugnVx53mnv — Toni Postius (@antonipostius) 1 de juliol de 2017 L’ex-batlle de Cerdanyola del Vallès Antoni Morral ha llegit el manifest. En el text, les entitats convocants recorden que els consistoris són les institucions més properes als ciutadans i que gràcies a això poden ‘captar els anhels i necessitats’ dels veïns, que demanden un referèndum per a decidir el seu futur polític. Diuen que el món local ‘tornarà a estar al costat dels seus ciutadans i de les institucions del país’ perquè es pugui fer el referèndum. Puigdemont: ‘Arnes o urnes’ Puigdemont ha agraït el suport dels batlles. ‘Avui en aquest lloc solemne, històric i carregat de raó, ens heu expressat el vostre compromís insubornable amb el referèndum’. Ha recordat que el govern va signar un compromís al Palau de la Generalitat fa dos mesos. ‘Ens demanen garanties: vosaltres sou les garanties’, ha reivindicat. ‘Ara s’han donat que això va de debò. Ara troben motius de preocupació. De riure-se’n han passat a l’amenaça. És la demostració més clara de l’estat de por que s’ha apoderat de qui creia que ho tenia tot controlat. Tenen por i més que en farem’, ha dit. ‘O arnes o urnes’, ha clos, després de criticar que l’estat espanyol té al·lèrgia i intolerància cap a la democràcia. Junqueras ha assegurat que només hi ha una legalitat i una sola legitimitat que es deriva de l’amor a les persones. Ha defensat que la mobilització popular és d’una gran importància per a fer front a la repressió de l’estat espanyol. ‘Farem allò que ens pertoca i donarem l’oportunitat d’expressar-se al nostre poble. Salut i república’, ha afegit. El cant d’Els Segadors ha clos l’acte. Actualment, hi ha 787 municipis adherits a l’AMI, i 51 consells comarcals, diputacions i altres ens locals. L’acte dels batlles sobiranistes ha estat l’avantsala de la presentació dels detalls del referèndum per part de Junts pel Sí i la CUP al parlament, i de l’acte que prepara el govern al Teatre Nacional de Catalunya per dimarts.

Summary: El món local ignora l’amenaça del govern espanyol i es compromet amb el referèndum


El dia que tot comença a córrer ha arribat. El ple del Parlament de Catalunya activarà avui els mecanismes legals per a fer un referèndum d’autodeterminació l’1 d’octubre. La llei del referèndum s’aprovarà amb la majoria absoluta de la cambra i, a continuació, el govern signarà el decret de convocatòria. Per poder fer tot això, la majoria parlamentària seguirà un camí poc habitual, després d’haver comprovat que entre l’estat espanyol i l’oposició han anat blocant totes les altres vies. Falten tan sols vint-i-cinc dies per a la data fixada al calendari de totes les cancelleries dels països del món. I el govern espanyol s’ha proposat d’impedir la votació per tots els mitjans que tingui a l’abast. Amb la reunió a primera hora de la mesa del parlament, ja no hi haurà marxa enrere. Una mesa a les 9.00 El ple ha de començar a les deu del matí, com sempre, amb la sessió de control al president i al govern. Tot seguit, els dos partits de la majoria sobiranista interrompran la sessió per demanar una modificació de l’ordre del dia. Demanaran d’incloure el debat i votació de la llei del referèndum d’autodeterminació. Perquè això pugui passar abans s’ha d’haver reunit la mesa per a acceptar a tràmit la proposició de llei presentada per Junts pel Sí i la CUP. Per això, la presidenta Carme Forcadell ha convocat una reunió de la mesa a les nou, una hora abans de començar el ple. Una argúcia reglamentària de l’oposició? L’estratègia obstruccionista dels grups de l’oposició consistirà, tal com van anunciar ahir, a sol·licitar un dictamen del Consell de Garanties Estatutàries sobre la llei que s’ha de sotmetre a votació. Consideren que és un dret que els empara com a diputats i que el poden exercir en qualsevol moment, en una proposició de llei. En canvi, la majoria parlamentària inclourà la votació de la llei mitjançant l’article 81.3 del reglament del parlament que permet a una majoria absoluta de sotmetre a votació qualsevol proposta estalviant-se tots els tràmits reglamentaris anteriors si s’aprova de manera explícita. Qui no hi és no hi és comptat Per tant, hi ha un xoc d’interpretacions dels procediments reglamentaris per a poder aprovar les lleis de desconnexió que haurà de resoldre la mesa de la cambra, amb majoria de Junts pel Sí. Si finalment es fa el debat i votació de la llei, els portaveus dels grups unionistes de l’oposició han anunciat que hi participarien, però que abandonarien l’hemicicle en el moment de la votació per mirar de llevar legitimitat a la decisió. Aquest gest té precedents en parlaments d’arreu del món, com ara el cas de Letònia en la votació de la independència del país. El resultat: tan sols van comptar els vots dels presents a l’hemicicle i avui és un estat reconegut per tot el món. A Madrid, fent guàrdia Més enllà de les batusses de l’oposició per mirar de frenar l’autodeterminació amb mecanismes reglamentaris i interpretacions legals, a Madrid hi haurà l’equip que tracta del ‘problema de Catalunya’ a la Moncloa i el ple del Tribunal Constitucional reunits i esperant el moment oportú per a actuar. I en aquest terreny sí que tot són especulacions. Des de la hipòtesi que esperin després de l’Onze de Setembre per prohibir i castigar fins a l’anunci de mesures punitives imperioses, passant per una negativa del TC de fer servir la capacitat sancionadora que li atorga la reforma del 2015, tot són suposicions, ara com ara. S’aprovarà tot el paquet El ple del parlament no s’acabarà amb l’aprovació de la llei del referèndum. Segons que va anunciar ahir la CUP, en aquest ple també s’aprovarà la llei de transitorietat i fundacional de la república catalana. Aquesta llei també ha d’haver estat admesa a tràmit per la mesa i ésser inclosa a l’ordre del dia activant l’article 81.3 del reglament. A continuació, per engegar la maquinària de l’1-O, caldrà que el parlament aprovi també la creació de la Sindicatura Electoral de Catalunya, com assenyala la llei del referèndum, i en nomeni els membres. Tot plegat s’haurà d’anar publicant electrònicament al Butlletí Oficial del Parlament, perquè cada llei o decisió entri en vigor i el govern de Carles Puigdemont les pugui desplegar o aplicar. Serà l’hora del govern i la gent Dimecres 6, dijous 7 i divendres 8 (es podria allargar el ple o convocar-se’n un d’extraordinari) són els tres dies del tret de sortida del referèndum. Tres dies intensos al Parlament de Catalunya que precediran la mobilització de l’Onze de Setembre. Si la majoria parlamentària aconsegueix aprovar les lleis i superar aquest ple amb els objectius acomplerts, aleshores serà el torn del govern, per a fer factible el referèndum, i de la població, per a defensar-lo contra tota amenaça possible.

Summary: El parlament activa el referèndum sota l’amenaça permanent de l’estat espanyol


El Tribunal de Comptes espanyol ha descartat d’investigar el president Carles Puigdemont, el vice-president Oriol Junqueras i tots els consellers del govern que va fer possible l’1-O per la despesa de l’operació Copèrnic, xifrada en 87 milions d’euros, és a dir, l’enviament de policies espanyols i guàrdies civils a Catalunya el setembre del 2017. L’organisme para els peus a Societat Civil Catalana (SCC) i Abogados Catalanes por la Constitución, que pretenien que s’investigués el govern per aquesta despesa de l’estat espanyol. El Tribunal de Comptes espanyol engega la repressió econòmica contra el govern per l’1-O En una interlocutòria la magistrada Margarita Mariscal de Gante ha descartat que se’ls pugui imputar cap responsabilitat comptable per l’operació Copèrnic. Tanmateix, el Tribunal de Comptes espanyol continua investigant si van destinar-se fons públics a l’organització del referèndum en un procés paral·lel al judici del Tribunal Suprem espanyol i a la instrucció del jutjat 13 de Barcelona. Segons Mariscal de Gante, s’han d’investigar les possibles despeses relacionades amb l’1-O, però no les derivades del desplaçament dels agents de la policia espanyola i la Guàrdia Civil al Principat. ‘Dels propis termes en què es formula la denúncia es desprèn que en cap cas la seva realització podria donar lloc una responsabilitat comptable’, assenyala la resolució. La investigació ara se centra en les despeses vinculades a l’actuació del Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació (CTTI) per a la creació de pàgines webs, aplicacions, plataformes i programes informàtics que donarien suport digital a la votació; l’ús de 2.259 locals habilitats com a punts de votació o publicitat institucional, com la denominada campanya ‘Civisme’. També s’analitzarà si es van destinar fons públics per al subministrament de paperetes, cens electoral, cartelleria i cartes certificades, que van ser confiscades en les naus de l’empresa Unipost, així com l’acció exterior desenvolupada per la Generalitat en favor del procés independentista. Al·legacions de la Generalitat Per la seva banda, la Generalitat ha al·legat que el Ministeri d’Hisenda espanyol pagava i paga als proveïdors i considera que és ‘materialment impossible destinar fons per preparar el referèndum’. També recorda les declaracions de l’ex-ministre Cristóbal Montoro negant la destinació de fons públics a l’1-O. Recorden també que l’exministre d’Hisenda Cristóbal Montoro va afirmar que l’1-O i els seus actes preparatoris no van ser finançats amb fons públics. Així mateix, nega els encàrrecs a Unipost i el CTTI i que es causés ‘dany en els fons públics per la dedicació temporal d’edificis públics a la celebració del referèndum’ perquè ‘no va haver-hi relació de causalitat entre l’actuació del govern de la Generalitat i l’ús d’aquests edificis’. Finalment, el recurs discrepa amb la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) pel que fa al pagament de la campanya ‘Civisme’. La Generalitat considera que s’emmarca dins de ‘publicitat institucional i no de comunicació pública de serveis’, per la qual cosa entén que la corporació reclama les factures emeses.

Summary: El Tribunal de Comptes espanyol para els peus a SCC i descarta d’investigar el govern pels 87 milions de l’operació Copèrnic


L’any 1997, Netflix es va fundar com un videoclub per correu que enviava a casa les cintes de vídeo. Deu anys més tard, l’empresa va fer un tomb en el model de negoci i va començar a oferir per internet el mateix servei que fins aleshores oferia físicament. I vint anys després de la seva fundació, la petita companyia ja s’havia convertit en una de les principals empreses audiovisuals del món. Segons The Economist, el primer quart de l’any, Netflix va guanyar 7,4 milions de subscriptors arreu del món. Això són 125 milions d’usuaris, 57 milions dels quals als Estats Units. Ara per ara, Netflix és el rei de la televisió sota demanda, però l’ascens de forts competidors no li auguren un futur plàcid. Netflix no es deixarà prendre el pastís fàcilment. Tal com explica el mateix article de The Economist, només el 2018 l’empresa es gastarà entre 12.000 i 13.000 milions de dòlars en noves produccions audiovisuals, molt per sobre del que gastarà cap altre estudi. Això representarà l’estrena de 82 films, a molta distància dels 23 que estrenarà Warner Brothers, l’estudi més gran de Hollywood. A més, el catàleg de Netflix creixerà en unes 700 produccions pròpies, de les quals més d’un centenar són sèries que s’afegeixen a desenes de documentaris i de programes infantils, monòlegs còmics i programes de debat. Qui es prepara per a plantar batalla és Disney, tot un gegant de la indústria audiovisual que aquests últims anys s’ha dedicat a absorbir grans firmes com Pixar, Lucasfilm (que incloïa les franquícies de Star Wars i Indiana Jones), Marvel i, recentment, 21st Century Fox, per la qual ha pagat 65.000 milions de dòlars. A banda, cal tenir en compte que la companyia de Mickey Mouse ja posseïa el grup mediàtic ESPN, que inclou canals esportius i una de les cadenes de televisió nord-americanes més importants: ABC. Si Disney s’ha dedicat a créixer tant aquests últims anys no és tan sols per a filmar noves parts de Star Wars, sinó que es prepara per a la reconversió del sector cinematogràfic que representa l’auge de la televisió sota demanda. A final del 2019, segons que avança la revista especialitzada Deadline, Disney té previst de llançar el seu servei de streaming, de moment només als Estats Units. El trencament de Disney amb Netflix tindrà conseqüències per als espectadors de Netflix, que perdran gran part dels continguts Disney que ara poden veure, siguin films o sèries. Un dels grans dubtes que va generar aquest anunci va ser què passaria amb les sèries produïdes per Netflix sobre superherois de Marvel (que recordem, és propietat de Disney des del 2009) com Daredevil, Jessica Jones, Punisher o Defenders. Segons un comunicat de Netflix, continuaran ‘fent negocis amb la Walt Disney Company en molts àmbits, inclosa la relació actual amb Marvel TV’. D’altra banda, cal tenir en compte que, de moment, tots aquests moviments tan sols tindran efecte als Estats Units. ‘Els nostres acords amb Disney fora dels Estats Units continuaran com fins ara, ja que no tindrà cap impacte en cap dels films de Disney que puguem tenir sota acords independents en aquells mercats’, diu el text. HBO es dirigeix cap al model Netflix Fins ara, el model de negoci d’HBO –un dels altres grans proveïdors de televisió sota demanda– havia estat distingir-se amb un catàleg reduït però amb productes de gran qualitat, com Game of thrones, Westworld, The handmaid’s tale, True detective o The Soprano, a diferència de l’enorme catàleg de Netflix. Però això pot canviar. Al juny, el gegant de les telecomunicacions AT&T va comprar Time Warner, propietari d’HBO, i pel que sembla els nous amos no estan d’acord amb el model aplicat fins ara. El diari The New York Times va filtrar una conversa de John Stankey, el nou màxim responsable d’HBO, amb els directius de l’empresa en què defensava un canvi d’estratègia. ‘Necessitem hores al dia’, va dir Stankey, en referència amb l’estona que miren HBO els espectadors. ‘No es tracta d’hores a la setmana ni d’hores al mes. Necessitem hores al dia. Competeixes amb aparells a les mans de la gent que atrau la seva atenció cada quinze minuts.’ Fins ara, el director executiu d’HBO, Richard Plepler, havia il·lustrat el model de l’empresa amb l’eslògan ‘Més no és millor, només millor és millor’, però ara ja no pensa igual. Durant la conversa filtrada, Plepler es va mostrar il·lusionat de fer canvis: ‘Jo deia “Més no és millor, només millor és millor”, però això és perquè era les cartes que teníem. Ara que ets aquí  l’he canviada a “Més no és millor, només millor és millor, però ens cal més per a ser millor.”‘ La publicació d’aquesta conversa va causar un petit terrabastall i el cap de programació Casey Bloys va haver de sortir del pas: ‘No hi ha plans per a diluir la marca d’HBO a canvi d’un increment del volum de programació… Ningú no ha parlat amb nosaltres sobre diluir la programació d’HBO i augmentar el volum fins al punt que perdem el control creatiu. No ens veureu fent reboots de Love Boat. No farem res que sembli res que no hauríem fet abans, ningú no ens demana que sacrifiquem qualitat per volum’. Amazon Prime Video també vol ser gran A Amazon, no tot són compres per internet, també es dediquen a la televisió sota demanda. La principal diferència amb els competidors és que Amazon Prime Video és un servei gratuït per a tots els usuaris subscrits a Amazon Prime, que ofereix de lliurar gran part dels productes en un dia i sense cost extra per l’enviament. Fins ara, s’havia caracteritzat per tenir un catàleg reduït i allunyat de les superproduccions, però té entre cella i cella produir un nou gran èxit de l’alçada de Game of thrones. Amazon es va gastar 250 milions d’euros en la compra dels drets per a fer una sèrie de l’univers de J.R.R. Tolkien que explicarà una història cronològicament prèvia a la d’El senyor dels anells. Segons The Hollywood Reporter, la sèrie tindrà cinc temporades de deu episodis, com a mínim, d’una hora cadascun. L’acord també inclou la possibilitat de fer un spin-off, que dependrà de l’èxit de la sèrie. L’estimació inicial del pressupost de la sèrie és d’uns 1.000 milions de dòlars i es preveu de filmar-ne una part a Nova Zelanda, com els films. L’estimació inclou les despeses de producció, els efectes visuals i el càsting de la sèrie durant les cinc temporades, però com encara és en fase de preproducció, la xifra no és definitiva. A banda, Amazon Prime Video també creix en una direcció que fins ara no han explorat els seus competidors: els esports. Aquesta temporada, ja ha emès alguns partits de la lliga NFL de futbol nord-americà i a partir del 2019 començarà a emetre partits de la Premier League, la lliga anglesa de futbol. A banda, també va comprar els drets per a emetre en exclusiva al Regne Unit els partits de l’US Open Tennis.

Summary: Netflix, HBO, Amazon Prime i Disney: la guerra de la televisió sota demanda


El candidat del PSC, Miquel Iceta, ha defensat l’escola catalana davant l’ofensiva de les últimes setmanes del PP i de Ciutadans. Ha reclamat ‘treure les mans de la política de l’educació’ i ha criticat que el sistema educatiu sigui carn de la batalla política de la campanya electoral. En un acte a Vilanova i la Geltrú, el candidat socialista ha defensat que la tasca dels mestres és la de fer que els nens tinguin esperit crític i promoure la seva autonomia, i ha demanat ‘ser conscients que no ho poden fer tot’. Ha afegit: ‘Estem orgullosos del nostre sistema educatiu i dels nostres mestres’. A més, ha contestat al candidat de JxCat, Carles Puigdemont, que ahir va criticar-lo durament: ‘És molt poc honorable dividir els catalans, malmetre la imatge de Catalunya, no haver evitat l’aplicació del 155 convocant eleccions quan tocava i per qui tocava’. Per últim, li ha retret que marxés a Brussel·les: ‘Qui estima el seu país no es baralla amb tots els veïns, no se’n va a Brussel·les a portar problemes sinó alguna solució’. Iceta també ha criticat les persones que porten els nens a les manifestacions: ‘No se’ls ha de posar asseguts a una carretera per tallar-la’, ha dit. El número tres, l’ex-dirigent d’Unió Ramon Espadaler, ha demanat el vot dels catalans que van votar Junts pel Sí, a qui ha acusat de ‘ballar el mambo pervers de la CUP’.

Summary: Iceta defensa l’escola catalana davant l’ofensiva del PP i Cs


El Ministeri d’Afers Estrangers espanyol ha aturat el projecte del corredor 5G del Mediterrani, impulsat pel Departament de Polítiques Digitals en col·laboració amb Occitània i amb l’aval de la Comissió Europea. Segons Catalunya Ràdio, el ministeri de Josep Borrell ha fet pressió per paralitzar aquest projecte transfronterer que havia de ser un banc de proves per a projectes que investiguen en vehicles autònoms i connectats. Aquest corredor era una aposta de la Unió Europea, que per a finançar aquesta mena de projectes exigeix que siguin transfronterers; per això Catalunya l’havia preparat amb la col·laboració del govern d’Occitània. Se n’havia de fer la presentació el mes de juny passat a Bucarest, Romania, i hi havien d’assistir el conseller Jordi Puigneró, el vice-president de la regió d’Occitània i alts càrrecs de la Comissió Europea. Tanmateix, la intervenció de Borrell va fer que aquest acte es vetés. Segons fonts del Departament de Polítiques Digitals, el ministeri es va posar en contacte amb la Comissió Europea perquè suspengués l’acte, on s’havia d’aprovar un pla de treball i obrir el projecte del corredor 5G a fons europeus. Ho ha confirmat el conseller Puigneró a Catalunya Ràdio: ‘Van cancel·lar l’acte trucant a la Comissió Europea. Nosaltres ja teníem els bitllets.’ Jordi Puigneró: ‘L’IdentiCAT pot servir per a votar, no ens n’amaguem’ Segons el ministeri espanyol, el document que s’havia de signar a Bucarest no s’adequa al llenguatge jurídic propi d’un tractat internacional d’aquestes característiques. I proposava tot de canvis a la Generalitat. Per exemple, s’havia d’incloure una referència al ‘Regne d’Espanya‘ cada vegada que es mencionés la Generalitat; també era contrari que Catalunya s’hi presentés com un ‘país’ o una ‘part signant’, i proposava que es canviés aquests termes per ‘regió’. Així mateix, demanava una rectificació perquè en el text en anglès s’anomenava ‘ministeri’ la conselleria de Polítiques Digitals i ‘ministre’ el titular, Jordi Puigneró. ‘Em diuen que sóc un cap de departament. Ja no respecten ni la constitució’, s’ha queixat Puigneró. El conseller ha dit que tot plegat és una mostra més que l’estat espanyol té ‘una intenció clara de blocar el govern català’.

Summary: El govern espanyol prohibeix d’impulsar el corredor 5G pactat entre Catalunya i Occitània


La Junta d’Herències de la Generalitat de Catalunya ha acordat destinar trenta-dos immobles procedents d’herències intestades a habitatge social. La decisió s’emmarca en el Tercer Pla de Suport al Tercer Sector i el Protocol i el conveni entre la Generalitat i l’AHC, segons el qual les finques urbanes provinents d’herències intestades aptes per cobrir les necessitats de persones en situació d’emergència social s’han de destinar a habitatge social. Els trenta-dos immobles se sumen a disset pisos, també procedents d’herències intestades, que la Junta d’Herències va cedir a l’Agència de l’Habitatge de Catalunya l’any passat. D’aquests pisos, set s’han entregat a entitats del Tercer Sector mentre que la resta estan en fase de rehabilitació. En paral·lel, la Generalitat va destinar 2,2 milions d’euros a l’adquisició de trenta-cinc habitatges de lloguer social l’any passat. La quantitat invertida es va obtenir a través de la venda de setze finques urbanes procedents d’herències intestades que l’administració catalana va adjudicar en subhasta pública, ja que no complien els requisits per ser destinats directament a habitatge social.

Summary: La Generalitat destina trenta-dos immobles d’herències intestades a habitatge social


L’ex-diputada de la CUP Mireia Boya; el catedràtic i antic membre de la sindicatura electoral de l’1-O Jordi Matas; el periodista i membre del govern de la Crida Nacional per la República Gerard Sesé i el piulador Bernat Castro són alguns dels signants del manifest ‘A les nostres mans‘ que impulsa Front Republicà i proposa quatre condicions per a negociar qualsevol investidura d’un president del govern espanyol o un acord de pressupost. Aquests punts són el reconeixement al dret a l’autodeterminació; la derogació de la reforma laboral del PP i l’article 135 de la constitució espanyola; la derogació de la llei mordassa i la fi de la repressió a la llibertat d’expressió i la retirada del govern espanyol de l’acusació de totes les causes judicials obertes contra l’independentisme i el republicanisme. ‘El Front Republicà, per tant, exigeix en conseqüència també l’alliberament dels presos polítics catalans, l’alliberament de la Tamara i els joves d’Altasasu i el lliure retorn dels exiliats’, diu en un comunicat. Front Republicà demana ‘a totes les forces democràtiques, que lluiten pels drets polítics i les llibertats civils’, a signar el manifest i a assumir els quatre punts com a irrenunciables en qualsevol taula de negociació amb l’estat. Segons diuen, no tan sols busquen l’acord de l’independentisme, sinó que emplacen també ‘al conjunt de forces democràtiques de l’estat a garantir aquests mínims per una possible investidura de Pedro Sánchez‘. El manifest també està signat, entre d’altres, pel periodista i ex-diputat de la CUP Antonio Baños; el batlle d’Argentona Eudald Calvo; el batlle de Verges Ignasi Sabater; el periodista Oriol deBalanzó; el membre del secretariat nacional de l’ANC Jordi Alemany; les ex-diputades Marta Sibina i Àngels Martínez Castells; l’ex-regidora de la CUP-Capgirem Barcelona María José Lecha; els regidors de Guanyem Badalona en Comú Jose Téllez i Francesc Duran o el president de l’Associació Memòria contra la Tortura, Ramon Piqué.

Summary: Mireia Boya, Jordi Matas, Gerard Sesé i Bernat Castro, entre els signants d’un manifest del Front Republicà


La Plataforma per la Llengua de l’Alguer ha començat una campanya per a reclamar l’ensenyament en català. La petició consisteix a demanar que les autoritats educatives de Sardenya compleixin i apliquin la llei del 3 de juliol de 2018 de Disciplina de la Política Lingüística Regional. Aquest text reconeix a les famílies el dret de sol·licitar l’ensenyament en la llengua de la ciutat al moment de la inscripció a l’escola. Però enguany aquesta opció encara no és possible. Perquè les autoritats apliquin la normativa i no resti solament en paper, la Plataforma per la Llengua ha estrenat la pàgina web www.enalgueres.cat, que permet a les famílies de signar una petició i enviar-la al president de Sardenya, Christian Solinas. A la carta li exposen les xifres d’ús del català i li recorden els beneficis evidents en el terreny econòmic, turístic, comercial i cultural que la llengua té per al futur de la ciutat i també per a tota l’illa. A més, els socis i els voluntaris de la Plataforma per la Llengua han començat a recollir adhesions davant les escoles alguereses durant els horaris d’entrada i de sortida dels alumnes. D’aquesta manera poden explicar la petició a les famílies, que l’han considerada necessària, i difondre millor aquesta llei no aplicada i el guany que significar per als nins. El català de l’Alguer, l’alguerès, és la llengua pròpia de la ciutat. Segons l’enquesta ‘Els usos lingüístics a l’Alguer del 2015’, el 88,2 % dels algueresos el comprèn, el 36,4% el sap parlar fluidament i el 8,1% l’escriu. Però, a més a més, hi ha un consens ben ampli, del 92,3 % dels algueresos, perquè l’ensenyament de la llengua sigui introduït definitivament a l’escola.

Summary: Campanya per a reclamar l’ensenyament del català a l’Alguer


La dirigent de Ciutadans Inés Arrimadas ha tornat a provocar una escena de tensió en una entrevista a TV3. La presentadora dels ‘Matins a TV3’, Lídia Herèdia, li demanava si se sentia representada per una descripció que han fet d’ella com a generadora de conflictes al congrés espanyola, o, com li va dir el diputat del PNB Aitor Esteban, ‘una generadora de merders’. Una ‘montapollos’, ha dit Herèdia, fent referència a la paraula amb què ha estat desqualificada a la xarxa arran de les paraules d’Esteban. Arrimadas ha esclatat contra l’entrevistadora, negant que Aitor Esteban li hagués dit allò i acusant la periodista de mentir i de voler introduir una desqualificació ‘que utilitzen els independentistes’. Al final de l’entrevista, Herèdia li ha dit que disposava de les imatges del diputat basc al congrés, i que si les volia veure. Finalment no les ha mostrades, però ha dit als espectadors que aquestes imatges existeixen. ‘Em pensava que el capítol de “TV3 manipula” ja l’havíem viscut, i vostè és lliure de dedicar l’entrevista al que vulgui, i la pot portar cap a on vulgui.’ A Twitter, l’usuari @berlustinho ha contraposat la resposta d’Arrimadas amb les paraules d’Aitor Esteban: Lídia Heredia: Aitor Esteban le llamó Montapollos, creo, ¿usted se siente identificada en ese papel?Inés Arrimadas: Eso es mentira y usted solo ha buscado introducir la palabra que usa el independentismo.@inesarrimadas, te adjunto donde Aitor Esteban dijo que montas pollos 😘 pic.twitter.com/6YsZXNloJw — Bernat Castro 🦊 (@Berlustinho) September 6, 2019 I ‘Els Matins a TV3’ també ho ha fet: Aquesta és la intervenció d ‘@AITOR_ESTEBAN que ha citat Lídia Heredia a #ElsMatinsTV3 durant l'entrevista d'avui a @InesArrimadas. El diputat basc acusa @CiudadanosCs de voler provocar un "pollo" més de manera innecessària amb una de les iniciatives presentades al Congrés. pic.twitter.com/PF1UxFgP2f — Els matins TV3 (@elsmatins) September 6, 2019 Vegeu ací l’entrevista íntegra:

Summary: Arrimadas, desacreditada després d’haver atacat Lídia Herèdia a TV3


L’ex-president del govern espanyol José María Aznar s’ha ofert a ‘reconstruir’ el centre-dreta d’Espanya i ha defensat la seva trajectòria personal i política. ‘La reconstrucció d’un centre-dreta espanyol nacional és indispensable per a poder veure amb confiança el futur d’Espanya’, ha dit en un acte, hores després de la dimissió de Mariano Rajoy com a president del PP. Segons ell, la ‘rebel·lió’ de Catalunya encara no ha estat desmantellada i ‘el cop continua’ perquè hi ha un govern independentista i un moviment al carrer que no ha estat desarticulat. Aznar considera que el govern espanyol no ha fet prou per a eliminar l’independentisme i ha demanat més duresa. Creu que hi ha una crisi del sistema de partits i de lideratges, a més del conflicte amb Catalunya. ‘No tinc cap compromís partidari ni em considero militant de res ni em sento representat per ningú’, ha afegit, fent referència al PP. Sense esmentar Ciutadans, ha assegurat que la divisió del centre-dreta suscita enfrontament i que cal unir-lo.

Summary: Aznar demana més duresa contra l’independentisme i s’ofereix a encapçalar el centre-dreta espanyol


El servei d’Aerobús amb destinació a l’aeroport de Barcelona partirà aquest dissabte des de plaça d’Espanya en tots dos sentits en lloc de fer-ho des de plaça de Catalunya, amb motiu de la manifestació ciutadana contra el terrorisme, que també afectarà la circulació d’autobusos, taxis i Metro. Segons ha informat l’AMB en un comunicat, l’afectació en l’Aerobús es produirà entre dos quarts de cinc de la tarda i les nou de la nit, i les parades de plaça Catalunya, Urgell, Gran Via, Sepúlveda i plaça Universitat quedaran anul·lades a causa del pas dels manifestants. Les línies L94, L95, B20, B24 i B25 també podrien veure limitat el seu recorregut, encara que l’AMB ha detallat que almenys nou línies d’autobús tant del Baix Llobregat com del Besòs reforçaran els seus serveis a partir de les tres de la tarda fins a dues hores després de la fi de la manifestació. Totes les parades de taxis de la zona del perímetre afectat, des dels Jardinets de Gràcia i Diagonal fins a la plaça de Catalunya, així com dels carrers Fontanella, Balmes i Pau Claris, estaran fora de servei, afegeix el comunicat de l’AMB. L’entitat metropolitana ha recordat el reforç per part de TMB a tota la xarxa de metro entre la una del migdia i les deu de la nit, malgrat que recomana evitar les estacions de l’eix del passeig de Gràcia i plaça de Catalunya, ja que es preveu ‘una elevada concentració de persones’. El servei de bus de TMB, inclòs el bus turístic, també patiran ‘alteracions de recorregut severes’ en almenys 30 línies regulars amb desviacions i alteracions de recorregut entre les quatre de la tarda i les nou de la nit hores.

Summary: L’Aerobús sortirà de plaça Espanya en lloc de plaça Catalunya durant la manifestació