El mestre major del gremi d’artistes fallers, José Ramón Espuig, ha mostrat la seva tristesa per l’ajornament de les Falles pel coronavirus 2019 i ha avisat que la majoria de monuments de la Secció Especial i la falla de la plaça de l’Ajuntament ‘possiblement no es poden desmuntar’. ‘En uns casos parlem de diners, en uns altres no té solució ni amb diners’, lamenta i xifra en uns vuit milions d’euros les pèrdues econòmiques per a comissions i artistes fallers. En una entrevista a À Punt Ràdio, ha assegurat que els artistes estan ‘molt mal’ perquè molts d’ells, ell inclòs, ja tenen falles al carrer i ‘si aquesta decisió s’hagués adoptat abans, hauria afectat bastant menys, encara que les conseqüències seran bestials per a tot el gremi’. El gremi està reunit des de les 8.00 per a veure quines decisions adopten i esperen mantenir una trobada amb el batlle, Joan Ribó, i l’edil de Cultura Festiva, Carlos Galiana. ‘Estem molt i molt afectats’, ha insistit. Segons que ha dit, espera que l’ajuntament ‘es faça càrrec de les Falles que no han sortit al carrer per a poder guardar-les’. Ho ha justificat perquè, encara que hi haurà un elevat cost pel trasllat d’unes naus a unes altres, els artistes ‘no podem deixar de treballar i si tenim les naus ocupades, no podem continuar treballant’. En tot cas, ha avisat que la majoria de falles d’Especial i la de l’Ajuntament ‘possiblement no es poden desmuntar’. En el cas del de la plaça de l’Ajuntament ‘és impossible desmuntar-la perquè tenia moviment i s’ha ancorat al ferro, s’han fet soldadures’. ‘És més fàcil cremar-la i fer una nova que desmuntar-la’, ha avisat. El Gremi tampoc no pot avançar quan ni com es faran les Falles, però no veuen clar fer-les coincidir amb les Fogueres de Sant Joan perquè hi ha artistes que per aquella data també fan monuments ‘i no podrien construir-les si estan en el taller’. Per tot això, ha dit que estan ‘destrossats’ i que han estat ‘tota la nit sense dormir’.

Summary: El gremi d’artistes fallers avisa que la majoria de falles d’Especial i la de l’ajuntament possiblement no es poden desmuntar


El procés sobiranista, el referèndum de l’1 d’octubre, l’aplicació de l’article 155 de la constitució espanyola, les eleccions del 21-D i la situació de Carles Puigdemont i Oriol Junqueras són protagonistes de l’Exposició del Ninot de les Falles de València 2018. La mostra, que s’inaugura avui, i en la què cada comissió fallera aporta una figura per a la votació popular que l’indultarà de les flames, concentra moltes referències a l’actual situació política catalana. Els artistes fallers han desplegat la seva càrrega satírica. A mes i mig de l’inici oficial de les festes de València, Catalunya copsa bona part de l’atenció del món faller. Assegut al tron de ferro de la popular sèrie ‘Joc de Trons’, Carles Puigdemont és representat amb una estelada a una mà i en l’altra la bandera de Bèlgica, en referència a la situació del candidat de Junts per Catalunya. Un altre artista faller representa Puigdemont com el ‘William Wallace’ català, amb falda escocesa i una banda amb la senyera amb un peu aixafant al constitució espanyola i l’Estatut. Aquesta escena porta com a frases ‘Demanant la consulta xafà la constitució, i voten i va i resulta que tenim repetició’ i ‘Un Braveheart independent, el William Wallace català, ara si ix president, des de Brussel·les manarà’. En una altra figura, titulada ‘Sant Jordi, la rosa, la princesa i el drac’, Carles Puigdemont està caracteritzat com Sant Jordi, a sobre d’un drac amb la cara de Mariano Rajoy. En aquesta composició, el drac Rajoy porta la constitució espanyola i amb la cua agafa pel coll Junqueras, mentre en una de les urpes de l’animal apareix el número 155. Una altra comissió fallera bateja Carles Puigdemont com Carles ‘Fuigdelmón’ i el representa en posició de meditació assegut sobre una de les urnes del referèndum de l’1 d’octubre i amb un exemplar de la constitució espanyola a la mà. El número 155 de la revista ‘Hola’ anuncia el casament entre Puigdemont i el president espanyol Mariano Rajoy amb el titular ‘L’enllaç s’ha fet esperar. Al final l’amor va vèncer les diferències de parella’. En aquesta escena, l’artista faller representa Rajoy com a nuvi i el president català com a núvia. Ell li pregunta, en castellà, ‘què rima amb 155?’ i ella li respon ‘però com ets, M.Rajoy!’. A sota la portada anuncia declaracions de les ex-parelles, Oriol i Soraya, avançant que es troben ‘molt afectades’. En una altra de les escenes la parella són Rajoy i la vice-presidenta espanyola Soraya Sáenz de Santamaría, que passegen una gàbia amb un ocell que té la cara de Puigdemont. L’exposició del Ninot també té lloc per a la líder de Ciutadans a Catalunya, Inés Arrimadas, que apareix representada com ‘Ciutadana Inés, la Mata-Hari del procés’. Arrimadas està caracteritzada com una ballarina de dansa del ventre amb Junqueras i Puigdemont al seu costat. També ballant apareixen en una altra escena el candidat d’ERC i el de Junts per Catalunya, que fan de ballarines amb el títol ‘Espectacle’ i l’anunci d’un musical que assagen a Bèlgica i Estremera. En una altra referència a Catalunya, una de les composicions al·ludeix al procés d’exhumació de Salvador Dalí, representant amb barretina i estelada. Al seu costat, Franco demana que li tornin la vida.

Summary: La situació política catalana és protagonista a l’Exposició del Ninot de les Falles de València


El jugador del FC Barcelona Gerard Piqué ha acusat de mentir l’ex-delegat del govern espanyol a Catalunya Enric Millo, que havia compartit un vídeo manipulat de Jordi Cuixart el 20-S. Millo va compartir un fragment de només dos segons d’un vídeo de Cuixart on se’l sentia dir ‘marxaran d’aquí quan nosaltres ho diguem’ acompanyat pel missatge ‘pel vostre coneixement, jo no dic mentides’. En realitat, Cuixart el que feia era ajudar a sortir la comitiva judicial i demanava als manifestants que deixessin espai perquè la policia fes un passadís. Òmnium va penjar el vídeo sencer, que és el que ha compartit Piqué i ha contestat l’ex-delegat del govern espanyol: ‘Pel nostre coneixement Enric Millo, tu sí que menteixes i manipules els vídeos.’ Vegeu ací el piulet inicial de Millo i la resposta de Piqué: Pel vostre coneixement, jo no dic mentides… @omnium https://t.co/rHIeewg1J6 — Enric Millo (@EnricMillo) March 6, 2019 Pel nostre coneixement @EnricMillo, tu sí que menteixes i manipules els vídeos. pic.twitter.com/lCuZomxaOj https://t.co/BalVBgmPM2 — Gerard Piqué (@3gerardpique) March 7, 2019

Summary: Gerard Piqué acusa Enric Millo de mentider per haver compartit un vídeo manipulat


Els Mossos d’Esquadra podrien començar a fer servir el gas pebre –també anomenat ‘gas OC’– a les manifestacions que es preveuen durant el mes d’octubre amb motiu dels dos anys de l’1-O i la sentència del judici contra el procés. Si bé ja fa anys que en disposen, fins ara no havien valorat de fer-lo servir perquè consideraven que podria originar crítiques i no hi havia hagut situacions prou greus. Asseguren que el producte és aprovat, que només afecta un grup determinat de persones i que no afecta la salut, a diferència de què denuncien entitats com ara Irídia, que alerta que pot ser molt lesiu. Aquest és un dels elements de l’equipament de la Brigada Mòbil que el cos va mostrar ahir en la presentació del nou material i els nous protocols. El cos treballarà amb tots els recursos operatius possibles d’ordre públic a partir del primer d’octubre, de manera que el 20% de la plantilla que habitualment fa vacances també haurà d’estar disponible. Segons que han informat fonts dels Mossos a VilaWeb, això implica que totes les unitats de la Brigada Mòbil (Brimo) i de l’Àrea Regional de Recursos Operatius (ARRO) seran disponibles, igual que en l’aniversari de l’1-O de l’any passat. Fa setmanes que en reunions periòdiques els Mossos d’Esquadra estudien com actuar en les mobilitzacions que hi pot haver, sobretot durant la primera quinzena d’octubre. Alguns dies calents podrien ser el primer, el 3 i el 12, però principalment podria ser determinant el moment en què surti la sentència contra el procés. De moment no s’ha previst de demanar ajuda a la policia espanyola, que, tot i això, té tota la informació perquè ha participat en les reunions del centre de coordinació conjunt (CECOR). Que la sentència del judici contra el procés surti abans del 12 d’octubre seria ‘el pitjor escenari’, han explicat fonts del cos a l’ACN. L’objectiu dels Mossos durant les protestes que hi pugui haver serà d’evitar encaraments entre col·lectius contraposats. La Brimo i l’ARRO actuaran conjuntament. Equipament per a estrenar a la tardor Les setmanes vinents hi pot haver novetats en l’equipament dels Mossos d’Esquadra. Després d’anys de tenir gas pebre al magatzem, consideren que es podria fer servir les setmanes vinents, si calgués. ‘És aigua i pebre, res més’, sostenen fonts policíaques, que expliquen que ‘no és gens lesiu, però molt molest’. Segons que han informat VilaWeb, només es farà servir per a aïllar comportaments violents que hi pugui haver. Fins ara no s’havia considerat que el seu ús fos necessari, tenint present el rebuig social que consideren que podria rebre i les situacions amb què s’han trobat. En tot cas l’ús és autoritzat i es pot utilitzar en moments puntuals, amb el vist-i-plau del cap del dispositiu i després d’haver avisat el col·lectiu que es vol dispersar. Fonts policíaques expliquen que a Alemanya i França fa temps que s’utilitza. Noves tanques que no es poden tombar Un altre dels elements prevists són unes tanques metàl·liques amb forma de lletra ela que fan un metre i mig d’alçària amb una plataforma molt gran en direcció als manifestants i que no es poden tombar perquè el pes dels manifestants ho impedeix. No són comprades, sinó que els Mossos d’Esquadra les han de llogar i en un dia una empresa les munta al lloc que es consideri oportú. També hi tenen incorporades portes perquè els agents en puguin sortir però perquè els manifestants no hi puguin entrar. D’aquesta manera s’evitarien les tanques metàl·liques tradicionals, que consideren que sovint esdevenen un perill. Hi ha unes altres tanques en fase d’exploració i que per tant no es poden utilitzar, que són com xarxes amb un filat intern de ferro per dins distribuïdes per una empresa sueca, han explicat fonts del cos. Són difícils de tallar i eviten el contacte directe entre els agents i els manifestants. So, imatge i llum per a dissoldre manifestants Els Mossos d’Esquadra també disposen del dispositiu acústic LRAD 300 per a informar de les accions que preveuen dur a terme. Els agents també enregistren totes les actuacions que consideren il·lícites i han equipat les furgonetes de la Brimo amb pantalles davant els seients per a observar a temps real allò que enregistren les càmeres dels policies que hi ha al carrer i tenir d’aquesta manera tota la informació de què passa abans de sortir del vehicle. També estudien d’incorporar més elements com ara focus per a evitar la visió. Entre els elements tradicionals de l’equipament tenen les defenses, conegudes com a ‘porres’ que poden utilitzar després d’una formació específica. La teoria és que s’han d’utilitzar sempre amb moviments horitzontals, de cintura cap avall i en parts de massa musculars sense tocar òrgans vitals. També porten la llançadora de 40 mm i les pistoles elèctriques dissenyades per a incapacitar temporalment. Estudien de simplificar la numeració dels agents Seguint les recomanacions del Síndic de Greuges als Mossos d’Esquadra, fonts del cos han explicat que estudien de dotar d’una numeració i un alfabet més simple el número d’identificació dels agents que intervenen en l’ordre públic. En aquest sentit, preveuen d’adoptar un sistema semblant al de la Guàrdia Civil, amb uns números més curts i, per tant, més fàcils de recordar, però només consideren d’establir-lo visible per a situacions d’ordre públic. Quant als sistemes de dispersió dels manifestants, la tècnica del carrusel, acostar-se a les persones amb les furgonetes a gran velocitat perquè s’apartin, fa uns quants mesos que es va decidir de restringir. Aquesta decisió ja es va comunicar en una reunió amb diferents entitats com SOS Racisme, Irídia i Amnistia Internacional abans de l’estiu. Fonts del cos diuen que hi ha més tècniques per a fer la mateixa feina, com la de saturació, molt habitual en aquestes darreres manifestacions, que consisteix a saturar la zona amb agents del cos perquè la gent se’n vagi anant. Irídia demana a Interior que no es faci servir el gas pebre Irídia ha respost a la possibilitat de fer servir gas pebre alertant que la combinació d’aigua, pebre i colorant pot generar lesions, especialment a la cara, el coll i els ulls, a més de tenir un potencial lesiu si es pateix de problemes respiratoris com ara asma. L’advocat d’Irídia Andrés García Berrio també ha manifestat que l’impacte psicològic és elevat i ha dit que hi ha informes que indiquen que l’exposició a aquests irritants químics pot causar danys psicològics importants i generar pànic i por. Irídia exposa que estarà ‘pendent dels efectes que pugui generar’ i, en tot cas, demana al Departament d’Interior que no el faci servir. El gas pebre és un mètode molt criticat i utilitzat per cossos de policia d’arreu del món que recentment ha estat polèmic per les imatges de la policia d’Hong-Kong atacant manifestants amb aquest gas. Atenció‼ Els @mossos han anunciat que inclouen l'esprai pebre com a material antidisturbis. Ens oposem a la seva utilització per l'impacte físic i psicològic que pot tenir en manifestants⚠ https://t.co/HvJvqMV2oo pic.twitter.com/uuYjydT1QF — IRIDIA (@centre_IRIDIA) September 21, 2019

Summary: Els Mossos exhibeixen el gas pebre poc abans de les mobilitzacions de l’octubre


El president de la Generalitat, Quim Torra, s’ha reunit avui amb els portaveus polítics de la CUP i posteriorment amb els de Demòcrates, en el marc de la ronda de contactes amb formacions i entitats sobiranistes per bastir una unitat estratègica de cara a la sentència del judici contra el procés. El diputat de la CUP Carles Riera, que ha fet de portaveu juntament amb la diputada Natàlia Sànchez, ha explicat que en la reunió que la seva formació li ha traslladat que la resposta a la sentència del Tribunal Suprem sobre el referèndum s’ha de basar en l’autodeterminació ‘real i material, i que no sigui només simbòlica’. ‘Hem dit al president Torra que ja n’hi ha prou de retòrica’, ha assegurat en una roda de premsa al parlament. Riera ha dit que hi ha ‘propostes de com fer-ho i diversos escenaris’. ‘Però el que és important no és què farem, sinó com hi arribem’, ha afegit, per tal d’evitar els errors del passat.'”Ho tornarem a fer, però bé’, ha conclòs. Per la seva part, Titón Laïlla, Núria de Gispert i Toni Castellà, com a representants de Demòcrates, han transmès a Torra la necessitat d’impulsar una cimera per definir quin ha de ser el full de ruta independentista. La trobada ha arribat després que la setmana passada el cap del govern es reunís amb ERC.

Summary: Torra es reuneix amb la CUP i Demòcrates per bastir una estratègia unitària abans de la sentència del judici contra el procés


La Junta de Tractament de la presó dels Lledoners va acordar ahir una proposta de tres dies de permís per a sortir de presó per a Jordi Sànchez. Segons que ha informat la secretaria de Mesures Penals, Reinserció i Atenció a la Víctima, el centre penitenciari ha enviat la proposta al jutjat de vigilància penitenciària, que és qui ha d’aprovar-la o no. Aquesta nova proposta de 72 hores és independent del permís de 48 hores que la mateixa Junta de Tractament va proposar dimarts i que el Servei de Classificació de la Conselleria de Justícia de la Generalitat va aprovar l’endemà.

Summary: Jordi Sànchez demana un segon permís penitenciari, aquest cop de 72 hores


La vice-presidenta i portaveu de la Generalitat Valenciana, Mónica Oltra, ha emmarcat en una ‘deriva recentralitzadora que el govern espanyol ha posat en marxa’ els recursos interposats davant el Tribunal Constitucional contra les lleis valencianes d’habitatge i pobresa energètica per possible invasió de competències. A preguntes dels mitjans durant la conferència de premsa posterior al ple del Consell, Oltra ha dit que la Generalitat Valenciana observa amb ‘preocupació i indignació’ aquests recursos i ha afegit: ‘No és possible que aquí algú vulga fer política diferent de la que han escollit els ciutadans i ciutadanes’. La portaveu de l’executiu ha recordat la intervenció dels comptes de l’Ajuntament de Madrid i l’amenaça d’aplicació de l’article 155 de la constitució espanyola al govern de Castella-la-Manxa per no complir el dèficit, així com altres declaracions públiques recents. ‘El seu conjunt sí que sembla que demostre que algú sense guanyar les eleccions vol governar. I això no pot ser.’ Oltra ha remarcat que els valencians van optar per un canvi polític que impulsés ‘que a la gent no se la puga fer fora de casa per no pagar la hipoteca i que l’habitatge estiga garantit’, com diu la constitució espanyola. La vice-presidenta ha incidit que el 2015 els ciutadans van escollir ‘garantir drets, igualtat i lluitar contra l’empobriment’ i ha afegit: ‘Ja n’hi ha prou que la gestió de la crisi econòmica impacte sobre la gent més vulnerable mentre es rescaten bancs i autopistes.’ Sobre aquesta qüestió, ha lamentat que amb els recursos al TC i la consegüent suspensió ‘algú no vol deixar governar sense guanyar les eleccions’ i ha dit que en el cas de l’Ajuntament de Madrid havia reduït el deute en 2.000 milions en dos anys: ‘Quan robaven no s’intervenia, com el cas Lezo o el del Canal d’Isabel II.’ ‘Volem que la gent pague la llum i rescatar persones, però al PP sembla que li va millor rescatar autopistes i alguns negocis que es fan a les llotges de futbol’, ha dit.

Summary: Oltra qualifica de deriva recentralitzadora els recursos contra les lleis d’habitatge i pobresa energètica


El president de la Generalitat, Quim Torra, ha retret al líder del PSC, Miquel Iceta, que hagués mentit sobre els contactes amb Pedro Sánchez. ‘És difícil pensar a fer creïble una negociació que es basa en mentides‘, ha piulat. El president ha recordat que Sánchez no li va tornar cap de les trucades d’abans de les eleccions del 10 de novembre. ‘Lamentable. El to i l’engany’, ha afegit. Lamentable. El to i l’engany. El president Sánchez no va trucar-me ahir, com tampoc va despenjar el telèfon en un moment de máxima gravetat al país quan jo el trucava. És difícil pensar en fer creïble una negociació que es basa en mentides. https://t.co/oRRBaP8Qhr — Quim Torra i Pla (@QuimTorraiPla) December 13, 2019 En una entrevista a Catalunya Ràdio, Iceta ha assegurat que Sánchez havia trucat ahir Torra, en la ronda de contactes per a preparar la investidura espanyola. El dirigent del PSC s’ha mostrat escèptic amb el resultat de la trucada i ha dit que era partidari de les negociacions entre el PSOE i ERC. ‘Sánchez li va trucar ahir i no ha servit de res. Sóc més optimista amb la negociació en curs amb ERC que amb les trucades’, ha declarat. Més tard, ha escrit un piulet per explicar que s’havia confós. ‘En llegir ahir les declaracions del govern i de l’entorn del president Torra menystenint la trucada de Pedro Sánchez, vaig entendre que la trucada ja s’havia produït’, ha dit a Twitter. En llegir ahir les declaracions del govern i de l’entorn del president Torra menystenint la trucada de Pedro Sánchez, vaig entendre que la trucada ja s’havia produït. Si de veritat es vol dialogar, l’actitud ha de ser ben diferent. https://t.co/pztSfz6n0l — Miquel Iceta Llorens /❤ (@miqueliceta) December 13, 2019 D’altra banda, el president Puigdemont ha dit que no és la primera vegada que Iceta menteix. Ha recordat que una vegada va afirmar que havia parlat amb els familiars dels presos polítics abans del judici contra el procés. ‘Miquel Iceta no s’ha posat en contacte amb cap familiar, ni amb cap advocat ni tan sols amb els consellers que van sortir de la presó’, li va respondre Diana Riba. Iceta ja va mentir quan va dir que havia parlat amb els familiars dels presos. Ho torna a fer, enmig d'ofenses gratuïtes al president de la Generalitat. Mentides i ofenses, com sempre. Per dignitat, Iceta hauria de rectificar. https://t.co/jRc1LFt9Z4 — Carles Puigdemont (@KRLS) December 13, 2019

Summary: Iceta menteix dient que Pedro Sánchez va trucar ahir al president Torra


El Tribunal Suprem espanyol ha denegat el permís a Jordi Cuixart per acompanyar el seu fill a una revisió pediàtrica, segons que informa Òmnium Cultural. ‘Des de la presó, no renunciem a seguir protegint el dret superior del menor i, per tant, seguirem reivindicant el dret de participar de tot el seguiment pediàtric del meu fill’, assegura el president de l’entitat. 🔸 El president d’Òmnium Cultural, @jcuixart, denuncia que el Tribunal Suprem es nega a concedir-li permís per poder acompanyar el seu fill a la revisió pediàtrica i presentarà un recurs a la decisióhttps://t.co/38XFgQXyw4 — Òmnium Cultural (@omnium) October 3, 2019 La defensa de Cuixart presentarà un recurs en contra la decisió, ja que considera que el permís no és en benefici del pare, sinó del menor, i argumenten que el sistema té l’obligació d’evitar el trencament dels vincles afectius familiars. En aquest sentit, recorden que la llei orgànica general penitenciària regula aquesta mena de permisos en els articles 47.1 i 155.1.

Summary: El Suprem no deixa que Cuixart acompanyi el seu fill al pediatre


Explica l’editor Jordi Herralde com es va assabentar que el cineasta David Cronenberg escrivia la seva primera novel·la: ‘Fa un cinc anys, l’agent Andrew Wylie ens va anunciar que el famós cineasta David Cronenberg estava escrivint la seva primera novel.la i ens va enviar els seus dos primers i intrigants capítols. Tractaven d’una parella d’intel·lectuals francesos (amb ressons de Sartre i Simone de Beauvoir i també d’Althusser i la seva esposa, a qui va estrangular), el marit de la qual és acusat de matar i mutilar a la seva dona. Un inici adequadament prometedor.’ Continua Herralde: ‘Van passar els anys, el rodatge de pel·lícules i finalment Cronenberg va lliurar la seva novel·la, que naturalment vam contractar. El veredicte de ‘The New Statesman’ va ser: “La primera novel.la de Cronenberg és un bufet lliure deliciós i inesperat per a fans de Burroughs, Ballard i DeLillo”. No puc estar-ne més d’acord, igual que amb l’actor i editor Viggo Mortensen, que assegura: “Absolutament original, aquest llibre aconsegueix desestabilitzar i desarmar al lector primer i fer-lo còmplice total després.”’ Llegiu-ne un fragment. David Cronenberg (Toronto, Canadà, 1943) és director de cinema, guionista, actor i escriptor. És autor d’una llarga i premiada filmografia, entre la qual destaquen pel·lícules com Vénen de dintre de…, Ràbia, Fast Company, Cromosoma 3, Scanners, Videodrome, La mosca, Inseparables, Naked Lunch, Crash (Premi Especial del Jurat del Festival de Cine de Canes el 1996), eXistenZ (Ós de Plata a la Millor Contribució Artística del Festival Internacional de Cine de Berlín el 1999), La zona morta, Madame Butterfly, Spider, Una història de violència, Promeses de l’est, A Dangerous Method, Cosmòpolis i Maps to the Stars. Es Companion de l’Orde del Canadà i oficial de l’Orde de les Arts i les Lletres i cavaller de la Legió d’Honor francesos. El 2006 va rebre la Carrossa d’Or del Festival de Canes, premi a la seva trajectòria. Sobre l’argument de la novel·la, per anar fent boca: Una parella de periodistes amb pocs escrúpols, la Naomi i en Nathan, s’endinsa en una tèrbola aventura que reuneix molts ingredients de les pel·lícules que van convertir David Cronenberg en un dels directors de culte de finals del segle XX. Continua la història de ‘Consumits’: L’Aristide Arosteguy, un intel·lectual francès, és acusat de matar i de mutilar la seva dona, la Célestine, filòsofa com ell, que duia temps obsedida per la idea de tenir el pit esquerre ple d’insectes. Però el cadàver no s’ha trobat i l’Arosteguy ha fugit a Tòquio. ¿S’ha menjat el cadàver de la Célestine per no deixar proves? ¿Es tracta d’una farsa macabra? ¿Hi ha una conspiració nord-coreana per atreure o segrestar pensadors francesos? Mentre la Naomi busca l’Arosteguy a Tòquio, en Nathan viatja aToronto per esbrinar la natura d’una malaltia de transmissió sexual que li ha encomanat una eslovena de cos imponent, però infestat de tumors malignes, i hi acaba coneixent una noia que cau en trànsits masoquistes en què s’arrenca la carn amb un tallaungles. Els personatges saben més coses del que sembla, i no hi ha manera d’estirar-los la llengua; els diàlegs combinen sarcasmes, absurditats i humor negre, es parla de l’uxoricidi de Louis Althusser i de l’alienació provocada pel consum tecnològic. Sàtira horripilant o exercici lúdic, la primera novel·la de David Cronenberg no pot deixar ningú indiferent.

Summary: Anagrama publica en català la primera novel·la del cineasta David Cronenberg


L’investigador Oriol Mitjà, impulsor del primer assaig clínic al país per a combatre el coronavirus 2019, diu que les mesures de confinament actuals van contenint la propagació de la malaltia. La taxa de reproducció de la infecció ha passat de tres casos nous per infectat a 1,7, una disminució substancial. Tanmateix, Mitjà considera que no n’hi ha prou. ‘És com aixecar el peu de l’accelerador, però encarà no hem trepitjat el fre‘, assegura. Tota la informació sobre el Coronavirus, minut a minut Segons l’investigador és imperatiu d’endurir les mesures de confinament per aconseguir la taxa de reproducció 0, és a dir, el final dels contagis. ‘Al ritme actual, els 5.000 llits d’UCI de l’estat seran plens a final de setmana. Hem de frenar la progressió perquè no hi hagi els pacients 5.001, 5.002… Com més aviat s’intensifiquin les mesures, menors seran les conseqüències’, conclou. 2) (En teoría) la prolongación de las medidas actuales no conseguiría disminuir más la tasa R0, sino que la mantendría a este nivel. Para disminuir más la R0 se necesita incrementar la intensidad de las medidas a una #contención_total — Oriol Mitja (@oriolmitja) March 23, 2020 4) Para proteger vidas hay que actuar rápido aceptando la posibilidad de una “sobre-reacción”. Ante la incertidumbre, prima el principio de prudencia. — Oriol Mitja (@oriolmitja) March 23, 2020

Summary: Oriol Mitjà mostra que la taxa de reproducció del coronavirus ja baixa, però que no n’hi ha prou


L’aeroport de Barcelona ha estat desallotjat per la policia després de l’acció del Tsunami Democràtic, que ha fet una crida a concentrar-s’hi a les 13.00. A les 14.00, els Mossos d’Esquadra han començat a actuar amb contundència contra els manifestants que havien sortit de l’estació de la línia 9 del metro, però això no ha impedit que hi anés encara més gent. L’aeroport s’ha omplert durant més de nou hores. S’han anul·lat més de cent vint vols, una persona ha estat detinguda i el SEM ha assistit setanta-vuit persones. Un manifestant ha estat ferit arran d’una agressió de la policia i té una lesió ocular. Diversos periodistes també han resultat ferits. Agents dels Mossos d’Esquadra i de la policia espanyola han fet actuacions dures i nombroses contra els manifestants i, segons que ha denunciat l’Observatori del Sistema Penal dels Drets Humans, s’han disparat pilotes de goma, prohibides a Catalunya. La policia també ha fet servir bales de foam i ha donat cops per sobre de la cintura dels manifestants. Hi ha hagut enfrontaments entre la policia i els manifestants, que han fet servir mànegues d’aigua i extintors i han preparat barricades. Cap a les nou del vespre el Tsunami Democràtic ha desconvocat l’acció i ha dit que demà n’anunciaria de noves. Vegeu les imatges de l’aeroport en una jornada històrica i recupereu-ne el minut-a-minut: Fotografia: Rat MartinsPolicia fent un cordó davant dels manifestants a l'aeroport de Barcelona Autor: XD

Summary: La policia desallotja l’aeroport de Barcelona després de més de nou hores d’ocupació multitudinària


Chiesa della Madonna dei Fiori Via Arca di Noè, 27, Bordighera Mapa a Google Per Nadal, una de les tradicions més arrelades a casa nostra, sobretot al Principat, és la recreació del pessebre. Fins al punt que se’n fan representacions vivents en molts municipis i que té una figura específica i gairebé singular, la del caganer. La importància del pessebre català es demostra, també, amb la influència que ha tingut a l’exterior. Perquè, com s’explica al llibre Germans Castells, art i figures per al pessebre, de Ramon Albornà i Ismael Porta, ‘en el transcurs del segle passat el pessebrisme català, i en concret la seva tècnica constructiva, s’ha posicionat i ha estat reconegut com a model de referència  en uns altres indrets que s’han interessat per aquesta tècnica, l’han fet seva i s’han superat alhora en els seus propis pessebres’. En aquesta internacionalització del pessebre català, hi va tenir un paper destacat Joan Marí Oliva (1907-1991), president de l’Associació de Pessebristes de Barcelona, perquè ‘va participar i col·laborar amb moltes entitats internacionals, especialment amb les alemanyes i italianes, per donar a conèixer el treball amb l’escaiola i l’aplicació de la perspectiva’. A la península Itàlica, on més enllà de l’àrea meridional de Nàpols els pessebres no tenien gaire implantació, Marí va establir una gran relació fa cinquanta anys amb Angelo Stefanucci, president de l’Associazione Italiana Amici del Presepio, i va participar en la construcció d’uns quants de permanents per tota la geografia italiana. La seva obra més destacada, amb tot, va ser la construcció de vint-i-tres diorames al santuari de la Mare de Déu de Fiori de Bordighera, a la costa occidental de la Ligúria. Segons el full de mà que donen a l’església, ‘es tracta d’una successió de quadres plàstics, rics en llum i colors i amb l’estil de l’escola del guix catalana, que fan reviure els principals esdeveniments de la vida de Jesús’. La idea, continua el text, va partir del capellà local Alberti Alfonso i de l’esmentat Angelo Stefanucci, i la va materialitzar Joan Marí entre el 1969 el 1975 amb la col·laboració de més figuristes catalans com ara Lluís Carratalà, Daniel Ursueguia i especialment els germans Castells, que amb l’arribada de les seves figures a Itàlia el 1949 van segellar el naixement i el creixement del moviment pessebrista en aquest país. Per a examinar-ne tots els detalls (spoiler: no cal que hi cerqueu el caganer…), aquests dies nadalencs són un moment immillorable, perquè se solen programar fins i tot visites guiades a càrrec d’Angela Rossignoli. Així i tot, cal saber que el pessebre permanent de Joan Marí al santuari es pot visitar tot l’any de quatre a sis de la tarda, i a l’estiu amb cita prèvia. I una mica més: Per veure diorames de Joan Marí Oliva no cal anar a Bordighera, és clar. Al Monestir de Pedralbes de Barcelona, per exemple, n’hi ha alguns d’exposats permanentment a l’antiga sala de procures (que porta precisament el seu nom), i que durant aquesta època de l’any acull també un imponent pessebre popular elaborat per l’Associació de Pessebristes de la ciutat. —Què és Com a casa? —Tots els articles —Suggeriments per a la secció: marti.crespo@partal.cat

Summary: Un pessebre català a la Ligúria


Aquestes últimes hores s’ha fet viral una imatge d’un informatiu de La Sexta en què es veu Santiago Abascal, el dirigent de Vox, en l’acte que va fer ahir aquest partit ultra al Palacio de Vistalegre de Madrid. Hi apareixen unes declaracions destacades d’Abascal: ‘Primer omplirem les urnes de vots i després les cunetes d’independentistes.’ La imatge ha estat compartida per milers d’usuaris de les xarxes socials, però Abascal no va pas dir-ho, això. Fou una creació satírica del compte de Twitter de paròdia política @DesinfoCAT. POLÍTICA | VOX analitza en profunditat la solució al conflicte independentista al congrés de Vistalegre pic.twitter.com/P8oFxbUQ7F — DesInfo CAT | Digital Satíric (@DesInfoCAT) October 7, 2018 Abascal, en canvi, sí que va dir que se suspengués de manera indefinida l’autogovern de Catalunya, que Quim Torra fos detingut, que els partits independentistes fossin il·legalitzats, entre moltes altres coses. Aquestes són les propostes de VOX per a Catalunya. Déu meu… pic.twitter.com/33WhzzOMQj — Miquel Strubell fill 🎗 (@miquelstrubell) October 7, 2018 I gairebé al mateix temps també s’ha fet viral un vídeo d’una suposada manipulació de l’informatiu d’Antena 3 amb imatges d’uns avalots a Ucraïna que es volien fer passar per un intent d’assalt al parlament en les protestes del primer d’octubre passat. Amb el fons de les declaracions de la presentadora, que deia ‘Els radicals del CDR van intentar assaltar el parlament’, es veuen imatges que no corresponen a les protestes. Es veu, a més, en les imatges falsificades un logotip d’Antena 3 que no correspon al que es fa servir als informatius. Manipulació d’ Antena 3, les imatges són d’ Ucraïna A més, la entrada del Parlament no és així i i la gent va vestida de rigurós hivern….*feu córrer la manipulació * pic.twitter.com/JDIFcplrHg — Josep Giné Sabaté (@Josep_Gine) October 7, 2018

Summary: Desintoxicació: Ni Abascal va parlar de cunetes ni Antena 3 va falsificar imatges del parlament


210 minuts sense WhatsApp. Això va passar ahir a tot el món. Durant més de tres hores, milions d’usuaris de l’aplicació es van trobar de sobte que no podien parlar amb ningú, ni enviar ni rebre missatges. Als Països Catalans l’efecte va ser especialment important cap a les onze de la nit, tot i que els problemes havien començat a les nou. El servei es va restaurar a la una de la nit. Aquest mapa ensenya on hi havia problemes a les onze. A Twitter WhatsApp va confirmar que hi havia un problema. Segons algunes fonts, provenia dels servidors i tenia a veure amb la preparació pel llançament d’una nova versió de l’aplicació. sorry we currently experiencing server issues. we hope to be back up and recovered shortly. — WhatsApp Status (@wa_status) 22 de febrer de 2014 WhatsApp és el servei més popular de missatgeria de tot el món. Facebook el va comprar amb 450 milions d’usuaris registrats el 2014, i en pagà prop de vint mil milions de dòlars. Segons les xifres de la companyia, avui el fan servir més mil milions d’usuaris cada mes. Precisament ahir Mark Zuckerberg va anunciar que WhatsApp Status hauria superat el nombre d’usuaris de Snapchat, el servei amb què competeix. Ho va dir en una reunió amb inversors que no van ser avisats que WhatsApp havia deixat de funcionar. Anteriorment el servei ja havia tingut alguns incidents com aquest. Va ser especialment important el de la nit de Cap d’Any de 2015, quan també va deixar de funcionar durant unes quantes hores.

Summary: No us passava només a vosaltres: WhatsApp va desaparèixer durant 210 minuts ahir al vespre


El president de la Generalitat, Quim Torra, ja ha respost a la carta que fa unes hores li ha enviat el president del govern espanyol, Pedro Sánchez. Torra li recorda que li ha trucat dues vegades i que el president espanyol no s’hi ha volgut posar. ‘Trobo que no és un bon signe de diàleg.’ El president ofereix a Sánchez de reunir-se avui mateix aprofitant que el president espanyol és a Barcelona – visita de la qual se n’ha assabentat pels mitjans de comunicació– i li anuncia que el tornarà a trucar ‘per tornar-li a oferir un diàleg sense condicions, com no podria ser d’altra manera.’ A més, Torra li trasllada les que considera que són obligacions d’un governant: En primer lloc, ‘fer respectar els drets humans, civils i polítics dels ciutadans’. El president considera que a Catalunya s’han vulnerat aquests drets ‘de manera sistemàtica per raons ideològiques’. A continuació esmenta ‘la responsabilitat prioritària’ de propiciar el diàleg entre aquells que pensen diferent. ‘L’absència de diàleg, la imposició del silenci o la repressió de la lliure expressió afavoreixen la fractura social i el deteriorament de la convivència’, li diu Torra. Finalment, li recorda que ‘un representant públic de conviccions democràtiques ha d’afavorir l’expressió democràtica dels ciutadans i recerca de sortides democràtiques i pacífiques als conflictes polítics.’ ‘No donar sortides democràtiques als conflictes és un símptoma d’involució en un estat modern en el si de la Unió Europea’. A la carta, Sánchez exigia a Torra que condemnés la violència de manera rotunda, que emparés ‘les forces de seguretat que la combaten’ i que evités la discòrdia civil. El president espanyol no esmenta en cap moment una possible reunió amb el president de la Generalitat. La Moncloa menysté el Palau de la Generalitat A més de la carta de resposta a Sánchez, el cap de gabinet del president Torra ha trucat al cap de gabinet de Sánchez. Segons fonts de Presidència, no ha respost el mòbil i li ha enviat un missatge demanant una reunió, ja que és a BCN. També s’ha trucat via secretaria. Des de La Moncloa els han respost que el cap de gabinet era al telèfon i amb reunions en aquell moment.

Summary: Torra respon a la carta de Sánchez: ‘Em poso a disposició per reunir-nos avui mateix’


La filòloga Mariàngela Vilallonga substituirà Laura Borràs al capdavant del Departament de Cultura, segons que ha confirmat VilaWeb. Vilallonga serà nomenada dilluns, juntament amb Meritxell Budó, que substituirà Elsa Artadi com a consellera de Presidència. Tant Borràs com Artadi deixen el govern per a concórrer a les eleccions espanyoles i municipals. La futura consellera és vice-presidenta de l’Institut d’Estudis Catalans (IEC), vocal de la junta de govern i del consell assessor de la Institució de les Lletres Catalanes d’ençà del 2015. Ha estat membre del Consell de les Arts i la Cultura de Girona (2008-2011), presidenta del Consell Assessor de la Xarxa CRUSCAT (2010-2015), membre del Comitè Organitzador de les Commemoracions (2011-2013), membre del Consell Escolar de Catalunya (2011-2015) i del Consell Social de Cultura (2014-2015). Ha estat guardonada amb el Premio Nazionale per l’Ambiente Gianfranco Merli, la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya (2016) i la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic i tecnològic de la Generalitat (2018). Des del 2018 és acadèmica de la Reial Acadèmia Europea de Doctors (2018). Doctora en filologia clàssica per la Universitat Autònoma de Barcelona, és catedràtica de filologia llatina de la Universitat de Girona i directora de la Càtedra de Patrimoni Literari Maria Àngels Anglada – Carles Fages de Climent –d’ençà que es va crear, l’any 2004– i del Grup de Recerca de Patrimoni Literari. És autora de diverses monografies: Jeroni Pau. Obres, Dos opuscles de Pere Miquel Carbonell, La literatura llatina a Catalunya al segle XV (1993), Llatí II. Llengua i cultura llatines en el món medieval i modern, Johannes Burckard. Dietari secret (2003) i Recrear Rodoreda Romanyà. Ha publicat l’Atles literari de les terres de Girona (segles XIX i XX), codirigit amb Narcís-Jordi Aragó, ha escrit articles de divulgació i periodístics a diversos mitjans i també té obert un bloc

Summary: Mariàngela Vilallonga serà la nova consellera de Cultura


La vice-presidenta del govern valencià, Mónica Oltra, ha ofert el port de València per a acollir el pesquer de Santa Pola que d’ençà d’aquest cap de setmana està abandonat en aigües internacionals, prop de la costa de Líbia, després de salvar dotze persones. ‘La Comunitat Valenciana torna a oferir-se com a terra d’acollida’, ha dit Oltra a Twitter recordant l’acolliment del vaixell Aquàrius. I ha afegit: ‘Esperem que el Govern d’Espanya estiga a l’altura d’un poble que no abandona ningú i que autoritze al pesquer de Santa Pola de tornar a costes valencianes amb aquestes dotze persones.’ Per justificar la decisió, ha recordat que es tracta de recuperar uns valors de solidaritat que la Unió Europea sempre ha representat. ➡La Comunitat Valenciana vuelve a ofrecerse como tierra de acogida➡Esperamos que el Gobierno de España esté a la altura de un pueblo que no abandona a nadie y que autorice al pesquero de Santa Pola a volver a costas valencianas con estas 12 personas https://t.co/FtVRcIz3Po — Mónica Oltra Jarque (@monicaoltra) November 27, 2018 En la mateixa línia, el batlle de València, Joan Ribó, ha fet públic un missatge per les xarxes socials en què es fa ressò de la petició d’Oltra i informa que València ‘s’ofereix formalment per a acollir les 12 persones salvades pel vaixell pesquer de Santa Pola’. Malgrat aquest oferiment, el govern espanyol insisteix que el pesquer ha de tornar els immigrants a Líbia, que és d’on van sortir. El patró del pesquer ha advertit que s’hi oposen i hi podria haver una revolta al vaixell. #València se ofrece formalmente para acoger a las 12 personas rescatadas por el barco pesquero de Santa Pola. Nuestro deber ético y humano con las personas que arriesgan sus vidas huyendo del terror, la guerra o la miseria no terminó con el #Aquarius, como apunta @monicaoltra https://t.co/TN0s8gFFMg — Joan Ribó (@joanribo) November 27, 2018

Summary: El Consell ofereix el port de València per acollir els immigrants del pesquer de Santa Pola


Pablo Iglesias, el candidat de Podem en aquesta moció de censura, ha atacat el PP i el govern de Rajoy pel seu immobilisme davant de l’independentisme; un moviment que ha definit com a ‘legítim’. En aquest sentit, Iglesias s’ha mostrat favorable al dret de decidir i ha acusat directament a Mariano Rajoy de la desconnexió catalana de l’estat espanyol. ‘No tenen un projecte territorial a l’alçada del nostre país. Vostès creuen que Espanya és seva’, ha dit. Segons el líder de Podem, el PP ha fet servir l’independentisme per a ‘tapar la corrupció’ i ha explicat que davant el blocament actual, Podem s’ha posicionat a favor d’un referèndum ‘amb garanties i reconeixement’ per a Catalunya. De totes maneres, no s’ha referit al referèndum que Carles Puigdemont ha convocat pel primer d’octubre i tampoc al suport que hi donen els Anticapitalistes (el corrent intern de Podem que representa l’ala més esquerranosa). Iglesias, malgrat el suport al referèndum, ha defensat el seu projecte ‘d’una Espanya plurinacional’ i ha recordat que ell no és partidari de la independència catalana. ‘No volem que Catalunya se’n vagi, però si se’n va, no serà per culpa de senyors com Tardà, sinó de vostès i els seus aliats que cada cop estan més lluny de la societat catalana’, ha afegit. Cerca el suport del PSOE Iglesias ha demanat al PSOE que ‘intenti posar-se d’acord’ amb ells per tal de fer fora al PP del govern espanyol i ha assegurat que les circumstàncies actuals ‘obliguen a l’entesa’. El líder de Podem ha reiterat que haurien retirat la moció de censura si els socialistes s’haguessin compromès a presentar-ne una altra i haurien donat suport al seu candidat i per això ha asseverat que estan ‘disposats a cercar l’acord i el diàleg’. Iglesias ha dit als diputats socialistes que la situació actual és ‘insostenible’ i que volen construir alternatives però no ho volen fer ‘sols’. ‘Tant de bo ens posem d’acord per treure’ls del govern més tard que d’hora’, ha afirmat. Iglesias ha matisat que aquest acord ha de deixar fora ‘la crossa taronja’, en al·lusió a Ciutadans. Iglesias ha lamentat que la ‘manca d’entesa’ entre Podem i el PSOE va ‘obrir la porta’ al govern de Mariano Rajoy. Ha reconegut els errors que van poder cometre durant les negociacions i ha demanat als socialistes que facin el mateix. Més informació: —Montero (Podem): ‘Quan una nació demana decidir, no escoltar és un insult a la democràcia’

Summary: Iglesias a Rajoy: ‘Si Catalunya marxa no serà per culpa del senyor Tardà, sinó de vostè’


El secretari general del PP, Teodoro García Egea, ha hagut de sortir a refusar l’abstenció del seu partit a una investidura del candidat socialista al govern espanyol, Pedro Sánchez, després de les declaracions d’algunes veus del seu partit per evitar que Sánchez depengui de Podem, els independentistes i EH Bildu. Gacría Egea s’hi ha negat perquè ‘lidera l’oposició’ i ha aconsellat al candidat socialista que busqui suports entre els seus ‘socis naturals ‘. ‘No som un partit frontissa sinó que aspira a governar. El PP és el líder de l’oposició, no només al congrés sinó al senat i altres ajuntaments’, ha dit. La candidata del PP a la Comunitat de Madrid, Isabel Díaz Ayuso, ha admès aquest matí que és partidària de l’abstenció del PP a la investidura de Sánchez. L’objectiu, segons que ha dit, és evitar que Sánchez depengui del suport dels independentistes i ‘l’entorn polític d’ETA’. És la segona veu del PP que reconeix públicament la seva preferència, ja que dissabte va ser l’ex-presidenta del PP de Madrid i de la comunitat Esperanza Aguirre qui ho va proposar a La Sexta, recordant que en el seu dia ho va fer al PSOE perquè Mariano Rajoy fos investit. ‘Crec que el PP per ara té pensat votar en contra i em sembla bé’, ha dit Díaz Ayuso en una entrevista a Onda Cero per indicar a continuació que en el ‘pitjor de les circumstàncies’ li semblaria ‘correcte’ que el PP optés per l’abstenció si això evita que siguin els independentistes els que donin suport a Pedro Sánchez. Abans, havia defugit la pregunta en més d’una ocasió dient que això és una decisió que pren el PP en l’àmbit de la direcció espanyola. ‘Si arriba el cas, em sembla correcte però la decisió la pren el partit a escala nacional’, ha insistit Ayuso, qui en un altre moment de l’entrevista ha admès que és una decisió ‘molt complicada’ però que ‘preferiria’ l’abstenció a qualsevol altre escenari amb els independentistes. Vox demana a PP i Ciutadans que s’abstinguin El secretari general de Vox i candidat i la batllia de Madrid, Javier Ortega Smith, ha assegurat que no criticaria una abstenció de PP i Ciutadans, ja que entén que, d’entre les opcions ‘dolentes’, aquesta seria ‘la menys dolenta’. Ho ha dit en una entrevista a EsRadio en què ha assenyalat que ara mateix l’escenari és tenir un govern ‘rendit davant els colpistes’ o un que estigui ‘condicionat’ per les forces que ‘creuen a la constitució ‘. ‘Qualsevol cosa és negativa, però l’alternativa és la destrucció d’Espanya. D’entre el que és dolent, el menys dolent’, ha afirmat el dirigent de Vox. Segons Ortega Smith, Sánchez està disposat a ‘vendre’s’ als seus ‘pitjors enemics’, per això no veuria malament l’abstenció. Aquesta opció ‘no és la ideal’, ha dit, però entén que si es pot ‘frenar’ i ‘coartar’ el líder del PSOE ‘benvingut sigui’. Abans, ha estat el portaveu de Vox al congrés espanyol, Iván Espinosa dels Monteros, el que ha demanat una abstenció, però només de Ciutadans, qui veu ‘el més proper’ al PSOE.

Summary: La dreta espanyola valora d’abstenir-se per fer president Sánchez


Perfumeria Floris Carrer Jermyn, 89 Mapa a Google Què poden tenir en comú personatges tan famosos de la Gran Bretanya com ara l’escriptora Mary Shelley, el primer ministre Winston Churchill, l’almirall Nelson, la premier Margaret Thatcher i el mític espia cinematogràfic James Bond? Si més no, una cosa: ser clients habituals de la perfumeria Floris, un establiment centenari al centre de Londres. Va obrir la porta al número 89 de Jermyn Street, a l’elegant barri de St James ‘l’any 1730 sota l’impuls de Juan Famenias Floris i la seva muller, Elizabeth, on venien perfums, pintes i productes d’afaitar’. Això s’explica al web oficial d’aquesta clàssica perfumeria, tot i que un estudi genealògic recent hi introdueix un parell de precisions importants: l’establiment hauria estat fundat el 1780, cinquanta anys després, i al darrere hi hauria Joan Matjí Femenias Sabater i Elisabeth Hotgkiss. Sigui com sigui, gràcies a una clientela potent i rica acumulada al llarg dels anys, aquest negoci fundat per un ciutadellenc nascut el 1753 en un dels períodes britànics de Menorca s’ha convertit en un referent de l’alta societat a la capital anglesa, sinònim de luxe i també de monarquia. Perquè d’ençà del 1820, Floris ha anat acumulant les valuoses autoritzacions reials i actualment és el fabricant de perfums per a sa majestat la reina Elisabet II i de preparats de bany per a sa altesa reial el príncep de Gal·les. Vuit generacions després de l’arribada de l’emprenedor menorquí a Londres, els seus descendents continuen al capdavant de Floris amb un selecte catàleg de perfums i fragàncies originals i naturals, alguns de creats pel mateix fundador i uns altres de nova creació, com ara el Mahon Leather, fet amb essències de la Mediterrània en homenatge a l’illa de Menorca. I una mica més: El 2012, la casa Floris va obrir una altra botiga molt semblant a l’original, al carrer Ebury, 147, a Londres mateix, tot i que no ha tingut continuïtat. · Què és Com a casa? · Tots els articles · Suggeriments per a la secció: marti.crespo@partal.cat

Summary: Aromes menorquines a Londres


L’empresari Joan Manuel Parra ha declarat davant del jutge de l’Audiència espanyola José de la Mata que l’extinta Convergència Democràtica de Catalunya (CDC) va utilitzar un sistema de facturacions falses a una productora de programes de TV3, Triacom, per finançar actes de la campanya electoral de 2010. Parra ha estat cridat a declarar com a testimoni davant del jutge de l’anomenat cas 3% després que l’empresari confessés al jutjat d’instrucció número 23 de Barcelona haver cobrat treballs realitzats a CDC per l’esmentada campanya amb factures girades a una productora audiovisual. A l’Audiència espanyola ha concretat que es tractava de Triacom, i que els conceptes en les factures es van fer a programes com Fish and Xips i El gran Dictat per valor de més de 200.000 euros. Parra va presentar un escrit en aquest jutjat admetent que tres empreses que administra no havien prestat serveis a la productora a la qual havien girat i cobrat una sèrie de factures, sinó que aquestes tasques les va realitzar per a CDC en la campanya electoral del 2010 al Parlament. L’home que hauria orquestrat tota la maniobra d’ocultació de finançament irregular va ser segons aquest testimoni l’ex-secretari de Govern de la Generalitat, Germà Gordó, qui li va indicar què fer en una reunió a la qual Parra va acudir amb els albarans dels serveis efectivament prestats per els actes de campanya. El dirigent de Convergència que enviés les factures a Oriol Carbó, ex-gerent de TV3 i responsable de Triacom. A més de confessar el tripijoc, Parra ha lliurat al titular del Jutjat Central d’Instrucció número 5 diversos documents, entre ells un DVD amb la gravació de la seva reunió amb Gordó a la seu de Convergència, al carrer Còrsega de Barcelona, així com els albarans que va elaborar inicialment, segons les mateixes fonts. Parra va ser condemnat el gener de 2018 a vuit mesos de presó i multa de 900 euros per un delicte continuat de falsedat en document mercantil comès en el cas Palau i el jutjat de Barcelona l’estaria investigant ara per delictes fiscals. En aquest judici, ja va explicar que va girar un total de tretze factures del Palau de la Música, presidida llavors per Fèlix Millet, que corresponien a treballs prestats per CDC a la campanya de les eleccions generals de 2004.

Summary: Un empresari vincula l’ex-conseller Gordó amb el finançament irregular de CDC


Pont del Palau Mapa a Google Sens dubte, una de les estampes més típiques i romàntiques de Sant Petersburg, la capital imperial de Rússia, és la panoràmica de l’impoonent Palau d’Hivern (ara Museu de l’Ermitage) que es pot veure del pont del Palau estant. No hi ha res, en aquest pont sobre el riu Neva que uneix l’illa de Vassílievski amb el barri de l’Almirallat, que ens indiqui qui és l’autor intel·lectual o espiritual (no pas material) d’aquesta via: Magí Cornet Masriera. Nascut a mitjan segle XIX (el 1866) en una casa del carrer Princesa de Barcelona, en el si d’una família d’enginyers ben acomodada, Magí Cornet no va trencar la tradició familiar: el 1889 va sortir amb el títol de l’Escola d’Enginyers i va entrar a la Maquinista Terrestre i Marítima, dirigida aleshores pel seu oncle Josep Maria Cornet i Mas (autor d’obres tan emblemàtiques com el Mercat del Born i el de Sant Antoni), on va ascendir de pressa a la secció de ponts. Ja encarrilat en la tradició enginyera, dues dates van marcar la seva curta i intensa vida: el 7 de novembre de 1893, quan juntament amb la seva futura dona, Oliva Jaumandreu, va sobreviure a l’atemptat amb bombes Orsini del Gran Teatre del Liceu; i el març de 1902, quan després d’haver-se assabentat que l’Ajuntament de Sant Petersburg havia obert un concurs per a dissenyar-hi un gran pont, va decidir de presentar-s’hi… tot sol. Sense dir-ne ni un mot a la Maquinista, gens interessada aleshores per una obra tan gran i llunyana com aquella, en cent cinquanta dies, Magí Cornet, fora d’hores de feina, va enllestir no un, sinó dos projectes de pont sobre el riu Neva inclosos en el mateix concurs: el del Palau i el d’Okhta. El sobreesforç de l’enginyer català (amb accident laboral inclòs mentre visitava les obres d’un pont a Esponellà) no va tenir reflex en les autoritats de la convulsa Sant Petersburg de l’època. El jurat va trigar dos anys a deliberar entre les 16 propostes presentades per al pont de l’Okhta i les 42 per al futur pont del Palau. Al final, no hi va haver acord per al primer i sí que hi va haver guanyador per al segon: Magí Cornet. El gener del 1904, quan es va saber la notícia, ningú no es podia creure que un treballador de la Maquinista, sense el coneixement de l’empresa i lluitant contra desenes de grans constructores europees i americanes, s’hagués imposat en el concurs per a construir un complex pont cridat a ser un dels elements urbans més emblemàtics de la ciutat imperial i protagonista d’una de les seqüències més potents del film Octubre (1928) de Serguei Eisenstein sobre la revolució del 1917. Tot just començant a assaborir la fama, i amb el naixement recent del seu tercer fill, Magí Cornet va morir fulminantment el 1906 a trenta-nou anys, probablement víctima del ritme de treball frenètic que havia significat el projecte de la seva vida. Un pont, val a dir, que, per traves burocràtiques, casos de corrupció, canvis polítics o revoltes socials, no es va acabar d’inaugurar oficialment, sense gaires honors i amb algunes desviacions respecte del projecte original, fins al 23 de desembre de 1916. Sant Petersburg es deia aleshores Petrograd, i pocs mesos després passaria a dir-se Leningrad. Però això ja és una altra història. I una mica més: Montserrat Cornet Planells, néta de Magí, ha dedicat una bona part de la seva vida a recompondre el lligam del seu avi amb el pont del Palau de Sant Petersburg, sobretot amb el llibre Carta a l’avi (Edicions Marrè, 2003). · Què és Com a casa? · Tots els articles · Suggeriments per a la secció: marti.crespo@partal.cat

Summary: Magí Cornet, un pont entre Barcelona i Sant Petersburg


Girona (ACN).- Pas enrere, fre a la reindustrialització o decret insòlit al món occidental. La patronal Pimec no ha estalviat qualificatius contra la normativa que regula l’autoconsum elèctric, a la qual el Consell de Ministres va donar llum verd divendres. Per a la patronal, el decret “bloqueja” que les pimes puguin abaratir costos produint la seva pròpia energia i els resta competitivitat, també de cara a l’exterior. “En un moment on tothom demana reindustrialització és una incongruència que s’encareixin els costos energètics”, diu el president de Pimec, Josep González. La patronal també critica que l’aprovació de la norma, a dos mesos de les generals, evidencia “un pacte encobert” del PP amb les elèctriques.

Summary: Pimec qualifica de “pas enrere” la regulació de l’autoconsum elèctric perquè “bloqueja” la reindustrialització


Ple caòtic i que ha acabat abans d’hora. Avui el Parlament de Catalunya ha presenciat la divisió del govern, escapçat per la decisió del president de la cambra, Roger Torrent, d’acceptar la decisió de la JEC i retirar l’acta del diputat al president de la Generalitat, Quim Torra. Durant la sessió, Torra s’ha adreçat al parlament i ha demanat que li fossin garantits els drets, tal com va passar el 4 de gener, quan el ple el va ratificar com a president. Ha tornat a dir que calia respectar la voluntat popular perquè, altrament, no tan sols es perd una acta, sinó que es fa perillar el futur de totes les institucions. Quan ha tornat a l’escó, el president ha rebut l’aplaudiment de bona part del bloc independentista. Tanmateix, cap conseller d’ERC. Els dos grups no s’han entès i a la votació del pressupost del parlament tot el grup de JxCat ha refusat de votar. Més tard, la junta de portaveus ha ajornat el ple del parlament fins a la setmana entrant. El punt de l’ordre del dia que resta pendent és el debat general de corrupció impulsat per Cs. JxCat, Cs, PSC-Units i comuns han demanat que no continués avui la sessió plenària d’avui. En canvi, ERC, CUP i PP eren favorables a continuar-lo. Així doncs, la setmana vinent es farà tant el debat com les votacions de les propostes de resolució. Us oferim tota la informació d’última hora.

Summary: Torrent suspèn un ple caòtic en què ha acceptat que Torra deixi de ser diputat


Amb gràcia en aquest desert (Males herbes) és un recull de relats, dividit en quatre parts, en què Ziranna Zateli, una de les escriptores més reconegudes de la Grècia actual, utilitza els personatges femenins com a element revelador de les forces ocultes de la vida. Són dones passives o diabòliques, noies innocents o adultes mig boges, que ocupen un espai incert en el món que les envolta i carreguen amb un pes que els impedeix d’integrar-se en la societat. El món de Zateli és el seu passat, la seva infància, el racó del nord de Grècia on va viure durant els anys cinquanta i seixanta, un poble petit envoltat de camps i prenyat de forces tel·lúriques. Però en les històries d’aquest llibre indrets i èpoques es fonen en una mena de boirina intemporal. Llegiu el conte ‘Els botons de marfil‘. Els editors de Males Herbes, Ramon Mas i Ricard Planas, expliquen per als lectors de VilaWeb: «Els contes de Ziranna Zateli són històries íntimes, contundents, tel·lúriques i emotives, sobre vides que s’esquerden. Els protagonistes sovint són dones que viuen alienes a la dictadura de les convencions, que s’enfronten a allò que la pressió social els imposa, i ho fan sense por de trencar les costures de la realitat. Bona part d’aquests relats s’emmarquen en la vida intransigent de la Grècia rural dels anys cinquanta i seixanta, plena de confrontacions familiars i de prejudicis, però que també amaga una font inesgotable d’encís, i una saviesa intangible. Perquè sí, bona part d’aquestes històries les podríem incloure dins allò que s’anomena realisme màgic, però es tracta d’un realisme màgic que trasbalsa i colpeix, un realisme màgic que s’endinsa en la crua realitat millor que cap crònica social o cap mirall de l’ànima. En definitiva, es tracta d’una veu literària única, que ens ha captivat primer com a lectors i després com a editors, una descoberta que devem a Mercè Guitart, traductora del llibre.»

Summary: Fragment: ‘Amb gràcia en aquest desert’, de Ziranna Zateli, literatura grega contemporània


L’Advocacia de l’Estat espanyol considera que la Generalitat Valenciana s’ha de comunicar en castellà amb les administracions catalana i balear perquè ‘el valencià només és oficial a la Comunitat Valenciana’. Ho justifica dient que l’estatut del País Valencià es refereix a la llengua compartida com a ‘valencià’, mentre que als estatuts de Catalunya i les Illes Balears s’utilitza el terme ‘català’. L’advocacia, que depèn del govern espanyol, ha remès l’escrit a la secció quarta de la sala tercera del Tribunal Suprem que analitza els recursos del Consell i la Intersindical Valenciana a una sentència del Tribunal Superior de Justícia del País Valencià d’ara fa un any en què es va declarar la nul·litat d’onze articles i una disposició final del decret que establia l’ús preferent del valencià en l’administració autonòmica. En concret, la norma fixa el valencià com a llengua ‘destacada’ en les notificacions, la retolació d’edificis, la comunicació entre els treballadors públics i amb els ciutadans, les publicacions i la publicitat institucional, la contractació pública i la senyalització de carreteres i camins. Els magistrats de la sala del contenciós-administratiu van argumentar la decisió dient: ‘No existeix el deure de saber valencià i sí castellà.’ En la resolució judicial també s’establia l’obligació de traduir al castellà els documents o expedients enviats per la Generalitat Valenciana a les administracions de Catalunya i les Illes Balears, perquè es considerava que la norma contravenia ‘el sistema de fonts determinat en la constitució espanyola, a més de no respectar el principi de jerarquia dins el subsistema normatiu autonòmic valencià’. La decisió de l’Advocacia de l’Estat espanyol ha estat durament criticada per Escola Valenciana, l’Associació de Pares i Mares d’Alumnes i el sindicat Intersindical Valenciana. El president d’Escola Valenciana, Natxo Badenes, ha acusat l’advocacia de passar per alt que tots els postulats científics refermen la unitat de la llengua. ‘El valencià és el català que parlem al País Valencià, igual que el balear és el català que parlen a les Illes Balears’, ha dit. Badenes també ha remarcat que aquesta unitat la reconeix el Diccionari normatiu valencià de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua.

Summary: L’Advocacia de l’Estat espanyol nega la unitat de la llengua


Les taxes d’incidència d’algunes infeccions de transmissió sexual (ITS) com la sífilis infecciosa, la gonocòccia i la clamídia sovint van essent progressivament més altes durant el segon semestre de l’any. Generalment, durant els períodes de vacances d’estiu s’esdevenen situacions que poden fer créixer el risc d’ITS, que posteriorment es reflecteixen en un augment de casos durant la tardor i l’hivern. L’increment de detecció se situa entre un 5% i un 15 % segons les infeccions registrades, i els creixements més elevats es detecten en els casos de gonocòccia (10%) i de clamídia (15%). Per aquest motiu, els experts en ITS recomanen que s’adoptin com més mesures millor de prevenció i de reducció de riscs durant els mesos d’estiu. La responsable d’ITS de l’Institut Català de la Salut, Mireia Alberny, ha destacat que durant aquesta època sovint coincideixen alguns factors que fan que aquest perill sigui més alt, com ‘els viatges de qualsevol mena, especialment els destinats al turisme sexual’. També ha assenyalat que més factors de risc són el fet de començar més aviat a tenir relacions sexuals, de tenir-ne d’esporàdiques amb desconeguts i més parelles sexuals, el consum d’alcohol i més substàncies per a desinhibir-se i cercar el plaer, juntament amb la menor utilització de mètodes de protecció com el preservatiu.

Summary: Avisen de l’augment de les infeccions de transmissió sexual a l’estiu


L’exèrcit de Nigèria ha anunciat avui que el dirigent de Boko Haram, Abubakar Shekau, havia resultat ‘ferit de mort’ en un bombardament aeri al bosc de Sambisa, on tenia el seu refugi el grup. En un comunicat recollit pel diari Daily Post, el portaveu de l’exèrcit, el coronel Sani Usman, ha assenyalat que Shekau havia resultat ferit a les espatlles, i uns quants comandants del grup podien haver-se mort en el bombardament aeri. Segons que ha precisat, el bombardament va ser la setmana passada, quan els milicians de Boko Haram feien l’oració de divendres en una població dins del bosc de Sambisa, situat a l’estat de Borno, al nord-est del país. No és la primera vegada que l’exèrcit nigerià anuncia la mort de Shekau. La notícia sorgeix en aquesta ocasió dues setmanes després que l’autoanomenat Estat Islàmic, organització a la qual Boko Haram va jurar lleialtat el 2015, va anunciar que el nou cap en aquesta ‘província’ era Abu Mussab al Barnawi, de manera que relegava Shekau, que no va acceptar el canvi.

Summary: L’exèrcit de Nigèria diu que ha ‘ferit de mort’ el dirigent de Boko Haram, Abubakar Shekau


Des de fa dos anys, un grup de membres de l’Institut de Física Interdisciplinària i Sistemes Complexos (IFISC) de la UIB porta a terme una investigació sobre les piulades geolocalitzades durant la diada de l’Onze de Setembre. La Via Lliure d’avui a la Meridiana també ha estat analitzada, amb l’objectiu d’estudiar la mobilitat urbana. En un mapa publicat al vespre es pot veure clarament l’acumulació de piulades enviades des d’aquesta via, en comparació amb les hores prèvies a la Via i la tarda anterior. L’equip del CSIC-UIB ha fet un seguiment de la Diada de Catalunya construint un mapa amb piulades geolocalitzades a Barcelona, sense cap selecció prèvia d’usuaris ni de cap etiqueta.

Summary: La Via Lliure, dibuixada amb piulades geolocalitzades


Renfe ha comunicat que durant aquest divendres es recuperarà el servei de tren entre Manresa i Sant Vicenç de Castellet de les línies R4 i R12 de Rodalies. El restabliment es fa després que s’hagin determinat les mesures de seguretat que cal implementar en el tram on es va produir un accident el 8 de febrer, en el qual va morir una maquinista. La recuperació s’ha planificat en funció de la logística de material i personal, per evitar les possibles interferències en el servei que es presta aquests dies. D’ençà de l’accident, el servei entre Sant Vicenç de Castellet i Manresa es feia per carretera.

Summary: Renfe restableix la circulació entre Manresa i Sant Vicenç de Castellet


Jordi Solé començarà dilluns vinent una nova etapa com a diputat d’ERC al Parlament Europeu, on substituirà Ernest Maragall, a mig mandat. Aquest últim any ha ocupat el càrrec de secretari d’Exteriors de la Generalitat, al departament que dirigeix Raül Romeva. I ha tingut prou temps de veure com l’estat espanyol mirava de desactivar els passos que feia la Generalitat en la internacionalització del procés, fent ús dels seus serveis diplomàtics o bé del Tribunal Constitucional. —El Tribunal Constitucional pot entrebancar l’acció exterior de la Generalitat? —La suspensió parcial de la llei d’acció exterior no afectarà gens la política exterior del nostre govern, com tampoc no va afectar la suspensió de la secretaria d’Exteriors. —Però la sentència sí que invalida el contacte diplomàtic, la relació bilateral amb els altres estats. —Però el govern té moltes maneres de mantenir el contacte amb els altres governs i càrrecs polítics. Hem de millorar la posició del nostre país al món, no solament en termes polítics, sinó econòmics, de recerca, lingüístics, culturals i socials, i això no deixarem de fer-ho, per una via o per una altra. La diplomàcia, amb tot el sentit de la paraula, la farem quan tinguem el nostre estat, sense cap mena de restricció. Però això no vol dir que ara deixem de fer el que hem vingut a fer. —I com ha anat fins ara el contacte que heu tingut amb governs dels altres estats? —Aquest últim any hem volgut informar la comunitat internacional tan directament com fos possible sobre tot allò que passa al nostre país, i sobre els motius i les etapes a seguir de la nostra revolta democràtica. Ho hem fet de vegades d’una manera més directa i de vegades no tant. I diria que el resultat és positiu, sobretot tenint en compte que hi ha un govern de l’estat que ha intentat que no féssim tot això. —Com ho ha intentat? —Suspenent la secretaria d’Exteriors. I fent molta pressió sobre possibles interlocutors nostres perquè no ens rebessin, perquè no hi hagués reunions, perquè no hi hagués actes…. —Aquesta pressió us l’han feta saber aquests interlocutors? —Alguns sí. —I què n’opinaven, de les pressions? —És una situació molt incòmoda per a ells, i en la majoria de llocs molt difícil de comprendre, perquè que algú de fora vingui a demanar o fins i tot a exigir en alguns casos a un govern o a diputats que no es trobin amb segons qui és difícil d’acceptar per la majoria de governs i de partits. —Quins exemples n’hi ha? —Algun dia posarem exemples concrets, però ara no seria prudent. Però aquestes pressions perquè no ens rebessin els nostres interlocutors han estat el pa de cada dia, han estat habituals. I malgrat això hem aconseguit trobar-nos amb molta gent. —Entre aquests interlocutors heu trobat qui barregés el procés català amb els populismes en auge a Europa? —Aquesta ha estat una part de la nostra feina. Ens expliquem per fer conèixer de primera mà la nostra versió sobre què passa, però també per mirar de trencar estereotips que algú s’ha fet perquè no s’ha informat bé o perquè algú l’ha informat malament. —Us hi heu trobat, doncs? —Sí, en alguns casos ens hi hem trobat. Estereotips com ara que això és un moviment insolidari, de base econòmica, i només voleu deixar de subvencionar uns altres territoris i per tant sou uns egoistes. Aquest és un dels estereotips que es fan servir, però cada vegada menys, perquè cada vegada es coneixen més bé les raons del procés. Un altre estereotip és el que diu que això és un nacionalisme populista, carca, de la vella escola. I hem d’explicar que això no té res a veure amb els nacionalismes populistes i excloents que desgraciadament guanyen terreny a Europa. I hem de dir-los que és un moviment de base cívica, popular, que Catalunya és un país obert i acollidor. I que la definició de català és molt oberta. Però el gran canvi d’aquests darrers mesos és que no ens hem trobat tant aquests estereotips. —A Brussel·les el problema català no deu ser rebut amb els braços oberts, i menys en aquest moment de crisi profunda de la UE. —Val més que no esperem que el context internacional i europeu estigui tranquil i que sigui una bassa d’oli, perquè això no arribarà mai. Tot el que ha de passar a Europa aquest any és una variable a tenir en compte, però no pot ser la variable decisiva, que és el mandat democràtic que tenim, el compromís adquirit per les institucions del país, per una majoria parlamentària i pel govern… I, per tant, complir aquest compromís. És cert que no hi ha ningú que salti d’alegria per la nostra reivindicació. Però és un deure que la ciutadania ha donat a la majoria parlamentària i al govern, i ho hem de fer. —Com s’aconsegueixen nous aliats per al procés, en un moment que els referèndums no tenen bona premsa? —Projectant una imatge del país i del procés positiva, en el sentit que és una reivindicació d’arrel democràtica i àmpliament compartida. Explicant que ens hem anat carregant de raons, que hem anat acumulant cops de porta i greuges; que tot això no ha passat d’avui per demà i que estem molt legitimats per fer-ho, i que serem un soci fiable de la comunitat internacional i de la UE. —I que sigui un procés sense acord amb l’estat? —La comunitat internacional entén que no ens pot demanar impossibles. Ens avenim a mirar de pactar les coses, però si no hi ha ningú que vulgui pactar amb nosaltres no ens poden dir que esperem el dia que tinguem possibilitats de pactar això. I menys si no hi ha hagut cap voluntat realment d’encarar una demanda política per part de l’estat. La comunitat internacional també veu que la unilateralitat no és la millor opció, però no ens poden demanar impossibles. —Quins són els estats amics? —No m’agrada fer aquesta mena de llistes… —Però hi ha estats que entenen més el missatge. —Podem parlar d’estats que tenen una cultura democràtica més sòlida, que tenen experiències pròpies d’autodeterminació…. —Els països bàltics, Suïssa, els nòrdics…? —Al final acabarem fent la llista! Països de mida mitjana, que tenen molt clar que una part del seu progrés depèn de cooperar i col·laborar amb els altres estats europeus. —Amb aquests hi heu tingut més bones sensacions. —És més fàcil en uns llocs que en uns altres de trobar complicitat. —En les mostres de suport a Forcadell ja vam poder veure una llista, un cert mapa dels estats on hi ha més complicitat. —Sí, però més enllà que a priori hi hagi països que puguin sentir més simpatia pel que fem, no tinc cap dubte que tothom, estats més petits i més grans, amb una cultura democràtica més sòlida i menys sòlida, estats de més amunt i de més avall, tots, s’acabaran adaptant a la decisió democràtica que prengui aquest país. —Des d’Afers Exteriors heu fet contactes perquè la Catalunya independent pugui tenir un crèdit pont per finançar el moment zero? —No, no és una feina que pertoqui, que hagi pertocat a la meva secretaria. —Però això farà falta, oi? —Això podria ser un element dels primers mesos que serà molt important, sí. —Es parla molt d’Israel. Ha de venir d’allà? —El món és molt gran i els mercats financers i els actors financers no tenen pàtria. —No em direu si el govern ha avançat a lligar el crèdit pont? —No, perquè no formava part de les meves responsabilitats. —Com és que en ple procés el secretari d’Exteriors deixa el càrrec a mig mandat? —A mi em van demanar que agafés la responsabilitat de la secretaria, sabent que només podia ser per al 2016, perquè anteriorment tenia el compromís de rellevar Ernest Maragall ara. Això ho sabia el conseller quan m’ho va proposar. És un relleu que hem fet amb la Maria Badia, que ha estat tot aquest any directora general de Relacions Exteriors i que coneix perfectament la feina que hem fet. És un relleu molt fàcil i molt natural i no hi haurà cap trencament amb la feina feta. —Quins consells us ha donat Ernest Maragall? —Ell ha aplicat molt bé la premissa que fent una feina rigorosa i tenaç a favor de qüestions europees, des d’una visió europeista, i, al mateix temps, projectes una bona imatge del teu país i una vocació d’implicació del teu país en la construcció europea. Això ha fet ell; ha deixat una bona empremta.

Summary: Jordi Solé: ‘Les pressions espanyoles perquè no ens rebessin eren el pa de cada dia’


El titular del jutjat d’instrucció 5 de l’Audiència espanyola, José de la Mata, ha demanat a la fiscalia anticorrupció que ‘ampliï les raons per les quals considera’ que els ex-consellers de Convergència Democràtica de Catalunya i els vuit ex-alts càrrecs del partit ‘podrien estar implicades en un delicte d’emblanquiment de capitals’. En una providència dictada avui, el magistrat requereix aquesta ampliació de la informació facilitada en l’escrit del ministeri públic abans de resoldre la pretensió de la fiscalia anticorrupció de citar-los a declarar com a investigats. Segons s’ha fet públic avui, la fiscalia anticorrupció investiga Felip Puig, ex-conseller de Política Territori i d’Interior, Pere Macías, ex-conseller de política Territorial i Medi Ambient, Jordi Jané, ex-diputat al congrés espanyol i ex-conseller d’Interior, i Irene Rigau, ex-consellera de Benestar Social i Ensenyament, així com vuit ex-alts càrrecs de CDC. El ministeri públic sosté que van fer donacions al partit que podrien amagar ‘algun tipus d’actuació a través de la qual, el partit ingressa, i justifica, fons d’origen desconegut’. Els dotze polítics van fer, segons un informe de la Guàrdia Civil, donacions de tres mil euros en una o més ocasions i, segons l’escrit d’Anticorrupció, en total es podrien arribar als 106.000 euros.

Summary: L’Audiència espanyola demana més informació a Anticorrupció per decidir si cita com a investigats els ex-consellers de CDC


El judici a l’1-O ja comença a tenir un calendari, perquè el Tribunal Suprem espanyol ha acceptat la instrucció que ha fet Pablo Llarena i ha decretat l’obertura del judici oral. És a dir, que les acusacions –la fiscalia, l’advocacia general de l’estat i el partit d’ultradreta Vox– tenen cinc dies per a presentar els escrits, i això pot acabar passant el 2 de novembre vinent. Aquell dia sabrem si finalment l’estat acusa els dirigents independentistes que aniran a judici de rebel·lió, sedició i malversació. És segur que Vox ho farà. Després serà el torn de les defenses, de presentar els seus escrits, i amb el calendari a la mà és ben probable que les sessions del judici comencin el mes de gener i que s’allarguin uns dos mesos, durant els quals els presos polítics seran traslladats a una presó de Madrid. Haurà passat poc més d’un any d’ençà dels fets pels quals seran jutjats, tot un rècord de la justícia espanyola, que ha accelerat tant com ha pogut els terminis en un procediment d’aquesta envergadura, tant jurídica com política. La voluntat d’escarment i de fer seure al banc dels acusats els protagonistes polítics i socials de l’octubre republicà a Catalunya tan aviat com fos possible i quan la memòria dels fets és encara viva ha passat davant de tot; dels terminis raonables en un procés amb una vintena d’acusats i amb uns delictes de la gravetat de la rebel·lió i la sedició i vulnerant d’aquesta manera les garanties més elementals de la defensa. La interlocutòria de conclusió del sumari que ha publicat avui el Suprem és una prova flagrant de la vulneració del dret de les defenses dels processats. És un element d’indefensió que els fets pels quals seran jutjats han estat investigats per diversos jutjats alhora: pel Suprem, per l’Audiència espanyola –que ha processat el major Trapero i la intendenta Laplana–, pel jutjat número 13 de Barcelona –que mesos abans de l’1-O va començar a investigar en secret desenes d’alts càrrecs del govern amb nombroses irregularitats processals i amb l’amenaça que també podrien acabar essent processats per rebel·lió– i pel jutjat número 7 de Barcelona, que investiga més d’una vintena d’agents de la policia espanyola per l’actuació violenta del dia del referèndum. Una petició tan elemental com la d’incorporar en la macrocausa que ha instruït Pablo Llarena les investigacions, testimonis i documentació d’aquests jutjats ha estat desestimada pel Tribunal Suprem. L’argument: que Llarena ja va dir que els fets investigats per aquests jutjats ‘no tenen cap connexió processal’ entre ells. És solament un exemple de les tres-centes peticions d’inclusió de proves, documents i testimonis que el Suprem no ha volgut incloure en la instrucció. L’argument principal per a desestimar-los és que aquesta ‘allau documental no faria sinó endarrerir l’inici del plenari’. Els advocats dels presos s’han queixat manta vegada de la dificultat d’accedir a la documentació inclosa en el sumari, a part del fet que hi manquessin coses tan fonamentals com les comunicacions dels Mossos durant el 20-S o bé la resolució del tribunal superior de Slesvig-Holstein desestimant l’extradició de Carles Puigdemont per rebel·lió. A més, en les nombroses diligències que van demanar al tribunal, hi ha la queixa del mal funcionament de l’anomenat ‘núvol virtual’ des del qual podien consultar la documentació del sumari. Un núvol que té moltes dificultats de funcionament i que va entrebancar molt la consulta. Però el Tribunal Suprem diu que no és pas excusa perquè ‘durant la instrucció podien haver anat mirant la documentació’. La documentació desestimada Heus ací una mostra, a tall d’exemple, de les proves que el tribunal no ha volgut incloure en el sumari, i que haurien fet que la instrucció de Llarena hagués de tornar a començar o, si més no, que s’allargués un temps més i que el judici no pogués començar fins més endavant: —La incorporació al sumari de testimonis recollits al jutjat número 13 de Barcelona, a l’Audiència espanyola i al jutjat número 7 de Barcelona. —Proves mèdiques pericials sobre les lesions dels agents que van intervenir l’1-O, per a saber ben bé com se les van fer. —Informació a la companyia Twitter sobre la identitat dels usuaris de comptes @nmaquiavelo1984 i @JdanielBaena, gestionats per responsables de la Guàrdia Civil que dirigien les investigacions. —Dades sobre l’antiguitat de tots els membres de la sala penal del Suprem per a saber per quins criteris s’havia designat Pablo Llarena jutge instructor. En teoria, el sistema és rotatori. Es demanen aquestes dades per si la designació de Llarena havia estat irregular, ateses les sospites publicades en diversos mitjans, i, doncs, s’havia vulnerat el dret fonamental de tenir un jutge ordinari. —La inclusió de nombrosos vídeos del primer d’octubre. —La petició al Ministeri de Defensa perquè informi si hi va haver plans de contingència per a les unitats adscrites a la II Regió Militar en relació amb l’1-O; si es va activar el pla de contingència anomenat Cota de Malla de suport a les forces de seguretat de l’estat espanyol per al mateix període de temps. —El bescanvi de correspondència, al setembre, entre el conseller d’Interior i el ministre d’Interior en relació amb el referèndum de l’1-O. —La petició a l’Ajuntament de Barcelona perquè certifiqui els danys ocasionats al mobiliari urbà durant el 20-S i l’1-O. —Informació de l’ICS sobre el nombre de lesionats per la policia l’1-O, amb detall de diagnòstic clínic de cada cas. —Que el Centro Nacional de Protección de Infraestructuras Críticas informi de les resolucions adoptades en el seu àmbit competencial en relació amb el primer d’octubre. És a dir, ‘si es van adoptar plans de protecció d’infrastructures crítiques en relació amb el referèndum i a quines administracions es van remetre aquests plans’. I que es diferenciï allò que té a veure amb el nivell 4 d’alerta antiterrorista amb el risc associat a la situació política d’aquell moment. —Les actes del consell de ministres fets el 2017 en què es va debatre la proposició al congrés de la declaració de l’estat de setge. —Quines detencions van fer el primer d’octubre i per què? —El percentatge d’efectius de Mossos, guàrdies civils i policies espanyols que disposaven d’arma llarga aquells dies. —Els enregistraments de les càmeres de seguretat del Departament d’Economia el 20 i 21 de setembre de 2017. —Material gràfic de la gent damunt dels cotxes de la Guàrdia Civil el 20-S a Economia. —Que el Ministeri d’Interior informi dels criteris del dispositiu del primer d’octubre sobre: distribució territorial, nombre d’agents destinats a aquest dispositiu i criteri de repartiment, identificació dels comandaments que van donar ordres per a atacar els col·legis; els comandaments que van donar l’ordre d’aturar les actuacions violentes a partir d’un determinat moment de la tarda. —Els efectius policíacs que van participar en el dispositiu del 20-S, tant uniformats com de paisà; el protocol de protecció i custòdia d’armes de foc llargues que hi havia dins els cotxes de la Guàrdia Civil. —Petició perquè pèrits experts analitzin la literalitat de tots els missatges, intervencions i discursos de Cuixart i Sànchez perquè determinin si contenen cap mena d’incitació concreta a actes insurreccionals violents. —Les declaracions de Méndez de Vigo el 22 de setembre en què parlava d’accions tumultuàries, anticipant la querella per sedició contra Sànchez i Cuixart presentada poc després per la fiscalia de l’Audiència espanyola. Són tan sols alguns exemples de proves fonamentals per a l’enjudiciament i que Llarena ni tan sols havia inclòs en el sumari. Les defenses demanen que s’hi incorporin, però el Suprem ho desestima amb els arguments que s’allargaria l’inici del judici, que no poden actuar de filtre de la instrucció de Llarena i que si el jutge instructor ja va denegar unes proves ells no les acceptaran pas en el sumari. I qui són ells? Són els magistrats del tribunal que jutjarà els presos polítics. La majoria són els mateixos que van admetre a tràmit la querella de la fiscalia per rebel·lió i tenen contactes personals i professionals amb el jutge Llarena. Per això se’n va demanar la recusació, però va ser endebades. Un element més d’indefensió, de manca de garanties i de vulneració de drets fonamentals. Les peticions de diligències de les defenses contenen un argumentari clar per a garantir tot de drets fonamentals que han estat vulnerats. I la constatació que, una vegada i una altra, totes aquestes peticions han estat desestimades ajudarà a bastir la futura demanda al Tribunal Europeu de Drets Humans, amb seu a Estrasburg. Aquesta demanda es presentarà una volta dictades les sentències, i amb un gran argument: l’estat espanyol ha aplicat contra els dirigents independentistes catalans un dret processal i penal d’excepció, ‘el dret penal de l’enemic’.

Summary: Cap al judici a l’1-O: Totes les garanties que vulnera el Tribunal Suprem espanyol


Les autoritats locals de Waterloo estan estudiant imposar set ‘sancions administratives’ contra Ciutadans per l’acte de la seva dirigent a Catalunya, Inés Arrimadas, davant la casa del president Carles Puigdemont del diumenge passat. En un comunicat de l’ajuntament, els responsables de la localitat han confirmat l’obertura d’un procediment sancionador contra Cs per fer una protesta ‘sense autorització municipal’. En concret, s’estan considerant sancions per fer ‘una manifestació a la via pública sense autorització’ i per ‘causar aldarulls un diumenge sense necessitat legítima i pertorbant la tranquil·litat dels habitants’ amb la instal·lació d’altaveus. A més, també decidiran sobre cinc possibles multes de trànsit per l’estacionament de vehicles de Cs a la zona. Des de l’Ajuntament de Waterloo han negat però que la multa pugui ser de 7.000 euros ‘com s’havia dit a les xarxes socials’ i han recordat que el funcionari encarregat de gestionar el procediment administratiu encara ha d’adoptar una decisió al respecte. ‘El reglament de la policia municipal no preveu cap sanció d’una quantitat tan alta’, informen. També neguen que es detingués a ningú.

Summary: La policia belga estudia si multa Ciutadans per l’acte a Waterloo


La secció cinquena de l’Audiència Provincial de València ha confirmat l’arxivament d’una querella presentada per una detenció i tortura produïda en 1971 en aquesta ciutat per part de la llavors denominada Brigada Político-Social, atès que es consideren prescrits els delictes. Segons consta en la sentència, feta pública pel Tribunal Superior de Justícia del País Valencià, es confirma així una sentència anterior del Jutjat d’Instrucció número 7 de València i es rebutja el recurs contra aquesta. El recurrent va al·legar la vulneració a la tutela judicial efectiva en el seu vessant d’accés a la jurisdicció, per entendre que els fets són constitutius de delicte de tortura i de lesa humanitat. En concret, s’exposa que entre els dies 23 i 24 d’abril de 1971 la citada brigada va detenir a València a diverses persones contràries al règim franquista, que van ser incomunicades sense roba d’abric i sense percebre pràcticament aliments o beguda, per ser posteriorment colpejades i interrogades. Aquests fets van donar lloc a un judici de faltes -424 / 1971- contra els policies, que va ser sobresegut el desembre de 1972 per un jutge especial. L’Audiència estima ara que el recurs no pot prosperar perquè la querella s’interposa 48 anys després de succeïts els fets i ‘la qüestió ha estat ja àmpliament resolta pels tribunals de justícia en el sentit que els fets van esdevenir molt abans de l’entrada en vigor de l’article 607bis del Codi Penal (Llei Orgànica 15/2003 amb entrada en vigor l’1 d’octubre de 2004)’. Això planteja, segons el parer de la sala, no només una qüestió d’irretroactivitat penal -pel qual ningú pot ser condemnat per delicte i/o pena que no estigués prevista per llei anterior a la seva perpetració- sinó també de prescripció. Davant d’això, el recurrent va insistir que s’hauria d’aplicar un principi de lesa humanitat per continuar amb la investigació dels fets i, en conseqüència, reobrir les diligències. Això no obstant, aquesta argumentació ‘xoca amb el que ja interpretat pel Suprem, concretament en sentència d’1 d’octubre de 2007, en el sentit que per a l’aplicació directa d’aquestes previsions internacionals és requisit ‘sine qua non’ una transposició al dret intern d’aquestes. Altrament els tribunals espanyols excedirien amb escreix la seva jurisdicció en actuar com a tribunals internacionals i no subjectes, per això, a la llei espanyola’. En aquest mateix sentit, el tribunal afegeix que ‘Espanya no ha ratificat la Convenció sobre la imprescriptibilitat dels crims de guerra i dels crims de lesa humanitat de les Nacions Unides de 26 de novembre de 1968, per la qual cosa no pot ser aplicable aquest text internacional. Això impedeix, doncs, la persecució a Espanya dels fets susceptibles de ser qualificats de tal delicte, la comissió és anterior al primer d’octubre de 2004’.

Summary: Confirmen l’arxivament d’una querella per tortures durant el franquisme


La vaga parcial convocada pel sindicat CGT a Renfe ha començat a les dotze del migdia. És la segona aturada de les quatre jornades de vaga que ha previst el sindicat per aquests mesos, i afectarà dos períodes al llarg del dia, de les dotze del migdia fins a les quatre de la tarda i de les vuit del vespre fins a mitjanit. En aquestes franges, el Departament de Treball, Afers Socials i Famílies i el ministeri espanyol de Foment han establert serveis mínims del 40% per als trajectes a Rodalia. D’altra banda, la mobilitat dels viatgers dels trens de Llarga Distància Convencional i Alta Velocitat es cobrirà amb un servei del 78%, mentre que Avant comptarà amb uns serveis mínims del 65%. Durant la resta de la jornada, el servei serà l’habitual. #Atenció! A partir de les 12.00 h i fins a les 16.00 h primer període d'aturades parcials, amb serveis essencials al 40% de l'habitual.Podeu consultar els horaris al cercador de web, App: https://t.co/wczedVruzy i al telèfon 900 41 00 41. pic.twitter.com/feqElFqteQ — Rodalies Catalunya (@rodalies) August 14, 2019 El sindicat CGT, que preveu repetir les aturades el 30 d’agost i l’1 de setembre, reclama un augment de les taxes de reposició, la conciliació familiar, que s’aturi l’externalització dels serveis o el dret a promoció interna, entre altres mesures.

Summary: Comença la vaga parcial a Renfe amb serveis mínims del 40% a Rodalia


El president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, ha demanat la ‘descentralització del poder concentrat a Madrid, un “dúmping fiscal” antipatriòtic i perjudicial per a la resta de comunitats’, i ha proposat d’obrir el debat sobre la fiscalitat perquè impostos com el de patrimoni o el de successions estiguin harmonitzats. Ha reconegut l”efecte de capitalitat indiscutible’ en la política fiscal de Madrid, encara que ha atribuït l’augment dels seus ingressos en els últims anys al ‘conflicte català i al fet que s’hi hagen implantat més empreses’. ‘Hi ha una absorció del poder econòmic que en el passat no era així’, ha recalcat. ‘La macrocefàlia política, econòmica i financera que aglutina la capital d’Espanya és ineficient, injusta i insostenible’, ha sentenciat, posant com a exemple que Madrid absorbeix el 29% de funcionaris de l’estat: ‘El quàdruple de què li correspon’. Ha puntualitzat, això sí, que aquesta postura ‘no va contra Madrid, sinó a favor de la racionalitat, la cohesió i l’harmonia’. I ha reivindicat: ‘Qui siga incapaç d’entendre bé totes les mirades d’Espanya, i d’apreciar-les com es mereixen, serà impossible que la governe bé’. Després d’això ha citat un discurs d’Obama per a advocar per la unió ‘sense complexos, prejudicis ni centralismes’. A la ronda de preguntes, ha remarcat que no pretén ficar-se al ‘jardí’ de què seria necessari descentralitzar de Madrid a altres ciutats com València, encara que ha apuntat ‘algunes institucions que no tenen sentit que siguen allí com l’Institut Oceanogràfic’. També ha ressaltat l”orientació interessant’ de la política territorial de Pedro Sánchez: ‘És d’agrair per a entendre Espanya’. En tot cas, ha reiterat la seva exigència d’un canvi del finançament autonòmic davant la situació ‘crítica’ de les arques de la Generalitat, una cosa totalment inacceptable’ i que ara ‘és més urgent que mai i no pot retardar-se més’. ‘Ja no caben excuses; la nostra reivindicació no és identitària’, ha puntualitzat, ‘només una qüestió de justícia, igualtat i respecte’. Demana d’abolir la prostitució En la intervenció, ha exigit al govern espanyol que aboleixi la prostitució a tot l’estat i ha anunciat que ha demanat un informe a l’Advocacia de la Generalitat per a ser ‘el màxim contundent que permeti la llei per a una terra que posi fi a l’explotació sexual de les dones’. A més, ha reivindicat l”Espanya real’ contra el discurs polític basat en les ‘pors neuròtiques i que propugna la fòbia i la ira com a respostes’. Ha arrencat recordant als 13 morts pel temporal ‘Gloria’, entre ells una dona sense llar a Gandia, que ‘obliga a una reflexió col·lectiva’. Puig, acompanyat per diversos ministres del gabinet de Sánchez, ha apuntat com a reptes per al nou govern espanyol la justícia social, el desenvolupament sostenible i la cohesió territorial. Així mateix, ha remarcat la importància de la paraula, ‘tan necessària en temps de soroll i fúria’. A més, ha tret pit del govern del Botànic: ‘Deien que no era possible un canvi, que un govern de coalició no funcionaria’, ha rememorat, i ha defensat que ‘després d’aquesta experiència, el debat espanyol necessita menys soroll, fúria i temors’.

Summary: Ximo Puig demana la descentralització del poder concentrat a Madrid


Nova jornada de vaga al Metro de Barcelona. Els serveis mínims seran del 40% en hora punta, entre les 7.00 i les 9.00, amb freqüències de pas entre 8 i 10 minuts a les línies convencionals i entre 10 i 13 a les automàtiques. A la tarda, entre les 16.00 i les 18.00, la freqüència serà de 10 a 13 minuts a les línies convencionals i de 14 a 24 a les automàtiques. Al vespre, entre 20.30 i les 22.00, els serveis mínims seran del 20%, amb freqüències de pas de 18 a 26 minuts a les línies convencionals i de 14 a 34 a les automàtiques. Entre les 22.00 i les 22.30, els intervals seran de 32 a 44 minuts a les línies convencionals i de 14 a 34 a les automàtiques. Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) recomana de cercar mitjans alternatius de desplaçament. La vaga de metro continuarà indefinidament tots els dilluns feiners fins que els treballadors arribin a un acord amb TMB sobre el conveni col·lectiu. Les negociacions d’aquestes últimes dues setmanes han servit per a acostar posicions, però no n’hi ha hagut prou per a desconvocar les aturades parcials. Tanmateix, els sindicats no descarten que la vaga es pugui acabar abans d’una nova aturada parcial, que s’ha previst de fer el dilluns 15 de maig.

Summary: Els serveis mínims d’avui al metro de Barcelona seran del 40% en hora punta


La mesa del Parlament de Catalunya ha aprovat un protocol que regula l’entrada de membres dels cossos i forces de seguretat. S’hi exigeix que els agents deixin les armes a l’entrada de l’edifici i vagin amb el rostre descobert, entre més condicions. La regulació ha estat motivada perquè a final del mes passat agents de la Guàrdia Civil es van presentar al parlament per recaptar informació sobre el cas 3%. El document, de cinc pàgines, ordena les actuacions a seguir sobre l’accés de la policia judicial al parlament i estipula que els agents hauran d’identificar-se davant els mossos que hi ha en l’entrada ‘i exposar el motiu de la seva presència’. Després, indica que els uixers hauran de posar-se en contacte amb el responsable de seguretat, que, al seu torn, demanarà l’autorització o l’ordre judicial als agents: haurà de fotocopiar el document i enviar-lo al secretari general o al lletrat major del parlament. El secretari general informarà el president del parlament perquè ‘autoritzi l’entrada a l’edifici’ dels agents que tinguin ordre judicial; sense aquest document no podran entrar. ‘Si, malgrat això, els agents persisteixen en la seva pretensió, el secretari general donarà compte de la seva actitud a la Presidència perquè informi al cap superior dels agents personats’, en cas que ho consideri oportú. Si tenen autorització i accedeixen a l’edifici, ‘dipositaran les armes en l’armari corresponent’ i hauran de mantenir el rostre descobert mentre siguin a la cambra. El protocol afegeix que la policia judicial ‘en cap cas no pot accedir al parlament per practicar la detenció d’un diputat’, i defensa de respectar en tot moment el principi d’inviolabilitat dels representants.

Summary: El parlament prohibirà l’entrada de policies armats i amb la cara coberta