Fa una setmana, va fer trenta anys de l’estrena a TV3 de ‘Bola de drac‘, la sèrie de dibuixos animats que va traçar el mapa referencial audiovisual de tota una generació. La defensa de la televisió catalana com a eina de normalització lingüística massiva va ser un filó d’or: no tan sols oferia per primera vegada un mirall a les generacions de nens i joves catalanoparlants, els quals sentien el català a la pantalla. També va ser la prova irrefutable que, si es tenia cura de la televisió, era una eina idònia per a arrossegar castellanoparlants al català. Son Goku va començar la volada de les sèries japoneses: ‘Sakura, la caçadora de cartes‘, ‘El doctor Slump‘, ‘Doraemon‘, ‘Inuyasha‘, ‘El detectiu Conan‘, ‘La màgica Doremi‘. Amb més magnetisme o menys, una rere l’altra van mantenir la dinàmica. Però ara no. L’escanyament i el setge de la dreta espanyolista no són els únics factors que expliquen per què la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals ha abandonat l’opció de les sèries juvenils i ha clausurat el canal 3XL, ha fet minoritari el Súper3 i ha renunciat a comprar sèries valentes. També hi ha contribuït l’abandonament de les institucions i, tal vegada, de la casa. Sigui com sigui, TV3 ha perdut molta pistonada en la persuasió del públic juvenil i, de retruc, la pot perdre la llengua. La situació seria dramàtica si aquest retrocés no hagués vingut acompanyat d’un canvi de paradigma en el consum audiovisual amb l’aparició de les xarxes socials, que és on els joves que fa trenta anys haguessin quedat embabaiats amb el follet Tortuga trien i consulten ara els seus referents. Ha estat un transvasament absolut. Els instagramers són ara ‘com els referents que hi havia abans a la televisió, els presentadors de programes que tenien els seus ideals i la seva manera de pensar i parlar; tot això transformat, democratitzat i ofert a la majoria de la població’ a fi de fer riure, compartir i entretenir. Qui ens ho diu és en Miquel, el jove que hi havia rere la pàgina de mems més cèlebre de l’Instagram català, el Racó de l’Hipòlit. 237 mil seguidors que es van quedar orfes el 19 de gener, quan en Miquel va decidir que tancava el compte, ‘després de gairebé tres anys penjant coses diàriament’: ‘Sento que quan vaig començar feia una cosa que no feia ningú més.’ Ara les xarxes són plenes de pàgines en català que pengen acudits de la mateixa mena. View this post on Instagram Avui dia 19 de gener del 2020 us dic adéu a tots vosaltres. Després de gairebé 3 anys penjant coses diàriament ha arribat l’hora de tancar aquesta etapa. Sento que quan vaig començar feia una cosa que ningú més feia i de manera diferent, però ara que ja no tinc ni la motivació ni les ganes, no vull que aquest compte es converteixi en un més. Crec que el millor que puc fer és parar ara i deixar-ho en bon moment. No estic trist ni deprimit ni em passa res dolent, al contrari, estic en un dels millors moments de la vida i és precisament per això que he vist que he de fer el canvi. Vull donar les gràcies a tots i cada un de vosaltres, des de la gent que va seguir quan tenia la foto d’en Pujol fins la que em va seguir fa 2 dies, per les oportunitats que m’heu donat, per seguir i recolzar una de les millors comunitats que he vist mai i per entendre el meu humor. Estic content d’haver pogut conèixer a tota la gent que he conegut i haver tingut l’oportunitat d’haver fet feliç a tanta gent. La pàgina quedarà intacta, no la tancaré, no la vendré ni canviaré de nom així sempre que vulgueu podreu visitar-la o insultar-me als comentaris. Doncs res, de part de l’Hipòlit, o ara ja puc dir Miquel, m’acomiado de tots vosaltres. Tingueu una bona vida i espero que us vagi tot bé. Que Mr. Wonderful aquest final per haver sigut un fill de puta durant aquests 3 últims anys no? Bon vent i barca nova! A post shared by El racó de l’Hipòlit (@elracodelhipolit) on Jan 19, 2020 at 11:46am PST En la mateixa línia opina Juliana Canet, una de les cares juvenils amb més de ressò a Youtube i Instagram. Va començar penjant-hi vídeos comentant la quotidianitat (el batxillerat, Netflix, les tafaneries, programes de televisió) i ha acabat amb una col·laboració al programa ‘Tot es mou’ de TV3 i un programa a Catalunya Ràdio, ‘Adolescents iCat’. Ens diu: ‘És important que hi hagi referents en català a les xarxes socials perquè no es mori la llengua: si tots els referents que tenen els nostres joves a les xarxes i als seus llocs d’oci són en castellà, parlaran en castellà.’ I també parla de les xarxes socials com allò que era ‘la nostra televisió’. I una cosa semblant diu la Sílvia P. Sesé, a Youtube Miss Tagless, una creadora de contingut amb més de tretze mil subscriptors. ‘A la meva àvia li ho explico dient que els grans youtubers i instagramers són allò que per a ella era la Sara Montiel, persones a qui no coneixes però admires’, amb l’afegit que ara ‘les tens a un clic’ i veus què fan i com viuen. El rumb lent del català Catalunya ha estat pionera en l’àmbit digital, i ara hi va quedant desfasada. El problema de la llengua i una concepció errònia de la recepta per a l’èxit hi tenen molt a veure. Tots tres fan la mateixa diagnosi, clara i diàfana: la majoria de gent que vol fer coses a les xarxes, les comença en castellà perquè es pensa que tindrà més ressò, però s’equivoca. Canet explica: ‘La majoria de la gent ho fa amb perspectiva de negoci i per això s’hi llança en castellà, perquè es pensa que així s’enriqueix més.’ En Miquel del Racó de l’Hipòlit ho comparteix: ‘Costa començar perquè la gent, quan vol fer una cosa, la vol fer a gran escala, i no sap que fent-la de manera reduïda també pot tenir molt d’èxit. Jo encara em sorprenc que hagi arribat a 237.000 seguidors, em pensava que era un públic inexistent.’ ‘Durant massa temps hem estat avergonyits de la nostra llengua i el contingut que hem consumit era majoritàriament en castellà, per això molta gent recorda les grans pel·lícules de la seva infantesa’ en una llengua que no és la seva. ‘No hi ha falta de demanda, hi ha falta de normalització. A mi se’m coneix perquè ho faig en valencià. La Leopolda Olda, per exemple, no és que tinga seguidors perquè ho faça en català, és que té seguidors tot i fer-ho en català’, és a dir, no triomfa perquè sedueixi bé un públic petit: triomfa perquè és contingut de qualitat, i ‘cal acostumar la gent’ que hi ha contingut de qualitat en català. Així i tot, aquests darrers temps sembla que, per efecte dòmino, hi ha un cert impuls, gairebé voluntariós, per a generar creadors de continguts. En Miquel ho situa fa vora dos anys, i diu que va ser una mica espontani. ‘Jo estic segur que va néixer des de l’humor: a Twitter molta gent va començar alhora que jo. La generació que mirava “Polònia” i que ho ha volgut recrear amb les xarxes socials, que són el mitjà que, com dèiem, ha substituït la televisió.’ ‘Per què ho fas en català?’ A tots tres els han demanat sovint per què fan els vídeos en català. En Miquel sempre respon igual: ‘Si va funcionar és perquè era en català, no hi havia cap pàgina de mems en català i per això era diferent’. La Juliana, igual. ‘M’ho demanen a totes les entrevistes. La gent se’n sorprèn molt, però quan comences a fer qualsevol cosa és natural fer-la en la teva llengua. Quan m’hi vaig posar, vaig fer-ho en català sense pensar-hi, perquè és la meva llengua. Si parlo català a tot arreu, per què hauria de canviar d’idioma a internet?’ I retrata la trampa d’un èxit postís. ‘Fer-ho en català, des del punt de vista del negoci, té molt més potencial que no fer-ho en castellà, perquè en castellà hi ha més competència i costa més de fer-se un lloc. Quan vaig començar, en català érem tres friquis, i vaig omplir un buit i per això vaig triomfar.’ La versió de Miss Tagless és pràcticament calcada. Al començament, el petit cercle que la seguia l’animava a fer-ho en castellà. ‘De cop i volta, amb el meu primer vídeo que va tenir èxit, em vaig adonar que l’havia tingut per això, perquè jo estava tan indignada que m’havia de sortir natural i el vaig fer en la meua llengua, i la gent me’l va aplaudir precisament per això.’ I rebla que si ho hagués de fer per tenir més públic ho hauria fet en xinès, però ara potser no tindria tant d’èxit. View this post on Instagram A post shared by Juliana Canet (@julianacanet) on Feb 17, 2020 at 7:46am PST L’empenta que falta Aquí sí que discrepen, qüestió d’enfocament. Al Racó de l’Hipòlit, l’opció és empènyer els influenciadors catalans que publiquen en castellà perquè reverteixin la diferenciació, i sembla, diu, que s’obren escletxes, tot i que de manera una mica folklòrica. ‘Comença a haver-hi influenciadors espanyols que no fan coses en català però donen suport a la comunitat, de vegades piulen coses en català, per exemple, però jo crec que això de veure el català a les xarxes es va escampant.’ Canet és més pessimista i diu que, al final, qui vulgui crear ho haurà de fer ‘per amor a l’art’, creant una xarxa i nous referents: ‘Però és molt difícil, jo estic molt desanimada amb aquest tema’. És Sesé qui més concreta, i parla del projecte ‘L’aixeta’, una mena de plataforma de micromecenatge, ‘un Patreon a la catalana’. Qui creï contingut (vídeos, contes, cançons, poemes…) s’hi pot obrir un perfil i el proporciona als subscriptors, que paguen una quota força minsa per poder-hi accedir. Una iniciativa semblant és Youtubers.cat, una plataforma gestionada íntegrament per Albert Àlvarez, un voluntari que es dedica a agrupar-hi els vídeos de youtubers en català, perquè Youtube no permet de filtrar en funció de la llengua. Ell ha muntat un mecanisme perquè al portal es vagin actualitzant els vídeos que cada creador puja a la xarxa. El requisit és que els vídeos tinguin un 90% de català. ‘Hem de potenciar el català a la xarxa com sigui, per això mantinc la web i per això jo mateix, que també sóc youtuber, faig els vídeos en català.’ Ha parlat amb la Plataforma per la Llengua, però ningú de cap institució no s’hi ha posat mai en contacte ni ha emprès cap iniciativa semblant. De tota manera, té esperança: ‘Quan vaig començar no em pensava gens que ningú superaria mai els milers de subscriptors en català, i mira ara.’ I diu que l’error és no haver fet entendre, precisament, que fer els vídeos en castellà no és més garantia d’èxit, sinó més aviat al contrari. Un grup de gent ens ha explicat que mira de donar forma a una acceleradora de continguts audiovisuals en català a Youtube, tot basant-se en una idea que, fa uns mesos, explicava Arnau Rius, en un article anomenat ‘Emergència nacional: tres propostes per a un canvi de paradigma audiovisual en català per a infants i joves‘ on assenyalava que un dels murs que barren el pas als qui s’inicien en l’elaboració de vídeos per a fer-los en català és la dificultat de monetitzar-ho. Per guanyar-hi diners, deia, ‘has de generar una quantitat de visites brutal’. Constata com els joves catalans adopten per norma general el castellà per fer-se youtubers, però fins i tot els qui aconsegueixen certa notorietat no n’obtenen beneficis. ‘Amb aquest panorama, un sistema de monetització basat en visites que exigís un nombre de visualitzacions molt més baix del que estableix el circuit normal governat per Google i Facebook podria funcionar.’ De moment, sembla clar que si el català se salva a les xarxes és per voluntarisme o, com ens deia Juliana Canet, per amor a l’art. Dàmaris Gelabert trenca les barreres del YouTube en català

Summary: De ‘Bola de Drac’ als influenciadors: com la llengua ha canviat de referents


Barcelona en Comú ha anunciat que la batllessa de Barcelona, Ada Colau, renunciarà a cobrar les dietes com a presidenta de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB), així com els seus consellers, i que pactarà una reducció d’entre el 30% i el 40% en les dietes de les vicepresidències que no ocupi la formació. En total, s’ha quantificat l’estalvi en més de 150.000 euros. La presidència de l’AMB serà, com és habitual, per al batlle o la batllessa de Barcelona. En un comunicat, Barcelona en Comú ha destacat que els acords inclosos en l’acord amb l’Entesa, PSC i ERC per aprovar el cartipàs inclouran una auditoria per revisar el procés de privatització de la gestió de l’aigua. L’objectiu és, segons han detallat, treballar per garantir que l’interès públic en aquest assumpte estigui per davant del particular, entenent l’accés a aquest recurs com un dret ‘humà i lliure de barreres econòmiques’. D’altra banda, la formació ha assegurat que impulsarà la creació d’una Agència de la Transparència, que faci de l’AMB ‘un ens supramunicipal transparent i amb parets de vidre’; i que es podrà en marxa l’Àrea de Planificació Estratègica per engegar una reflexió sobre la planificació urbana, la cohesió social i la vertebració del territori.

Summary: Ada Colau renunciarà a cobrar les dietes de presidenta de l’AMB


El nomenament de Josep Borrell per part de Pedro Sánchez com a ministre d’Afers Estrangers espanyol va ser vist com un gest d’hostilitat envers l’independentisme, pel posicionament polític que havia mantingut Borrell sobre el procés. I les primeres decisions com a ministre han confirmat que no ha volgut pas trencar amb el seu predecessor, Alfonso Dastis, conegut per haver volgut fer creure a mitjans internacionals de prestigi que no hi havia hagut violència policíaca el primer d’octubre. Al contrari, Borrell ha arribat a donar instruccions a tots els ambaixadors perquè procedissin com Pedro Morenés quan va atacar el president Quim Torra a la recepció del festival Smithsonian a Washington. Encara més: aquesta setmana, el nou ministre s’ha vantat d’haver recol·locat com a ambaixadors i càrrecs diplomàtics pràcticament tots els alts càrrecs del ministeri provinents de l’etapa del govern de Mariano Rajoy. En un article al diari ABC, Borrell explicava com ho havia fet, començant pel nomenament de l’ex-ministre Dastis, que serà el nou ambaixador d’Espanya a Itàlia. I també anunciava que Jorge Moragas, mà dreta de Rajoy a la Moncloa i que havia estat nomenat com a representant permanent davant de l’ONU, seria nomenat ambaixador a les Filipines. Un altre alt càrrec, Ramón Gil-Casares, fins ara director de l’Escola Diplomàtica, un càrrec depenent també del Ministeri d’Afers Estrangers, ha estat nomenat ambaixador a Egipte. Gil-Casares va ser assessor de política internacional i seguretat de José María Aznar; un home de màxima confiança de l’ex-president espanyol vinculat també a la fundació FAES. Borrell ha rellevat alguns representants diplomàtics en llocs clau, com Moragas mateix, que ha estat substituït a l’ONU per Agustín Santos, fins ara era cònsol espanyol a Perpinyà; i José Ignacio Wert, substituït com a ambaixador representant davant de l’OCDE per Manuel Escudero. En canvi, manifesta amb orgull haver mantingut els ambaixadors en països estratègicament importants ‘com França, la Unió Europea, el Regne Unit i l’Argentina’. En l’article, el ministre nega haver fet cap ‘nit dels ganivets llargs’, cap purga, entre els diplomàtics que havia nomenat recentment com a ambaixadors l’ex-ministre Dastis. Diu que la majoria mantindran la seva destinació, i que en canvia ben pocs. I a més de defensar la voluntat de mantenir l’estructura diplomàtica espanyola que havia dissenyat Dastis, continua enumerant els alts càrrecs del ministeri que ha recol·locat, com ara tots els secretaris d’estat. L’ex-secretari d’Afers Europeus Jorge Toledo serà l’ambaixador al Japó; l’ex-secretari d’Afers Exteriors Ildefonso Castro, ambaixador a Irlanda; i l’ex-secretari d’estat de Cooperació i per a Iberoamèrica i el Carib Fernando García Casas, ambaixador al Brasil. A més, el director del Departament d’Internacional a la Moncloa amb Mariano Rajoy, Bernardo de Sicart, ha estat nomenat ambaixador a Luxemburg; el director sortint de l’Agència Espanyola de Cooperació Internacional per al Desenvolupament, Luis Tejada, serà el nou ambaixador a Finlàndia. ‘Els directors generals sortints, alts càrrecs de l’anterior equip, també són proposats com a caps de missió, com, per exemple, el director d’Organismes Internacionals a Corea’, explica Borrell. Un dels canvis que Borrell ha fet al capdavant de les ambaixades és el nomenament d’Àngel Ros, fins ara batlle de Lleida, com a nou ambaixador a Andorra. El seu predecessor, Manuel Montobbio, ha estat recol·locat i nomenat representant davant del Consell d’Europa. I un altre nomenament, encara no confirmat pel ministeri de Borrell, és el de Juan Fernández Trigo com a nou ambaixador a Cuba. Fernández Trigo va ser l’encarregat de prendre el control del Departament d’Afers Estrangers de la Generalitat durant el 155, ocupant físicament la seu de la conselleria.

Summary: Borrell recol·loca en ambaixades els homes de confiança de Dastis


Dos tiroteigs aquestes últimes hores als Estats Units han posat fi a la vida de 29 persones. El primer, en un centre comercial d’El Paso (Texas) ha deixat 20 morts i 26 ferits. La policia ha detingut un home de 21 anys i ho investiguen com a terrorisme. El jove havia penjat un document supremacista blanc en què atacava els immigrants hispans, molt presents a la ciutat, perquè és un punt fronterer amb Mèxic. ‘Per ara tenim un manifest d’aquest individu que indica en cert grau que l’enllaça amb un crim d’odi potencial’, va dir en una conferència de premsa el cap de la policia d’El Paso, Greg Allen. El detingut, Patrick Crusius, ha triat un dia d’alta afluència al centre comercial per obrir foc contra els clients amb un fusell d’assalt AK-47. Després d’haver disparat, s’ha lliurat a la policia. El president dels Estats Units, Donald Trump, ha condemnat els fets i els ha descrit com a ‘acte de covardia’. ‘No hi ha raons o excuses que justifiquin mai l’assassinat de persones innocents’, ha afegit. Today’s shooting in El Paso, Texas, was not only tragic, it was an act of cowardice. I know that I stand with everyone in this Country to condemn today’s hateful act. There are no reasons or excuses that will ever justify killing innocent people…. — Donald J. Trump (@realDonaldTrump) August 4, 2019 El segon s’ha produït a Dayton (Ohio). La policia ha informat de la mort de 9 persones i 16 ferits. L’autor dels trets ha estat abatut per la policia, però segons la cadena local WHIO encara cerquen un segon tirador que sospiten que pot haver abandonat el lloc dels fets amb un cotxe negre. Segons aquesta mateixa emissora, els agents de policia registren els bars per si hi ha més víctimes. La policia ha demanat als ciutadans que evitin el lloc dels fets. We are actively investigating an active shooter incident in the #OregonDistrict. Please avoid the area. More information to come. — Dayton Police Dept. (@DaytonPolice) August 4, 2019

Summary: Un supremacista blanc mata 20 persones en un tiroteig a Texas


La NASA ha desenvolupat una nova tècnica que permetrà de protegir la Terra dels asteroides. Consisteix a llançar un androide perquè faci impacte contra el cos celeste per tal que canviï la seva òrbita. La màquina en qüestió ha estat batejada amb el nom de Double Asteroid Redirection Test (DART). Ací podeu veure un vídeo que n’ha publicat l’agència espacial. L’oficial de defensa planetària de la NASA Lindley Johnson ha explicat que seria la primera missió de l’agència per a provar l’impacte cinètic, és a dir, un impacte suficient per a desviar la trajectòria de l’asteroide. És previst que la primera prova es faci el 2020, amb el llançament de dues naus espacials que col·lidiran contra un asteroide el 2022. El pla de la NASA es desenvolupa conjuntament amb l’Agència Espacial Europea, l’Observatori de la Costa Blava i el Laboratori de Física Aplicada de la Universitat Johns Hopkins.

Summary: La nova tècnica de la NASA per a protegir-nos dels asteroides


L’independentisme escocès ha arrasat en les eleccions britàniques. El Partit Nacional Escocès (SNP) ha aconseguit 48 escons —més del 80% en joc a Escòcia— i el 45% dels vots. ‘Hem rebut un mandat renovat i enfortit per a un nou referèndum’, ha declarat Nicola Sturgeon, líder de l’SNP i primera ministra escocesa. La UE perd definitivament el Regne Unit, amb la contundent victòria de Johnson Per a Sturgeon, la nit electoral ha demostrat que Escòcia i la resta del Regne Unit van per ‘camins divergents‘. El partit conservador, que ha aconseguit una majoria absoluta folgada a Westminster, ha perdut més de la meitat dels escons escocesos. La formació de Boris Johnson ha passat de tretze diputats a només sis. La campanya electoral de l’SNP s’ha basat en dos missatges: aturar el Brexit i aconseguir un segon referèndum d’independència, quelcom que el primer ministre britànic ja ha dit que no permetrà. ‘Accepto que Boris Johnson, després de les eleccions, té un mandat per treure Anglaterra de la Unió Europea, però no té pas un mandat per treure Escòcia de la Unió Europea’, ha declarat Sturgeon. La primera ministra ha matisat que ‘no necessàriament’ tots els votants de l’SNP volen la independència, però ha assegurat que el resultat del partit és un suport clar al fet que ‘Escòcia ha de decidir sobre el seu futur’.

Summary: Sturgeon, després d’arrasar a les urnes: ‘Hem rebut un mandat enfortit per a un nou referèndum’


Les autoritats de Guam han divulgat un seguit de recomanacions a la ciutadania per saber com preparar-se i respondre en cas d’atac nuclear, després que el règim de Kim Jong-un amenacés de llançar míssils sobre aquesta illa del Pacífic, on els Estats Units disposa d’instal·lacions militars. Els departaments de Seguretat Interior i Defensa Civil han fet públic un document de dues pàgines en què recomana a la població preparar un kit d’emergència, elaborar un pla i fer una llista amb potencials refugis prop dels llocs on se sol passar més temps. Durant l’atac, el recomanable és ‘posar-se a cobert com més aviat millor’, preferiblement sota terra o almenys dins d’un edifici on poder evitar qualsevol material radioactiu. ‘Queda’t on estàs, encara que estiguis separat de la teva família’, i ‘espera dins almenys 24 hores o fins que ho diguin les autoritats’, recull el text. En cas que la persona es vegi sorpresa per l’atac en un lloc obert, els primers consells consisteixen a ‘no mirar la llum o bola de foc’, ‘cobrir-se darrere d’alguna cosa que pugui oferir protecció’ i ‘tirar-se a terra i cobrir-se el cap’. Una vegada passada l’explosió, les autoritats aconsellen procedir com més aviat millor cap a un procés de neteja, primer desfent-se de la roba i després descontaminant la pell amb una dutxa o almenys un drap humit: ‘Renta’t el cabell amb xampú o aigua i sabó. No usis condicionador perquè adherirà el material radioactiu al teu cabell’, afegeixen. Per a la fase posterior, el document insta de nou a estar pendent de la informació que puguin proporcionar les autoritats i a respectar les zones marcades com a radioactius. ‘Recorda que la radicació no pot ser vista, no fa olor ni es pot identificar de cap forma pels sentits humans’, adverteix. El règim de Kim Jong-un ha amenaçat de llançar míssils contra l’illa de Guam i ha afirmat que el pla d’atac estaria llest a mitjans d’aquest mes. El president nord-americà, Donald Trump, ha assegurat que respondrà en cas d’atac amb ‘un foc i una fúria mai vistos fins ara al món’, dins d’una escala retòrica sense precedents entre els dos països.

Summary: Les autoritats de Guam divulguen recomanacions davant possibles atacs nuclears


La Comissió Europea ha multat amb 1.070 milions d’euros a cinc bancs per participar en dos càrtels en el mercat de divises com l’euro, la lliura esterlina, el ien japonès, el franc suís o el dòlar nord-americà. El primer càrtel, anomenat ‘Banana Split per a tres’, involucrava agents de borsa de Barclays, Royal Bank of Scotland (RBS), Citigroup i JPMorgan mentre que el segon, conegut com ‘Essex Express’. va reunir agents de Barclays, RBS i MUFG. Una investigació de l’executiu comunitari ha determinat que els agents dels diferents bancs implicats van intercanviar ‘informació sensible’ coordinant estratègies per decidir si comprar o vendre moneda i quan fer-ho per tal d’optimitzar-ne el benefici. ‘El comportament d’aquests bancs ha menyspreat la integritat del sector a costa de l’economia europea i els seus consumidors’, ha expressat la comissària europea de Competència, Margrethe Vestager, també candidata dels liberals a presidir l’executiu comunitari. La sanció més elevada, de 257.682.000 euros, és per al càrtel Essex Express per l’activitat feta entre el 2009 i el 2012. Per altra banda, les reunions entre Barclays, Citigroup i JPMorgan s’han saldat amb una multa de 811.197.000 euros per les reunions i l’intercanvi d’informació entre el 2007 i el 2013. D’altra banda, UBS, firma bancària amb seu a Suïssa, ha rebut plena immunitat per haver informat la Comissió Europea de l’existència dels càrtels. Així, tot i que UBS formava part de totes les activitats, ha esquivat una multa agregada de 285 milions d’euros.

Summary: La UE multa amb 1000 milions d’euros a cinc bancs per manipular el mercat de divises


TV3 ha informat a través d’un comunicat que lamentava les imatges del contingut de la secció d’Empar Moliner al programa ‘Els matins’ de dilluns, en què va cremar un exemplar de la constitució espanyola. Ha explicat que les imatges s’havien retirat del portal web i que no tornarien a ser emeses als mitjans de la CCMA. Aquesta decisió s’ha pres com a conseqüència de l’anunci al Twitter del Consell Audiovisual de Catalunya (CAC), en què declarava que actuaria d’ofici i analitzaria l’acte de Moliner. Televisió de Catalunya lamenta el contingut d’ahir de la secció “El comentari d’Empar Moliner” https://t.co/Txk6kAC3ha — CCMA (@CCMA_cat) 12 d’abril de 2016 Les imatges han aparegut en diversos comptes de Youtube

Summary: TV3 lamenta el contingut de la secció d’Empar Moliner i retira les imatges de la crema de la constitució espanyola


L’Ajuntament de Barcelona ha fet avui el primer pas perquè el 30% dels nous immobles que es construeixin a la ciutat es destinin a habitatge protegit. La mesura ha rebut el suport de Barcelona en Comú, ERC, el PSC, la CUP i Demòcrates. Si bé inicialment el govern d’Ada Colau havia manifestat la intenció de començar a aplicar la normativa a partir d’aquest dimarts, finalment es farà a partir del pròxim mes d’octubre, si la Generalitat dona el vist-i-plau a la proposta. L’acord ha estat anunciat per la mateixa batllessa a la plaça Sant Jaume, mitja hora abans de començar la comissió d’ecologia, urbanisme i mobilitat. Colau ha comparegut juntament amb diverses entitats que donen suport a la mesura: el Sindicat de Llogaters, l’Observatori DESC, l’Assemblea de Barris per un Turisme Sustenible, la FAVB i la PAH. Ha afirmat ue es tracta d’un ‘acord històric’ perquè corresponsabilitza els actors privats en matèria d’habitatge social. Segons Colau, aquesta mesura permetrà aconseguir al voltant d’uns 300 o 400 pisos protegits l’any. El PSC i ERC ja s’havien mostrat a favor de dedicar una part dels nous immobles a habitatge social, però demanaven que l’aprovació de l’acord no impliqués una suspensió de llicències. L’endarreriment de l’aplicació de la normativa ha estat clau perquè hi donin suport.

Summary: L’Ajuntament de Barcelona fa el primer pas perquè el 30% dels nous immobles es destinin a habitatge protegit


La supervivència de molts dels nounats del món animal depèn de les cures que reben dels seus progenitors i, molt en particular, de les mares. Les cures maternals inclouen tota mena de comportaments protectors, incloses formes molt variades d’alimentar la descendència: des dels ous tròfics que alguns amfibis i invertebrats depositen al costat dels ous fertilitzats a la mucositat epidèrmica que segreguen alguns peixos. No obstant això, entre tots aquests tipus d’aliment, la llet dels mamífers s’erigeix com l’aliment matern per antonomàsia. Produïda per les glàndules mamàries, aquest líquid blanquinós constitueix l’única font d’aliment per al comú dels mamífers nounats, i en cada espècie està dissenyada per a atendre les necessitats peculiars del seu ambient. En les aigües gèlides en què cria la foca caputxina, surant en un inestable món de plaques de gel que només permet quatre dies d’alletament, el greix és un element clau per a la supervivència. Amb un 60 % de greix, la llet materna d’aquesta espècie de foca conté entre deu i vint vegades més greix que la llet materna humana, i més que molts gelats. En l’espècie humana, la llet materna presenta alguns compostos que no són digeribles pels bebés, però que cultiven bacteris de la microbiota intestinal que ens resulten especialment beneficiosos. Aquests exemples no fan sinó reforçar la idea tan natural i instintiva que els mamífers som els pares per excel·lència. «Les cures maternals inclouen tot tipus de comportaments protectors, incloses formes molt variades d’alimentar la descendència» Les femelles de Toxeus magnus es comporten com la típica mare mamífera. Després de nàixer, alimenten les cries amb una nutritiva llet materna rica en proteïnes, greix i sucres. Aquesta llet és indispensable per als nounats, i la seua única font d’aliment fins que són capaços d’alimentar-se per ells mateixos. Fins i tot després les mares continuaran suplementant els seus fills adolescents amb llet materna, la qual cosa afavorirà la seua supervivència i èxit reproductiu. A més, s’afanyaran a netejar el niu amb la suficient regularitat per a proporcionar a les cries un espai lliure de paràsits en què viure fins a arribar a la maduresa sexual. Quan arriba aquest moment, els fills ja adults abandonaran el niu, però les mares encara donaran recer a les filles adultes durant un temps. Amb aquest prolongat i tenaç esforç, aquestes mares aconsegueixen assegurar la supervivència d’aproximadament el 75 % de la seua descendència, molt per damunt del que resulta comú en la naturalesa. La història natural d’aquestes mares no sembla, però, extraordinària. És fàcil identificar-se amb el seu estil de vida, tan típicament mamífer. Tant, que quasi ens les podem imaginar pasturant en un prat d’alta herba amb un jònec trotant maldestrament a la vora, o aguaitant pacientment una gasela en la sabana africana mentre les cries joguinegen al fons, al costat de la resta del ramat. Llig la notícia completa al web de Mètode Pau Carazo, investigador Ramón y Cajal de l’Institut Cavanilles de Biodiversitat i Biologia Evolutiva (Universitat de València). Què és Mètode?

Summary: Història natural d’una mare


L’Audiència de Barcelona ha condemnat Fèlix Millet a nou anys i vuit mesos de presó per un delicte continuat de malversació i apropiació indeguda i per tràfic d’influències i emblanquiment de capitals. A Jordi Montull, el condemna a set anys i sis mesos de presó; a Gemma Montull, quatre anys i mig de presó, i també condemna l’ex-tresorer de CDC Daniel Osàcar a quatre anys i cinc mesos de presó i a una multa de 3,8 milions d’euros per tràfic d’influències. L’ex-directora financera del Palau Gemma Montull, malgrat el pacte amb la fiscalia, ha estat condemnada a quatre anys i mig de presó. A més, el tribunal condemna Convergència a pagar 6,6 milions d’euros d’indemnització a les arques del Palau de la Música, i considera provat que es van pagar comissions il·legals per obra pública. L’ex-directora general Rosa Garicano i els dos dirigents de Ferrovial que eren acusats, Pedro Buenaventura i Juan Elizaga, han quedat absolts. La sentència del cas Palau conclou que Millet i els Montull van desviar 23 milions d’euros de la institució cultural. Les irregularitats comeses El tribunal considera que l’entramat que van dissenyar Fèlix Millet, Jordi Montull i Gemma Montull, entre més, ‘va permetre la destinació il·legal de més de 23 milions d’euros, el desviament per a finalitats privades (obres en domicilis particulars, viatges privats, finançament de casaments, compra de béns) de quantitats milionàries , el pagament de comissions a Convergència Democràtica de Catalunya, el pagament de factures per serveis no prestats, la prestació de rebuts per pagaments no corresponents, a més del corresponent frau a hisenda per la liquidació irregular dels moviments de diners que o no eren reals o no corresponien a l’explicació que els justificava, ingressos i donacions que ocultaven el veritable origen i finalitat dels diners.’ Heus ací els principals condemnats: Fèlix Millet és considerat autor d’un delicte continuat de malversació de cabals públics i apropiació indeguda, de tràfic d’influències i d’emblanquiment de capitals. Per tot plegat, és condemnat a nou anys i vuit mesos de presó. Jordi Montull, per la seva part, és condemnat a set anys i sis mesos de presó pels delictes de malversació de cabals públics i apropiació indeguda, de tràfic d’influències, d’emblanquiment de capitals i de delicte contra la hisenda pública. La seva filla, Gemma Montull, és considerada autora d’un delicte de malversació de cabals públics i apropiació indeguda, de tràfic d’influències i d’emblanquiment de capitals. Condemnada a quatre anys i sis mesos de presó. Daniel Osàcar, antic tresorer de Convergència Democràtica, és condemnat a quatre anys i cinc de mesos de presó i a una multa de 3.796.555,40 euros pels delictes de tràfic d’influències, de falsedat documental i de falsedat comptable. El tribunal acorda el decomís dels guanys obtinguts per Convergència Democràtica de Catalunya cometent tràfic d’influències, que pugen a 6.676.105,58 euros. Aquests diners s’hauran de pagar o s’hauran de fer efectius sobre el seu patrimoni. L’assessor legal Raimon Bergós és condemnat a dos anys de presó i una multa de 7.500 euros pel delicte de falsedat documental. Santiago Llopart, assessor legal i fiscal, és considerat autor de falsedat documental i és condemnat a un any i nou mesos de presó i a una multa de 2.700 euros. Edmundo Quintana, també assessor, és condemnat a vuit mesos de presó i a una multa de 274.874,65 euros com a autor d’un delicte contra la hisenda pública. Miguel Giménez-Salinas, accionista majoritari de l’empresa Altraforma, i Juan Manuel Parra, gerent de la companyia Hispart, són condemnats a vuit mesos de presó i 900 euros cadascun per un delicte de falsedat documental. Pedro Luís Rodríguez, administrador de New Letter; Vicente Muñoz, administrador de Letter Graphic; i Juan Antonio Menchén, soci de New Letter, Mail Rent i Letter Graphic, són condemnats a un any i nou mesos de presó i a 2.700 euros de multa cadascun pel mateix delicte. Els condemnats recorreran la sentència En una atenció als mitjans de comunicació a la porta del TSJC, Xavier Melero, advocat de Daniel Osàcar, ha anunciat que presentaria un recurs contra la sentència perquè ‘és negativa’. ‘La jutgessa ha comprat, en bona part, la idea de la fiscalia i nosaltres no hi estem d’acord’, ha dit. El seu client no ha volgut fer declaracions. Pel que fa a CDC, l’advocat Francesc Sánchez ha negat que la sentència parli de finançament irregular del partit. Gemma Montull, ex-directora financera, ha dit que els seus advocats presentarien ‘el recurs corresponent.’ Ha considerat que la sentència era és justa i s’ha manifestat molt decebuda. A més, ha dit que faria tot el possible per a evitar l’entrada a presó. ‘Hem de llegir encara la sentència sencera, abans de fer més declaracions’, ha conclòs. Jordi Pina, advocat de Jordi Montull i la seva filla, no ha volgut atendre als mitjans de comunicació. L’ex-número dos del Palau ha dit que el pacte que havia signat amb la fiscalia per a evitar l’entrada de presó de la seva filla no havia ‘valgut per a res’. Fèlix Millet ha estat l’últim de sortir del TSJC i no ha respost a cap pregunta. ‘Mare de Déu, senyor’, ha exclamat per la presència dels periodistes. Llegiu ací el resum de la sentència:

Summary: La sentència del cas Palau: presó per a Millet, Montull i Osàcar i condemna a CDC a retornar 6 milions al Palau


La caiguda de Mariano Rajoy depèn dels partits independentistes i del PNB. Com que Ciutadans refusa de donar suport a la moció de censura del PSOE, que convertiria Pedro Sánchez en president del govern espanyol, ara l’èxit o el fracàs de la moció de censura és a les mans de l’independentisme català i dels nacionalistes bascs. Dijous començarà el procediment al congrés espanyol i tant ERC com el PDECat han de decidir una posició definitiva. Hi ha una crítica compartida entre ERC, el PDECat i el PNB: cap dels seus representants no ha rebut la trucada de Pedro Sánchez per parlar del seu suport a la moció de censura. La primera sentència del cas Gürtel ha estat demolidora per al PP i ha causat un gran terratrèmol polític. Ciutadans considera trencat el pacte de legislatura i deixa el govern espanyol en minoria, alhora que exigeix que es convoquin eleccions. El partit d’Albert Rivera no vol donar suport a Sánchez si no es compromet a posar una data a les eleccions generals, i ha demanat que es retiri la moció de censura per a acordar-ne una amb un candidat alternatiu i independent. Tanmateix, la posició de Ciutadans pot acabar fent que Rajoy sobrevisqui i continuï governant. Ara, el fet que Cs consideri liquidat el pacte de la legislatura deixaria l’executiu en minoria al congrés, i això pot acabar fent que Rajoy dissolgui les corts i convoqui eleccions abans no acabi l’any. De fet, Rivera ha demanat a Rajoy que cedeixi i convoqui eleccions a la tardor. Per una altra banda, el PNB ha posat com a condició que Sánchez no convoqui eleccions anticipades. El partit basc, que la setmana passada va donar aire a Rajoy aprovant el pressupost, ara és clau per a fer-lo caure definitivament. Aquesta exigència és fàcilment acceptable pel PSOE, atès que la intenció de Sánchez és governar uns quants mesos per a demostrar a l’electorat que és un candidat amb cara i ulls. El portaveu del PNB al congrés, Aitor Esteban, va explicar ahir que, abans de decidir el sentit del seu vot, volien escoltar què proposava Sánchez per al País Basc i Catalunya. Finalment, Podem, que la setmana passada va anunciar que donaria suport a la moció de censura sense condicions, ha rectificat i ha dit que sotmetrà el seu suport a Pedro Sánchez al vot dels inscrits. El PSOE nega cap pacte amb l’independentisme Els socialistes s’han afanyat a desmentir qualsevol mena d’acord amb ERC i el PDECat, arran dels atacs del PP i també de Cs de rebre els vots favorables de l’independentisme. La demonització dels diputats sobiranistes l’han expressada el secretari d’organització socialista, José Luis Ábalos, i l’ex-president de la Generalitat José Montilla. Sense el suport de Ciutadans, la moció de censura no pot reeixir. Però el PSOE fa equilibris per guanyar-la sense negociar res amb l’independentisme per a esquivar les crítiques de la dreta. Dissabte, el diputat d’ERC Gabriel Rufián va dir a Twitter que Sánchez hauria d’anar a demanar els nou vots republicans al president del partit, Oriol Junqueras, a la presó d’Estremera. Tanmateix, ahir, Rufián mateix va posar tres condicions en una entrevista a la Xarxa: l’aixecament del 155 –que implicaria la publicació dels nomenaments dels consellers que s’ha negat a fer Rajoy–; que Sánchez demani perdó pels insults contra el president Quim Torra i l’independentisme; i que el PSC no pacti amb Xavier García Albiol per a forçar un canvi de govern a Badalona. La presa de posició d’ERC ha variat de divendres ençà, quan el diputat Joan Tardà va anunciar el vot favorable a la moció de censura. Ahir, la portaveu del partit, Marta Vilalta, va explicar que la decisió la prendrien Junqueras, la secretària general, Marta Rovira, i els òrgans de la direcció del partit. Tardà expressava malestar amb Sánchez: ‘Sembla que el PSOE vulgui que ERC hi voti en contra.’ El portaveu del PDECat al congrés, Carles Campuzano, ha dit que el principal compromís del partit és fer fora Rajoy, però ha advertit que la direcció del partit encara no ha pres cap decisió sobre el sentit del vot a la moció de censura. Han posat com a condició que no hi hagi cap pacte entre el PSOE i Cs –ara com ara, descartat–. La coordinadora general del PDECat, Marta Pascal, també va exigir a Sánchez unes disculpes pels insults contra Torra. Per tant, la disjuntiva de l’independentisme és clara: o la continuïtat de Rajoy o la investidura de Sánchez, que és un dels pares del 155, que ha tancat files amb el president espanyol respecte de Catalunya i que ni tan sols ha trucat als representants de l’independentisme per a dialogar sobre la moció de censura, a banda el menyspreu contra Torra i el moviment independentista. L’abstenció a la moció de censura, per tant, no s’ha pas descartat, però implicaria, per omissió, la continuïtat de Rajoy.

Summary: La disjuntiva de l’independentisme davant la moció de censura contra Rajoy


El líder d’ERC al Parlament de Catalunya, Sergi Sabrià, ha expressat la seva confiança en què els comuns vegin el projecte del pressupost ‘amb bons ulls’. ‘És un pressupost que els comuns poden fer veure que no existeixen, però hi són i donen oportunitats. Estem convençuts que els comuns hauran d’acabar-los mirant amb bons ulls i hi insistirem’, ha assegurat en una entrevista d’Europa Press. Sabrià ha insistit que la proposta del govern pels comptes d’enguany és bona i que ‘tornen a ser els pressupostos més socials de la història’. En aquest sentit, ha reivindicat que ‘des que ERC és al govern, cada vegada es fan els pressupostos més socials’ i ha destacat que són uns comptes expansius, per la qual cosa creu que els comuns han de defensar-los. Els comuns han demanat d’incrementar l’IRPF i l’Impost de Successions i Donacions. Sobre això, Sabrià ha dit que estan ‘disposats a parlar de tot’ amb CatECP per aconseguir el seu suport als comptes, encara que no veu just augmentar la pressió fiscal a les rendes mitjanes. ‘No és un “no” taxatiu’, ha assenyalat. A més, ha dit que no posen cap línia vermella per parlar amb els grups, però tem que la proposta dels comuns posi en dificultats les rendes mitjanes i baixes. La CUP i el PSC Més enllà dels comuns, Sabrià ha defensat que la CUP és el seu soci preferent i que buscaran el seu suport als comptes: ‘Insistirem, malgrat que siguin molt reticents i ens hagin advertit per activa i per passiva que no estarien al nostre costat per tirar-los endavant. Nosaltres en l’intent no defallirem’. Així, ha explicat que li agradaria que la CUP entrés a negociar el pressupost i aconseguir un acord per aprovar-los, encara que ha reconegut que ‘avui dia no és possible’. També ha apel·lat al PSC per aprovar el pressupost, perquè considera que el rebuig dels socialistes als comptes és una ‘tàctica política’ i que, a parer seu, haurien d’aprovar-los si es preocupen pel benestar dels catalans.

Summary: ERC espera pactar el pressupost amb els comuns


La Plataforma per la Democràcia ha fet una crida a manifestar-se el 23 de març, com es farà a més llocs del món, contra el racisme i el feixisme. La concentració serà a les 12.00 a la plaça del Mercat de l’Olivar de Palma. La plataforma la conformen un conjunt d’entitats socials de les Illes que comparteixen la defensa dels valors democràtics i la dignitat humana. La primera acció que convoquen és aquesta concentració, amb el lema ‘Per un món sense racisme ni feixisme, aturem l’extrema dreta i els autoritarismes’. Formen part de la plataforma les entitats següents: AEG Eladi Homs, Associació Dona Sana, Ben Amics, CCOO, Col·lectiu Aurora Picornell, Balears Acollim, Feministes en Acció, Fundació Gabriel Alomar, Fundacions Darder-Mascaró, GOB, Memòria de Mallorca, Moviment Cristià de Professionals, Sóller per la Igualtat, STEI-i, UGT i Unió de Pagesos. Entitats socials de les Balears s'han unit per a crear la 'Plataforma per la democràcia' «en defensa dels valors democràtics i la dignitat humana» i, com a primer moviment, han convocat una concentració el 23 de març a Palma «contra el racisme i el feixisme». pic.twitter.com/vBBtQWuqgR — EivissaDesperta (@EivissaDesperta) March 18, 2019

Summary: La Plataforma per la Democràcia es mobilitza contra l’extrema dreta a Palma


El congrés espanyol ha tancat avui la comissió d’investigació del finançament il·legal del PP sense emetre cap dictamen. Els grups no han estat capaços de consensuar les conclusions i ni tan sols s’han posat d’acord per establir que la comissió es creï a la pròxima legislatura. Un fracàs que el president de la comissió, el diputat de Nova Canàries, Pedro Quevedo, ha lamentat a les portes de la sala on s’han celebrat les reunions els darrers dos anys. D’aquesta manera, la cambra espanyola no emetrà cap condemna política pel suposat finançament irregular del PP. La comissió ha acabat amb la votació de dues propostes. La primera, proposada per Podem i amb el suport de Cs, reclamava que el dictamen inclogués la creació d’una nova comissió per convocar al congrés espanyol Mariano Rajoy, Ignacio Cosidó i Florentino Pérez. Aquesta primera proposta ha estat rebutjada per la majoria formada per PP, PSOE i PNB i Nueva Canarias. La segona, impulsada pel PSOE, proposava que la comissió seguís treballant per elaborar un dictamen definitiu que deixés fora del text el que ja s’havia rebutjat a la primera votació, és a dir la continuïtat de les tasques. A més del PSOE hi ha votat a favor el PNB, mentre que PP, Podem i Cs hi ha votat en contra. De fet, a aquesta última sessió de la comissió només el PSOE i Cs han presentat un escrit de conclusions que ni tan sols s’ha debatut. La comissió esgota el seu recorregut i el congrés espanyol quedarà dissolt dimarts vinent per la proximitat de les eleccions del 28 d’abril.

Summary: El congrés espanyol no condemnarà el suposat finançament irregular del PP


TV3 ha tancat el 2017 essent líder, per vuitè any seguit, una notícia que enorgulleix la cadena, perquè ha batut un rècord d’audiència. Però no tot són alegries. Ahir el director, Vicent Sanchis, explicava als micròfons de Catalunya Ràdio que TV3 viu una situació crítica. La nova llei de contractes del sector públic canvia el criteri a l’hora de comptabilitzar la deducció de l’IVA, i l’agència tributària espanyola reclama trenta milions d’euros a TV3, una quantitat que en perjudicarà molt la competitivitat. Però sobretot, pot significar un cop molt dur contra el teixit audiovisual català: Sanchis ha anunciat que si s’han d’aplicar retallades serà en les produccions externes. ‘El mes de juny ja no tindrem diners per a contractar l'”APM?” ni el “Polònia” ni res.’ —Perquè la gent ho entengui. Quants diners reclama l’agència tributària espanyola a TV3? —Per una banda, 168 milions, que són producte del canvi de criteri en la deducció de l’IVA dels últims cinc anys. I aquesta quantitat està en un contenciós administratiu. Quan l’Agència Tributària canvia de criteri perquè allò que abans deia que era blanc ara diu que és negre, tu pots presentar-hi un recurs en contra. I això hem fet. Per tant, aquests 168 milions d’euros ara per ara no els hem de pagar. Quan els hàgem de pagar, si és que finalment els hem de pagar perquè els tribunals consideren que l’agència tributària té raó, llavors ja veurem com ho fem. Però ja us dic que és gairebé impossible de pagar pels mitjans públics de la Generalitat. —I quins són els diners que sí que haurà de pagar TV3? —La part proporcional d’IVA de l’any passat i tot el d’enguany. No pel canvi de criteri, sinó per un canvi de llei. La llei de contractes del sector públic es canvia el 10 de novembre i aquí ja es diu que allò que abans era un criteri de l’agència tributària, ara ja és legislació. —I a quant puja? —És difícil de calcular, com qualsevol impost, però creiem que entre el que correspon a l’any passat i el que correspon a l’any que ve, són uns trenta milions d’euros. —És molt, tenint en compte que TV3 té una aportació pública de 227 milions. Quines conseqüències pot tenir en el model televisiu de TV3, una queixalada com aquesta? —El problema és que nosaltres, d’ençà que va començar la crisi, hem anat tenint retallades, de manera que l’ajuda pública de la Generalitat cada vegada ha estat més baixa. L’any passat ja no vàrem arribar al final. Vaig demanar set milions d’euros per a poder arribar al final amb possibilitats de competir pel lideratge, que és el que hem acabat fent, i el govern va aprovar només una aportació extraordinària de tres milions i mig. Ara diem que enguany tenim el mateix pressupost de l’any passat, perquè s’ha prorrogat i, per tant, no solament no tenim aquests set milions que vàrem demanar, sinó que cal restar-n’hi, d’entrada, uns trenta. —Per tant, d’entrada ja es comença amb menys pressupost que l’any passat. —Encara se n’hi han de restar més perquè les previsions de publicitat de l’any passat no es van complir. És a dir, comptaven amb uns ingressos que han anat fallant. Algú pot dir que, essent líders, havíem d’haver tingut més publicitat. Doncs no n’hi ha més. La publicitat d’enguany serà menor que l’any passat i ja venim amb un dèficit acumulat de l’any passat. —I per què hi ha menys publicitat? —Per un costat, perquè hi ha un oligopoli entre Atresmedia i Mediaset, i és molt efectiu en el camp de la publicitat. Per un altre costat, perquè hi ha molta publicitat que se’n va a internet. Cada vegada més. I per un altre costat també, encara que nosaltres hem fet un augment espectacular d’audiència, hi ha bastants empreses, i algunes d’importants, que no són de Catalunya, que s’ho pensen a l’hora d’invertir en TV3. —Per què? —Doncs perquè les campanyes funcionen. Les campanyes que diuen que nosaltres som una televisió colpista, o que som una televisió esbiaixada, al final funcionen. Si diuen que som gent perillosa, al final hi ha empreses que s’ho creuen. La gent es pensa que només s’ho creuen els de Madrid. És clar que s’ho creuen els de Madrid, però és que la gran publicitat és a Madrid i això té efectes. Entre unes coses i unes altres, al final la CCMA enguany tindrà un pressupost de quaranta-tres milions menys. I d’aquests, a la televisió li’n corresponen trenta-tres. Si l’any passat necessitàvem 7 milions més i enguany en tenim 33 menys, què vol dir? Doncs que si no podem tocar el capítol de personal, hem de tocar altres àmbits, que són produccions associades i produccions alienes. I les hem de tocar totes. Acabarem l’any que ho haurem de fer tot nosaltres i, per tant, els grans programes que fem amb productores no hi seran. —Parlem dels programes més vists de la cadena. Per exemple, ‘APM’? —Doncs l”APM’ tenim previst de contractar-lo fins al mes de maig o juny. Però al mes de juny ja no el podrem contractar perquè no tindrem diners. —I ‘Polònia’? —No tindrem diners per a contractar ni ‘APM’ ni ‘Polònia’ ni res. No tindrem diners per A contractar producció aliena. —Ja vàreu alertar d’aquesta possibilitat en una entrevista a Catalunya Ràdio i han sorprès molt. La gent es demana quina solució hi ha? —Només n’hi ha una. Que el pròxim govern siga capaç de cobrir aquesta part de l’IVA que ens han pres, jo crec que amb una intenció claríssima, claríssima de destruir-nos. Han de poder aportar aquesta quantitat. És clar, quin remei. Al final acabes aportant diners a l’estat per a poder fer una televisió solvent. Ara, el problema és que aquest govern que vinga primer haurà de trobar els diners. D’on els trauran? No ho sé. Potser no podran. —Però, sigui quin sigui el govern, tindrà les finances intervingudes. —Sí. Aquest és el segon pas. El primer pas és que, com que hi haurà una pròrroga pressupostària, haurà de trobar els diners d’altres partides. I el segon pas és que si ho aconsegueix, el Ministeri d’Hisenda li haurà de donar el permís. I no crec que ara mateix a Madrid estiguen disposats a ajudar la CCMA. Em fa l’efecte que no hi estan gens. El nou director de TV3, Vicent Sanchis, darrere el logo de la televisió pública, poc després de ser nomenat, el mes de març —I si no es constitueix govern i s’anticipen eleccions a final de maig o principi de juny? —Doncs és clar que nosaltres ens en ressentirem molt durant el primer semestre de l’any. I si en el segon semestre no s’arregla, la televisió que veurem no tindrà res a veure amb la TV3 que hem vist fins ara, durant aquests trenta anys llargs d’història que tenim. I encara més. De rebot, hi ha un sector que ho sentirà més que nosaltres, el de la producció audiovisual de Catalunya. Aquest sector que nosaltres per llei hem d’impulsar, ara es trobarà sense absolutament res. És que això que fan és molt bèstia. —És una jugada per a escanyar TV3 i dur-la al tancament? —El que jo crega és una especulació meua. —I quina és? —Que s’ha fet buscant la debilitat, la fragilitat, la falta de competitivitat de TV3. Sense aquests diners nosaltres no podrem competir amb les grans televisions espanyoles, ni públiques ni privades. TVE respecte de nosaltres té uns interessos que són absolutament desbocats. Ells poden fer gairebé tot el que volen i nosaltres estem cada vegada més encotillats. Personalment, crec que és una maniobra per a liquidar TV3. —Per a retallar despeses, es pensa en l’acomiadament de personal? —No. No ens ho hem arribat a proposar perquè venim d’una etapa molt dura d’enfrontaments entre la CCMA i la plantilla per la reducció de personal i de sous. I sabem que si ara proposem això encara es causaria un conflicte més bèstia. I si hi ha conflicte i hi ha vagues, encara estarem pitjor. —En un primer moment semblava que s’intervindria TV3 arran de l’aplicació del 155… —Ja ens intervenen ara. —Finalment, almenys formalment, no va ser així. Tanmateix, creieu que aquest avís va coartar la llibertat d’expressió dels treballadors? —Ja ens intervenen ara. Mentre va durar el període electoral i la campanya electoral, sí. Perquè hi havia la junta electoral provincial i la junta electoral central i vàrem rebre tretze recursos del PP i Ciutadans. I qualsevol cosa que fèiem, la junta electoral provincial ens donava la raó amb tot, i quan el recurs arribava a la junta electoral central, llevava la raó a la junta electoral provincial i fins i tot, l’acabava esbrocant. Va arribar un moment que sabíem que, féssem el que féssem, si algú presentava un recurs, estàvem perduts. Això va ser molt fort durant la campanya. Sabies que hi havia un àrbitre que, quan li arribava una queixa del contrincant, l’acceptava sempre. L’àrbitre jugava per a l’altre equip. I això va espantar la gent. —Exemplifiqueu-ho. —En televisió, si tractes de president Artur Mas, no passa res. Si tu tractes de conseller qualsevol conseller que haja passat per la Generalitat, tampoc no passa res. Si tu al president Montilla li dius president, doncs no passa res. Però hi ha una gent que quan els arriba un recurs, et diuen que no, que això no es pot fer de cap manera. I si es fa, fixen-se que això té conseqüències penals. Doncs els treballadors, és clar, s’espanten. —I això ha portat a l’autocensura. —És clar. Ha portat a bastant autocensura. També hi va haver un cas com un cabàs, que va ser la manifestació a favor dels presos polítics convocada per l’ANC i Òmnium. Nosaltres havíem retransmès durant el període electoral la manifestació de Societat Civil Catalana. Vàrem pensar que per interès informatiu, si havíem retransmès aquella manifestació durant tot el seu recorregut i li havíem dedicat dues hores, doncs aquesta s’havia de fer igual. Llavors arriba un recurs de Ciutadans i diu que no, que aquesta manifestació els ha perjudicat. Aleshores, nosaltres anem a la junta electoral central i argumentem que ho havíem fet cercant l’equilibri. Però ens diuen que no, que no es podia fer de cap manera. ‘Però és que vàrem cobrir la de SCC’, els vàrem dir. I ens van respondre que l’altra no la podien considerar perquè ningú havia presentat un recurs en contra. És una barbaritat perquè no fan cas de la teoria de l’equilibri. Hem viscut situacions absolutament demencials. —TV3, aquests darrers mesos, ha estat en l’ull de l’huracà i molts mitjans i polítics hi han anat en contra acusant-la d’imparcial. Aquest discurs com l’afecta, la cadena? —Gent tan sensata com el senyor Eduardo Mendoza, que és una persona que jo respecte moltíssim i que em mereix tota la consideració humana i una grandíssima consideració literària, ha escrit un llibre explicant la situació de Catalunya, i també diu que TV3 manipula. Fins i tot gent intel·ligentíssima, gent amb criteri propi que no es deixa intimidar ni condicionar, ha acabat essent influenciada. No sé si Eduardo Mendoza mira TV3, perquè si la mirara no arribaria a aquesta conclusió. S’ha creat aquest discurs d’animadversió que diu que som la pitjor cosa del món. Però aquest discurs, que s’ha fet històricament, és per a justificar mesures repressives posteriors. De TV3, se n’ha dit que no és neutral, que no informa bé, que és esbiaixada, fins al punt d’arribar a dir que és colpista. Ho he vist moltes vegades en diaris digitals i no digitals de Madrid. Però si tu vols fer un colp, la millor manera de justificar-lo és dir que el colpista és l’altre. Així aleshores ningú s’exclamarà ni s’enfadarà quan tu hages aplicat la mesura proporcionada a una actitud de delinqüent. Això és el que es fa. —Quan llegiu opinions de la talla intel·lectual d’Eduardo Mendoza, us arribeu a qüestionar el model de televisió i la vostra tasca? —En algun moment. És clar. Ho has de fer. Quan llegeixes gent sensata, encara que no pense com tu, que diu que tu ho fas molt malament, doncs penses que potser sí, que m’equivoque. Això és terrible, perquè és la víctima que, arran de l’acusació del botxí, ho reconsidera tot. Ens fan dubtar de nosaltres mateixos. —Es pot establir algun paral·lelisme amb Canal 9? —No, perquè la situació de Canal 9 era diferent. Era una televisió que que quan es va inaugurar, crec que els socialistes van cometre alguns errors que després el PP va multiplicar per mil. Al final tenia una audiència del 3% i mil persones amb plantilla que el govern no podia pagar. Al final, els mateixos que havien creat aquell problema enorme van ser incapaços de resoldre’l i van decidir de tancar-la. Però TV3 no té aquesta situació. TV3 té un pressupost comparable a qualsevol televisió pública d’Europa, és una televisió amb una audiència enorme i és, sobretot, una televisió amb credibilitat que, per a l’opinió pública, és el referent informatiu més solvent. És clar que parlem d’un model que es va generar el 1983 i que ha anat acumulant problemes i defectes. A més a més, en el futur, l’audiència s’anirà fragmentant, a causa d’internet i de les més de setanta o vuitanta opcions que té una persona que mira la televisió. És clar que cal reformular el model de televisió, i ho dic des del principi. Però una cosa és que el parlament, la CCMA o els treballadors considerem això. I una altra cosa és que vinguen i et diguen que som uns colpistes, i que t’amargarem la vida. Són dues històries diferents.

Summary: Vicent Sanchis: ‘Hi ha una maniobra per a liquidar TV3’


El multitudinari funeral del general Qasem Soleimani ha acabat amb desgràcia. Una allau humana ha matat almenys quaranta persones i ha deixat una cinquantena de ferits, segons que informen mitjans locals. La cerimònia s’ha fet a Kerman, la ciutat natal del militar assassinat, que es troba al sud-est de l’Iran. D’altra banda, el Parlament iranià ha aprovat una resolució que declara com a organitzacions terroristes el Pentàgon i totes les forces armades nord-americanes. A més, ha desblocat una partida de 200 milions de dòlars per a venjar l’assassinat del general. La moció suposa una modificació de l’aprovada l’abril passat que declarava com a entitat terrorista el comandament central de l’exèrcit nord-americà, que opera al Llevant. D’aquesta manera, el parlament va respondre a la decisió dels EUA la Guàrdia Revolucionària iraniana a la llista d’organitzacions terroristes. Soleimani va ser assassinat el divendres en un bombardament aeri a l’aeroport internacional de Bagdad, en el qual també va morir Abú Mahdi al Muhandis, número dos de les Forces de Mobilització Popular (FMP), un grup milícia xiïta que té el suport de Teheran. Segons Washington, el general estava preparant atacs contra interessos nord-americans.

Summary: Almenys quaranta morts en una allau humana durant el funeral del general Soleimani


El correu que reben cada dia –tret del dissabte– els subscriptors de VilaWeb a les deu del vespre pren avui un nou format. A partir d’ara, ja no caldrà posar el nom i la contrasenya per a llegir els continguts del diari de l’endemà. Simplement clicant sobre les adreces que hi ha en aquest nou correu, els subscriptors podran llegir aquest vespre els articles que es publicaran demà per als lectors en general. Per exemple, a banda l’editorial de VilaWeb, aquest vespre ja podran llegir els articles d’opinió, com el de Marta Rojals; les entrevistes, com la que publiquem de Lluc Salellas; els reportatges, com un que tracta sobre el capital que implica per a l’estat espanyol la venda d’armes a l’Aràbia Saudita; o els perfils, com el que publiquem demà sobre Luís Maria Díez-Picazo, el jutge del Suprem espanyol que s’ha doblegat davant els bancs, de manera que ha rectificat la sentència que els obligava a pagar els imposts de les hipoteques. Els subscriptors podran llegir tots aquests continguts directament des del nou Correu de la Nit, sense necessitat de cap identificació addicional. De moment, la descàrrega del VilaWeb Paper encara reclamarà nom i contrasenya, però treballem perquè aviat tampoc no calgui. Si sou subscriptors de VilaWeb i per error no rebeu el correu de les deu del vespre, envieu-nos un missatge a suport@vilaweb.cat. És possible que els primers dies cometem alguns errors i les vostres queixes ens ajudaran molt. Si encara no en sou subscriptors i us en voleu fer, podeu apuntar-vos-hi ací. Penseu que VilaWeb depèn dels seus lectors per a sobreviure i necessita la vostra implicació.

Summary: Els subscriptors de VilaWeb estrenen un Correu de la Nit renovat


El passat 15 de març, milers d’estudiants van secundar la vaga pel clima. El 24 de maig, dos dies abans de les eleccions, es torna a convocar una vaga internacional, amb l’objectiu de mobilitzar els estudiants d’instituts i universitats i que culminarà amb manifestants en ciutats com València o Barcelona. ‘La data s’ha escollit per les eleccions europees, encara que la convocatòria ja s’ha estès a tot el món i pretén tornar a sortir al carrer per reivindicar els dirigents una acció ràpida contra l’emergència climàtica’, explica a Europa Press Lucas Barrero, estudiant de la Universitat de Girona i un dels impulsors d’aquest moviment. Abans de la jornada internacional de vaga, i com cada setmana, el moviment ‘Fridays for future‘ tornarà a sortir avui als carrers de diferents ciutats.

Summary: El moviment estudiantil ‘Fridays for future’ convoca una nova vaga internacional pel clima el divendres 24 de maig


Kim Jong-un va anunciar la setmana passada que enviaria ‘un sobre de foc’ a l’illa de Guam. El dirigent nord-coreà va anunciar que al llarg d’aquest mes d’agost caurien quatre míssils Hwasong-12 de prova a prop de les aigües territorials de Guam per a demostrar la capacitat dels nord-coreans de controlar-los i fer-los caure on volen. La tria del lloc on cauran no és anecdòtica i eleva molt la tensió mundial. Guam és un territori no incorporat dels Estats Units i la principal base avançada d’aquest país al Pacífic. Per a arribar a Guam, a més, els míssils hauran de sobrevolar el Japó, encara que ho facin gairebé eixint de l’atmosfera terrestre i, per tant, tècnicament, no sobrevolin el seu espai aeri reconegut. Si compleix la seua amenaça, Corea del Nord situarà l’alarma nuclear en un punt que no es veia des de la crisi dels míssils de Cuba. Però Kim Jong-un va donar una raó per a no fer la prova: els míssils encara estan en fase de construcció, de manera que l’ajornament seria justificat. La resposta de Donald Trump ha estat furiosa i ha amenaçat Corea del Nord amb un ‘infern de proporcions mai vistes’. La guerra de les imatges no contribueix precisament a rebaixar la tensió. Una prova que tindria un gran significat Si Corea del Nord dispara un míssil, o diversos, i aquests cauen en les aigües territorials de Guam, la prova que tenen la capacitat d’atacar amb armament nuclear a llarga distància serà gairebé indiscutible. Amb totes les coses que això representa. Els experts estan d’acord que Corea del Nord té bombes atòmiques i míssils d’un abast important, encara que no és clar si són capaços d’arribar a Amèrica o no, i, en general, asseguren que han miniaturitzat la bomba de manera suficient per a posar-la en un míssil. L’únic que sembla que els manca encara als nord-coreans és trobar la manera d’aconseguir que la reentrada dels míssils a l’atmosfera es faci en unes condicions de control de calor que no malmetin l’explosiu. Però en el camí cap a la capacitat militar nuclear aquest no és l’obstacle més important, i tots els altres ja els han superat. Des de Corea del Nord, un míssil Hwasong-12 trigaria disset minuts a arribar a Guam, segons que explica el govern coreà mateix. Un temps amb què gairebé no hi hauria capacitat de reacció, si fos un atac real i no pas una prova. No és estrany, per això, que els Estats Units hagen posat en alerta totes les forces que tenen a la zona i hagen ordenat la mobilització dels bombarders B-1B estacionats a Guam a la base Anderson de la Força Aèria. Aquests bombarders no tenen capacitat nuclear però podrien fer un atac a Corea del Nord en resposta a la prova dels míssils. Als nord-americans, però, no els serà fàcil respondre si Corea del Nord fa la prova. Interceptar el míssil mentre vola és molt difícil i, si no ho aconseguiren, l’errada deixaria en una posició molt feble l’exèrcit americà, que ha promès protecció antimíssils al Japó i a Corea del Sud. Per una altra banda, no respondre a una provocació com aquesta seria incomprensible. Per això han posat en alerta el B-1B. Però bombardar Corea del Nord, encara que fos de manera molt controlada i només sobre instal·lacions militars, obriria una crisi de conseqüències impossibles de calcular. I si Corea del Nord respon bombardant Seül, cosa que pot fer simplement amb les peces d’artilleria que té a la frontera? Guam, la diana involuntària Al bell mig d’aquesta batalla global, l’illa de Guam ha esdevingut la diana involuntària, el petit territori sobre el qual està en joc, de nou, la tensió nuclear. Guam és una petita illa del Pacífic políticament organitzada com un territori no incorporat dels Estats Units. Això significa que els seus habitants són ciutadans dels Estats Units a tots els efectes però no tenen representació política directa a escala federal. Per tant, no poden votar i no tenen representació en el congrés. Guam 159.000 habitants, dels quals entre sis i set mil són militars. Guam ha estat definida en diverses ocasions com el ‘portaavions impossible d’enfonsar’. A l’illa hi ha dues de les bases militars més importants dels Estats Units i el seu aeroport militar és un dels més complets del món, ja que té un armament i un abastiment de fuel suficients per a lluitar sol durant mesos. La setmana passada, la CBS va enviar-hi un periodista que va poder filmar algunes de les instal·lacions. En total, el 29% del terreny de l’illa, que té les dimensions d’Eivissa, és compost per bases militars dels Estats Units. Aquest percentatge augmentarà quan comence a desmantellar-se la base militar americana d’Okinawa al Japó i els seus efectius siguen instal·lats a Guam. Aleshores la superfície dedicada a l’exèrcit ocuparà prop de la meitat de l’illa. A Guam, l’exèrcit i el turisme són les dues grans fonts de negoci. El turisme prové, sobretot, del Japó i de Taiwan, que estan només a tres hores de vol. Des de l’aeroport de Guam hi ha dos vols a les Illes Marianes, un altre territori dels Estats Units situat un poc més al nord, i un vol a Hawaii, l’únic directe als Estats Units, que és de gairebé vuit hores. Les Nacions Unides consideren Guam com un dels dèsset territoris sense autogovern del món. Tot i això, no hi ha cap moviment significatiu a favor de la independència de l’illa i, en tot cas, la discussió és si ha de formar part d’una unió amb les Marianes o bé s’ha d’incorporar a l’estat d’Hawaii o si ha d’intentar ser un estat dels Estats Units, una perspectiva que sembla molt allunyada de la realitat. El governador i el parlament de l’illa són escollits pels ciutadans de Guam, un 37% dels quals són chamorros, la població originària de l’illa i de les Marianes. Entre els chamorros hi ha el segment de població més contrari a la presència dels Estats Units a l’illa. El governador de Guam ha emès un missatge a la població per a mirar de tranquil·litzar-la, arran de les amenaces coreanes i, significativament, recorda als Estats Units que ells també en són part.

Summary: Guam: una tensa diana nuclear enmig del Pacífic


La Marxa Som, la caminada popular que ha recorregut a peu Catalunya per promoure un nou model de democràcia participativa, va lliurar diumenge les conclusions recollides per tot el país als diputats del Parlament de Catalunya Adriana Delgado, Chakir El-Homrani i Gabriela Serra. Entre les conclusions que van exposar els portaveus de les quatre columnes es destaca un fort interès dels participants per a sentir-se més escoltats, per a obtenir mecanismes que els permetin més intervenció en els afers públics. A l’acte de presentació de les conclusions hi van participar Lluís Planas, portaveu de La Marxa Som; Teresa Forcades; Martí Olivella, del Parlament Ciutadà; David Fernàndez, i el president d’Òmnium, Jordi Cuixart. A continuació podeu veure les intervencions de David Fernàndez i Teresa Forcades (l’acte sencer és al final de la notícia): Amb quatre columnes simultànies, la Marxa Som ha recorregut totes les comarques de Catalunya amb moltes activitats: caminades, actes en favor de la democràcia participativa, lectures del manifest de la marxa, recollida d’adhesions i assemblees deliberatives per a aplegar les conclusions dels municipis. A més a més, a molts dels indrets que ha recorregut la Marxa Som s’han pogut veure espectacles lúdics i culturals promoguts per les entitats col·laboradores mateix, com ara cercaviles de gegants, actuacions castelleres, concerts i recitals de poesia.

Summary: Els discursos de Teresa Forcades i David Fernàndez a Montserrat, a favor de la participació democràtica


El diputat d’En Comú-Podem i secretari primer de la mesa del congrés espanyol, Gerardo Pisarello, s’ha mostrat ‘disposat a parlar’ i no ha tancat la porta al govern de concentració sobiranista com a resposta a la sentència proposat pel president del parlament, Roger Torrent, en una entrevista a l’ACN. ‘Abans, però, hauríem d’estudiar com sortir de la judicialització arbitrària, regressiva i absurda que va provocar el PP i arribar a acords per avançar sobre justícia social i democràcia’, ha comentat Pisarello en una entrevista al Via Lliure de Rac1. ‘Si aquestes dues coses estan damunt la taula estem disposats a parlar-ne’, ha puntualitzat el diputat d’En Comú-Podem, que ha reconegut que l’objectiu principal de la formació és evitar uns nous comicis a l’estat espanyol. ‘Hem d’intentar evitar per totes les vies que hi hagi noves eleccions’, ha reflexiona Pisarello, que ha assegurat que és ‘una bona notícia’ que es comenci a parlar de programa. ‘Les dretes estan fent la seva feina i tenim la obligació de posar-nos d’acord per plantejar una alternativa’, ha constatat el secretari primer de la mesa del congrés espanyol. ‘És una bona notícia que es comenci a parlar de programa però és insuficient parlar només d’acord programàtic. Creiem que la millor garantia per complir-lo és que siguem al govern’, ha insistit Pisarello, que ha trencat una llança a favor del president espanyol en funcions. ‘Intento entendre l’enrocament de Sánchez. El partit socialista no està acostumat a governar amb coalició i li agradaria govern sol… però una cosa són els desitjos i una altra els fets tossuts’, ha assenyalat el diputat d’En Comú-Podem, que finalment ha carregat contra les veus crítiques dins el PSOE i partidàries d’una aliança amb Cs. ‘M’estimo més no escoltar tant els policies dolents i centrar-me en la gent que aposta per fer coses’, ha conclòs.

Summary: En Comú Podem, ‘disposat a parlar’ del govern de concentració


‘Estem lluny d’un diàleg efectiu’, ha dit la portaveu del govern català, Elsa Artadi, que s’ha mostrat descontenta amb el posicionament marcat per l’executiu estatal poca estona. La vice-presidenta del govern espanyol, Carmen Calvo, havia dit poc abans que la figura del mitjancer només actuarà en la mesa de partits catalans, una proposta que Artadi rebutja: ‘Està fora de lloc lligar la figura del mediador amb una taula que ja existeix’. Segons la portaveu del govern, la figura del mediador –un terme rebutjat per Madrid–, sempre s’ha negociat perquè formi part d’una taula de partits estatal. Aquesta diferència en les versions dels dos governs, diu Artadi, deixa els dos governs molt lluny d’un diàleg efectiu i reafirma la necessitat de crear una figura que deixi constància sobre el que s’ha decidit en una reunió. Més enllà del denominador que rebi aquesta figura, Artadi ha explicat que sorgeix d’una petició del govern i de les forces independentistes, i que serveixi per ‘posar en negre sobre blanc les decisions i els acords que es prenen en les reunions. Portar llum i veracitat als acords que es prenen’. Sobre la taula de partits estatals, que encara no s’ha creat, Artadi ha explicat que han demanat al PSOE que s’inclogui Podem perquè ‘és una figura rellevant i el PSOE no té prou força al congrés’.

Summary: El govern no veu un ‘diàleg efectiu’ amb Madrid i rebutja un mediador a la taula de partits catalans


La periodista Gemma Nierga i el comunicador Ramon Gener seran els presentadors de La Marató de TV3 d’enguany, que es farà el 16 de desembre. El programa, que arriba a la XXVII edició, estarà dedicat al càncer. L’esdeveniment ja s’ha convertit en un espai de referència que combina la divulgació científica, amb les entrevistes, reportatges i connexions arreu del territori durant més de quinze hores de televisió en directe. El càncer representa la primera causa de mort entre els homes i la segona entre les dones i la seva incidència continua sent molt alta: es calcula que, al llarg de la seva vida, en tindran un de cada dos homes i una de cada tres dones. Malgrat això, el 60% dels tumors no es poden prevenir. Per això és important diagnosticar-los més precoçment, tractar-los millor i aconseguir més percentatge de curació i de cronificació. Des de 1992, La Marató ha recaptat més de 172 milions d’euros i ha finançat 793 projectes de recerca gràcies a la solidaritat de la societat. Nierga va participar en una de les seves primeres edicions de La Marató, al 1993, i com una de les conductores de ‘Tres senyores i un senyor’. ‘Per mi és un orgull que TV3 em permeti de participar en un projecte col·lectiu tan emocionant’, ha dit. Per a Gener, serà la primera vegada que presentarà un programa en directe i en un plató: ‘Estic content i feliç de poder participar i ser part d’un trosset d’història de La Marató, el programa més important de la cadena. El fet que et proposin presentar-lo no només és un motiu d’alegria gran, sinó tot un honor’.

Summary: Gemma Nierga i Ramon Gener seran els presentadors de La Marató de TV3


El Consell Nacional Electoral (CNE) de Veneçuela ha confirmat aquest dilluns que l’oposició ha validat correctament les rúbriques necessàries per continuar amb el procés d’activació del referèndum revocatori contra el president, Nicolás Maduro. La presidenta de l’ens, Tibisay Lucena, ho ha anunciat aquest dilluns en una roda de premsa, confirmant així que l’oposició podrà finalment iniciar la segona fase del procés, en què hauran de recopilar les firmes del 20% del cens electoral —al voltant de quatre milions—. Si bé s’ha superat el nombre necessari de firmes —unes 200.000—, Lucena ha advertit que l’empremta de més de 1.300 persones ‘no correspon’ amb la persona que diu ser, el que equival a alguna cosa més del 0,30% de les firmes. Així, ha sol·licitat a la Fiscalia que investigui un possible frau en les firmes, també entre les més de 200 que s’han presentat de manera duplicada. Tot i això, de les al voltant de 400.000 rúbriques presentades, entorn del 98% sí coincideixen amb la base de dades de l’òrgan, pel que han estat acceptades en aquesta primera fase. El que no s’ha confirmat de moment és la data per portar a terme aquesta segona fase. Una vegada confirmada la validació, la Taula de la Unitat Democràtica (MUD) —qui lidera el procés d’activació del referèndum— disposa de dos dies per fer una petició formal davant de l’òrgan per iniciar la segona fase. Després, el CNE haurà d’anunciar, en un període de 15 dies hàbils, quan comença la fase de recol·lecció del 20% dels inclosos en el cens electoral que vulguin abonar la petició. Aquest pas haurà de portar-se a terme en no més de tres dies. Amb aquest, l’oposició ha fet un pas més en el llarg camí que li queda per recórrer perquè es faci una consulta popular que decideixi si Maduro es queda fins al final del seu mandat o és revocat del seu càrrec.

Summary: El CNE confirma la validació de signatures de la primera fase per activar el revocatori contra Maduro


Andorra celebrarà el dissabte 29 de juny el seu primer Pride, una jornada festiva que vol donar visibilitat al col·lectiu LGTBIQ+ (lesbianes, gais, transexual, bisexuales, intersex i queer) i reivindicar els seus drets. EI Pride Andorra, que coincidirà amb actes similars a capitals europees, consistirà en una desfilada, música i festa, però també hi haurà espais per a la reflexió, ha explicat avui en roda de premsa Vanessa Mendoza Cortés, presidenta de Stop Violències, associació feminista del país. Rocío Soler, una de les impulsores del Pride i mare d’una nena trans, ha manifestat que servirà perquè es comenci a tractar amb més normalitat un col·lectiu que considera molt silenciat al país. En la roda de premsa també ha parlat David Sicília, jove trans que vol iniciar un tractament hormonal però que s’està trobant amb problemes de procediment i econòmics, ha dit. Sicília i Soler han explicat que Andorra manté un protocol signat amb Catalunya que obliga les persones trans a passar per un psiquiatre i un neuròleg abans de poder iniciar els tractaments, procés que ja no és necessari a l’estat espanyol, segons han dit. Aquesta situació i altres reivindicacions del col·lectiu LGTBIQ+ es donaran a conèixer durant el Pride, encara que els seus organitzadors han reiterat que serà una jornada ‘molt festiva’.

Summary: Organitzen el primer Pride Andorra per donar visibilitat al col·lectiu LGTBIQ+


La tenalla del PP i el PSOE al senat espanyol ha evitat la reprovació de la cambra al ministre d’Afers Estrangers, Josep Borrell, impulsada pel PDECat arran del cas Abengoa. La senadora Marta Pascal ha demanat la dimissió de Borrell després de saber-se que la Comissió del Mercat de Valors espanyola (CNMV) l’ha multat perquè va usar informació privilegiada per a una venda d’accions quan era conseller de la companyia. El text de la petició ha estat refusat amb 206 vots en contra, 23 a favor (s’hi ha sumat ERC) i 20 abstencions de Podem. Pascal ha defensat que calia apartar Borrell per ètica i ha negat que fos una qüestió d’ideologia. En canvi, el senador Carlos Aragonés (PP) ha acusat el PDECat de fer-los ‘perdre el temps’ portant al ple reprovacions que no tenen a veure amb la tasca ministerial de Borrell. Als passadissos del senat, el portaveu del PP, Ignacio Cosidó, havia avançat que no donarien suport al text perquè implicava fer costat dels independentistes. També ha dit que votarien que no per ‘sentit d’estat’. ‘A aquest ministre tindríem motius de criticar-lo, però li donarem suport davant dels independentistes perquè com més units estiguem per fer front al desafiament independentista més bé li anirà a Espanya’, ha dit.

Summary: El PP salva Borrell al senat espanyol de la reprovació pel cas Abengoa


Tots els representants de l’independentisme català s’han vist les cares amb calma, educació i bon to en un debat organitzat per VilaWeb que ha omplert la sala del CCCB, a Barcelona. Sense cap representant del bloc del 155, aquest migdia el debat ha pogut avançar, finalment, sense quedar encallat en punts absurds (‘Sou nazis!’ ‘Supremacistes!’ ‘Il·legals!’) i el nombrós públic ha pogut escoltar quatre punts de vista molt diferents sobre la situació actual. Fins i tot, s’ha arribat a moments de profunditat dialèctica poc habitual. També s’han viscut, això sí, els inevitables moments més electoralistes, en què només es busca el vot i no pas l’intercanvi d’idees. Els candidats al congrés espanyol Laura Borràs (Junts per Catalunya), Gerard Gómez del Moral (ERC), Albano-Dante Fachin (Front Republicà) i l’independentista dels comuns, Jaume Asens (En Comú Podem), han debatut lliurement, respectant-se entre ells i sense encotillaments, durant una hora i mitja en un debat moderat pel director del diari, Vicent Partal. La baixa del dia ha estat Gabriel Rufián. L’alta, la cadena europea Euronews, que ha cobert l’acte i s’ha sumat a la premsa catalana i espanyola més habitual. Un debat sense ETA ni supremacistes | Contracrònica de Josep Rexach Si haguéssim de resumir les quatre idees força que han expressat els candidats, serien aquestes, i resumirien bastant bé les quatre mirades que l’independentisme té actualment: falta unitat (Laura Borràs), falta desobeir (Albano-Dante Fachin), falta eixamplar la base (Gómez del Moral), falta autocrítica (Jaume Asens). Aquestes quatre idees força s’han expressat de mil maneres i colors i només començar s’han vist resumides en un gest inicial dels candidats. El seu cos ha resumit el seu cap: Fachin ha entrat puny en alt. Del Moral, mirant apunts. Laura Borràs aplaudia el públic. Jaume Asens ha esbufegat. Laura Borràs. Les intervencions, resumides i editades, han anat així: Laura Borràs: ‘Aneu a les manifestacions i què crideu? Unitat‘ ‘És un fracàs que els independentistes, en lloc d’ocupar una cadira, n’ocupem tres. Mossèn Ballarín deia que no veuríem la independència per culpa nostra, per anar separats. La contundència i la repressió haurien de provocar una resposta de país unitària. Des del Primer d’Octubre, ni oblit ni perdó. Jo no hauria entrat en política sense l’1-O. Aneu a les manifestacions i què crideu? Unitat. Hauríem d’estar debatent com gestionem la victòria, i no dividir. Compartim presos i no compartim opció?’ I aquí, s’ha sentit un dels pocs aplaudiments de la sessió, que cal dir que el públic ha respectat prou la petició dels organitzadors d’evitar aplaudiments i xiulets. Albano-Dante Fachin. Albano-Dante Fachin: ‘Algú ha d’anar a Madrid a dir que ja n’hi ha prou’ ‘Els comuns no governaran, ERC no farà un referèndum per la monarquia, Junts i nosaltres sabem que no asseurem el govern a negociar. Ja n’hi ha prou. Hem de parlar clar a la gent. Aquest no és un país normal. I és cert, com diu el Jaume, que el 80% i els grans consensos són fonamentals. Però com s’hi arriba, als grans consensos? No fent cas al Borbó i desobeint. Les aliances no es fan demanant i esperant. Quan Pablo Iglesias diu: ‘Si jo fos català, no votaria l’1-O’, què ens diu? Que ells no volen aliança. Hauríem de sortir d’aquí amb el compromís de no pactar amb el PSOE. No investim el PSOE de Borrell!’ Jaume Asens: ‘La independència només es pot aconseguir per la via de la guerra o per la via de la negociació‘ ‘Els fets han demostrat que hi ha hagut un error de càlcul en la correlació de forces. Nosaltres sols, no podem. Aquest és un error. Ha fallat la fraternitat i dir que Espanya per se és irreformable. Em sembla una idea reaccionària. Tota realitat pot ser transformada. I Espanya no és la mateixa de fa cinc anys, o deu o quinze. Tot és obert. Mireu, la independència només es pot aconseguir per la via de la guerra o per la via de la negociació.’ I aquí, el públic ha reaccionat amb un ‘uuuh’ d’espant. Jaume Asens. ‘Jo ja ho sé, que el meu relat no és èpic. Ni aixeco aplaudiments. Però per sentiment moral, és el que he de fer. Crec que hi ha hagut tres fantasies. La primera, que hi hauria rescat d’Europa. No s’ha entès el realisme europeu. La segona, creure que per guanyar és suficient tenir raó. I la tercera, creure que nosaltres sols podem. Per últim, els ideals tenen una estranya virtut. Buscant-los, pots aconseguir l’efecte contrari. I nosaltres, que buscàvem més independència, tenim menys autonomia.’ ‘Hem de revisar actituds i muscular. I reagrupar-nos. No és bo banalitzar. Volem llei de claredat. Reforma de codi penal. Si hi ha una condemna, com crec que passarà, no els traurem només amb gent al carrer. No idealitzem el carrer. I aprenen la gran ensenyança del pacifisme i la desobediència civil: es pot aconseguir canviar l’adversari. Es pot. Canviant-lo, no donant-lo per perdut, per irreformable, aconsegueixes l’objectiu.’ Gómez del Moral: ‘Fem aliances amb gent com Nuet per ampliar’ ‘Jo sóc dels qui anava a la plaça d’Urquinaona l’Onze de Setembre, i ens saludàvem tots. Ara no conec la gent a les manifestacions. Aquesta és la fortalesa. Com es fa? Sumant i ampliant el perímetre. Per això hem fet aliances amb gent com Nuet. No sé si Espanya és reformable o no. Sí que sé que no és el nostre projecte. Però a mi em va agradar molt veure que Gerardo Pisarello es quedava a dormir en un col·legi, el Primer d’Octubre. I d’aquell dia també recordo un escrit d’una noia que va votar al meu col·legi, i que no va votar-hi pas a favor. El seu escrit em va emocionar.’ ‘Som en una falsa dicotomia: si renuncies, no hi haurà repressió. Doncs no. Ni hi haurà repressió ni renunciem a res. Oriol Junqueras va dir que ho tornaríem a fer. Algú que es juga vint-i-cinc anys de presó ho va dir al tribunal: ho tornarem a fer.  Via del referèndum pactat és difícil? Sí. Ho hem proposat divuit vegades. Però la dinovena podria ser la primera amb un govern que no és del PP. Hi hem de renunciar? És evident que no. Carles Puigdemont, el 30 de setembre, va dir que desconvocaria el referèndum si pactava data i pregunta. I va ser lloable. I tant que va ser lloable.’ Gerard Gómez del Moral. I alguns atacs Però si bé el debat s’ha centrat a explicar el projecte propi, també és veritat que en algun moment els contrincants han estat capaços d’atacar-se sense gaires contemplacions. No només ells. Un senyor del públic, un i solitari, ha esclatat en forma de bram i ha tallat irat una resposta de Gómez del Moral. L’home ha acabat abandonant la sala. Els ponents en cap cas han arribat a aquest extrem, però sí que han estat contundents, en algun moment. Sobretot amb el candidat d’ERC, suposem que perquè, de tots els presents, és el partit amb més bones expectatives electorals. Albano-Dante Fachin: ‘Vosaltres, a ERC, feu igual que fa el PSOE. Feu por amb Vox.’ Laura Borràs: ‘Oh, sí. Els mites del federalisme, el follet del federalisme. Hem sentit Cayo Lara, oi? La república va empresonar el govern de la Generalitat. Diguem-ho tot.’ Jaume Asens: ‘Per què vols que se senti la veu a Madrid, Laura, si Espanya és irreformable? Amb una Espanya que no reforma no es pot negociar, oi? Jo, Albano, et veig coherent. És Esquerra, que em genera desconfiança. ERC parlava de 155 monedes, i vau empènyer el president a una via que tenia dubtes i ara parleu de diàleg. Ara parleu de referèndum. Ara sou on érem nosaltres.’ Gómez del Moral: ‘Nosaltres, a diferència vostra, no només parlem de referèndum. El fem. No només el tenim al programa. No només el tenim en paper. L’organitzem. Per això tinc més de la meitat del meu partit imputat, a l’exili o a la presó. Aquesta, potser, és la diferència.’

Summary: Finalment els independentistes es miren a la cara


El govern ha expedit el primer document que acredita l’anul·lació del judici polític contra una víctima del franquisme. El conseller de Justícia, Carles Mundó, ha lliurat el certificat de nul·litat del judici franquista a Araceli Aiguaviva, viuda del periodista Josep Maria Huertas Claveria. S’emmarca en el conjunt de polítiques de rehabilitació de les víctimes de la dictadura franquista endegades pel govern de la Generalitat. A partir del 12 de setembre ‘tornarem la dignitat, que mai s’ha perdut a 66.590 famílies’, segons que ha afirmat Mundó. Huertas Claveria va ser detingut el 22 de juliol del 1975, dues setmanes després de publicar l’article ‘Vida eròtica subterrània’ al diari Tele/eXpress. Entre altres coses, a l’article Huertas Claveria explicava ‘un bon nombre de “meublés” estan regentats per vídues de militars, pel que sembla per la dificultat que per obtenir permís per obrir-ne alguns hi va haver després de la guerra’. Huertas Claveria. Condemna a 2 anys de presó per injúries a l’exèrcit franquista. El #conseller@carlesmundo en fa constar la nul·litat. pic.twitter.com/Hs78xk97MH — Justícia (@justiciacat) 8 de setembre de 2017 El parlament va aprovar per unanimitat el passat 29 de juny d’anul·lar les sentències polítiques del règim franquista i declarar ‘il·legals’ els tribunals de l’Auditoria de Guerra de l’Exèrcit d’Ocupació, anomenada posteriorment Auditoria de la IV Regió Militar. Aquesta institució va actuar a Catalunya entre el 1938 i el 1978, ‘per ser contraris a la llei i vulnerar les més elementals exigències del dret a un judici just’. Les famílies i víctimes interessades a aconseguir aquest certificat, ho podran fer a partir de dimarts que ve, mitjançant diferents vies: presencialment a totes les oficines d’atenció ciutadana de la Generalitat de Catalunya, trucant al 012 o a través de la web del Departament de Justícia. En un termini màxim de trenta dies, el document es lliurarà a la seu i als serveis territorials del departament de Justícia.

Summary: El judici franquista a Huertas Claveria deixa de tenir efecte


Cent quaranta persones de l’esquerra independentista alternativa han signat el manifest ‘Per un gir a l’esquerra’ per demanar que no s’investeixi Artur Mas com a president de la Generalitat. Un manifest que es produeix abans del debat nacional que farà demà la CUP amb tota la seva militància. El manifest l’han signat personalitats com els fundadors de Procés Constituent, Teresa Forcades i Arcadi Oliveres, l’antropòleg i ex-militant del Partit Comunista Manuel Delgado, l’ex-jugador del Barça Oleguer Presas, els cantautors Feliu Ventura i Cesk Freixas i el cantant de Txarango Alguer Miquel. També han expressat el seu suport al text membres de Barcelona En Comú i el catedràtic de ciència política Joan Subirats, entre d’altres, segons ha publicat el diari ARA. Els signants demanen que ‘el gir necessari cap a l’esquerra que viu avui la societat catalana també esdevingui evident en la presidència de la Generalitat amb la investidura d’un president que reflecteixi aquesta voluntat de canvi’.

Summary: Manifest contra Mas: persones de l’entorn de la CUP demanen que no sigui investit


‘Quan Espanya juga fora de casa no pot interpretar la llei com vol.’ Són unes declaracions del cantant Josep Miquel Arenas, àlies Valtònyc, d’avui mateix. Ho ha dit poc després d’haver sabut que l’advocat general de la Unió Europea considera que la justícia espanyola no pot demanar-ne l’extradició aplicant una legislació més dura que no aquella que era vigent quan va cantar les cançons per les quals el persegueixen. Les paraules de Valtònyc resumeixen els diversos cops que ha rebut la justícia espanyola en un dia negre per a les pretensions de castigar la llibertat d’expressió d’un cantant, de qualificar de terroristes els CDR i de fer un ús abusiu del Tribunal Constitucional contra dos presos bascs. Com ja va passar el 2018 amb les euroordres desestimades, i com pot tornar a passar les setmanes i mesos vinents, el tauler europeu ha tornat a posar en evidència l’estratègia repressiva de l’estat espanyol contra l’independentisme. A Luxemburg, Valtònyc Avui era un dia molt important en el litigi amb l’estat espanyol per l’extradició de Valtònyc, perquè l’advocat general de la Unió Europea havia de fer públiques les seves consideracions sobre el cas. Aquest punt de vista no és vinculant per al Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE), però és tingut molt en compte i generalment acaba determinant la posició del tribunal. I l’advocat Michal Bobek ha dit que Espanya no pot reclamar l’extradició de Valtònyc amb un codi penal posterior als fets pels quals fou condemnat, i que aquest sigui més dur que no el que era vigent en el moment del suposat delicte. Si, efectivament, el TJUE acaba fent cas de l’opinió de l’advocat general de la Unió Europea, la defensa del cantant haurà fet un pas molt important per a tombar definitivament la petició d’extradició. La darrera paraula, amb la resolució del TJUE a la mà, la tindrà el Tribunal d’Apel·lació de Gant (Flandes). Espanya va demanar l’extradició automàtica de Valtònyc pel delicte d’enaltiment del terrorisme, però la legislació europea només permet aquesta via ràpida en cas de crims castigats a l’estat en qüestió amb tres anys de presó, com a mínim. Valtònyc va ser condemnat a dos anys de presó pel delicte d’enaltiment del terrorisme amb la llei espanyola del 2012, però quan es va emetre l’euroordre la pena màxima que marcava el codi penal era de tres anys, arran d’una reforma del 2015. Aquesta argúcia espanyola és a punt de ser invalidada definitivament per la justícia europea. I per defectes i anomalies tècniques, com va passar amb el refús a l’euroordre del jutge Pablo Llarena contra els consellers exiliats a Bèlgica. Més informació: Espanya no pot demanar l’extradició de Valtònyc, segons l’advocat general del Tribunal de Luxemburg. A Brussel·les, ni consideren el terrorisme amb els CDR Pràcticament a la mateixa hora que es feia pública la decisió de l’advocat de la Unió Europea, a Brussel·les el Comitè de Llibertats del Parlament Europeu refusava de debatre la proposta de Vox d’incloure els CDR en la llista d’organitzacions terroristes. Els membres del comitè han seguit la recomanació dels coordinadors, que van desestimar ‘per àmplia majoria’, segons fonts parlamentàries, d’incloure-ho a l’agenda. Tanmateix, Vox va forçar ahir aquesta votació que ara ha tornat a perdre per 53 vots a favor, sis en contra i tres abstencions. En una intervenció abans de la votació, l’eurodiputada d’ERC Diana Riba ha dit que Vox intentava d’obstaculitzar la feina del comitè i ha insistit que a Catalunya no hi havia ‘cap banda terrorista’. I ha afegit: ‘A Catalunya sí que hi ha un malestar per una sentència injusta.’ VOX reclama, sense èxit, incloure els @CDRCatOficial a la llista europea d'organitzacions terroristes. Malauradament, no he tingut temps de dir-los que el que sí que causa terror és la violència que pateixen milers de dones. Una violència que ells encobreixen i blanquegen. pic.twitter.com/4WzOzdEXU6 — Diana Riba i Giner (@DianaRibaGiner) November 26, 2019 La posició de Vox no és aïllada, dins l’estat espanyol. Perquè el PP la subscriu, i l’Audiència espanyola no tan sols investiga per terrorisme diversos membres dels CDR que són en presó preventiva des de fa més de dos mesos, sinó que també ha començat a investigar el Tsunami Democràtic per terrorisme. Un punt de vista, amplificat mediàticament per la majoria dels mitjans de Madrid, que al Parlament Europeu ni tan sols s’ha pres en consideració. Més informació: L’eurocambra ni pren en consideració que els CDR siguin ‘organitzacions terroristes’ A Estrasburg, drets violats a presos bascs I encara un tercer revés en un sol matí per a la justícia espanyola en l’àmbit europeu. I en aquest cas per la violació d’un dret fonamental a dos presos bascs, a qui el Tribunal Constitucional espanyol va negar el dret de presentar un recurs d’empara. El Tribunal Europeu de Drets Humans (TEDH) ha condemnat l’estat espanyol perquè el seu Tribunal Constitucional va inadmetre els recursos d’empara d’Ismael Berasategi Escudero i Rufino Arriga Arruabarrena, que demanaven que els fos computada la condemna complerta a l’estat francès. El TEDH considera que l’estat espanyol ha violat l’article 6 del Conveni dels Drets Humans, que protegeix el dret d’un judici just. No avala, en canvi, la petició de computar les penes complertes a l’estat francès. En les sentències, els dos demandants van ser condemnats per delictes comesos a França i relacionats amb la pertinença a ETA. L’any 2014, van demanar que les seves condemnes a França fossin computades a Espanya amb l’objectiu d’avançar la seva posada en llibertat. Més informació: El Tribunal d’Estrasburg condemna Espanya per no haver admès recursos d’empara de presoners bascs I el que pot venir Aquests tres revessos són tres avisos. Perquè hi ha en marxa uns altres procediments judicials oberts a Europa arran de la repressió de la justícia espanyola contra independentistes. La causa més destacada fins ara i de resolució més imminent és la que té a veure amb la immunitat d’Oriol Junqueras com a eurodiputat. L’advocat de la UE ja va dir que el Tribunal Suprem espanyol havia violat la seva immunitat parlamentària com a eurodiputat electe, quan el va privar dels seus drets i prerrogatives mantenint-lo en presó preventiva. Si el TJUE s’expressa en el mateix sentit, automàticament Carles Puigdemont i Toni Comín podrien veure reconeguda la seva immunitat com a europarlamentaris, fins i tot sense necessitat que la seva demanda, en tràmit en aquest mateix tribunal, sigui resolta. La decisió que prengui el Tribunal de Luxemburg sobre Junqueras pot generar una reacció en cadena que beneficiï els interessos de Puigdemont i Comín, que forci el Tribunal Suprem espanyol a retirar les euroordres contra ells i contra els altres consellers a l’exili, Clara Ponsatí i Lluís Puig, i pot dotar d’arguments i fonament les eventuals demandes que els afectats presentin al Tribunal Europeu dels Drets Humans, començant per Junqueras mateix.

Summary: Un dia negre de la justícia espanyola a Europa


El president del govern espanyol, Mariano Rajoy, s’ha mostrat taxatiu aquest dijous en roda de premsa a La Moncloa a l’hora d’assegurar que independentment de la llista unitària i dels acords entre les forces sobiranistes ‘no hi haurà independència de Catalunya’. En una compareixença conjunta amb la seva homòloga polonesa, Ewa Kopacz, el president espanyol ha assegurat que el seu govern està ‘preparat absolutament’ per fer complir la llei si algú la viola, i ha insistit que el 27-S se celebren eleccions autonòmiques ‘i no una altra cosa’. Rajoy també ha equiparat les ‘promeses’ dels líders sobiranistes a les que ha fet a Grècia el president Tsipras. ‘La irresponsabilitat amb la què s’està actuant es la que acaba generant problemes’ com a Grècia i quan es ‘prometen coses’ que suposadament no es poden complir es genera ‘frustració’. L’exemple, segons Rajoy, és el referèndum de Tsipras, que malgrat la victòria del ‘no’ ha hagut d’acabar acceptant condicions pitjors a les proposades anteriorment. Segons Rajoy, independentment de qui obtingui la victòria a aquests comicis del 27-S i dels plans dels partits i les organitzacions socials que donen suport a la llista que encapçala Raül Romeva, el govern espanyol garanteix el compliment de la llei a Catalunya. De manera, ha dit, que ‘Catalunya continuarà formant part d’Europa com a membre de l’Estat espanyol i ningú haurà de triar entre la condició de català, espanyol i europeu’.

Summary: Rajoy: ‘No hi haurà independència de Catalunya’