El portaveu de Ciutadans, Carlos Carrizosa, ha amenaçat el diputat d’ERC Ruben Wagensberg al ple del parlament, quan pujava cap al seu escó. ‘Vés cap amunt, ens veiem a fora’, li ha dit. Wagensberg ha demanat la paraula i ha dit: ‘Li agrairia que digués aquí a l’hemicicle, públicament, això que em vol dir a fora.’ Wagensberg havia dit prèviament que Ciutadans cada vegada era ‘més a prop del feixisme’, paraules que ha acabat retirant. Vegeu ací el vídeo: Carrizosa ha dit de l’escó estant que Wagensberg havia de tenir ‘més respecte’ per la resta de diputats. ‘Quan vostè vulgui, parlem de qüestions de maneres, de qüestions polítiques, fora d’aquest hemicicle’, ha afegit. Posteriorment, la diputada de la CUP Maria Sirvent ha instat el president de la cambra a prendre mesures perquè no es repetissin amenaces tan ‘greus’ com aquella.

Summary: Escàndol al parlament per l’actitud amenaçadora de Carrizosa amb Ruben Wagensberg


Aquesta setmana, pocs dies després de la constitució del nou govern i l’aixecament de 155, s’ha fet públic que la Generalitat «ha declarat bé cultural d’interès nacional, en la categoria de zones d’interès etnològic, tretze conjunts de tines de pedra que es troben enmig de les vinyes, situats a diversos municipis de les valls del Montcau, a la comarca del Bages, i n’ha delimitat entorns de protecció. Aquests conjunts de tines estan situats en les poblacions de Talamanca, Mura, i el Pont de Vilomara i Rocafort». A més de la protecció i preservació que significa aquesta declaració, «permet l’estudi científic de les característiques arquitectòniques, etnològiques, històriques i arqueològiques dels béns». Diu la nota informativa que «el patrimoni format pels conjunts de tines enmig de les vinyes de les valls del Montcau, és d’un patrimoni únic i singular vinculat amb una zona paisatgística que s’ha caracteritzat històricament per l’explotació de la vinya, fonamentalment als segles xviii i xix, però documentada des de l’edat mitjana». I continua: «La construcció de tines al costat del camp de vinyes va ser la solució dels pagesos als problemes de transport de la verema en aquest àmbit muntanyós i a la necessitat d’una fermentació homogènia, quan aquesta zona del Bages era una de les principals productores de vi del país.» Encara recordo la sorpresa i emoció que em va produir el Vi de Tina Mas Arboset 2014, del projecte experimental Paisatges 1883 del celler Abadal, a Santa Maria d’Horta d’Avinyó, al Pla de Bages, fet per l’enòleg Miquel Palau. Va ser gràcies al sommelier Josep Lluís Gómez que el vam tastar un grup d’amants del vi: un vi negre fet a partir de les varietats sumoll, pansera, punxó fort, garnatxot, mandó, cua de moltó, malvasia de Manresa, picapoll i més. I si una primera característica té a veure amb la quantitat de varietats de raïm que componen aquest vi, l’altra n’és precisament el procés d’elaboració. Perquè el Vi de Tina Mas Arboset és fet dins una tina de pedra seca del segle XIX, envoltada de la vinya. És un projecte que es decideix per recuperar la història i la tradició d’aquest territori. D’aquest vi, només se n’han produït sis-centes ampolles. ‘D’entrada s’hi troba la fruita vermella, però també de verda, de la rapa, que hi confereix una certa amargor. Flor d’estepa, sotabosc. En boca, també expressiu, és lleuger i delicat. Té tretze graus’, va comentar Gómez. I llaovors va recordar que havia descobert aquest patrimoni gràcies a la Guia d’enoturisme del Pla de Bages, de Lluís Tolosa i Clara Antúnez. Una guia vigent, publicada el 2013, que és un bon punt de partida per al visitant curiós. La DO Pla de Bages és dels territoris vinícoles catalans que més èmfasi ha posat en els darrers anys a fer conèixer el seu patrimoni històric vitivinícola, com a suport indispensable per a explicar els seus vins actuals i acompanyar-los i recuperar processos d’elaboració antics, en el camí vers l’expressió de la qualitat. I sobre això, els interessants en el patrimoni i el món del vi i en la pedra seca, l’arquitectura, el paisatge, la geografia… poden fer la ruta de les tines. També la DO Pla de Bages ha impulsat els premis Viu la Pedra Seca, que pretenen fomentar la rehabilitació del patrimoni (barraques, tines, murs de pedra seca…) i valorar treballs de recerca, activitats educatives, itineraris i accions de promoció i difusió del patrimoni de la pedra seca.

Summary: Quan ens bevem el patrimoni i el preservem


L’import mitjà de les pensions a Catalunya s’ha situat en els 937,55 euros aquest juliol, un 2% més que el mateix mes del 2015, segons dades que ha publicat aquest dimarts el Ministeri de Treball i Seguretat Social espanyol. En total, s’ha abonat 1.686.302 pensions, que representen un increment de l’1% respecte al mateix mes de l’any passat. La major part de pensions han estat per jubilació, concretament 1.075.387, amb un import de 1.059,77 euros. D’altra banda, 395.482 pensions han estat per viduïtat (644,73 euros), 165.453 per incapacitat permanent (1.012,10 euros), 48.575 per orfandat (373,12 euros) i 1.405 per favor de familiars (549,99 euros). A la resta de l’estat espanyol, la nòmina mensual de pensions contributives ha arribat al juliol a la xifra rècord de 8.514,9 milions d’euros, un 3% més que el mateix mes del 2015.La pensió mitjana de jubilació va arribar als 1.043,48 euros, un 2,09% més respecte el mateix període de l’any passat. Pel que fa la pensió mitjana del sistema –incloent les de jubilació, incapacitat permanent, viduïtat, orfandat i favor de familiars- es va situar en els 904,14 euros, un 1,9% més.

Summary: La pensió mitjana a Catalunya se situa en els 937,55 euros al juliol, un 2% més


La línia dura contra l’independentisme s’imposa i la fiscalia espanyola acusa de rebel·lió, malversació i desobediència els presos polítics. Per a Oriol Junqueras, demana 25 anys de presó i d’inhabilitació; per a Carme Forcadell, Jordi Cuixart i Jordi Sànchez, 17 anys de presó i d’inhabilitació, i per a Rull, Turull, Romeva, Forn i Bassa, 16 anys de presó i d’inhabilitació. L’escrit d’acusació dels quatre fiscals de la sala penal del Suprem, Javier Zaragoza, Fidel Cadena, Consuelo Madrigal i Jaime Moreno, manté la duresa de l’argumentació de la querella per rebel·lió que va presentar ara fa un any José Manuel Maza, ex-fiscal general de l’estat. Tanmateix, com que el Suprem no ha aconseguit l’extradició del president Carles Puigdemont, el vice-president Oriol Junqueras és qualificat de ‘promotor’ i ‘cap principal’ dels fets de l’1-O. Vegeu el conjunt de les acusacions contra els presos polítics: Per a la resta de membres del govern de Puigdemont –Carles Mundó, Santi Vila i Meritxell Borràs–, que són en llibertat provisional, la fiscalia demana 7 anys per malversació i desobediència. D’una altra banda, per als membres de la mesa del parlament i l’ex-diputada de la CUP Mireia Boya, demana una multa de 30.000 euros per desobediència. En total, les penes demanades per als divuit processats al Tribunal Suprem pugen a 177 anys de presó. Més informació: Indignació per les acusacions de la fiscalia: ‘177 anys de presó per haver posat urnes’ El ministeri públic espanyol, en una nota enviada als mitjans, fonamenta les peticions d’aquesta manera: ‘El pla secessionista incloïa la utilització de tots els mitjans que calguessin per a aconseguir el seu objectiu, inclosa –amb la certesa que l’estat no acceptaria la situació– la violència necessària per a assegurar el resultat criminal pretès, valent-se de la força intimidatòria que representaven, per una banda, l’actuació tumultuària desplegada amb les grans mobilitzacions ciutadanes instigades i promogudes per ells, i, per una altra, l’ús dels Mossos d’Esquadra com a cos policíac armat i integrat per uns 17.000 efectius aproximadament, que acatarien exclusivament les seves instruccions –com va succeir– i que, arribat el cas, podien protegir coactivament els seus objectius criminals, sostraient així el compliment de la genuïna funció de guardar i preservar l’ordre constitucional.’ L’ex-cúpula dels Mossos, acusada de rebel·lió La fiscalia va un pas més enllà i acusa de rebel·lió l’ex-cúpula dels Mossos d’Esquadra, per més que la jutgessa Carmen Lamela els processés per sedició. Per al major Trapero, la fiscalia demana 11 anys de presó i d’inhabilitació, com també per a l’ex-director dels Mossos Pere Soler i l’ex-director general d’Interior César Puig. La fiscalia acusa la intendenta Teresa Laplana de sedició i li demana 4 anys de presó i 5 anys per exercir en el cos dels Mossos d’esquadra. També demanen una inhabilitació absoluta també d’11 anys. Fins ara, l’Audiència espanyola havia atribuït a Trapero dos delictes de sedició (pels actes del 20 de setembre a la Conselleria d’Economia i per l’1-O) i un delicte d’organització criminal. Vegeu les acusacions contra la cúpula dels Mossos:

Summary: La fiscalia espanyola acusa de rebel·lió els presos polítics i demana 25 anys per a Junqueras


Ahir es van presentar a Perpinyà els últims aspectes de l’acte de dissabte, en què intervindran el president Carles Puigdemont i els consellers Toni Comín i Clara Ponsatí. Entre els organitzadors, hi ha la delegació nord-catalana del Consell per la República, que aquestes darreres setmanes ha treballat de valent. Josep Bonet, el nou president de la delegació, ens explica com es viu a Perpinyà i a Catalunya Nord la preparació d’aquest acte, que es preveu multitudinari. Bonet també comenta aspectes pràctics que cal tenir en compte. Guia de l’acte del Consell per la República a Perpinyà —Com es prepara Perpinyà per acollir un acte tan multitudinari? —Fa setmanes que ens preparem per acollir segurament un dels actes més importants que hagin passat mai aquí. Per nosaltres és molt important que Catalunya Nord sigui un motor en aquest procés cap a la independència de Catalunya. Posarem al servei d’aquest objectiu tot el potencial que tenim, tant per a l’organització d’aquest acte com per al funcionament de la delegació del Consell per la República. —Parleu d’un acte excepcional. Com es viuen a Perpinyà aquests dies previs? —Hi ha molta il·lusió, sobretot dels comerciants i restauradors. N’estan encantats. Però no són pas els únics. La gent catalanista viu aquest moment com una cosa única, amb la gran emoció de viure un moment tan important. Ha de ser un dia de reivindicació política i alhora un dia festiu. —A Perpinyà, hi viuen unes 120.000 persones. Com es gestionarà l’arribada de tanta gent? —S’esperen entre setanta mil i cent mil persones i això no sempre és fàcil de gestionar. Per això es demana a la gent que no vingui tota de cop i que tingui paciència. Obrirem les portes a les vuit. A més, hi haurà animació musical i castells a partir de les 10.15 perquè la gent vagi entrant esglaonadament. A les 12.00 començarà l’acte polític amb els parlaments dels eurodiputats. Què podeu veure a Perpinyà? Descobriu-ne la història amb els seus edificis —Però tota aquesta gent vindrà amb cotxes, autocars, autocaravanes… Com s’organitzarà l’arribada i l’aparcament de tants vehicles? —Hem definit zones per a aparcar al nord de Perpinyà, per no col·lapsar tota la ciutat. Recomanem que tothom entri a la ciutat per la banda nord. Això sí, no podem assegurar el pàrquing per a tothom. Els qui vinguin d’hora podran aparcar fàcilment. Però costarà a partir de les 10.00. Tenim més controlats els autocars, que es calcula que n’arribaran uns sis-cents. Seguiran consignes precises del lloc on han d’aparcar: al llarg de l’autovia D-617 amb direcció a Canet de Rosselló i a la D-82. Tots estaran coordinats per l’Assemblea, que els dirà on han d’anar. També tenim clar l’aparcament de les motos, que vénen totes organitzades i juntes des del sud. Totes tenen un lloc reservat. Les motos aniran a una carretera tancada que s’obrirà expressament perquè hi aparquin. L’aparcament de les autocaravanes també és molt ben organitzat, perquè ells mateixos han fet una xarxa per coordinar-se. Les més de 500 caravanes que es preveu que vinguin estaran estacionades en un aparcament de la Universitat de Perpinyà i en un altre del barri de Mas Balanda. —I els més de deu mil automòbils particulars que es preveu que arribin? —Això ja no ho controlem. No podran anar als pàrquings de què parlàvem, que són reservats a aquests grups organitzats, però sí que podem donar-los unes recomanacions. Els diem que poden aparcar al nord de Perpinyà. Allà hi ha una zona industrial on el dissabte no aparca ningú. És molt gran i segurament hi trobaran lloc. Això si, que hi vagin amb temps, perquè potser arribarà un moment que la zona es col·lapsarà. —I els qui es queden a dormir als pobles del voltant, com és millor que vinguin? —Totes les línies d’autobús funcionaran amb normalitat, i els trens també. Per tant tothom pot deixar el cotxe una mica allunyat de Perpinyà i arribar amb transport públic. Això ajudarà a no col·lapsar tant la ciutat. —Tornant a la política, us sorprèn la disponibilitat dels polítics del nord de donar suport a l’acte? —Em semblen molt bé els discursos oficials agraint la col·laboració, però aquesta disponibilitat per part de l’administració estatal és forçada, malgrat tot. És a dir, ells no poden explicar públicament que no permeten un acte com aquest. Aquest acte toca drets tan fonamentals com el d’expressió o mobilització, i és molt difícil per a una administració francesa dir que prohibeix una cosa així. En tot cas, caldria un motiu de pes i aquí sembla que no n’han trobat cap. —Puigdemont, Comín i Ponsatí seran rebuts pels regidors de l’Ajuntament de Perpinyà… —Això és una altra cosa. Aquí parlem de l’administració local. I en aquest cas sí que hi ha una bona predisposició. Però és veritat que fa temps que els càrrecs electes de Catalunya Nord es mobilitzen per aquesta causa. Això no és nou. Hi ha un centenar de batlles que han signat un manifest en què qüestionen la independència judicial espanyola. Això ja és més la gent del país. I en aquest cas sí que hi ha hagut un gran canvi aquests últims temps. No m’hauria pensat mai que tants alcaldes donarien suport a la causa. Però cal tenir clar que el suport ve principalment del fet que ells no accepten els òrgans que no respecten els drets humans. Això no vol dir que tinguem cent batlles independentistes: vol dir que no accepten la idea que et puguin ficar a la presó pel que pensis. —Elisenda Palauzie ho deia a la conferència de premsa: l’acte també vol ser una mena d’agraïment del sud cap al nord pel suport mostrat aquests últims anys… Això és important per a Catalunya Nord? —Tot això que passa ha revifat el moviment catalanista a casa nostra. Aquest és el fet més important. Només cal mirar la gent que ens hem unit per impulsar la delegació del Consell per la República, som gent que venim de llocs molt diferents i ara ens trobem per fer pinya. A casa nostra també hi ha moltes capelletes i ara tots treballem plegats. Per nosaltres la unitat és central. El consell tindrà vida si aconsegueix que tot el ventall de l’espai sobiranista hi sigui representat. És molt important que al Consell no hi hagi tan sols Junts per Catalunya, sinó que hi siguem representats tots. —I aquells que diuen que l’acte de dissabte és un acte pre-electoral de Junts per Catalunya? —M’emprenyo una mica amb aquestes afirmacions, que provenen principalment dels mitjans del sud. Us puc dir que som gent molt diversa. Avui a la conferència de premsa hi ha gent de llocs molt diversos, i no som de Junts per Catalunya. Tenim molt clar que és importantíssim que tot el moviment sobiranista se senti representat pel Consell per la República. —I quan ve una consellera de Cultura a Perpinyà i parla francès, què en penseu? —Alguns dels sud, per diferents motius, els fa il·lusió parlar en francès i quan vénen aquí hi veuen una oportunitat de fer-ho. Sense dubte, simbòlicament, que un representant del sud vingui i s’expressi en francès a Perpinyà és fatal.

Summary: Josep Bonet: ‘Tot això que passa ha revifat el moviment catalanista a Catalunya Nord’


El president de Veneçuela ha estat objecte d’un atemptat, ahir dissabte, mentre presidia una cerimònia militar, atemptat del qual ha sortit il·lès. En les imatges retransmeses en directe per la televisió veneçolana es veu a Nicolás Maduro, envoltat de la seva esposa, ministres i militars d’alt rang pronunciant un discurs, quan de sobte a la plataforma, el president s’atura i mira cap al ce . Immediatament, el realitzador passa en altres imatges, més neutral, de soldats. Només pel so es pot endevinar la confusió que s’apodera de la tribuna d’autoritats i poc després la transmissió es talla mentre es veu córrer als soldats que estaven en formació. Segons el govern veneçolà el que ha passat hauria estat un atac amb drons, que portaven càrregues explosives. No s’ha pogut confirmar quants eren ni com han pogut arribar a la zona acordonada per la desfilada. ‘Aquest és un atac contra la persona del president, Nicolás Maduro,’ ha dit el ministre de Comunicació, Jorge Rodríguez. Les autoritats han dit que el president està bé però que set soldats han resultat ferits. El Moviment Nacional ‘Soldados de Franelas’ ha reivindicat l’atac. El grup, que pel que sembla estaria integrat per militars crítics amb el govern, ha explicat a twitter que l’operació consistia en ‘sobrevolar dos ‘drons’ carregats amb C4 a la llotja presidencial, però franctiradors de la Guàrdia d’Honor van derrocar els ‘drons’ abans d’arribar a l’objectiu’. El compte de twitter s’ha tancat aquest matí. Per la seva banda, Maduro ha vinculat l’atac al govern colombià i ha acusat Juan Manuel Santos, presidente de Colombia, de ser darrere de l’acció.

Summary: Intenten atemptar amb drons amb explosius contra Nicolás Maduro


El portaveu de Jutges per a la Democràcia, Ignacio González Vega, ha qüestionat l’escrit de la fiscalia sobre la ràtzia de dilluns que ha acabat amb la detenció de nou membres dels CDR, dos dels quals ja estan en llibertat. En una entrevista a Antena 3, González Vega ha considerat que la fiscalia utilitza una ‘contundència’ que no és pròpia d’una fase preliminar com l’actual sinó que es tracta de termes més propis d’un judici d’acusació. També ha assenyalat la seva ‘sorpresa’ pel fet que s’hagi fet pública informació ‘exhaustiva’ quan el cas està sota secret de sumari. Una altra cosa que li crida l’atenció és el fet que estiguin investigats alhora pels delictes de terrorisme i de rebel·lió i ha recordat que en els casos d’ETA mai s’investigava per rebel·lió, sinó únicament per terrorisme. El portaveu de Jutges per a la Democràcia veu ‘massa adjectius’ en l’escrit de la fiscalia de l’Audiència Nacional i ha considerat que en aquestes moments cal cautela ja que s’està en el terreny de les ‘sospites.’ Així mateix ha defensat que per davant de tot ha de prevaldre la presumpció d’innocència.

Summary: Jutges per a la Democràcia qüestiona l’escrit de la fiscalia contra els independentistes detinguts


Us oferim el mapa on podeu veure quina formació ha guanyat carrer per carrer, amb les dades de tots els partit. Les eleccions espanyoles han estat marcades per un fort augment de la participació i la victòria d’Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) en el conjunt de Catalunya i també a la ciutat de Barcelona. Podeu ampliar el mapa a pantalla completa clicant el botó de les dues fletxes de la part superior esquerra. Per poder veure les dades heu de passar el cursor al damunt del mapa. (Aquest mapa s’ha fet amb les dades facilitades per l’Ajuntament de Barcelona, on no es detalla el vot separat del Front Republicà. L’equip de VilaWeb està treballant per tenir aquestes dades i afegir-les) . Ací podeu veure els altres mapes de resultats de les eleccions del 28-A  ERC ha guanyat en la majoria de seccions censals de la capital catalana i es va imposar al PSC per poc més de dos mil vots. ERC ha estat la primera força en la majoria de seccions censals, els socialistes en gran part d’Horta-Guinardó, Nou Barris i Sant Martí de Provençals, mentre els comuns s’ha imposat principalment en alguna mesa de Ciutat Vella. Destaca el fet que Ciutadans ha estat primera força en gran part de les seccions de Sarrià – Sant Gervasi. Consulteu el mapa, partits a partit i carrer a carrer, allà on van ser més suports i ordenats pel suport electoral a les eleccions. Esquerra Republicana de Catalunya (ERC):  Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC):  En Comú Podem (ECP):  Ciutadans (Cs):  Junts per Catalunya (JxCat):  Partit Popular (PP):  Vox:  Front Republicà:

Summary: Què han votat els vostres veïns? Els vots del 28-A, carrer per carrer, a tot Barcelona


Ximo Puig ha estat reelegit president de la Generalitat gràcies als cinquanta-dos vots del PSPV, Compromís i Unides Podem, a la segona part de la sessió d’investidura. Els dirigents de tots tres partits –Ximo Puig, Mónica Oltra i Rubén Martínez Dalmau– van signar ahir el pacte del nou govern del Botànic en un acte solemne al castell de Santa Bàrbara d’Alacant. L’acte de presa de possessió de Puig s’ha convocat per diumenge a les 12.00. A partir d’aleshores, el Botànic II començarà a caminar. S’acabaven més de cinquanta hores de negociacions, en què no va faltar la tensió entre els tres socis pel repartiment de competències. Fins i tot Unides Podem s’havia alçat de la taula abans-d’ahir. Al ple d’avui els síndics dels diversos grups han replicat al discurs de Puig, que ha obert la porta a arribar a grans consensos en benefici de la societat valenciana. Els discursos més durs han estat dels tres partits de la dreta, que quedaran a l’oposició quatre anys més. L’enfrontament de Puig amb Vox pel feminisme, la memòria històrica, la llengua i la immigració, els tres quatre cavalls de batalla que ha exhibit l’extrema dreta, fa augurar una legislatura complexa a les Corts en què serà clau el paper del president de la cambra, Enric Morera, que ja ha hagut de cridar l’atenció dels diputats ultres. Aquest ha estat el vídeo del moment en què Morera ha proclamat la investidura de Puig. #InvestiduraÀPunt | El president de les @cortsval , @enricmorera , anuncia les votacions de la investidura i confirma que @ximopuig és elegit president de la @generalitat per segona vegada. Diumenge a les 12:00 hores serà investit. ▶ https://t.co/RKn9C35Lnq pic.twitter.com/QGhOTh7YCu — À Punt NTC (@apuntnoticies) June 13, 2019 Tot seguit, podeu recuperar les intervencions més destacades del debat d’investidura.

Summary: Les Corts reelegeixen Ximo Puig com a president de la Generalitat


El Regne Unit continuarà dins la Unió Europea passat el 31 d’octubre, quan s’esgotava el segon termini per a executar el Brexit. Els estats membres han decidit de concedir una segona pròrroga a Westminster que allunya la data límit fins al 31 de gener de 2020, gairebé un any després de la data inicial: 29 de març de 2019. The EU27 has agreed that it will accept the UK's request for a #Brexit flextension until 31 January 2020. The decision is expected to be formalised through a written procedure. — Donald Tusk (@eucopresident) October 28, 2019 Els desacords sobre la manera executar el Brexit han submergit el Regne Unit en una profunda crisi política. El govern de Theresa May i la Unió Europea van acordar, ara fa gairebé un any, una sortida negociada. Tanmateix, el pacte va naufragar a la Cambra dels Comuns. L’oposició i part del partit conservador el van considerar insuficient. I tot plegat es va saldar amb la dimissió de la primera ministra. El seu substitut, Boris Johnson, un brexiter radical, ha reiterat la intenció de sortir del bloc comunitari a qualsevol cost. Tanmateix, ha estat incapaç de complir les seves promeses i ha topat diverses vegades amb un parlament reticent a una sortida sense un acord amb garanties. Per part dels comuns, el principal entrebanc per a donar el vist-i-plau al Brexit és l’anomenat backstop irlandès, és a dir, com es formalitza la frontera entre Irlanda i el nord d’Irlanda. Frustrat, Johnson fa dies que fa crides per avançar les eleccions. La seva intenció és reestructurar el partit conservador i recuperar la majoria absoluta que va perdre Theresa May. D’aquesta manera, si el primer ministre se’n surt, podrà imposar el seu pla per al Brexit. Ara bé, la composició actual de Westminster li impedeix de convocar eleccions el 12 de desembre, la data que té al cap. Tanmateix, avui a la Cambra dels Comuns no ha assolit la majoria de dos terços per a aconseguir les eleccions aquest dia. Només 299 han votat a favor, dels 434 necessaris, i 70 han votat en contra.

Summary: La UE accepta de prorrogar el Brexit per segona vegada fins al 31 de gener


El jutge Pedraza ha decretat presó incondicional per a Mario Conde, l’expresident de Banesto, per blanqueig de capitals i organització criminal. Conde ha declarat avui davant del jutge de l’Audiència Nacional Santiago Pedraz en relació amb els 13 milions saquejats de l’entitat que ha anat repatriant des de l’any 1999, a través d’un entramat de societats estrangeres. El jutge també ha ordenat presó incondicional per al seu advocat, Francisco Javier de Vega, i ha decretat arrest domiciliari per a la filla de l’ex-banquer, Alejandra. Conde va sortir de la presó el juliol del 2008, després d’haver complert vint anys de condemna pel cas Banesto.

Summary: El jutge Pedraz decreta presó incondicional sense fiança per a Mario Conde


El president del PDECat, David Bonvehí, ha precisat que els membres del PDECat que formin part de la direcció de la Crida Nacional per la República ho faran ‘a títol individual’. Bonvehí no ha volgut pronunciar-se sobre si la presència de dirigents o associats del partit a la cúpula que ultima Jordi Sànchez és incompatible amb la militància al PDECat, tenint en compte que els estatuts del partit són restrictius, si no incompatibles, pel que fa a la doble militància. Diverses fonts consultades donen per fet que en la proposta de direcció en què treballa Sànchez, amb Toni Morral com a secretari general, hi haurà membres del PDECat. Bonvehí espera que la Crida defineixi en el congrés constituent de dissabte si esdevé un partit polític o es manté com a associació. En el primer cas, el xoc entre les dues organitzacions seria evident i incrementaria el perill permanent d’un trencament al PDECat entre els partidaris i els contraris a la confluència amb la Crida. En canvi, si la Crida no actua com a partit polític, encara que s’hagi registrat com a tal al ministeri de l’Interior, tindran més marge per a arribar a un encaix. Després del congrés de dissabte, la comissió delegada del PDECat farà una proposta a les bases per determinar l’abast d’aquesta confluència. La Crida només accepta adhesions individuals i descarta la incorporació en bloc del PDECat. Així ho ha ratificat durant el debat intern de les ponències política i organitzativa. Després del sí de Joaquim Forn per a encapçalar la llista de JxCat per Barcelona, s’ha de concretar la composició de tota la llista. Es preveu que la consellera de la Presidència, Elsa Artadi, en sigui la número dos, però Bonvehí no s’ha volgut pronunciar al respecte. Tampoc sobre el lloc que hi ocuparà Neus Munté, que havia estat triada en primàries com la candidata del PDECat. Munté ha assegurat avui que treballarà per a sumar sensibilitats a la candidatura de Forn. Tenint en compte el consens que genera la candidatura de l’ex-conseller de l’Interior davant de les bases barcelonines, és probable que no es facin unes noves primàries per a revalidar-lo i que es busqui una altra via per ratificar la decisió territorialment. Un altre dels punts de fricció amb la Crida són les eleccions europees. Més enllà del nom del candidat o candidats, i de la possibilitat que Jordi Turull o Jaume-Alonso Cuevillas en siguin el cap de llista, està en joc la reedició de l’aliança amb el PNB. El PDECat pretén repetir la coalició amb què es va presentar a les anteriors eleccions a l’eurocambra i així ho va deixar clar en la reunió que l’executiva va fer amb Puigdemont a Waterloo. El moviment de Sànchez i el president a l’exili, però, encara no ha pres formalment la decisió de presentar-se als comicis.

Summary: Bonvehí entén que els membres del PDECat que dirigeixin la Crida ho faran ‘a títol individual’


El moviment d’última hora que ha fet avui Compromís per mirar d’evitar unes noves eleccions espanyoles no ha funcionat. El PSOE ha arribat a veure amb bons ulls el document de trenta punts i l’ha plantejat com una base per a bastir un possible acord amb Podem i Ciutadans. Pablo Iglesias ha posat en valor l’anomenat ‘Acord del Prado’, i els socialistes han fet una contraproposta en què plantejaven un govern monocolor amb la incorporació d’independents suposadament suggerits per ambdues formacions i el compromís de Pedro Sánchez de sotmetre’s a una qüestió de confiança a mitja legisatura. Però Ciutadans ha llençat a la paperera els trenta punts de Compromís i Podem ha criticat la proposta del PSOE; i uns i altres han fet, després d’haver-se reunit amb Felipe VI , un discurs amb un to més pròxim al d’una campanya electoral que al d’una taula de negociació. Finalment, Pedro Sánchez ha donat per fet que hi haurà eleccions el 26 de juny i n’ha culpat sobretot a Pablo Iglesias. El candidat del PSOE ha transmès a Felipe VI que no disposa de prou suports per obtenir la confiança del congrés i, per tant, no està en disposició de presentar-se a un ple per ser investit president del govern espanyol. En la conferència de premsa després de la reunió amb el monarca, ha donat per feta la convocatòria d’unes noves eleccions i ha criticat durament el ‘bloc de blocatge’ que, segons ha afirmat, han format el PP i Podem, una formació a qui ha acusat d’haver ‘traït allò pel que va néixer: que és el canvi’. Ha lamentat que el partit de Pablo Iglesias hagi refusat la contraproposta que el PSOE ha fet al document de Compromís, a qui ha agraït l’intent d’aquesta formació de propiciar un govern del canvi a última hora. ‘Iglesias pot viure millor contra el senyor Rajoy que amb mi, però estic convençut que els milions d’espanyols que el van votar, no’, ha dit Sánchez. El dirigent socialista ha anunciat que el PSOE farà unes primàries per designar el candidat a les noves eleccions i que ell s’hi presentarà. Sánchez ha insistit a carregar amb duresa contra Iglesias: ‘Iglesias no volia un president de govern socialista. I punt. Jo he fet tot el que podia fer. He parat tres segons abans de parlar quan em va dir que tenia mans tacades de calç viva.’ I ha reblat: ‘Iglesias i Rajoy han treballat perquè hi hagués un fracàs.’ El menyspreu de Rivera ‘Són tres pàgines per a governar Espanya quatre anys sis partits. No cal dir res més’, ha dit el president de Ciutadans, Albert Rivera, sobre la proposta d’última hora de Compromís per a desblocar la negociació i fer possible la investidura d’un nou president espanyol. ’És quelcom que ni tan sols mereix ser valorat’, ha reblat Rivera en la compareixença després d’haver-se reunit amb el rei espanyol. ‘Si el PSOE l’accepta , i aconsegueixen majoria, nosaltres estarem a l’oposició’, ha dit Rivera, que s’ha presentat com l’únic capaç de dialogar i arribar a consensos en els últims quatre mesos. Però en aquest cas ha donat pràcticament per fetes unes noves eleccions, fent una crida fins i tot a l’electorat a tenir en compte com s’han comportat els partits durant els tres mesos de negociació amb vista a decidir sobre el vot. Iglesias: ‘Tots esperem Sánchez’ Per la seva banda, Pablo Iglesias ha dit que la resposta dels socialistes implicava de facto un no al ‘govern a la valenciana’ que possibilitaria l’acord. Iglesias ha assegurat que si calia repetir eleccions Podem continuaria treballant per un acord de govern de coalició amb el PSOE. Amb tot, ha volgut deixar oberta encara mínimament la possibilitat d’una entesa d’última hora: ‘Pedro Sánchez encara té unes hores per rectificar i reconsiderar el que li ha proposat Podem, les confluències i Compromís. Tots estem esperant’, ha dit. La proposta de Compromís Compromís havia fet una maniobra d’última hora per a evitar la convocatòria d’unes noves eleccions espanyoles, aprofitant la reunió que tenia avui amb Felipe VI en la ronda de consultes que fa el rei espanyol. Joan Baldoví ha presentat l‘Acord del Prado’, inspirat en l’Acord del Botànic en què es va fonamentar el pacte entre PSOE, Compromís i Podem que va fer possible el govern de canvi al País Valencià. Podem havia aplaudit la mesura, i havia emplaçat el PSOE a moure fitxa. I els socialistes s’han afanyat, conscients que hi havia poc temps i que s’obria una petita escletxa per a evitar unes eleccions que ningú no veu clares. El portaveu del PSOE al congrés, Antonio Hernando, ha comparegut per anunciar que veieu amb bons ulls la gran majoria dels trenta punts del document de Compromís, al qual han donat categoria de base sobre la qual fonamentar la solució a l’ancoratge de la negociació. Hernando ha dit que subscrivien vint-i-set dels trenta punts, i que només introduirien matisos en tres. Però perquè la investidura de Pedro Sánchez pugui tirar endavant, a més del vot favorable de PSOE, Podem i Compromís, caldria com a mínim l’abstenció de Ciutadans. Per a convèncer Ciutadans, els socialistes havien proposat un govern de Pedro Sánchez integrat per membres del PSOE i per ‘persones independents de diferent trajectòria’, és a dir, proposa a uns i altres que puguin proposar personatges pròxims a ells per a formar part del pròxim executiu. I una altra proposta, que recorda la que va fer Artur Mas quan cercava a la desesperada el suport de la CUP a la investidura: Pedro Sánchez se sotmetria a una qüestió de confiança el juny del 2018. A canvi, els socialistes demanen que els qui subscriguin l’acord es comprometin a aprovar dos pressupostos per a donar estabilitat parlamentària.

Summary: Pedro Sánchez dóna per fet que hi haurà eleccions el juny


VilaWeb us ofereix, a part de la web, diversos canals per rebre notícies en temps real. FACEBOOK La pàgina web de VilaWeb a Facebook s’actualitza de forma permanent. Per a estar al corrent de totes les publicacions cal que ens seguiu fent un ‘M’agrada’ (1) a la pàgina http://wwww.facebook.com/VilaWeb. Un cop fet el ‘M’agrada’ cal que obriu el desplegable i marqueu ‘Post in News Feed. See First’ (2). TWITTER Twitter és la via més ràpida per estar al corrent de les actualitzacions de VilaWeb. VilaWeb té diversos comptes de Twitter però per seguir el compte principal només cal que aneu a http://www.twitter.com/vilaweb i marqueu ‘Segueix’ (1) APPS Les apps de VilaWeb per a iOS i Android incorporen un sistema d’alertes en temps real. Per defecte quan us descarregueu l’app les alertes ja estan activades i en podreu rebre. En cas que no les rebeu mireu les preferències del mòbil perquè podrieu tenir desactivades les alertes en general. Per a descarregar les apps de VilaWeb heu d’anar des del vostre mòbil a l’App Store o al Google Play i cercar VilaWeb.

Summary: Com seguir tota l’actualitat en directe, amb VilaWeb


El Palau de Congressos de Perpinyà ha acollit aquest divendres a la nit una nova edició de la Nit de Sant Jordi, una vetllada literària que promou i reivindica el català a la Catalunya del Nord on s’han lliurat diversos premis. La jornada d’aquesta nit, però, ha estat més reivindicativa que en d’altres ocasions. Un dels discursos més destacats ha estat el de la presidenta del departament dels Pirineus Orientals, la socialista Hermeline Mlherbe, que ha reivindicat la llengua i la cultura catalana com a pilars de la regió. A més, ha citat Lluís Llach i la seva cançó Venim del Nord, venim del Sud. Els socialistes nord-catalans s’han solidaritzat amb els presos polítics i han criticat la repressió espanyola de manera contundent les últimes setmanes. “La #cultura i la llengua catalana són els pilars del departament dels Pirineus Orientals” afirma la seva presidenta Hermeline Malherbe. Cita el “Venim del Nord, venim del Sud” de @lluisllach i n’explica el perquè a la #NitStJordiPerpinya @omnium #CatNord pic.twitter.com/VJKZRFf6nR — Mireia (@Holaiquetal) 27 d’abril de 2018 El vice-president d’Òmnium Cultural, Marcel Mauri, ha lamentat que no hi pugui ser present el seu president, Jordi Cuixart, per una situació d’anomalia que fa més de set mesos que dura i ha agraït la solidaritat dels nord-catalans que els han fet arribar a ells i als presos polítics el seu suport contra la repressió que pateixCatalunya. La presidenta de l’entitat a la Catalunya Nord, Montserrat Biosca, per la seva banda, ha explicat que la vetllada té el groc com a fil conductor en protesta per la situació que viu Catalunya i ha dit que cal que els catalans del sud continuïn el camí cap a la independència. En aquest sentit, ha dit els catalans del nord estan prenent consciència de la catalanitat i que nits com aquesta promouen els llaços entre els dos pobles. La presidenta d’Òmnium Cultural a la Catalunya Nord, Montserrat Biosca. Mauri ha afirmatque jornades com aquesta demostren que ‘som una nació molt àmplia’ i que ‘ens uneix un fil invisible que és la llengua i la cultura’. També remarcat la importància dels premis: ‘És evident que s’ha de mantenir tota la feina a favor de la llengua i de la cultura perquè això ens explica d’on venim i el projecte de nació que volem construir’, ha dit. No només els parlaments han estat marcats pel to reivindicatiu. A les taules dels assistents al sopar també s’hi ha pogut veure roses vermelles i grosses i, a l’escenari, un llaç groc penjat. A més, al menú s’hi ha inclòs un postres també en forma de llaç groc fet de pinya i galetes dolces. Els guardons Al llarg de la celebració d’aquest vespre, s’han lliurat diversos premis, la majoria literaris, dedicats a la promoció del català a la Catalunya Nord. El més destacat i més ben dotat econòmicament és el Premi Catalunya Nord, valorat en 2.000 euros i que entrega l’Institut d’Estudis Catalans, als millors treballs documentals sobre l’ensenyament del català a la regió. Enguany, el guardonat ha estat Joan Pere Gensane per l’obra Els intercanvis dins l’Espai Català Transfronterer. Elements i cartografia sobre la xarxa urbana i les transformacions de l’aparell productiu. La directora de l’Escola Arrels, Elena Gual, recollint un dels premis. Els Premis Joves Escriptors, els únics dels set que es lliuren centrat només en treballs nord-catalans, consta de tres guardons que distingeixen treballs de les escoles primàries, els col·legis i els liceus i que entrega el Consell Departamental dels Pirineus Orientals. Dotats en 500 euros cadascun, enguany els premiats en l’àmbit de primària han estat la classe de GS-CP de l’Elena Gual, de l’Escola Arrels Vernet de Perpinyà per El llapí del Vernet. En l’apartat de col·legis, el premi ha estat per a Matheus Latorre, del col·legi Pompeu Fabra del Soler per Qui el resoldrà? i per a Miquel Tirach del col·legi Pompeu Fabra del Soler per 24 hores. Pel què fa als liceus, s’ha guardonat Yona Bernadas i Fàtima El Yajlifi del liceu Aragó de Perpinyà per Tot per a tu i per poder tornar a estar juntes. En l’àmbit de la poesia, el Premi Francesc Català, dotat amb 1.000 euros i que entrega Òmnium Cultural, l’ha recollit Joan Carles González Pujalte per Escolopendra. La vetllada literària també ha premiat la categoria Narrativa per a Infants. El guardó reconeix, amb una dotació de 200 euros, contes dedicats als més petits. El guanyador d’aquest any ha estat Didier Payré per La batalla del gros i del petit bestiar. En l’àmbit de la divulgació i el periodisme transfronterer, el Premi Ramon Juncosa que lliura la Casa de la Generalitat a Perpinyà i que està dotat amb 1.200 euros, ha estat per al periodista Esteve Carrera per l’article Comprovant que les fites frontereres no s’han mogut, publicat al diari El Punt Avui. Finalment, s’ha lliurat dos premis més. El d’Economia UPE 66 Comarques Nord Catalanes, que busca encoratjar les relacions transfrontereres i que ha recaigut en director de l’IDEM, escola superior de disseny, Pierre Roca, i el Premi Joan Blanca, que atorga la Vila de Perpinyà, ha estat per a Pere Becque.

Summary: La presidenta del departament dels Pirineus Orientals reivindica la llengua i la cultura catalana a la Nit de Sant Jordi a Perpinyà


Pokémon Go ha revolucionat el món dels videojocs. Mentre que aquesta explosió de popularitat pot ser bona per als desenvolupadors del joc, també s’ha convertit en la gallina dels ous d’or per als pirates informàtics, els qui no han dubtat en aprofitar-se dels milers i milers de jugadors a tot el món. El mètode que més s’ha popularitzat, segons recull la companyia de seguretat mòbil Adaptive Mobile, és el conegut com a smishing scam, l’enviament de SMS als jugadors que tenen una URL. Aquests inciten els usuaris a punxar sobre l’enllaç, amb la promesa de guanyar milers de Pokecoins —monedes virtuals— o altres elements del joc. Tot i això, la finalitat dels ciberatacants és una altra; els pirates informàtics volen conduir els usuaris al web Pokemonpromo.xxx, un lloc que recrea de manera fidedigna el web oficial de Pokémon Go —phishing— i que pretén enganyar les víctimes perquè introdueixin informació rellevant, com la contrasenya o número de la targeta de crèdit. Per acabar-ho d’adobar, als SMS inciten a proporcionar majors beneficis als usuaris que els comparteixin amb amics —en aquest cas fins a 10 usuaris més—, adverteixen des d’Adaptive Mobile. Des de la companyia irlandesa indiquen que el web ja està inactiu, però que no és la primera vegada que els ciberdelinqüents intenten estafar als fans del joc. Entre les altres pàgines denunciades hi ha pokemon.vifppoints.xxx, una altra web de pesca electrònica, i ‘Genrador Pokemon‘, que distribuïa el seu contingut a través de missatges.

Summary: Els pirates informàtics aprofiten l’èxit de Pokémon Go per estafar els jugadors


La setmana passada parlàvem de la ponència de Quim Español sobre els límits en l’arquitectura, dins el seminari ‘Límits. Marges. Franges. Fronteres’, organitzat per la Càtedra de Geografia i Pensament Territorial de la Universitat de Girona. I anunciàvem que tractaríem una segona ponència, la dels límits de les llengües, impartida en el mateix aplec per Josep Maria (Pep) Nadal, ex-rector i professor de filologia catalana a la UdG. Totes dues ponències confluïen en alguns aspectes, com ara la relació d’interdisciplinarietat i centralitat o en la manera com el temps afecta una trama (llengua o urbanisme), segons si es desenvolupa, evoluciona, d’una manera lenta o ràpida. El concepte de la unitat en el detall i el tumult en el conjunt o a l’inrevés, que Quim Español explicava amb relació a la manera de construir ciutat, també és aplicable a la manera de construir una llengua. Pep Nadal va fer una introducció recordant que en el diccionari etimològic de Joan Coromines la paraula ‘frontera’ té a veure amb conflicte, amb el ‘front’, va citar el Llibre de meravelles de Ramon Llull i va explicitar que l’enfrontament no s’ha de veure com un fet negatiu per se, sinó que cal entendre que també ofereix oportunitats. També va citar el poema de John Donne ‘Per qui toquen les campanes’, que diu: Ningú no és una illa, ben bé ell mateix tot sol. Cada ésser humà és un bocí del continent, una part d’aquest tot, Europa sencera s’empetiteix; res no hi fa si és un rocam o és la casa on vius o la d’un dels teus amics. Quan mor algú em faig més petit, perquè sé que jo sóc un amb el gènere humà. No vulguis saber, doncs, per qui toquen les campanes, ho fan per tu. Pep Nadal va voler destacar d’entrada aquest pas del ‘jo’ al ‘nosaltres’ per marcar una primera frontera, la que separa l’individu del col·lectiu. Els individus s’organitzen per grups i hi ha moltes menes de grups. I la pertinença a aquests grups no és decisiva ni excloent. Es pot pertànyer a diversos. Com a exemple, un pot ser una unitat familiar, un altre es pot compondre de les persones que parlen una mateixa llengua o que viuen en un mateix territori. Nadal va partir de la sociolingüística i va citar alguns treballs i investigacions sobre la manera com s’estructuren els grups, del fet que la diversitat afavoreix l’adaptabilitat, sobre la hipòtesi del cervell social (que relaciona la quantitat de massa cerebral amb la grandària dels grups), el lligam emocional (com més petits són els grups, més lligam emocional)… Les fronteres de la llengua ‘El llenguatge enderroca fronteres’, va dir Pep Nadal, que va parlar de les fronteres cognitives i de tipus d’intel·ligències. Va explicar que la llengua, a banda ser una marca de grup, permet de trencar fronteres cognitives. ‘La interdisciplinarietat ens porta uns guanys espectaculars. Tanmateix, en l’actual política universitària, la interdisciplinarietat és castigada’, va afegir en un to molt crític. La llengua té una sèrie de fronteres. I en aquest punt va entrar a parlar de la relació entre llengua i dialecte. Tot i que va dir que era la mateixa cosa, va explicar que la llengua ha hagut de separar-se del dialecte per una raó gramatical. ‘Quan l’interès dels lingüistes per a estudiar la llengua va coincidir amb el naixement dels estat-nació, va coincidir l’interès dels lingüistes amb l’interès dels estats. I és quan neixen les llengües estàndard. Avui la llengua dels lingüistes i la dels estats ha passat a ser “la llengua” i a més a més “la llengua correcta”.’ Perquè, va dir: ‘Una llengua en el seu interior no té límits, però sí que en té de límits amb la llengua del cantó.’ ‘La llengua completa, podríem entendre que és la suma de tots els dialectes individuals, mentre que la llengua estàndard és una construcció artificial.’ I en aquest sentit, Nadal va assegurar: ‘El català estàndard es basa en el gironí i en el central, i això té importància perquè crea categories. Es considera que el català que es parla a Girona és millor que el que es parla a Lleida, per exemple. Perquè la construcció de l’estàndard és una mostra de moltes altres coses: on siguin situats els llocs de poder, la concepció d’un paisatge…’ I tot seguit va afegir: ‘Però per tenir una llengua viva, per la pervivència i la riquesa d’una llengua, ha d’existir la llengua i també els dialectes. Perquè una llengua artificial primer és escrita i després ha de ser parlada i compartida per tothom. I això no passa si no tenim també una varietat dialectal. Només amb l’estàndard, tindrem una llengua morta. És el cas del llatí; tothom l’entén però ningú no el parla.’ ‘Alhora, la pervivència d’una llengua és molt difícil si només ens basem en els dialectes i no tenim una llengua estàndard, que fixi una gramàtica i unes normes compartides. Quantes llengües només orals s’han extingit?’ ‘El benestar lingüístic implica una llengua amb fronteres poroses. Perquè una llengua no pot ser un conjunt de dialectes, però tampoc pot ser només un estàndard. Ha de ser un conjunt, una combinació i complexitat de dialectes i l’estàndard. Només així s’assoleix la llengua completa, que es retroalimenta.’ ‘Però perquè passi això, perquè s’assoleixi la vitalitat d’una llengua completa, han de passar coses, com per exemple que els professors d’institut coneguin i emprin el dialecte del territori on ensenyen i que no renyin els alumnes, com passa sovint, perquè l’empren. O que els mitjans públics aportin una llengua més rica i diversa territorialment. Perquè, si no, passen fets del tot estranys, com és el cas d’Alcanar i Vinaròs: totes dues comunitats veïnes parlen un mateix dialecte, però a l’escola uns aprenen l’estàndard valencià i els altres l’estàndard català. La normalització no la fem bé.’ Finalment, Pep Nadal va dir que, respecte de la qüestió de llengua i dialecte, també hi juga el temps: la llengua estàndard evoluciona per revolució. Implica fer un canvi, mentre que els dialectes tenen un procés d’evolució lenta.

Summary: Les fronteres poroses de les llengües, entre els dialectes i l’estàndard (i 2)


El portaveu de Demòcrates de Catalunya, Antoni Castellà, ha demanat al govern català que fixi ja la data i la pregunta pel referèndum. Considera que el Pacte Nacional pel Referèndum no té més recorregut perquè no ha aconseguit de pactar cap consulta amb l’estat espanyol i ha instat els comuns a sumar-se i participar-hi. ‘Si algú fes un discurs de referèndum pactat pensant que alguna vegada la seva força podria guanyar unes eleccions espanyoles, seria com utilitzar el referèndum per al benefici propi’, ha dit en una entrevista a Europa Press. Castellà veu lògic que el referèndum es convoqui per al setembre, per tenir temps suficient per a fer campanya. Sobre quina hauria de ser la pregunta, el líder de Demòcrates ha assegurat que avalaran que es pregunti per un estat o per una república independent. Ha dit que la gran batalla serà l’endemà del referèndum en cas de victòria del sí a la independència, ja que s’haurà de fer efectiu el resultat. Ha defensat una declaració d’independència i la instauració de la Generalitat com l’únic organisme governamental que controli el territori i per a suspendre qualsevol procés electoral fins que l’estat català s’hagi consolidat. Paral·lelament, Castellà ha dit que valia implantar un marc legal mínim, negociar el repartiment d’actius amb l’estat espanyol i cercar el reconeixement internacional. La resposta de l’estat espanyol Pel que fa a la possible resposta de l’estat espanyol per a impedir el referèndum, ha advertit que una reacció que impliqués l’ús de la força posaria en risc la permanència d’Espanya a la Unió Europea. ‘A l’estat no li quedarà més alternativa que tolerar-lo o intentar aturar-lo amb la força’, ha reflexionat. Ha apel·lat a no cedir davant les amenaces de l’estat espanyol i ha citat el fundador d’Unió, Manuel Carrasco i Formiguera: ‘Se li va demanar que regenerés els seus principis i no ho va fer a risc de ser afusellat, inhabilitat o d’anar a la presó. Qualsevol amenaça de l’estat és ridícula comparada amb qui ens va precedir.’ Aquest diumenge es compleixen els setanta-nou anys de l’afusellament de Carrasco i Formiguera a Burgos.

Summary: Castellà insta el govern català a fixar la data i la pregunta del referèndum


La Federació Empresarial del Gran Penedès (FEGP) s’ha desmarcat de les conclusions de la comissió jurídica de Foment del Treball respecte de la llei del referèndum, en què es deia que la declaració d’independència amb majoria simple seria un ‘cop d’estat jurídic contrari el dret intern i internacional’. La patronal penedesenca s’ha reunit de manera extraordinària per reaccionar a aquestes conclusions i ha consensuat unànimement que està a favor d’un referèndum ‘que faci possible el gest més democràtic i irrenunciable de la ciutadania: expressar la seva opinió’. El president de la FEGP, Martí Sistané, ha enviat una carta al president de Foment del Treball, Joaquim Gay de Montellà, exposant-li aquest posicionament i instant-lo a buscar el consens entre totes les patronals a les quals representa l’ens abans d’emetre pronunciaments sobre la consulta vinculant de l’1 d’octubre. A la carta, Sistané reitera que la FEPG coincideix amb la majoria de la societat catalana: ‘També a l’hora d’assumir com a propi el dret de decidir dels ciutadans, tant o més sobre aquelles qüestions que afecten el futur econòmic i social del país’. Per aquest motiu, defensa l’organització d’un referèndum i que Foment del Treball exerceixi com a organització amb una actitud oberta al canvi, transigent amb les opinions i respectuosa amb la diversitat. Finalment, el president de la patronal del Gran Penedès conclou la carta suggerint a Foment del Treball que tingui en compte les opinions de l’empresariat català. ‘Un exercici d’enorme irresponsabilitat’ La carta de la FEGP arriba pocs dies després del document fet públic per la comissió jurídica de Foment del Treball, en el qual es demanava d’aturar el projecte de llei del referèndum d’autodeterminació. La comissió considerava que la declaració d’independència amb una majoria simple de vots seria un exercici d’enorme irresponsabilitat política i de conseqüències impredictibles. Per aquest motiu, el document sostenia que el problema polític entre Catalunya i l’estat espanyol calia resoldre’l per la via de la negociació ‘i dins del respecte dels principis de democràcia i legalitat’. En aquest sentit, la patronal instava les parts a participar de les converses amb ofertes i voluntat de renúncies per totes dues parts.

Summary: La patronal del Gran Penedès es desmarca de Foment del Treball i es posiciona a favor del referèndum


La conselleria d’Agricultura de la Generalitat ha defensat que hi hagi eurodiputats que aprovessin una resolució per combatre coordinadament que els aranzels extra dels EUA afectin el sector agrícola, i ha recordat que la consellera Teresa Jordà reclama des de fa setmanes a la diplomàcia europea de fer tot el possible per a evitar-ne els efectes. ‘El Departament insisteix que el sector agroalimentari no hauria de ser qui pateixi els efectes d’una gestió d’un altre sector’, han explicat a Europa Press fonts del departament. La conselleria i el conjunt d’organitzacions agràries van demanar a l’octubre que s’activés la via diplomàtica per evitar els efectes de la guerra comercial sobre el sector primari després que la consellera convoqués una reunió urgent de la Taula Agrària, han recordat les mateixes fonts. Els Estats Units són la tercera destinació de productes agroalimentaris catalans de fora de la UE, després de la Xina i el Japó, representa el 3,3% de les exportacions mundials d’aliments i begudes catalanes, i és el vuitè mercat mundial. Segons la Generalitat, el sector més damnificat pels aranzels podria ser el de ‘fine food’, que inclou productes com ara formatges, iogurts, mantega, fruita seca, sucs de fruita i fruites processades. Es tracta del primer sector exportador català als Estats Units, amb 125 milions d’euros el 2018, i els seus productes incrementaran els costos aranzelaris en més d’un 25%. Unió de Pagesos En declaracions a Europa Press, el coordinador nacional d’Unió de Pagesos (UP), Joan Caball, ha lamentat que l’agricultura és sempre una moneda de canvi en els tractats internacionals. Ha insistit que l’agricultura només hauria de veure’s afectada per fets propis i no per problemes en altres sectors, com ara l’aeronàutica: ‘Per què no prohibeixen de sancionar els vehicles d’Alemanya, per exemple?’. ‘Si hi ha pèrdues en el sector agrari s’hauran d’acabar compensant i hauria d’haver-hi una promoció perquè no es perdin mercats dins dels Estats Units’, ha reclamat. Sergi Barrera El director de l’Oficina del Parlament Europeu a Barcelona, Sergi Barrera, ha considerat que aquesta situació comercial amb els Estats Units és ‘complicada, però la part bona és tenir la Unió Europea’. ‘Sense una UE, els països més afectats estarien molt més afectats’, ha declarat Europa Press, i ha afegit que el més important per als agricultors catalans és el futur de la Política Agrària Comuna (PAC), i més tenint en compte que l’any 2020 haurà d’aprovar-se el pressupost de la UE del 2021 al 2027. Augura que la negociació pressupostària requerirà temps, i ha constatat que hi ha països que es beneficien molt de la PAC, com ara l’estat espanyol, el francès, Itàlia i Portugal, ‘però els països nòrdics tenen altres prioritats’.

Summary: La Generalitat defensa la unitat a Europa per combatre els aranzels de Trump


La vice-presidenta del Consell en funcions i co-portaveu de Compromís, Mónica Oltra, ha dit que aquesta força política és l’única que està sent generosa en la negociació del nou pacte del Botànic, cosa que, a parer seu, serà clau per tancar l’acord. Oltra ha fet aquestes declaracions als periodistes després de reunir-se, al costat del síndic de Compromís, Fran Ferri, amb el president de les Corts, Enric Morera, a la ronda de consultes que per a preparar el debat d’investidura de dimecres. Ha assegurat que en una negociació ‘un dels valors més importants és la generositat’, i ha defensat que Compromís està demostrant que és ‘una força política molt generosa’. ‘Jo diria que l’única força política que ha encarat aquestes negociacions des de la generositat’, ha manifestat. Oltra ha negat que plantegi aquesta qüestió com un retret o amb amargor. ‘Gairebé estic fins alleugerida perquè això ha d’avançar’, ha dit, i ha defensat que de vegades ‘també està bé que parlem bé de nosaltres mateixos’ i aquesta generositat és una cosa que, a parer seu, s’ha de reivindicar. Preguntada per si demana aquesta mateixa generositat a la resta de forces de la negociació (PSPV-PSOE i Unides Podem-EU), ha manifestat que ella és ‘molt de predicar amb l’exemple, més que de demanar als altres’. Oltra ha destacat que la generositat que està ha demostrat Compromís en aquesta negociació, en la qual perdria una conselleria respecte a aquesta legislatura, ‘serà un factor clau per poder tancar com més aviat les negociacions’ i que la investidura d’aquest dimecres surti bé. ‘Estem esperançats que les negociacions que en aquest moment estan duent-se a terme avancin a bon ritme, som optimistes en aquest sentit’, ha assegurat Oltra, que creu que la seqüència lògica del què, el com i el qui que va funcionar el 2015, també ho farà en 2019. El síndic de Compromís, Ferran Ferri, ha informat que Oltra serà qui doni la rèplica a Ximo Puig durant el debat d’investidura d’aquest dimecres, una decisió adoptada pel grup parlamentari perquè considera que va ser ella qui es va presentar com a candidata a la Presidència de la Generalitat a les eleccions del 28 d’abril. Sobre el fet que la presa de possessió de Puig es faci en diumenge, Ferri ha dit que és una decisió que correspon al president un cop investit, i creu que a ell ‘li importarà ben poc’ quina és l’opinió de Compromís al respecte.

Summary: Oltra: ‘Compromís és l’única força que està sent generosa’


La Setmana prèvia de Sant Jordi coincideix amb un calendari d’esdeveniments vinícoles i del món de l’alimentació i la gastronomia que no es repetirà en tot l’any. El repassem. Concurs internacional de les garnatxes del món Concurs dedicat a la garnatxa, que es va crear fa sis anys al Rosselló. Enguany, per primera vegada es fa a la Terra Alta, el territori vinícola per excel·lència d’aquesta varietat de raïm, que en produeix un terç de la producció mundial. El concurs consisteix en un tast professional en dues jornades que s’ha fet aquest divendres i dissabte. Hi han concorregut 850 referències i les ha qualificades un centenar de professionals de setze països. Paral·lelament, el concurs s’ha obert a tot el públic, amb una fira de vi i art a Batea i amb un sopar de gala , a l’emblemàtic espai de l’església romànica del Poble Vell de Corbera d’Ebre. Aquest sopar ha anat a càrrec dels cuiners ebrencs amb estrella Michelin, Jeroni Castells (les Moles, Ulldecona), Vicent Guimerà (Antic Molí, Ulldecona) i Fran López (Torreó de l’Indià, Xerta; i Xerta, Barcelona). Onzè concurs de tast de vins per parelles de Vila Viniteca Dos-cents quaranta concursants participen avui en l’onzè Premi Vila Viniteca de tast per parelles, a la Llotja de Mar de Barcelona. Vila Viniteca és una de les grans distribuïdores de vins internacional, creada a Barcelona per Quim Vila i Siscu Martí. Les cent vint parelles que hi concursen han d’encertar set vins en una primera fase i, si formen part dels deu finalistes, n’han d’encertar set més. Els guanyadors s’emporten trenta mil euros, els segons, set mil i la parella que queda en tercera posició, tres mil. De cada vi, els concursants n’han d’esbrinar el país (1 punt), la zona d’origen (1 punt), la denominació d’origen (2 punts), les varietats de raïm (3 punts), l’anyada (3 punts), l’elaborador (3 punts) i la marca (2 punts). La Música del Vi Dilluns, Vila Viniteca també organitza la desena edició de la Música del Vi a la Llotja de Mar de Barcelona. Adreçada a professionals del sector, la mostra es destaca per la quantitat de cellers que aplega, enguany cent vuitanta, sobretot catalans i de l’estat espanyol, però també de més països com Sud-àfrica, Àustria, Eslovènia, Borgonya, Madeira… Els cellers ofereixen les darreres anyades, i es poden comentar amb els seus creadors. Renaisssance des Appellations Dimarts, el recinte de les drassanes del Museu Marítim de Barcelona acollirà la Renaisssance des Appellations, l’associació més important de viticultors en biodinàmica del món, que mostrarà els vins de més de quaranta cellers de nou països diferents. Nicolas Joly, viticultor pioner i president de l’associació, hi impartirà una conferència a primera hora de la tarda. Vins Off the Record Barcelona També dimarts, Barcelona acollirà el tercer saló Vins Off the Record, en què una colla de viticultors catalans i de l’estat espanyol s’aplegaran per presentar els seus vins. El nombre de cellers participants sempre gira entorn de vint-i-cinc. Celebraran la mostra durant tot el dia, d’11.00 a 20.00 a Flower By Bornay, al barri de Sants. Imatge de la Fira Alimentària. Fira Alimentària Dilluns comença la Fira Alimentària al recinte de Gran Via Fira de Barcelona, amb la participació de 4.500 empreses i cent cinquanta mil professionals, dels quals el 27% són internacionals. Durant quatre dies, s’intensificaran els contactes i reunions amb compradors internacionals (hom calcula que s’hi faran unes 12.500 reunions entre les firmes expositores) i es presentaran més de tres-cents productes nous en els sis salons de la fira. El programa Alimentària Experience aplegarà trenta-cinc xefs amb estrella (entre tots sumen quaranta-cinc estrelles Michelin). Noms com ara Carme Ruscalleda, Nandu Jubany, Paco Pérez, Andoni Luis Aduriz, Elena Arzak, Fina Puigdevall, Oriol Castro, Eduard Xatruch, Carles Abellán, Albert Raurich… participaran en tallers i ponències, que miraran de recollir mirades, idees i reflexions sobre diverses tendències actuals de la gastronomia: cuina d’hotel contemporània, el desafiament del menú-degustació, l’explosió de les carns, sabors neomarins, avantguarda del segle XXI, la cultura del producte, neoclassicisme modern, tradició actualitzada i revolució verda. Dins el saló Intervin d’aquesta vint-i-dosena Alimentària s’oferirà el programa Vinorum Think, amb la participació de noms de prestigi, com la consultora actualment més influent del món, Jancis Robinson MW; el crític de vins del The New York Times, Eric Asimov; el primer Màster of Wine de l’estat espanyol, Pedro Ballesteros MW; el gran expert en xampany, Richard Juhlin; i el crític gastronòmic del Financial Times, Nick Lander. Les activitats vinícoles tindran un apartat de maridatges (o harmonies) destacat, que presentarà el sommelier Ferran Centelles. Seran aquestes: 1. Ostres a l’albariño Pazo de Señorans Col·lecció 2014. El Celler de Can Roca. 2. Empanada de plàncton i Puerto Fino, Lustau. Aponiente. 3. Cafè i parmesà roll amb ExVite Gran Reserva, Llopart. Sofía Be So. 4. Taco d’ànec a la presse i Mas la Plana 2013, Bodegas Torres. Via Veneto. 5. Ànec Apicius i AA Dolç Mataró, Alta Alella. Gresca en homenatge a Alain Senderens. 6. Torrezno a la brasa de sarments, miques d’all torrat i bitxo amb Olimpo Privilegio, Vinícola de Castilla. Azafrán. 7. Pernil de gla Gran Reserva Fisán anyada 2014 amb Essential Xarel·lo Brut Reserva, Juvé & Camps. 8. Formatge fumat vell Campoveja amb Amontillado Carlos VII, Bodegas Alvear. A Intervin hi acudiran prop de vuit-cents cellers catalans i de l’estat espanyol, que presentaran els vins més destacats i les darreres novetats. Enguany, també hi haurà Vinum Nature, que aplega cellers que fan vins ecològics i biodinàmics certificats. Intervin també albergarà la Barcelona Cocktail Art, una nova àrea orientada a l’exposició i degustació de companyies de destil·lats.

Summary: Dies de vins i Alimentària


Junts per Catalunya i Compromís formaran un grup parlamentari amb Més País, Equo, Coalició Canària, Nova Canàries, el BNG, el PRC i Terol Existeix, que s’anomenarà Grup Plural i que estarà format per setze diputats. La decisió s’ha pres arran de la negativa de la mesa a inscriure el grup dels regionalistes (UPN, CC, PRC i Terol Existeix), així com el grup Múltiple, que estava format per Junts, Més País, Compromís i BNG. La portaveu serà Laura Borràs, com a cap de llista de la força més votada i anirà rotant de manera mensual. Si s’accepta la formació d’aquest grup parlamentari, al mixt només estarà format per la CUP i la Unió del Poble Navarrès (UPN) i Fòrum Astúries, els quals es van presentar en coalició amb altres formacions i els lletrats van impedir que formés part de cap grup.

Summary: JxCat i Compromís formen un grup propi de nou partits al congrés espanyol


‘Ja són molts els avisos que comencem a rebre de dins i de fora d’Espanya que aquesta situació no es pot allargar en el temps’, deia Mariano Rajoy aquest cap de setmana sobre la crisi política espanyola. Amb la previsible investidura fallida de Rajoy aquesta setmana sembla que encara s’allargarà més temps, i això que ja fa 254 dies que no hi ha govern. Rajoy tenia raó, com si veiés a venir l’editorial d’avui del Financial Times, que diu ben clarament, en to d’advertiment: ‘L’estancament polític d’Espanya fa massa temps que dura’. La marca Espanya queda tocada, i avui per partida doble en l’àmbit internacional, perquè un altre diari de gran prestigi, The New York Times, publica un article demolidor sobre la incapacitat dels polítics espanyols de tirar endavant un nou govern. ‘Espanya, un país sense govern‘, es titula. L’editorial del Financial Times alerta: ‘Espanya ha fet dues eleccions en sis mesos, i n’hi podria haver una tercera abans de final d’any. Ha estat sense govern durant vuit mesos i el parlament fa gairebé un any que no ha aprovat cap llei’. Amb aquesta descripció tan contundent ha començat el Financial Times l’editorial dedicat a la crisi política espanyola, que es fa cada vegada més profunda i que viurà aquesta setmana un episodi de fracàs més amb la investidura fallida de Mariano Rajoy. Diu el prestigiós diari britànic que ‘Espanya ha estat absent dels grans debats que determinen l’agenda política europea. La pèrdua d’influència de Madrid és palpable, i potser encara no ha arribat la pitjor’. I afegeix que ‘no és sinó una qüestió de temps que la incertesa política es traslladi al desenvolupament econòmic’. Entre els culpables, el diari indica la dificultat entre la dreta i l’esquerra de pactar, per les diferències històriques i pels escàndols recents de corrupció que han esquitxat el PP. I diu que un altre obstacle és Catalunya, ‘on els partits han fixat l’objectiu d’assolir la independència’. I especialment assenyala una persona que podria fer canviar les coses: Pedro Sánchez, de qui diu que hauria de fer que el PSOE s’abstingués aquesta setmana, ‘deixant clar als seus votants que la seva abstenció no és un suport a Rajoy, sinó un acte de responsabilitat política per a posar fi al blocatge polític del país’. Continua: ‘Després podria llançar tot el seu esforç en la nova legislatura i permetre que el parlament no solament servís per a passar comptes amb el govern, sinó també per a superar en vots en qüestions fonamentals’. Acaba el Financial Times que ‘l’estancament polític d’Espanya fa massa temps que dura’, i que és en mans de Sánchez d’acabar-ho. ‘A casa meva, en diem escopir enlaire’ Per una altra banda, el periodista Martín Caparrós escriu un article molt contundent al New York Times, en què diu: ‘Durant exactament 253 dies Espanya ha estat incapaç d’elegir un nou govern, i a mesura que passa el temps, més gent es demana si això és gaire seriós.’ Hi ha un govern en funcions, diu l’analista, que té limitacions, com ara la incapacitat de designar nous ministres, incapaç d’aprovar un pressupost… ‘I en canvi  s’aprofiten de l’avantatge (més que probablement inconstitucional) segons el qual els ministres del govern en funcions no tenen l’obligació de ser sotmesos al control parlamentari.’ I etziba: ‘Fa nou mesos que el parlament no ha promulgat cap llei: els membres van massa ocupats fent campanya i negociant (…). El govern del “mentrestant” gestiona les qüestions del dia a dia, i no particularment bé. En una situació que manca d’un estatus legal clar, ningú no vol fer-se càrrec de decisions importants, els afers són endarrerits i les decisions no es prenen mai. Les ambaixades a Washington, Moscou i Roma són unes de les quaranta-quatre que són en mans de diplomàtics que haurien de ser rellevats però no ho poden ser perquè hi ha un govern de transició.’ Diu aquest article del New York Times que ‘una majoria d’espanyols estan tips dels seus polítics, percebuts segons les enquestes corruptes, egoistes i incapaços cada vegada més de resoldre els problemes de què haurien d’estar preocupats’. També Podem i Ciutadans surten malparats en aquest article. Diu de Podem, ‘el partit suposadament renovador de l’esquerra’, que ‘ha perdut l’aura de novetat’, i que tant el partit d’Iglesias com el de Rivera ‘han esdevingut dos partits més.’ Conclou: ‘El sistema sembla que ha rebentat. La democràcia parlamentària ha funcionat 35 anys en un sistema bipartidista amb els socialistes i el PP alternant-se en el poder. Ara que els quatre partits es reparteixen el pastís, es veuen forçats a negociar, però no sembla que sàpiguen com fer-ho.’ Si Rajoy, tal com es preveu, no reïx a ser investit, semblen probables unes terceres eleccions el 25 de desembre. ‘Els populars de Rajoy estan convençuts que una baixa participació en aquestes terceres eleccions de fireta els afavoriran, i opten per això; com si el descrèdit del sistema tingués encara marge de creixement sense fer-se malbé.’ L’autor de l’article acaba dient: ‘A casa meva d’això en diem escopir enlaire, i fins i tot un idiota ho sap.’ Més informació: —La BBC qualifica la política espanyola de pantomima

Summary: Bufetada a la classe política espanyola del New York Times i el Financial Times


El president de la Generalitat, Quim Torra, ha assegurat que, al judici que té demà per un presumpte delicte de desobediència, no anirà a defensar-se de res i ha assenyalat que acusarà l’estat espanyol per haver vulnerat els seus drets i els de tots els catalans. Considera que ‘justícia espanyola’ són termes incompatibles i ha recordat que les úniques notícies esperançadores vénen sempre d’Europa. Torra al banc dels acusats: les claus d’un judici polític Ho ha afirmat en un dinar groc amb uns 200 assistents a Bescanó (Gironès), en què ha aplaudit la resposta multitudinària de la ciutadania a l’hora de protestar contra la sentència. ‘A mi m’hauria decebut que no s’hi hagués reaccionat aquests dies, i sé que ens farà ser més forts’, ha concretat. ‘Són unes sentències injustes i celebro que s’hagi sortit de manera multitudinària a dir que això no pot ser.’ Ha reconegut que el camí és complicat però irreversible i que Catalunya acabarà essent un país independent. També ha criticat molt durament la justícia espanyola. En aquest sentit, ha reivindicat la funció dels qui es van exiliar perquè fan una gran tasca d’internacionalització. De fet, ha lamentat que les ‘úniques notícies esperançadores’ vénen de tribunals de fora de l’estat espanyol. Un any i mig Durant el seu discurs ha recordat que just ara fa un any i mig que va jurar el càrrec de president. En aquest punt, ha reconegut que han passat moltes coses i ha ironitzat: ‘Qui ho diria, que fa un any i mig.’ Abans, la germana de Carles Puigdemont, Montse Puigdemont, havia llegit un text de l’ex-president de la Generalitat. També s’han llegit cartes de Josep Rull, Dolors Bassa i de Carme Forcadell. Boye diu que el president no acabarà inhabilitat Gonzalo Boye, el seu advocat, ha assegurat que Torra no acabarà inhabilitat. Ho ha dit en declaracions a Catalunya Ràdio avui al matí: ‘Confio que la justícia actuarà com un tribunal, no com un òrgan polític.’ Sigui com sigui, ha constatat els dubtes que manté sobre la composició de la sala, com la defensa de Torra ja ha manifestat amb les recusacions de la causa, denegades. La fiscalia demana un any i vuit mesos d’inhabilitació, mentre que l’acusació popular, exercida per Vox, en demana dos. La Sala Civil i Penal del TSJC jutjarà Torra per un delicte de desobediència, o subsidiàriament per un de denegació d’auxili, per no haver acatat d’entrada l’ordre de part de la Junta Electoral Central (JEC) de retirar del balcó del Palau de la Generalitat una pancarta amb un llaç groc i en favor dels polítics presos polítics arran de la convocatòria d’eleccions generals el març passat. L’ANC ha organitzat una concentració de suport al president demà a les vuit del matí davant el TSJC. ⬛⬜📢Donem suport al president de la Generalitat, @QuimTorraiPla, acusat de desobediència. Serem al seu costat defensant la llibertat d'expressió. Acompanyem-lo! 📌 Dilluns 18 de novembre⌚ 08 h📍 Davant del TSJC, passeig Lluís Companys (Arc de Triomf)#ObjectiuIndependència pic.twitter.com/VC5oO9Yqgv — Assemblea Nacional 🧭 (@assemblea) November 15, 2019

Summary: Torra: ‘Demà no vaig a defensar-me de res, sinó a acusar l’estat d’haver vulnerat els meus drets i els dels catalans’


Si voleu rebre al vostre correu aquest report diari de VilaWeb sobre el coronavirus 2019, cada vespre a les 22.00, apunteu-vos-hi ací. Per a tenir la informació actualitzada al moment, consulteu el Directe de VilaWeb. En dies com els que vivim, és més necessari que mai defensar un periodisme independent i sense por de ser crític amb el poder. Si voleu donar suport al model de VilaWeb, feu-vos-en subscriptors. Què ha passat avui? Els fets més destacats són el tancament de les fronteres després d’augmentar els casos a l’estat espanyol i al conjunt de la Unió Europea. A més, l’OMS ha advertit que les persones guarides de la Covid-19 continuen essent infeccioses durant dues setmanes i ha insistit que cal fer una quarantena durant aquest temps. L’OMS també ha avisat els estats que cal fer més proves per a diagnosticar casos positius i frenar el ritme de contagis. El president de la Generalitat de Catalunya, Quim Torra, ha explicat que té el coronavirus 2019. Roman aïllat a la Casa dels Canonges, on continua treballant i exigint al govern espanyol que confini el Principat i tanqui l’espai aeri i marítim. De moment, el ministre de l’Interior espanyol, Fernando Grande‑Marlaska, ha anunciat el tancament de la frontera terrestre, interrompent la circulació entre el Principat i Andorra i Catalunya Nord. Ara com ara, les mesures decretades pel president espanyol, Pedro Sánchez, no han fet efecte i l’estat espanyol té la pitjor evolució del món; alhora, aquest matí han estat recurrents els vídeos i imatges de vagons de metro i trens plens de gent que anava a treballar. Al nostre país, els casos s’han multiplicat: sis morts i gairebé cinc-cents positius al Principat, nou morts i un centenar més de casos al País Valencià i un augment significatiu a Andorra, a més de les Illes i Catalunya Nord. Al Principat s’ha presentat el primer assaig clínic amb 195 casos per a provar de combatre la Covid-19. Se’n sabran els primers resultats d’ací a tres setmanes. I Andorra ha decretat el cessament de l’activitat laboral durant un mínim de vuit dies. En l’àmbit europeu, després de molts dies desapareguda pel paper preeminent que han agafat els estats, la Comissió Europea ha proposat de tancar les fronteres de l’espai comunitari als ciutadans extracomunitaris, i els dirigents dels vint-i-set estats decidiran si demà ho aproven. Letònia, Lituània, Polònia, Dinamarca, República Txeca i Eslovàquia ja han decretat un tancament complet. Les borses europees han registrat una altra caiguda i de moment no toquen fons. Pel que fa a la segona tanda de les eleccions municipals a Catalunya Nord i tot l’estat francès, el president Emmanuel Macron ha decidit d’ajornar-la sense data. També ha decretat un confinament de quinze dies i ha anunciat un pla de xoc econòmic. Les eleccions que també han estat ajornades sense data són les del País Basc i Galícia, que s’havien de fer el 5 d’abril. La píndola de Jordi Goula sobre l’economia: ‘Treballem o no treballem?’ ‘Les cambres catalanes se situen en la línia del confinament de tota la població, tal com ha demanat la Generalitat de Catalunya, mantenint l’activitat empresarial tant com sigui possible mitjançant el teletreball i aplicant mesures preventives al lloc de feina quan necessàriament s’hagi de dur a terme de manera presencial’, deia aquesta tarda en una declaració el president de la Cambra de Sabadell, Ramon Alberich. Una mica abans, el president de Pimec, Josep Gonzàlez, assegurava: ‘Una aturada total de l’activitat econòmica portaria també conseqüències greus; hem de procurar que l’activitat empresarial sigui compatible amb les més efectives mesures de prevenció.’ Cambres i patronals no pensen igual. O sí, amb matisos. La salut és prioritària, però… Ambdós es referien a la proposta del president del govern de Catalunya, Quim Torra, que aquest cap de setmana parlava d’una aturada solidària de país. Vet aquí el gran dilema que han d’afrontar les empreses catalanes en aquests moments, mentre esperen què dirà el govern espanyol demà sobre un feix de qüestions laborals que afecten de ple empreses i treballadors. Igual que va fer ahir la Cecot, tots escriuen una llarga ‘carta als Reis’ de l’administració, amb demandes que creuen necessàries i molt urgents en aquests moments. De totes, em quedo amb una de molt senzilla però molt difícil de satisfer que tots emfasitzen: agilitat en els tràmits administratius. Un entrebanc més… La redacció de VilaWeb us recomana avui aquests articles i enllaços: —VilaWeb: Vull fer el confinament però m’obliguen a anar a treballar. Què puc fer? Preguntes i respostes —Politico: La pandèmia de la incompetència (en anglès) —La Voz de Galicia: Madrid, centrifugadora del coronavirus: l’absència de contenció encomana el país (en castellà) —Corriere della Sera: Coronavirus, quant de temps sobreviu en sabates, asfalt, acer i altres superfícies? (en italià) —France Soir: Com fer les vostres màscares quirúrgiques (en francès) —The Conversation: De què serveix seqüenciar el coronavirus? (en castellà) —Vox: Les causes de la probable recessió són diferents, però la cura és la mateixa (en anglès) —South China Morning Post: El pla de la ‘immunitat del ramat’ del coronavirus del Regne Unit és una aposta mortal? (en anglès) Quines han estat les notícies més destacades sobre la crisi que us hem ofert avui? —L’OMS adverteix que les persones guarides de la Covid-19 poden continuar infectant dues setmanes més —La UE tancarà les fronteres exteriors, però garantirà el transport essencial de mercaderies —La segona tanda de les municipals de Catalunya Nord, ajornada sense data —Andorra suspèn l’activitat laboral almenys durant vuit dies —El coronavirus continua assetjant Itàlia, que registra 349 morts més —Sánchez va dissoldre fa nou mesos la unitat de l’exèrcit especialitzada en hospitals de campanya —El coronavirus continua assetjant Itàlia, que anuncia 349 morts més —Els presos polítics opten per no sortir a treballar —La ineficàcia del decret de Sánchez: dilluns de trànsit i moviment a les ciutats —El doctor Trilla reconeix que no es fan prou proves de la Covid-19 per manca de material i de capacitat —Càndid Penalba (sector del tèxtil): ‘L’impacte econòmic serà brutal’ —L’assaig clínic català per a combatre el coronavirus començarà immediatament amb 195 infectats —Oriol Mitjà: ‘El comitè d’emergència espanyol hauria de dimitir’ Quin és el recompte actual d’afectats i morts? A escala mundial les darreres xifres són de 181.344 casos confirmats i 7.130 morts. Del total de casos, 78.338 ja es consideren guarits, segons dades de Worldometer. Els estats més afectats són: – La Xina, amb 80.880 casos i 3.213 morts. – Itàlia, amb 27.980 casos i 2.158 morts. – L’Iran, amb 14.991 casos i 853 morts. – L’estat espanyol, amb 9.428 casos i 342 morts. – Corea del Sud, amb 8.236 casos i 75 morts. A l’estat francès hi ha 6.633 casos i 148 morts. Als Països Catalans hi ha 2.002 casos i 32 morts. – Al Principat, 1.394 casos i 18 morts (491 casos i 6 morts més que no ahir). – Al País Valencià, 510 casos i 13 morts (107 casos i 9 morts més que no ahir). – A les Illes, 73 casos i 1 mort (18 casos més que no ahir). – A Catalunya Nord, 11 casos (5 casos més que no ahir). – A Andorra, 14 casos i cap mort (9 casos més que no ahir). *No hi ha dades separades sobre la Franja de Ponent i el Carxe. Els enllaços i les dades a tenir sempre a mà: –  L’evolució del coronavirus a tot el món: quants casos n’hi ha? – Tots els rumors sobre el coronavirus que no us heu de creure – Per què és impossible de saber ara quina és la mortalitat real del coronavirus? – Coronavirus: per què rentar-se les mans amb sabó és tan eficaç? – Quin efecte pot tenir en les embarassades i els seus nadons? – Coronavirus: com podem netejar el telèfon mòbil? – Consells per als qui hagin d’aïllar-se pel coronavirus i per als familiars – Gossos i gats poden contreure o transmetre la Covid-19? – ‘Coronavirus’ o ‘Covid-19’? Com n’hem de dir? – Vegeu la informació de la Generalitat Valenciana – Vegeu la informació de la Generalitat de Catalunya – Vegeu la informació del Govern de les Illes Balears – Vegeu la informació del Govern d’Andorra – Vegeu la informació de l’estat espanyol – Vegeu la informació de l’estat francès – Vegeu la informació de l’Organització Mundial de la Salut (OMS)

Summary: El report diari sobre el coronavirus: avís de l’OMS, tanquen les fronteres i quinze morts al país


La ministra de justícia d’Hong Kong, Teresa Cheng, va ser ahir escridassada i perseguida per manifestants pro-democràcia a Londres. En les imatges enregistrades pels mitjans es veu com Cheng cau a terra enmig de la multitud, però no queda clar si és agredida o perd l’equilibri després d’entrebancar-se. La policia londinenca està investigant ara els fets. Els manifestants, tal com fan als carrers d’Hong Kong des de fa sis mesos, anaven vestits de negre, encaputxats, i enregistraven en tot moment amb els mòbils. En les imatges es veu com criden a Cheng ‘ets una vergonya’ de manera reiterada. Fins i tot, després d’aixecar-se i marxar escortada. ‘Florir a tot arreu’: la nova tàctica dels manifestants d’Hong Kong paralitza la ciutat quatre dies Cal dir que Cheng és possiblement la persona més detestada de l’executiu hongkonguès després de Carrie Lam, ja que el seu departament ha estat l’encarregat de perseguir i enjudiciar centenars de manifestants que han participat en les protestes. A més, se la considera clau en l’espurna que va encendre la revolta: el projecte de llei per extradir nacionals a la Xina.

Summary: La ministra de Justícia d’Hong Kong cau a terra en plena escridassada a Londres


La Comissió Europea no té pas la intenció de reformar el sistema de les euroordres, i la posició sobre el seu funcionament no ha canviat i és clara: funcionen bé. Així ho han detallat fonts comunitàries a VilaWeb, de manera que queden qüestionades les afirmacions de l’eurodiputada de Ciutadans Maite Pagazaurtundúa i que ha difós El Mundo —i després han replicat la resta de grans diaris de Madrid— amb aquest titular: ‘La UE admte ara que alguns països no respecten l’euroordre’. I es basa en la carta que la comissària europea de Justícia, Vera Jourova, ha enviat recentment de resposta a una altra carta que Pagazaurtundúa li va enviar el 25 de juliol proppassat. L’eurodiputada ho ha explicat així: 🇪🇺 La Comisaria @VeraJourova reconoce haber encontrado problemas en la aplicación de la euroorden por algunos Estados Miembros. ⚖ @maitepagaza “Como VP de @EP_Justice velaré por el correcto funcionamiento del espacio europeo de justicia y que se juzgue a los que no lo respeten” pic.twitter.com/mOkStXYERM — Cs Europa 🇪🇺🇪🇸 (@Cs_Europa) September 6, 2019 Diu la comissària Jourova en la resposta que ‘les avaluacions d’implementació i les estadístiques mostren que tot i que l’euroordre en general funciona bé, la implementació no és plenament satisfactòria en alguns estats membres.’ I aquesta frase és agafada per diaris com El Mundo com la prova del canvi de posició de la Comissió en relació al funcionament de les euroordres, i en fan una vinculació directa amb el cas de les extradicions fallides per part d’Espanya contra Carles Puigdemont i els altres exiliats. ‘Després de meses d’estira i arronsa i de les reclamacions d’Espanya i d’eurodiputats, la Comissió Europea obre la porta a prendre mesures respecte de la implementació de l’ordre de detenció i de lliurament europea’, diu El Mundo. A El País, a més d’il·lustrar la notícia amb una fotografia de Puigdemont, fan aquest vincle entre això que diu la comissària de Justícia i el cas del president a l’exili: ‘L’eurodiputada va reclamar a Jourova que elaborés una proposta urgent per al nou equip de  Ursula Von der Leyen sobre els problemes de l’euroordre després dels casos de l’ex-president de la Generalitat Carles Puigdemont i tres ex-consellers —fugits a Bèlgica— o de presumptes terroristes com el de Natividad Jáuregui, tots reclamats per Espanya’. I diuen això, fan aquest vincle, perquè en la carta de l’eurodiputada de Ciutadans hi ha una referència a una recent condemna del Tribunal d’Estrasburg a Bèlgica per no haver cooperat en el cas de la petició de lliurament de Jáuregui, i una altra referència sobre la qüestió pre-judicial del Tribunal Suprem espanyol presentada al Tribunal de Justícia de la UE sobre la immunitat de Junqueras, amb unes referències crítiques al sistema de les euroordres. Però, de fet, Pagazaurtundúa no parla específicament de Puigdemont en la carta enviada a la comissària. I això es pot veure perfectament en els documents, en sengles cartes de pregunta i de resposta que ha publicat ElDiario.es. En la carta de resposta, es pot comprovar com efectivament Vera Jourova no especifica de quins estats parla quan diu que n’hi ha que no apliquen de manera plenament satisfactòria les euroordres. Sí que diu que hi ha unes estadístiques que així ho permeten veure, i indica un enllaç a Pagazaurtundúa, que és aquest. Allò més rellevant d’entrada d’aquestes estadístiques és que arriben fins al 2016, i la primera euroordre contra els exiliats catalans fou emesa el novembre del 2017. Aquella primera euroordre fou retirada pel jutge Pablo Llarena un mes després abans no fos rebutjada per la justícia belga. Llarena va acabar retirant també la segona euroordre, que ell mateix havia emès el març del 2018, perquè va fracassar a Alemanya amb Puigdemont i a Bèlgica —per defectes de forma— amb els consellers. A més, això que permeten veure les dades que la comissària envia a l’eurodiputada de Ciutadans és que efectivament hi ha disfuncions en el sistema d’euroordres, però que afecten a molts estats en casuístiques múltiples pel fet que cada any s’emeten i es resolen milers de peticions d’extradició. En la seva carta, la comissària informa que la Comissió revisa de manera detallada el compliment que fan els estats membres del sistema d’euroordres, i que de resultes d’aquesta avaluació en podrien resultar procediments d’infracció ‘per a garantir que tots els estats membres compleixen el marc legal’. Però les fonts de la Comissió consultades per VilaWeb deixen clar que és clar que la Comissió té cura i fa un seguiment i una revisió de com els estats membres implementen el sistema de les euroordres. Però fan notar que és important que quedi clar que la seva posició no ha canviat pas, que les euroordres funcionen bé i que no tenen cap intenció de canviar-les. És exactament la resposta que Jourova mateixa va donar primer a l’ex-ministre de Justícia espanyol Rafael Catalá i un temps després justament a Pagazautundúa que no hi havia cap necessitat de modificar els sistema d’euroordres. I la posició que no canvia també és aquella que la comissària va expressar sobre la decisió de la justícia alemanya de denegar l’extradició per rebel·lió de Puigdemont, quan va dir que s’havia fet ‘d’acord amb les regles’. I un últim detall: l’intercanvi de cartes entre Jourova i Pagazautundúa (companyes del grup europarlamentari liberal) no és pas el mecanisme formal de preguntes d’eurodiputats a membres de la Comissió, que queda registrat en aquesta web de l’Eurocambra. Vera Jourova és la comissària de Justícia sortint, i ha estat de nou proposada com a comissària per part de la República Txeca. Falta saber si la presidenta de la Comissió, Ursula Von der Leyen, la incorporarà al seu gabinet i amb quina cartera.

Summary: La Comissió no pretén canviar les euroordres: Així han manipulat Ciutadans i mitjans de Madrid


Aquest diumenge a la nit arriba als subscriptors de VilaWeb el número de VilaWeb Paper corresponent al 31 de juliol. Tal com es va dir des del primer moment, durant el mes d’agost no hi haurà VilaWeb Paper, de manera que la publicació en pdf tornarà la nit del 31 d’agost, amb el número corresponent al cap de setmana de l’1 de setembre. El número serà en obert per a tots els lectors, com passa cada cap de setmana. VilaWeb Paper va començar a publicar-se el dijous 29 de juny. L’aparició d’aquest innovador producte ha estat destacada per la premsa especialitzada internacional. Així, Journalism.co.uk va publicar una llarga entrevista al director de VilaWeb, Vicent Partal, i la notícia va ser recollida per altres publicacions especialitzades, com ara la prestigiosa revista americana Editor & Publisher, les catalanes Núvol i Comunicació21, les espanyoles Dircomfidencial i Mediatics i la neerlandesa SVDJ . Diaris com Berria i La Vanguardia també se’n van fer ressò i l’aparició d’aquesta edició va ser tema recomanat a les pàgines del Nieman Lab, de la Universitat Harvard. Més informació: + Instruccions d’ús sobre VilaWeb Paper + El CEO atorga el lideratge de la premsa digital a VilaWeb

Summary: VilaWeb Paper torna l’1 de setembre


El ple de l’Ajuntament de Barcelona ha aprovat atorgar la Medalla d’Or al Mèrit Esportiu a l’ex-futbolista i ex-entrenador del FC Barcelona Johan Cruyff, que va morir de càncer el març, per ser ‘un símbol del futbol mundial compromès amb Barcelona i Catalunya i estretament vinculat a l’esport com a eina d’inclusió social’. Tots els grups hi han votat a favort excepte la CUP, que sempre vota en contra de les distincions particulars. El tinent de batlle Jaume Asens ha destacat que Cruyff va transformar l’essència de l’esport influint en generacions d’esportistes i aficionats, i ha ressaltat el seu compromís amb les llibertats i amb el país: ‘Quan va aterrar a Barcelona el 1973 va ser un alè d’aire fresc al mig de la foscor del franquisme’. El líder municipal de CiU, Xavier Trias, ha elogiat el seu paper al FC Barcelona i en la selecció catalana, i també la seva personalitat i la seva implicació amb la societat a través de la seva fundació: ‘El seu final va ser un exemple perquè la gent entengui com és el càncer i com es porta en aquesta vida’. La presidenta del grup de C’s, Carina Mejías, ha assegurat que Cruyff va crear escola i el regidort d’ERC Juanjo Puigcorbé ha insistit en l’excel·lència esportiva de Cruyff i en la seva capacitat de transformar la mentalitat de tot un país. El líder del PSC i tinent de batlle, Jaume Collboni, ha sostingut que va ser un renovador i un revolucionari en la forma d’entendre el futbol i l’esport en general, cosa que ha contribuït que el FC Barcelona sigui admirat a tot el món. Per la seva banda popular Alberto Fernández ha subratllat que és una llegenda i un símbol per a tots els amants de l’esport, i ha dit sobre l’exentrenador: ‘Va néixer a Holanda i va ser català d’adopció i expressant-se en castellà’. Maria José Lecha (CUP) ha descartat donar suport a la proposta no per tenir algun inconvenient amb Cruyff, sinó perquè rebutgen els premis a trajectòries de persones concretes: ‘Els reconeixements individuals van en detriment de les moltes persones anònimes que són transformadores del seu entorn’.

Summary: L’Ajuntament de Barcelona atorga a Johan Cruyff la Medalla d’Or al Mèrit Esportiu


L’ex-diputada de la CUP Anna Gabriel ha anunciat que no compareixerà finalment demà al Tribunal Suprem espanyol, on és citada com a investigada per rebel·lió i sedició. Aquests últims dies Gabriel ha estat a Ginebra preparant la defensa amb persones com ara l’advocat Olivier Peter, un jove penalista especialitzat en la defensa dels drets dels detinguts i dels drets humans al Tribunal d’Estrasburg. Una de les prioritats de Gabriel, tal com va informar la CUP, és ‘el contacte amb entitats, institucions internacionals i advocats vinculats a la defensa dels drets civils i polítics davant del TEDH’. Olivier ha dit al diari Le Temps, el mateix en què Gabriel ha dit que no aniria a Madrid, és poc probable que s’emeti una euroordre de detenció tenint en compte que el jutge Llarena va retirar la de Carles Puigdemont, que és a Bèlgica, i ratifica que la situació política a l’estat ‘no permet la celebració d’un judici just’. En aquest sentit, Peter recorda que la causa es va traslladar al Tribunal Suprem, amb seu a Madrid, i que els seus jutges ‘no ofereixen cap garantia d’independència i imparcialitat’. Olivier exerceix des de fa pocs anys, però es va implicar de bon començament en la denúncia de vulneracions de drets per part de l’estat espanyol. Fou el cas d’una vintena de presoners d’ETA que van denunciar l’aplicació de l’anomenada doctrina Parot, una doctrina que finalment el Tribunal d’Estrasburg va declarar il·legal i per la qual va condemnar l’estat espanyol. Aleshores el TEDH va sentenciar que Espanya havia vulnerat les llibertats dels presoners que ja havien complert condemna; concretament, l’article 5 del conveni de drets humans, relatiu al dret de llibertat i d’igualtat, i l’article 7 del mateix conveni, que diu que no hi pot haver càstig fora de la llei. El 2016, Olivier va assessorar també l’ex-regidora d’Asteasu Nekane Txapartegi, que havia estat condemnada per col·laboració amb ETA i que fou detinguda a Suïssa. Espanya en va demanar l’extradició, i la va aconseguir, tot i que no es va acabar acomplint perquè la pena havia prescrit. Txapartegi va denunciar haver estat torturada i violada per la Guàrdia Civil durant la seva primera detenció el 1999 en el sumari 18/98. L’any passat Olivier va fundar el bufet Interdroit, juntament amb l’advocat Raphaël Roux, i es van presentar com ‘un grup d’advocats multidisciplinari especialitzat en la defensa davant el Tribunal Europeu de Drets Humans d’Estrasburg’. La setmana passada aquest tribunal els donà la raó en una altra denúncia contra Espanya per vulneració de drets. En aquest cas fou la condemna per maltractaments a Igor Portu i Mattin Sarasola, responsables de l’atemptat a la terminal 4 de l’aeroport de Barajas, a Madrid, el 2006. El tribunal va condemnar Espanya pel tractament inhumà i degradant que els van infligir quan els detingueren i els traslladaren a la caserna d’Intxaurrondo.

Summary: Olivier Peter, un advocat per a Anna Gabriel coneixedor dels abusos de l’estat espanyol


El veí de Sant Joan de Vilatorrada que va tirar una cadira contra un agent de la Guàrdia Civil a l’institut Quercus en el transcurs del referèndum de l’1-O ha acceptat una condemna de nou mesos de presó. La sentència, a la qual ha tingut accés Regió7, també suspèn l’entrada a presó de l’acusat amb la condició que no delinqueixi en els propers dos anys. Tot i això, l’home sí que haurà de pagar una multa de 360 euros, a raó tres euros diaris durant dos mesos. A més, haurà de fer-se càrrec dels costos del procés judicial. La sentència ha estat dictada pel jutjat penal número 1 de Manresa i el processat ha estat condemnat per un delicte d’atemptat a l’autoritat i un delicte lleu de lesions. En tractar-se d’una conformitat entre les parts, la sentència és ferma i no es pot recórrer. La sentència considera provat que l’home va llançar la cadira contra l’agent quan aquest va accedir a l’interior de l’institut Quercus de Sant Joan. Segons la sentència, la cadira li va impactar a les cames i li va provocar lesions que tan sols van requerir una primera assistència facultativa i que es van curar en 14 dies. La Guàrdia Civil va dir que l’agent va resultar ferit al coll, al canell i a les dues cames i va haver de ser atès en un centre hospitalari de Manresa.

Summary: L’home que l’1-O va llançar una cadira a un agent de la Guàrdia Civil pacta una condemna de nou mesos de presó


Els Mossos d’Esquadra custodiaran el conseller Joaquim Forn dins de l’Ajuntament de Barcelona aquest divendres i dissabte i compliran estrictament el que marca la interlocutòria del Tribunal Suprem. Fonts d’Interior han avisat que el no compliment de les ordres podria ser perjudicial per al pres polític. Forn serà traslladat aquest divendres al consistori per fer els tràmits previs per aconseguir la condició de regidor, com ara formalitzar la declaració de béns i activitats. Els Mossos el tornaran a portar dissabte per assistir a l’acte de constitució del ple municipal. La interlocutòria del Suprem remarca que l’autorització se circumscriu ‘de forma exclusiva’ a la presentació dels documents davant del registre i a l’assistència al ple. Les ordres del tribunal no permeten explícitament la presència de Forn ‘en qualsevol altre fòrum ni institució, pública o privada, diferent de la corporació municipal’. El pres polític va arribar a la presó de Brians 2 aquest dijous procedent de Soto del Real. La interlocutòria del Suprem també determina que Forn haurà de tornar al centre penitenciari de Soto del Real el mateix dia 15 ‘sense dilacions’, un cop acabi la sessió de constitució, que està prevista per a les cinc de la tarda.

Summary: Els Mossos custodiaran Forn dins de l’Ajuntament de Barcelona


L’ex-diputada de la CUP Mireia Boya ha protagonitzat una de les compareixences de més impacte a la comissió d’investigació del 155 al Parlament de Catalunya. Ha advertit: ‘Ens han imposat un 155 continu’. I ha dit que hi havia una autocensura que arribava fins i tot als mitjans públics i que els partits havien prioritzat la lluita per l’hegemonia a l’assoliment de la república. ‘Ara no hi ha una estratègia compartida. És frustrant i lamentable per als que vam viure allò. És la vostra responsabilitat d’entendre-us, parlar i cercar un full de ruta comú per a un objectiu que compartim. I caldria deixar de confondre els enemics. Això que tenim al davant és un estat repressor que ha obert un miler de causes contra ciutadans que es manifestaven als carrers, a part dels presos i els exiliats. No tenim la força que teníem l’1-O sinó que som en condicions d’inferioritat davant de l’estat, i ara hem de recuperar aquella força i unitat.’ Boya ha recordat que la legislatura va començar amb la divisa ‘restitució per a la constitució’, i en canvi ‘no hi ha hagut restitució ni constitució’, tot destacant que el 30 de gener del 2018 es va cometre l’error de no investir el president Puigdemont. ‘El 30 de gener només hi érem els quatre diputats de la CUP, al ple per a investir Puigdemont. Encara serem nosaltres més puigdemontistes que els puigdemontistes.’ ‘Crec que les institucions d’aquest país encara tenen un 155 a l’ombra, no som sobirans’, ha afegit. Però què cal fer ara per sortir d’una situació dominada, tal com ella ha recordat, per la repressió? Boya diu que és escèptica amb la taula de diàleg: ‘Quan ens adonarem que no funciona? Donem-li una oportunitat, però la mobilització s’ha de recuperar’. Demana de pensar en un pla B per si el diàleg no funciona. ‘Aquest pla B seria el full de ruta compartit per a retornar a l’octubre de 2017’. Ha declarat: ‘No passa res si ens prenem més temps per a tornar-ho a fer, però només serà possible si aprenem què vam fer malament. No vam ser prou forts. Hem d’oferir una república independent amb contingut. No s’ha d’enganyar més la gent i cal cercar una estratègia compartida.’ I apunta: ‘Va sorgir una iniciativa molt interessant, l’Assemblea de càrrecs electes, que va començar a caminar però no se li ha donat prou poder.’

Summary: Mireia Boya renya l”establishment’ independentista en una intervenció memorable al parlament