Jordi Sebastià és el portaveu de Compromís al Parlament Europeu. El dirigent valencianista va criticar amb duresa el vot favorable del País Valencià als acords sobre els límits de dèficits al Consell de Política Fiscal i Financera i va acusar el conseller d’Hisenda, Vicent Soler, d’actuar com a ‘delegat del PSOE’ i de no defensar els interessos dels valencians. Arran d’això, aquests últims dies ha esclatat la tensió entre el PSPV i Compromís en el si del Consell i la possibilitat d’un avançament electoral ha pres força. Parlem amb Sebastià sobre el moment polític actual i la lluita per l’hegemonia de l’esquerra valenciana entre dos partits –tres, comptant-hi Podem– que s’hauran de tornar a entendre si volen evitar el retorn del PP a la Generalitat el maig vinent. —La crisi del Botànic és aïllada o ha esclatat perquè ja hi havia més tensions? —No en diria crisi, sinó tensió. Crec que es resoldrà aviat. No hi ha una situació que faça veure un trencament o una excusa que motive unes eleccions avançades. Dic que es resoldrà, perquè no és la primera volta que passa que al PSPV li costa molt de governar en coalició. No hi estava acostumat i recupera formes de govern anteriors, tot sol. En molts casos continua fent com si governara tot sol. Això no és així i porta problemes, els falta assumir la política del diàleg, el mestissatge i el govern compartit. Ja hi havia hagut tensions que demostren això que dic. Per exemple, amb el nomenament de la nova consellera de Sanitat quan Carmen Montón va incorporar-se a l’executiu de Pedro Sánchez. Dins el pacte del Botànic s’havia establert que el PSPV havia de designar la consellera de Sanitat, però ho fa comunicant al públic abans que al soci de govern. Són detalls xicotets que demostren això que us deia. —Vau ser molt crítics amb el vot favorable del País Valencià als límits de dèficit. —És una qüestió de més profunditat. Ací hi ha posicions polítiques respecte de la manera actuar amb el govern espanyol, un aspecte d’estratègia. El finançament del País Valencià és prioritari, no podem governar bé sense recursos. Però, és clar, quina estratègia ha de seguir el PSPV ara que el seu mateix partit governa a Madrid? —Si hagués continuat el govern Rajoy, i amb les mateixes condicions del dèficit, el PSPV s’hauria abstingut? —Sí, sens dubte. N’estic convençut. El canvi de posició és perquè el PSOE governa a Madrid. El PSPV ha mostrat una cara menys reivindicativa. —Per aquest motiu vau acusar el conseller Vicent Soler d’actuar com a delegat del PSOE i de no defensar els interessos dels valencians? —Exactament. Abans de parlar dels límits de dèficit, hem de parlar del finançament. No és real que diguen que no tocava parlar d’això. A més, eixos 850 milions vaporosos i inestables que arriben… al final és més deute, i el País Valencià té un deute terrorífic. Tot el que implica augmentar el deute no és viable. És una cosa que hem de tenir clara. No anem contra de la capacitat d’endeutar-se, això ha de servir per a poder respondre a les necessitats dels ciutadans. Endeutar-nos sense que faça falta no ens pareix una bona fórmula, és injusta i l’hem denunciada mil voltes. Hem de mantenir-nos en la reivindicació del finançament just. El vot del conseller Soler és resultat del canvi de color a Madrid. Aquests 850 milions no són cap premi. —Descarteu totalment l’avançament de les eleccions? —No puc descartar-ho totalment perquè és una prerrogativa del president i no se sap mai. Però no veig cap indicador que ho faça creïble. Hi ha hagut molts rumors i especulacions en mitjans de comunicació simpatitzants amb el PSPV, que han comentat que tàcticament les enquestes estatals donen més bons resultats al partit socialista. Unes eleccions podrien ser contraproduents si es forçaren, es podria perdre. Per a mi, com a valencianista, unes eleccions que no coincidiren amb la gran majoria de les autonomies de l’estat serien una cosa important. —Com valoreu la proposta de Podem de convocar la comissió de seguiment del pacte del Botànic abans del debat de política general? —Podem està una mica en fora de joc aquests últims mesos i entenc aquesta proposta com una manera de reivindicar el paper de posar ordre entre els socis de govern. És totalment legítim i no trobe malament que ho facen, però també hi ha un part d’estratègia. De cara a l’any vinent hi haurà molts moviments amb més intencions electorals que no reals. Podem va tenir el paper de permetre expulsar el PP, però sense governar. Ara no pot vendre la seua no-gestió amb vista a les eleccions. Demanant eixe pacte i mostrant-se com la part que vol pau es reivindica com a mediador. —Esteu d’acord amb el president de les Corts, que vol que es llimin les diferències abans del debat? —Sí, això és interessant. Morera va ser ací a Brussel·les fa uns dies i el vaig presentar en un acte com un conciliador implacable. Quan es tracta de posar la gent d’acord i de posar les bases d’un diàleg, Morera no s’alça de la taula fins que no ho aconsegueix. Fa molt eixe paper dins de Compromís i va fer-lo en el pacte del Botànic. I abans de les eleccions, cal trobar el nivell acceptable de crítica entre Compromís i el PSPV. Hem de ser realistes. No és creïble que cap dels dos partits tinguem majoria absoluta i tot apunta que s’haurà de repetir el pacte del Botànic. Per tant, ha d’haver-hi crítiques, però s’ha de mantenir el fil de la connexió per a poder justificar el pacte. —Us volia demanar sobre això. A mesura que s’acostin les eleccions, serà difícil de compaginar el govern amb la pre-campanya i la campanya electoral? —És el moment de la diplomàcia. Absolutament. Saber criticar l’altre, però alhora mantenir una línia de connexió suficient. No passar determinades línies. Dependrà molt de les persones. Per la part que ens pertoca, crec que els dirigents de Compromís saben fer-ho i que s’hi aplicaran. És una qüestió de responsabilitat total. Res no ho fa pensar, però si l’any vinent la dreta torna a governar el País Valencià, seria una catàstrofe per a tots. Per als votants de la dreta també, les polítiques dels últims anys ens han empobrit. —En la lluita per l’hegemonia de l’esquerra valenciana, Compromís pot superar el PSPV? —Sóc optimista. Espere que sí. Compromís ha fet una feina molt sòlida durant molts anys. Fins i tot abans d’existir, la gent del Bloc, d’Iniciativa, dels Verds… han consolidat col·lectius locals. Som una opció política real, que es pot tocar. No mediàtica ni una creació fantasmal com altres. Hi ha una solidesa que s’ha construït durant molts anys. Això, unit a la presència mediàtica dels dirigents com Mónica Oltra, Joan Baldoví… i el fet de tenir batllies i una gestió molt atacada per la dreta i alhora valorada positivament fan pensar que sí, que és possible. —Hi ha cap possibilitat de pacte entre Compromís i Podem per a concórrer a les eleccions, tal com va passar amb les eleccions generals espanyoles? —No. Cap ni una en eixos moments. No n’he estat mai partidari, però crec que en eixe moment no conec ningú de Compromís que vulga anar amb Podem. Tots hem arribat a la conclusió que tant ells com nosaltres perdríem vots amb una coalició. Compromís ha de fer valdre la reivindicació dels interessos dels valencians i la seua gestió en el Botànic. Ha significat moments durs, sobretot per al conseller Vicent Marzà, que ha estat atacat des de la dreta cavernícola. Alhora, moltíssima gent reconeix que s’ha fet una feina fabulosa.

Summary: Jordi Sebastià: ‘Al PSPV li costa molt de governar en coalició’


La Comissió Europea portarà Espanya al Tribunal de Justícia de la UE per haver incomplert la directiva europea d’eficiència energètica. Concretament, l’executiu comunitari argumenta que l’estat espanyol ‘no garanteix’ els requisits de mesurament individual en edificis amb diversos habitatges i d’usos múltiples que preveu la normativa. La directiva requereix la instal·lació de comptadors individuals per a la calefacció, refrigeració i aigua calenta domèstica en tots aquells edificis on els serveis es reben des d’una instal·lació col·lectiva, com ara a través d’una caldera comuna. Segons la normativa europea ‘els comptadors han d’instal·lar-se, on sigui viable i rendible tècnicament, a tots els edificis existents’. Tanmateix, les mesures de transposició espanyoles imposen aquest requisit només als edificis construïts després del 2007. Per altra banda, tampoc no s’ha transposat correctament les mesures que la directiva preveu quan la instal·lació no és viable tècnicament, com ara utilitzar els denominats ‘assignadors de costos de calor’ en cada radiador. Les respectives normes de la UE havien d’aplicar-se en la legislació nacional abans del 5 de juny del 2014. Amb la decisió de portar Espanya davant dels tribunals europeus, la Comissió Europea fa l’últim pas previst en un procediment d’infracció. Brussel·les va obrir el procediment l’octubre del 2017 amb una carta de notificació formal, un primer avís en què se sol·licita informació. Més tard, el març del 2018, la Comissió va optar per enviar un dictamen motivat, instant l’estat espanyol a actuar. Finalment, serà el Tribunal de Justícia de la UE qui haurà de valorar si Espanya ha incomplert o no la legislació europea.

Summary: Brussel·les denuncia Espanya per l’incompliment de la directiva d’eficiència energètica


El diari The New York Times publica un extens reportatge sobre l’Alguer, signat pel seu corresponsal a Madrid Raphael Minder. El reportatge descriu la ciutat com ‘el darrer bastió de la llengua catalana a Itàlia’ i explica els esforços que s’hi fan per conservar la llengua i la personalitat pròpies. Minder descriu la situació de la llengua a L’Alguer com molt difícil i entrevista la periodista Sara Alivesi, el delegat de la Generalitat de Catalunya Joan-Elies Adell i el lingüística Francesco Ballone. Tots tres recorden el poc esforç institucional que es fa per preservar la llengua i reclamen més atenció i interès pel que és un patrimoni únic. La nota positiva la posa la cantant Claudia Crabuzza, els avis de la qual parlaven català però els pares de la qual ja li van parlar en italià. Ara ella ha recuperat la llengua i ha gravat un disc en català que ha tingut molt bona recepció a Itàlia: ‘jo sabia que tenia el català dins meu i que valia la pena l’esforç de redescobrir-lo’.

Summary: The New York Times sobre l’Alguer: ‘el darrer bastió català d’Itàlia lluita per sobreviure’


El grup parlamentari de la CUP-CC ha registrat una moció en què proposa que el Parlament de Catalunya insti el govern a ‘aturar tot diàleg polític amb l’estat que no tingui com a condició prèvia el reconeixement del dret a l’autodeterminació, la fi de la repressió, l’alliberament dels presos, el lliure retorn d’exiliats i el ple exercici dels drets socials, cívics i polítics.’ Ho ha avançat RAC1 i ho ha confirmat VilaWeb, que ha tingut accés al document. La CUP també vol que la cambra reclami a l’executiu de Quim Torra que avanci unilateralment cap a l’autodeterminació. Esmenta el topall de dèficit que marca la llei de pressupostos generals de l’estat i el fons de liquiditat autonòmica, ‘que sotmeten les autonomies i la seva necessitat de finançament a l’estat central i alhora, al pagament imposat per la Troika’. La moció diu també que, atesa l’actuació política del govern d’ençà que va començar la legislatura, el ‘fracàs’ del diàleg amb l’estat espanyol i els límits del marc constitucional i autonòmic, el parlament ha d’instar l’executiu a elaborar també una cartografia, en un període de noranta dies, de la repressió que s’ha viscut a Catalunya des que va començar el procés del referèndum del Primer d’Octubre. A més, demana que el govern no impulsi la ‘desmobilització social’, sinó que esdevingui un actor ‘facilitador’ de les mobilitzacions de denúncia de la repressió, del feixisme, i de lluita pels drets socials, civils i polítics. També demana al govern que es presenti com a acusació particular en totes les causes que impliquen una vulneració dels drets civils i polítics dels ciutadans i que deixi de reprimir els moviments socials ‘amb violència policial i actuacions judicials’. Finalment, i en el context dels judicis contra els presos polítics, la CUP vol que el parlament també exigeixi al govern que denunciï i acusi l’estat espanyol, tant en l’àmbit nacional com internacional, per la manca de democràcia i per la conculcació de drets fonamentals. Durant la conferència de premsa d’ahir al parlament, el diputat i cap de llista de la CUP-CC, Carles Riera, ja va posar sobre la taula el ‘fracàs del diàleg’ amb l’estat i els límits del marc constitucional i autonòmic. Així mateix, va demanar al govern: ‘Què pensa fer, quan i com per trencar amb el règim del 78?’ També el va instar a ‘desobeir i actuar amb sobirania institucional exercint el dret d’autodeterminació’, una via que veuen com la clau i la solució democràtica al conflicte polític amb l’estat espanyol. Com a propostes per a materialitzar la desobediència i fer efectiu l’exercici de la sobirania, la CUP ja va reclamar al govern que s’avancés unilateralment desenvolupant polítiques públiques i que es garantissin drets socials ‘sense acceptar les limitacions de les institucions’ de l’estat, com el Tribunal Constitucional.

Summary: La CUP instarà el govern a aturar el diàleg amb l’estat espanyol


La base militar Andrews, pròxima a Washington i on té la base l’avió presidencial nord-americà Air Force One, ha estat clausurada durant unes hores per la presència d’un ‘tirador actiu’ a l’interior, segons ha informat la mateixa instal·lació militar al compte de Twitter. Hores més tard però, han informat que havia estat una falsa alarma. El perímetre de la base s’ha reobert i més tard s’ha reobert també el centre mèdic on ha passat el fals incident. JBA is currently on lockdown due to a report of an active shooter. All personnel are directed to shelter in place. More info as it comes. — Joint Base Andrews (@JBA_NAFW) June 30, 2016 "All Clear." The lock down on base has been lifted — Joint Base Andrews (@JBA_NAFW) June 30, 2016 "All Clear" for the base with the exception of Malcolm Grow medical facility — Joint Base Andrews (@JBA_NAFW) June 30, 2016

Summary: Falsa alarma, no hi ha hagut cap tiroteig a la base aèria de l’Air Force One als EUA


El conseller de Treball, Afers Socials i Famílies, Chakir el Homrani, ha anunciat una inversió d’1,6 milions d’euros en els municipis afectats per l’incendi de la Ribera d’Ebre, les Garrigues i el Segrià. Les mesures es vehicularan a través del Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC), i beneficiaran fins a 211 persones, entre contractacions i oferta formativa. El conseller s’ha reunit amb els batlles de Flix, la Palma d’Ebre, la Torre de l’Espanyol, Vinebre (Ribera d’Ebre), Maials, Llardecans (Segrià), Bovera i la Granadella (Garrigues), així com també amb la presidenta del Consell de la Ribera d’Ebre, Gemma Carim. El conseller ha destacat el ‘compromís del Departament per posar en marxa totes aquelles actuacions que ajudin a superar els efectes de l’incendi en col·laboració amb altres departaments del govern’. Això s’ha de traduir en la signatura d’un conveni amb els consells comarcals de la Ribera d’Ebre, les Garrigues i el Segrià a través del qual el Departament finançarà amb 1,35 milions d’euros la contractació de cent persones aturades per fer tasques vinculades a la recuperació del territori afectat durant un mínim de mig any i sis coordinadors que es distribuiran en funció dels contractes assignats a cada comarca, així com la formació de cent persones aturades. Segons El Homrani, el pla és ‘una oportunitat per estimular l’ocupació a la comarca així com la millora de les condicions d’ocupabilitat de les persones que hi participin’. Vinculada precisament a aquesta aposta per estimular l’ocupabilitat i millorar la formació, el conseller també ha avançat que el Departament destinarà 100.000 euros a incrementar l’oferta formativa a l’Escola Agrària d’Amposta, l’únic centre formatiu que ofereix l’especialitat de gestió forestal i medi natural, i que beneficiarà 45 alumnes. A més, el conseller ha anunciat que es destinaran 150.000 euros a impulsar Certificats de Professionalitat per a persones desocupades en diferents especialitats. Aquesta formació en àrees en les quals hi ha oferta de llocs de feina ha d’ajudar a millorar les expectatives de les persones que cerquen feina i de les empreses que no poden cobrir els seus llocs de treball i, per tant, generar riquesa en el territori. Es preveu afavorir una seixantena d’alumnes.

Summary: El Departament de Treball invertirà 1,6 milions en contractacions i formació a als municipis afectats per l’incendi de la Ribera d’Ebre


La policia finlandesa ha confirmat que aquesta nit havia rebut una sol·licitud de l’estat espanyol per a extradir el president de la Generalitat, Carles Puigdemont: ‘L’Oficina Nacional d’Investigació informa que Espanya demana l’extradició d’un ciutadà seu que, ara mateix, és a Finlàndia. La policia n’ha informat la fiscalia i ha començat a intercanviar informació amb les autoritats espanyoles’, ha anunciat. Suomessa vierailevasta Espanjan kansalaisesta on tehty etsintäkuulutus. Tiedote: https://t.co/mJkDVqkS1R. — Keskusrikospoliisi (@krp_poliisi) 24 de març de 2018 Hannu Kautto, superintendent dels serveis d’Investigació Criminal de Finlàndia ha afegit que pot ser que Puigdemont sigui detingut i que el seu cas s’examini a la fiscalia. Més tard, la policia ha informat que havia rebut dissabte a la tarda l’euroordre mitjançant un comunicat a Twitter i que no sabien on es trobava Carles Puigdemont: Suomi on vastaanottanut Espanjan kansalaista koskevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen (EAW). Tiedote: https://t.co/7TrCMRxiOD. — Keskusrikospoliisi (@krp_poliisi) March 24, 2018 El ministre d’Interior finlandès, Kay Mykkänen, ha dit en declaracions a la premsa local que no emprendrien cap acció especial en relació a Puigdemont, que se seguiria el procediment habitual en aquests casos començant per la traducció de l’ordre i que no era un afer que preocupés especialment a Finlàndia. La premsa finlandesa donava per fet que Puigdemont tornaria a Bèlgica de manera imminent. Abans l’advocat de Puigdemont Jaume Alonso-Cuevillas havia dit a ‘El suplement’ de Catalunya Ràdio que Puigdemont compareixeria davant la policia finlandesa: ‘No ha fugit mai de la justícia espanyola’, ha explicat. I ha afegit: ‘Enfrontar-se a un exili de vint anys no és tan fàcil. Els qui han decidit comparèixer davant del jutge, hi han anat voluntàriament’, ha dit sobre la resta de processats. L’advocat belga de Puigdemont, Paul Bekaert, recordava ahir al vespre, en declaracions a l’ACN, que, tot i que Finlàndia també és membre de la Unió Europea, ‘la cosa més lògica’ seria que es repetís el procediment judicial de Bèlgica, que és el país de residència de Puigdemont. Bekaert avançava que, tot i que no havia pogut veure el text del jutge Llarena, probablement es repetiria el mateix ‘teatre’ que van viure Puigdemont i els altres membres del govern que es van establir inicialment a Brussel·les. Polítics finlandesos com el diputat Mikko Kärnä ja han dit la seva a la notícia per Twitter: ‘Espanya ha demanat a Finlàndia d’extradir el president català. Una idea impossible. Els càrrecs contra el president són falsos i l’ordre de detenció és de caràcter polític. La Unió Europea hauria d’intervenir-hi. Espanya va acumulant polítics presos i la Unió Europea resta en silenci.’ Spain has asked Finland to extradite president @krls of #Catalonia. Impossible idea. Charges against the president are false and the extradition request is highly political. #EU should step in. Spain is taking more and more political prisoners and union stands silent. — Mikko Kärnä (@KarnaMikko) 24 de març de 2018 Hanna Sarkkinen, també diputada, ha dit: ‘Tant de bo Finàndia no respongués a l’euroordre perquè la sol·licitud és qüestionable i clarament política.’ Espanja on tehnyt poliisille luovutuspyynnön Suomessa olevasta Katalonian ex-johtajasta Puigdemontista. Toivottavasti Suomi ei reagoi tähän, sillä pyyntö on kyseenalainen ja vahvasti poliittinen. #katalonia #puigdemont #espanja — Hanna Sarkkinen (@HSarkkinen) 24 de març de 2018 El Tribunal Suprem espanyol va reactivar ahir l’euroordre de crida i cerca contra Carles Puigdemont, Toni Comín, Meritxell Serret, Clara Ponsatí i Lluís Puig. També va dictar una ordre de detenció internacional contra Marta Rovira. Vegeu també: Europa es demana sobre Franco l Crònica d’Andreu Barnils

Summary: Finlàndia rep l’euroordre de detenció de Puigdemont


Els pares podran escolaritzar els fills en català a les escoles de primer grau de l’Alguer, és a dir, fins a tretze anys. A més, els algueresos també podran dirigir–se en català a les administracions i hi haurà un terç de la programació del servei públic de ràdio i televisió en les llengües pròpies de l’illa: català, sard, sassarès, gal·lurès (cors) i tabarquí (lígur). El català de l’Alguer, per tant, guanya protecció legal gràcies a la nova llei de disciplina de la política lingüística, aprovada fa dues setmanes al Consell Regional de Sardenya per a regular les llengües. Irene Coghene ha estat sempre al peu del canó: és coordinadora territorial de la Plataforma per la Llengua i presidenta de la Consulta Cívica per les Polítiques Lingüístiques del català de l’Alguer. El seu afany ha estat important en la gestació de la llei que vol garantir el futur del català. —Sardenya és l’illa de les cinc llengües i entre aquestes hi ha el català de l’Alguer. Quina és la seva situació a la ciutat? —L’alguerès és una llengua viva, encara més considerant que no hi havia possibilitats per a escolaritzar-se en català i que les opcions per a estudiar–lo no són obligatòries. És present al carrer i encara més a la família. Si vols, pots viure força parlant en català a l’Alguer. Tot i això, la gent gran el parla demés en comparació als joves. —Segons l’enquesta ‘Els usos lingüístics de l’Alguer’ de la Generalitat de Catalunya del 2015, vora un 20% dels enquestats parla en català amb els avis, però poc més d’un 5% amb els fills. —És cert que hi ha una substitució lingüística per l’italià. Hi ha tanta gent que viu únicament en italià, sense saber l’alguerès. Els anys seixanta no es parlava encara de substitució, ja podives parlar sol italià però, de vera substitució, se’n parla a final dels setanta i a començament dels vuitanta. Aqueixa tendència pot canviar amb mesures com la d’incloure l’alguerès al currículum escolar. —La mateixa enquesta afegeix que només un 3% sap escriure en català, en contra del 30% que el sap parlar. —Sí, és un dels problemes actuals. Encara que sigui una llengua emprada oralment, els qui l’entenen i la parlen, no la saben escriure, amb excepció de poques persones. —La nova llei, que permet que l’escolarització en català sigui possible, és una bona opció per a canviar-ho. —Sí, és així. Els pares pogueran triar que els propis minyons estudiguin en català a l’hora de la inscripció, fins a tretze anys, no solament la matèria de català, sinó com a llengua vehicular en assignatures generals, com per exemple, història. Ara tenim de veure com s’aplicarà, perquè no tots els mestres i professors són preparats. —Per tant, l’escolarització en català no serà possible, encara, aquest curs vinent? —No, caldrà temps per a fer efectiva la llei, perquè els professors se puguin formar. Si no, una idea sigueriva de fer venir professors de fora formats en català, amb calqui acord entre institucions o bé fer també un intercanvi amb els docents dels altres territoris de llengua catalana. L’objectiu arribarà calqui any, però de segur que arribarà. —Quines eren les possibilitats fins ara per als qui volien estudiar en català? —La llei estatal 842, de 15 de desembre de 1999, teniva indicacions similars a la regional actual, però mai se són aplicades. L’alguerès a les escoles és entrat els anys noranta, mitjançant projectes a cura d’associacions i de docents amb sensibilitat que han promovit l’alguerès perquè hi creieven. No era obligatori i no feva part del currículum, per tant no era una possibilitat en totes les classes. —Hi ha interès per a aprendre’l? —Digueriva de sí, ningú veu mal aprendre l’alguerès. Hi ha un sentiment positiu per la llengua. No és com en altres zones catalanoparlants, on la llengua està polititzada. Aquí no hi ha ningú que sigui contrari a la llengua, mai. Manca tendre una formació. Ara l’administració municipal, la consulta cívica i les associacions tenen d’informar els pares que hi ha aqueixa possibilitat i sensibilitzar–los perquè entenguin que aprendre català és un enriquiment i un coneixement més, que pot ésser útil per al futur. —La nova llei també inclou que el català haurà de ser present en un terç de la programació que sorgeixi del conveni entre l’administració sarda i el servei públic de radiotelevisió, juntament amb el sard i les altres llengües de l’illa. —És força important també. No tenim cap mitjà audiovisual en català, hi ha el diari en línia Alguer.cat i un telenotícies a internet, Alghero Channel. La cosa bona sigueriva de poder veure les comunicacions dels Països Catalans i també tendre la nostra. Al primer esbós de la llei se parlava de llengua sarda. Gràcies a les diverses esmenes que havem pogut presentar a través del conseller regional Raimondo Cacciotto, que ha treballat amb l’altre conseller alguerès Marco Tedde, havem aconseguit que tot allò reconeixut pel sard, ho fossi també per al català. Amb l’aplicació de la llei podem demanar subvencions per als audiovisuals i segurament creixeran en alguerès. —Un altre dels punts destacats és que farà possible de comunicar–se en català a les administracions. —Ja existi un ofici lingüístic regional i és estat confirmat que continuarà a existir, endemés d’aquells als territoris. Els oficis lingüístics, entre les tantes coses, s’encarregaran de la formació dels dependents públics tant en català com en sard perquè la gent s’hi pugui adreçar amb totes dues llengües. A escala territorial l’Alguer també té un ofici i, d’ara endavant, en aqueix i al de la regió, els treballadors tengueran de tenir el nivell C1, però primer no era previst. —Quina és la situació de les altres llengües de Sardenya? —El sard i el català són llengües històriques i reconeixudes també de l’estat italià. El sard té la mateixa situació del català, és una llengua força viva però li manca una escolarització orgànica. També hi ha més llengües, que són el sassarès, el gal·lurès  i el tabarquí  que tenen una tutela inferior. Clarament en un futur tengueran problemes si no se tutelen més. La gent encara les parla i bastant, el problema venguerà d’aquí a vint anys, perquè la transmissió oral se va perdent i les noves generacions no tenen accés a materials ni a formació en l’idioma del mateix territori. Segurament el sard i el català tengueran una vida millor gràcies a la nova llei, que ha estat possible per l’afany de l’equip tècnic de la Plataforma per la Llengua. —Què passarà d’aquí a vint anys, doncs, amb el català? —Si tot allò que havem vist amb la nova llei s’aplica, la gent s’hi aniguerà acostumant. Fent un bon treball de difusió i de publicitat de les possibilitats d’aplicar-la, jo tenc una visió positiva. —Quin reconeixement fa l’estat italià de les llengües que es parlen a Sardenya? —L’única llengua oficial, malauradament, és l’italià, però les lleis de protecció de les minories lingüístiques, com l’estatal i la darrera regional, són passos envant per a la normalització. —Sou presidenta de la Comissió Lingüística, quin n’és el rol a l’Alguer? —És un òrgan de consulta d’un mes de vida per a l’administració municipal relativa a les polítiques lingüístiques del català de l’Alguer. En aqueix moment sem onze associacions. Nosaltres comencem a treballar per arribar a una vera normalització, a dins de l’administració pública, a l’escola, en tota la societat i en ciutat. També a qui arriba de fora, té d’ésser clar que és arribat a una ciutat catalanoparlant, on la llengua té d’ésser parlada i ben visible.

Summary: Irene Coghene: ‘El català a l’Alguer és una llengua viva, però li mancava l’escolarització’


Vicent Martí, un llaurador d’Alboraia (Horta Nord), va fer ahir un discurs molt contundent contra el poder polític i empresarial davant el públic del Fòrum Nova Economia. En aquell parlament, que va servir d’introducció a un acte de Mónica Oltra, Martí denuncià el maltractament que ha rebut l’Horta de València per part de la classe política, l’especulació i la banca. ‘L’horta de València és el baluard, la salut d’un poble. I eixe poble és el valencià’, diu. I avisa: ‘El País Valencià depèn de la salut de l’Horta. Dels seus professionals i de la política que facen vostès.’ Martí també aprofita per atacar Mercadona. ‘Els llauradors som maltractats. Els mercats municipals estan acabats perquè les empreses com Mercadona i companyia s’encarreguen d’eliminar-ho tot.’ Demana als polítics que reflexionin i facin política com cal, perquè ho tenen tot controlat i no deixen que intervingui la ciutadania. A l’àmbit internacional, critica la colonització que han exercit les empreses multinacionals arreu del món: ‘La immigració que tenim ara és el retorn de grans empreses invertint i traient pasta al preu que siga i com siga.’ Vegeu un resum la intervenció de Vicent Martí en el vídeo següent: Ací podeu veure l’acte íntegre amb Mònica Oltra:

Summary: Vicent Martí: el discurs d’un llaurador que ha commogut el País Valencià


Divuit membres –quatre de la comissió executiva i catorze del consell nacional— de Catalunya en Comú, entre els quals l’ex-diputada al congrés espanyol Sònia Farré, han presentat la dimissió per l’acord d’Unides Podem amb el ‘PSOE del 155’. Els dimissionaris —membres dels corrents Desbordem i Anticapitalistes— critiquen ‘l’allunyament constant’ de l’òrgan de direcció de l’ideari de l’abril del 2017. ‘Hem passat de lluitar contra l’austeritat a aprovar el sostre de despesa’, de voler ‘tombar el règim del 78’ a ser el soci ‘del PSOE del 155′ o de ‘defensar el dret a decidir a Catalunya’ a no donar suport a l’amnistia dels presos polítics, han lamentat. La decisió era presa de fa dies però es va endarrerir per no influir en la convocatòria electoral. Avui unes quantes companyes dimitim dels òrgans de direcció de @CatEnComu No ha estat una decisió fàcil però a dia d’avui ens costa molt reconèixer el projecte en el qual ens hi hem deixat molta vida, molt d'esforç i molta il·lusió. pic.twitter.com/qx6TmZvX7u — Sònia Farré (@Sonia_Farre) November 20, 2019 En una carta que han fet pública a les xarxes socials, els dimissionaris indiquen a la resta de la comissió executiva que la decisió ‘segurament’ no els sorprendrà i que és motivada per les discrepàncies en tres aspectes ja expressades abans. El primer inclou l’acord per mirar d’aprovar una investidura de Pedro Sánchez. A parer seu, el pacte evidencia un ‘allunyament constant’ de l’ideari dels comuns, abandonant la lluita contra l’austeritat i contra el règim del 78′, o la defensa del dret de decidir a Catalunya. També critiquen que els màxims dirigents de l’espai ‘no siguin capaços’ d’anomenar ‘presos polítics’ els líders independentistes condemnats pel Tribunal Suprem en els comunicats o les declaracions públiques. Així mateix, han lamentat el ‘poc respecte’ pels projectes municipalistes de canvi preexistents. ‘Han prevalgut molt més els càlculs per la Diputació que els interessos de les veïnes i assemblees locals’, diuen. Finalment han criticat el paper ‘inexistent’ dels òrgans de direcció, que ‘no serveixen per a res’ perquè ‘mai han tingut capacitat de presa de decisions, sobretot en temes clau’. Per tot plegat indiquen que avui els costa molt de reconèixer el projecte per al qual han ‘deixat molta vida, molt d’esforç i molta il·lusió’. Alhora, l’espai Anticapitalistes ha dit en un altre comunicat que l’acord d’una coalició amb el PSOE havia precipitat la decisió per a les dimissions. I ha recordat que l’ex-diputada Sònia Farré ja va mostrar-se crítica en l’anterior legislatura amb la ‘política de subordinació’ al partit de Pedro Sánchez. Segons que han recordat els membres d’Anticapitalistes, a la votació sobre l’estabilitat pressupostària Farré va manifestar que després de deu anys de crisi no es podia normalitzar l’austeritat que imposava la UE perquè, a parer seu, havia ‘fet créixer les desigualtats socials’.

Summary: Dirigents dels comuns dimiteixen de l’executiva per haver-se convertit en el soci del ‘PSOE del 155’


El cap de l’executiu andorrà, Xavier Espot, ha ofert diàleg a l’oposició durant la sessió del Consell General feta avui per treballar conjuntament en la recerca de solucions sobre l’avortament. Espot ha afirmat que el govern està ‘plenament compromès amb els drets de les dones i també en la defensa del règim institucional’. Ha demanat treballar conjuntament amb l’oposició en la recerca de solucions a aquest doble objectiu: avançar en el reconeixement dels drets de les dones i mantenir l’estabilitat del sistema institucional. Ha afirmat en àmbit personal: ‘Evidentment sóc favorable a la despenalització en els tres supòsits bàsics, però hi ha altres paràmetres que mereixen una reflexió i que es tinguin en compte’, com és la posició del co-príncipat episcopal si es despenalitzés l’avortament. Ho ha dit en respostes a preguntes formulades pel grup parlamentari socialdemòcrata en relació amb les declaracions que la magistrada del Tribunal de Corts Canòlic Mingorance davant el Comitè de les Nacions Unides per a l’eliminació de la discriminació contra la dona (Cedaw), en les quals va assegurar que la CASS pagava les despeses dels avortaments voluntaris a les dones andorranes. La consellera general socialdemòcrata Judith Salazar ha demanat ser valentes i consultar en referèndum si la ciutadania és partidària de la despenalització de l’avortament en els tres supòsits bàsics: en cas de violació, malformació del fetus i risc greu per a la salut del fetus i/o de la mare. El cap de Govern ha anunciat que es rectificarà l’informe de la Cedaw corregint les declaracions de Mingorance i ha anunciat, com a mostra del compromís governamental amb els drets de les dones, que en setmanes vinents es presentarà el servei d’atenció integral a les dones. Aquest servei donarà assessorament mèdic, psicològic i jurídic, entre d’altres, a les dones que vulguin avortar, però també donarà suport a aquelles parelles amb problemes de fecunditat.

Summary: El govern d’Andorra ofereix diàleg a l’oposició per arribar a un consens sobre l’avortament


En un programa televisiu del canal públic RTS en què s’informava de la situació política de Catalunya, l’ex-ambaixador de Sèrbia a Espanya, Trivo Inđić, va explicar què hi passa, per què vol esdevenir un estat independent i a quins problemes s’encara avui. ‘Catalunya va esdevenir políticament una nació abans que Espanya, el segle XI’, diu Inđić. ‘Com diu el seu músic Pau Casals, tenien el primer parlament al món’, continua. Podeu veure la intervenció d’Inđić ací: El programa es va emetre fa uns mesos per tractar sobre el primer d’octubre i el conflicte amb Espanya. Durant el debat, l’ex-ambaixador va repassar de la relació entre Catalunya i Espanya, el conflicte polític i la història. ‘Ara mateix estudio la història d’Espanya i comprovo que hi ha una tradició de repressió contra Catalunya’, diu l’ex-ambaixador. En el debat també hi participen Ivica Dačić, membre del Partit Socialista de Sèrbia, ex-ministre d’Interior i ex-primer ministre de Sèrbia, i Ivo Visković, professor de la Facultat de Ciències Polítiques de la Universitat de Belgrad. Ací podeu veure tot el programa sencer, amb subtítols en català.

Summary: L’ex-ambaixador de Sèrbia a Espanya defensa la nació catalana a la televisió pública serba


La primera reunió de l’Espai de Diàleg entre els partits polítics ha acabat sense acords ni avenços significatius. Representants del govern, de JxCat, d’ERC, del PSC i del Catalunya en Comú s’han reunit prop de dues hores al Palau de la Generalitat, amb l’absència de Cs, el PP i la CUP, que van declinar la invitació per diversos motius. Els partits que sí que han assistit han lamentat aquestes absències i han agraït al president, Quim Torra, que hagi convocat la trobada. En representació del govern, hi han assistit el president Torra; el vice-president, Pere Aragonès; la consellera de Presidència, Elsa Artadi; i la titular de Justícia, Ester Capella. L’únic compromís ha estat de tornar-se a reunir per a continuar parlant. Una volta acabada la trobada, els partits l’han valorada per separat en sengles conferències de premsa. Les valoracions del govern i dels partits La portaveu del govern, Elsa Artadi, ha afirmat que el diàleg no és en igualtat de condicions perquè hi ha presos polítics i exiliats. Ha reconegut que el consens ha estat de mínims perquè hi hagi diàleg i una solució política, i ha dit que al govern li hauria agradat d’avançar. Ha advertit que el PSC va votar a favor del dret d’autodeterminació al parlament i que el govern defensa una posició de drets i llibertats. ‘És difícil sortir d’aquestes posicions’, ha afegit. El portaveu de JxCat, Albert Batet, ha expressat el seu malestar pel fet que el president del grup parlamentari, Jordi Sànchez, acumuli tretze mesos empresonat i no hagi pogut anar a la reunió. Batet ha denunciat que no es respecta el resultat del 21-D, que no es van poder investir Puigdemont, Sànchez ni Turull i que molts diputats hagin estat empresonats, exiliats, encausats o que hagin hagut d’abandonar l’escó. Ha dit que la proposta de JxCat és que Puigdemont és el president legítim i que s’ha de respectar el resultat de les eleccions. El president del grup parlamentari d’ERC, Sergi Sabrià, ha dit que el poble català ha de poder exercir el dret d’autodeterminació i assolir la independència. ‘Hem volgut posar aquest tema sobre la taula’, ha comentat Sabrià. Ha afegit que ha estat una trobada ‘molt positiva’ i un ‘punt d’arrencada’ amb consensos petits que poden créixer. També ha cridat a fer una mesa per a cercar una solució política al conflicte que inclogui el referèndum d’autodeterminació i que aprofundeixi l’àmbit antirepressiu. El primer secretari del PSC, Miquel Iceta, ha constatat les ‘profundes diferències’ entre els partits independentistes i els socialistes. ‘No ens enganyem’, ha dit. Iceta ha celebrat la reunió, sorgida a partir d’una proposta al debat de política general al parlament. Ha recordat que el PSC proposa una reforma de l’Estatut i de la constitució espanyola i un doble referèndum per a validar-les. No obstant això, ha dit que ‘no té gaire sentit’ avançar en propostes que no tinguin un consens mínim de dues terceres parts del parlament. La diputada de Catalunya en Comú-Podem Jèssica Albiach ha destacat la coincidència amb l’independentisme de fer un referèndum d’autodeterminació i ha posat damunt la taula la necessitat de formular un pacte de claredat. També ha demanat que a les pròximes reunions s’incorporin entitats socials i que hi hagi un ordre del dia clar i un debat directe: ‘La taula del diàleg ha de ser una eina de treball estable’, ha afegit. Albiach ha criticat que el govern no hagi explicat com pensa afrontar la situació actual: ‘Per a nosaltres la solució no és la via unilateral, que s’ha demostrat fracassada, i tampoc ho és la reforma de l’Estatut que proposa el PSC’, ha resumit.

Summary: S’ha acabat la primera reunió entre JxCat, ERC, el PSC i Catalunya en Comú, sense acords


El fins fa poc membre de l’executiva de Ciutadans i portaveu al parlament balear, Xavier Pericay, ha retret a la formació taronja ‘no haver gestionat bé les discrepàncies’ dins el partit i creu que no han estat ‘gens hàbils’. En una entrevista a Catalunya Ràdio l’endemà que es fes pública la seva marxa del partit, Pericay ha explicat que la seva dimissió arriba després que se’l deixés fora a ell i al seu equip de les llistes electorals d’aquest any tot i haver-li promès el contrari, i encara que, segons ha apuntat, el líder de la formació, Albert Rivera, li va trucar i van pactar ‘tornar-s’ho a plantejar’, després de veure com es van tractar les altres dimissions a l’executiva va decidir marxar. En aquest sentit, ha desmentit que es tracti per l’apropament de Ciutadans a Vox i, de fet, ha insistit que la formació taronja no s’hi ha pactat enlloc, sinó que simplement els seus vots han estat ‘necessaris’ per tirar endavant acords amb el PP. A l’entrevista, i en relació a la seva dimissió de l’executiva, on era responsable d’Educació, Pericay ha explicat que encara que Rivera li va demanar fa dos mesos que es quedés per ‘responsabilitat’, quan ell ja va plantejar la marxa, i ell ho va acceptar, la situació no va acabar funcionant. ‘Ha passat el temps, i no hi ha hagut cap novetat’, ha lamentat Pericay. Després de les dimissions de Toni Roldán i de Javier Nart, i de veure els ‘mètodes i formes’ de l’executiva va acabar decidint la seva dimissió, que assegura que ja va confirmar a Rivera la setmana passada. Tot i això, Pericay no ha volgut defensar Roldán i, de fet, ell s’ha mostrat partidari de la línia del partit de negar la investidura a Pedro Sánchez. ‘No pot ser que just després de les eleccions i per la conjuntura que sigui et desdiguis i canviïs el lema principal’, ha retret, per afegir que això ‘no és seriós’. En aquest sentit, però, també ha criticat l’estratègia de la formació, que creu que ‘no s’ha sabut vendre’ tot i haver-hi a arguments. ‘És una postura estricta d’inconformisme, del famós ‘no és no”, ha lamentat. En relació a si el lideratge de Rivera queda debilitat, Pericay ha explicat que és objectiu que ara es troba ‘més sol’ després de les dimissions, i ha avançat que a l’executiva hi ha més veus discrepants encara que no hagin dimitit. Tot i això, ja ha advertit que després de les diverses eleccions noves persones entraran a l’executiva i per tant no es pot saber quina en serà la composició definitiva.

Summary: Pericay retreu a Ciutadans ‘no gestionar bé les discrepàncies’


Els favorables al ‘no’ com a resposta a la pregunta del referèndum grec de diumenge s’han concentrat aquesta tarda a la plaça Sintagma d’Atenes, una mobilització convocada des del govern grec. Són ciutadans contraris a les mesures que reclamen les instituciones europees. Segons alguns mitjans, les primeres estimacions xifren la participació en vint-mil persones. La concentració arriba el dia que ha començat el control de capital –el ‘corralito’– imposat pel govern grec. És una mesura que ha de durar tota la setmana i que ha portat les imatges de cues de ciutadans per a poder treure diners dels caixers automàtics. Cada ciutadà pot treure un màxim de 60 euros per dia. Mentre no es decideix què passa amb el rescat de Grècia i la negociació de Tsipras amb la troica, les restriccions sobre el capital bancari s’imposa a tot el país. El govern grec ha decidit que el transport públic sigui gratuït mentre duri el ‘corralito’ i que els pensionistes puguin treure diners a les oficines bancàries perquè no tenen targetes ni poden fer servir els caixers. Les borses europees han obert aquest matí amb caigudes importants arran de la decisió del Banc Central Europeu de congelar la línia de liquiditat d’emergència a Grècia i que els bancs no obrin la porta avui. Entre elles, la més perjudicada ha sigut la borsa espanyola, que ha obert amb caigudes del 5% a l’Íbex 35. Minuts després, però, el selectiu espanyol ha moderat els descensos, fins al 3,71% aproximadament. El descens dels valors ha sigut generalitzat a tota Europa: L’índex FTSE 100 de Londres ha patit un retrocés d’un 2% en les primeres operacions del matí i el Dax Alemanya i el CAC 40 de França més d’un 3%. Alguns dels valors més castigats de l’Íbex 35 han estat els bancaris, amb descensos del 7,7% en el cas del Banc Popular, del 6,5% del Banc Sabadell, del 6% al Banco Santander o del 4% de Caixabank, entre d’altres.Paral·lelament, la prima de risc espanyola ha experimentat un augment d’uns 30 punts a primera hora, fins als 166, tot i que després i poc abans de les deu s’ha situat en els 150 punts (2,29%).

Summary: Manifestació a favor del ‘no’ a la plaça Sintagma d’Atenes


Ahir el cas de Gustau C. es va presentar al Col·legi de Periodistes de Barcelona, amb la presència del comitè de TV3 i de la germana de Gustau C. Recordem els fets breument: l’any 2012 es va filtrar a la xarxa un correu del president de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, Brauli Duart. Hi havia, entre més dades, els sous dels treballadors de TV3 i Catalunya Ràdio. També es va descobrir que TV3 preparava un ERO. L’any 2013 els mossos detenen Gustau C., tècnic de postproducció de la casa, i l’acusen de la filtració. Ell es declara innocent, i passa tres dies incomunicat a la comissaria dels Mossos de Gavà. El deixen en llibertat en espera del judici. El judici serà ara, el 30 de juny. Any 2015: s’aprova la llei de transparència. Aquesta llei fa obligatori que els sous dels treballadors públics siguin públics. Ara ja no cal que els filtri ningú. Es poden consultar en aquesta pàgina i en aquesta altra. Any 2016: la fiscalia, i la Corporació darrere seu, demanen set anys de presó a Gustau C. Ell continua declarant-se innocent, i la família avisa que el treballador cau en una profunda depressió. Els treballadors demanen que TV3 retiri la demanda i que s’eviti la presó de Gustau. Convoca vagues. Ahir la CCMA va emetre un comunicat que ‘rebutja la instrumentalització del cas de les filtracions com a “conflicte laboral”, ja que es tracta d’una qüestió penal’ Ahir, la germana de Gustau C., Selena, en un discurs emotiu però mai trencat, va explicar com havia viscut aquest cas la família: «Bon dia. Estic una mica nerviosa. Tenim el judici a final de mes, per la qual cosa la família està molt angoixada. I ell també. L’octubre del 2013 Gustau treballava de nit. Va arribar bastant tard. A primera hora del matí estàvem tots dormint. Acabava de tenir un fill. Un anyet. I van entrar com un batalló de mossos d’esquadra. Com si fos un assassí. Li van extreure ordinadors i tablets, telèfons mòbils. No ens deixaven ni comunicar. Suposo que és un protocol. Però per mi va ser molt exagerat. Se’ls van endur. I el van tenir setanta-dues hores empresonat. El màxim que es pot tenir una persona. El meu germà sempre ha estat una persona molt tranquil·la, i estava supercontent amb la feina i els companys. Doncs després de tres dies detingut va sortir amb un estrès posttraumàtic. I des d’aquell dia el meu germà no és el meu germà. Us ho dic més que res perquè sapigueu la situació amb què hem viscut aquests darrers tres anys. Va sortir amb un estrès posttraumàtic. Ara està medicat. Va sortir amb molta por. Suposo que perquè és una persona que no ha tingut mai cap conflicte, o que no s’ho esperava, no ho sé. La qüestió és que hem estat tres anys amb metges i molta medicació. Ara mateix va medicat. Fa tres anys que vivim una situació molt delicada. Vull dir que és innocent. Poso la mà al foc que és innocent. No entenem que al març ens arribi una sentència de set anys. No ho puc entendre. Ho he dit molts cops. Set anys! Per una cosa que ni s’ha demostrat? És donar una bufetada a algú que, si el coneixeu, és que no ho pot assimilar. La seva dona també està bastant malament. I la resta de la família, ara que arriba el judici, estem molt angoixats. Hem demanat no sé quantes vegades que retirin la denúncia. Nosaltres ho intentem, i ho intentem. I l’única cosa que vull transmetre des de la família és un agraïment a tots els mitjans que s’han fet ressò del cas. I que esperem que això s’acabi. És una cosa que a hores d’ara ja no seria delicte. A banda que el meu germà no ho ha fet. Demanar set anys, no ho puc entendre!’ —Algú de la direcció de TV3 s’ha posat en contacte amb vosaltres? —No. —Cap trucada? —No. —Heu demanat de reunir-vos amb la direcció de TV3? —Heu d’entendre que som una família molt normal. Cinc germans. Família treballadora. Ell va sortir amb tanta por! I ens va transmetre tanta por! Ells  ens van dir que ho començaven a moure. Estaven tan acollonits, per tantes coses que no es poden explicar, que nosaltres no vam fer res. Només ens preocupava la salut d’ell. Perquè no estava bé. Ens vam centrar a curar-lo quan va sortir dels tres dies. Ell transmetia molta por. Amb la qual cosa ens transmetia molta por a nosaltres. Ens va entrar a tots una angoixa! Vam pensar ‘si no ho mous, potser s’arregla’. I no vam demanar cap reunió, no. Però ells tampoc no s’han posat en contacte amb nosaltres. I va ser al març, amb la petició de set anys, quan ens vam reunir i vam dir: ‘Hem de fer alguna cosa perquè això se’ns en va de les mans.’ És una exageració demanar set anys per una cosa que no has fet. Ell està en un continu de por. Por de tot. M’estan seguint, m’estan no sé què. —Veu el metge? —Va a veure el metge no cada setmana, però sí regularment. Cada X dies. Va medicat, molt medicat. Només et dic que cada setembre o octubre hi ha un rebrot. Recorda el dia. No sé què passarà si hi ha judici. No ho sé. Els especialistes ens han dit que  són a llarg termini. Superagut. Molta gent ens diu ‘per què sortiu ara?’ Perquè ningú no sap com hem viscut. Ningú. Només la família. I al final una persona que està així acaba angoixant tothom. Jo em considero una persona amb molta empenta. Però al final t’entra la por. Sembla una pel·lícula. Fa por. —Havia anat mai a metges? —No. Però sí que era molt poc conflictiu. L’única cosa que penso, i ens diuen els especialistes, que ha tingut una vida sempre bé, molt feliç, i això, per al seu cervell, ha estat una patacada. Un zas! I ha explotat. Ja t’ho dic, n’ha sortit amb estrès posttraumàtic. I qui recordi com va sortir, tela. Si alguna vegada fem públiques les imatges del dia de com va sortir de la presó, tela.

Summary: ‘El meu germà ja no és el meu germà. Hem estat tres anys amb metges, i molta medicació’


El Tribunal Suprem espanyol ha rebutjat la petició d’Oriol Junqueras de suspendre de forma cautelar l’acord de la Junta Electoral espanyola (JEC) que el veta com a eurodiputat. El 9 de gener ja va desestimar una petició del vice-president que demanava una suspensió cautelaríssima. El Suprem argumenta que el fet que existeixi una sentència penal ferma constitueix la ‘circumstància objectiva’ que va tenir en compte la JEC per decidir. També rebutja que existeixi la possibilitat que el recurs perdi la seva finalitat si finalment el propi Suprem acaba donant la raó a Junqueras sobre el fons, ja que, en aquest escenari, argumenta que es podria anul·lar la credencial expedida en favor de l’eurodiputat substitut de Junqueras. El Suprem també rebutja les al·legacions de la defensa de Junqueras sobre una suposada falta de competència de la JEC en aquesta qüestió, i remarca que aquest òrgan és un dels eixos sobre els que s’articula el sistema electoral, té la finalitat de garantir un règim d’eleccions lliures i una de les seves missions és expedir credencials en cas de vacant de parlamentaris. ‘La JEC és l’òrgan “ad hoc” que té la competència per actuar’, diu.

Summary: El Suprem torna a rebutjar la suspensió de l’acord de la JEC que veta Junqueras com a eurodiputat


El president del Parlament, Roger Torrent, ha dedicat el matí d’aquest dijous a continuar amb les reunions que està mantenint a Ginebra. SFonts del seu equip han explicat que ja s’ha trobat amb diversos relators independents de l’ONU, a qui ha explicat la seva visió sobre la situació política a Catalunya i ha els ha traslladat la seva preocupació per la vulneració de drets fonamentals que pateixen els catalans i el parlament. El mateix relat ha volgut fer arribar al representant permanent de l’Organització Internacional de la Francofonia davant de les Nacions Unides, Henri Eli Monceau, a qui també ha traslladat la necessitat de ‘donar sortida política als conflictes polítics’. El president va aprofitar també dimecres al vespre per sopar i fer una xerrada davant de catalans residents a Suïssa, i té previst acabar el matí reunint-se amb l’alcalde de Ginebra, Rémy Pagani, amb qui compareixeran després conjuntament.

Summary: Torrent es reuneix amb relators de l’ONU i el representant permanent de la Francofonia davant les Nacions Unides


El Regne Unit encara és a temps de desdir-se del Brexit, però no pas fent un altre referèndum. Segons l’advocat general del Tribunal de Justícia de la Unió Europea, Manuel Campos Sánchez-Bordona, el govern de Theresa May pot revocar de manera unilateral l’activació de l’article 50 dels tractats europeus, que contempla la sortida d’un estat membre de la unió. Per a Sánchez-Bordona, l’activació de l’article 50 ‘és, per definició, un acte unilateral d’un estat part i una manifestació de la seva sobirania. La revocació unilateral també seria una manifestació de la sobirania de l’estat sortint.’ De totes maneres, l’advocat considera que la revocació unilateral només es pot contemplar en ‘certes condicions i límits.’ En aquest sentit, considera necessari notificar de manera formal al Consell Europeu la intenció de retirar l’activació de l’article 50. A més, Sánchez-Bordona creu que cal ‘respectar les normes constitucionals internes.’ En l’argumentació posa d’exemple el cas del Regne Unit i explica que si el parlament va votar la sortida de la UE, també hauria de fer el mateix si se’n desdiu. De totes maneres, l’advocat creu que la revocació de l’article 50 té ‘un límit temporal’, en referència als dos anys de negociacions que s’obren una volta un estat demana formalment de sortir de la UE. En el cas del Regne Unit el termini expira al març. Finalment, Sánchez-Bordona considera que tot el procés ha d’estar regit pels ‘principis de bona fe i de cooperació lleial’, una manera subtil de dir que no es faci servir l’article 50 per tensar negociacions amb Brussel·les. L’advocat general del TJUE ha fet aquestes consideracions en un plet al tribunal de Luxemburg en el qual diversos diputats escocesos cerquen aturar l’entrada en vigor del Brexit. Les conclusions del lletrat no són vinculants, però solen coincidir amb les decisions del TJUE. En els pròxims dies el tribunal haurà de dictaminar si el Regne Unit pot revocar de manera unilateral l’activació de l’article 50 dels tractats europeus.

Summary: El Regne Unit pot revocar de manera unilateral el Brexit, segons l’advocat general del TJUE


El secretari general de Podem i líder d’Unides Podem al congrés, Pablo Iglesias, ha criticat les ‘excuses’ que el PSOE ha posat per no afrontar amb ells la negociació del proper govern espanyol i ha avisat el candidat socialista a president, Pedro Sánchez, que no els proposin ‘ser un mer decorat’ a l’executiu perquè no ho acceptaran. Iglesias s’ha referit a la iniciativa de Sánchez de modificar la constitució per evitar repeticions electorals en cas que no s’aconsegueixi desencallar una investidura: ha dit que ‘va en contra de l’esperit’ de la carta magna i que revela que ‘no volia formar govern amb Podem i que ho fa perquè no té més remei’. ‘Dissimuli una mica’, li ha demanat. ‘Respectin els nostres 3,7 milions de votants‘, ha reclamat també Iglesias, que ha recordat al secretari general del PSOE que està necessitat dels vots d’esquerres com els d’Unides Podem. Per això li ha retret que esgrimís les diferències programàtiques, primer, i la negativa a incorporar-lo a ell al govern espanyo, després, per justificar un no-acord entre ambdues forces. No obstant això, després del pas d’Iglesias renunciant a una cartera ministerial, el dirigent lila ha assegurat que els socialistes ‘s’han quedat sense cap excusa’. Ha insistit que les eleccions no només les va guanyar el PSOE, a qui ha reconegut que els van doblar en resultats, sinó el bloc d’esquerres, per la qual cosa ha interpretat que els ciutadans volen una entesa amb Unides Podem. ‘Quan els espanyols volen un govern de partit únic li donen la majoria absoluta però, si els ciutadans voten diferents forces, el que estan dient és que volen que ens posem d’acord’, ha esgrimit.

Summary: Iglesias avisa a Sánchez que no acceptaran ‘ser un mer decorat al seu govern’


El cap d’Epidemiologia de l’Hospital Clínic de Barcelona, Antoni Trilla, ha aconsellat a la gent gran que no surti de casa perquè és el col·lectiu amb més probabilitats de tenir complicacions en cas d’infectar-se pel coronavirus 2019. ‘Ara és una de les mesures més raonables’, ha dit a Catalunya Ràdio. Ha afegit que possiblement en algun moment es demanarà que tothom limiti les sortides. Trilla ha recomanat a la gent gran que s’organitzi el dia a dia per sortir poc de casa: ‘És una mica dur, però ens hem de quedar a casa amb la família i no fer gran cosa.’ Tota la informació sobre el Coronavirus, minut a minut A banda, també ha proposat d’ajornar totes les activitats i actes que no siguin indispensables. Podeu escoltar ací l’entrevista a Antoni Trilla: Coronavirus 2019: Què ha passat avui? El report diari de VilaWeb

Summary: El cap d’Epidemiologia del Clínic recomana que la gent gran no surti de casa


L’ex-president espanyol José María Aznar ha presentat aquest vespre el seu llibre El futuro es hoy, a la Casa del Llibre de Barcelona. Aznar no ha omplert la sala, principalment ocupada per càrrecs o ex-dirigents del PP i mitjans de comunicació que han fet la cobertura informativa de l’acte. Entre el públic hi ha el president del PP, Alejandro Fernández; l’ex-delegat del govern espanyol a Catalunya, Enric Millo; el diputat Santi Rodríguez; i l’ex-ministre d’Interior espanyol Jorge Fernández Díaz. L’acte el presentava l’ex-president del PP a Catalunya Josep Piqué.

Summary: Aznar fa figa a Barcelona en la presentació del seu llibre


La UE ha sancionat avui amb una multa rècord les pràctiques monopolístiques del motor de cercar en línia Google. La Comissió Europea ha decretat que la companyia estatunidenca ha de pagar 2.424 milions d’euros per haver ‘abús de posició dominant’ en el mercat de les cerques per internet. En concret, la CE va referència al servei de comparatives de preu, però suposa un toc d’alerta contra la manera de funcionar del cercador, que segons Brussel·les, afavoreix els seus serveis sense que els usuaris en siguin conscients. La Comissió ha investigat les pràctiques de Google durant set anys. En un principi es va actuar amb la intenció d’acordar un codi de pràctiques amb la companyia, però finalment els serveis de competència de la UE van decidir canviar d’estratègia. Fa dos anys, la comissaria de competència, Margrethe Vestager, va obrir un expedient sancionador per la presumpta discriminació que aplica Google quan els usuaris fan servir el cercador per trobar productes i comparar preus. .@Google gave illegal advantage to own comparison shopping service by abusing its search dominance: It must stop & pay fine of €2,4 bn. — Margrethe Vestager (@vestager) June 27, 2017 Brussel·les considera que Google sempre prioritza els seus serveis indiferentment de la seva rellevància, mentre amaga els de la competència. Fins ara la multa més important havia estat imposada a Intel el 2009. L’import va ser de 1.060 milions d’euros. La llei permet que la sanció màxima sigui el 10% de la facturació anual de la companyia infractora. Google mostra el seu desacord ‘Estem en desacord amb les conclusions anunciades avui’, ha declarat Kent Walker, vice-president sènior de Google. ‘Revisarem amb la Comissió la decisió detalladament i considerarem apel·lar i continuar exposant els nostres arguments’, ha afegit.

Summary: La UE sanciona Google amb una multa rècord de 2.424 milions d’euros


Tant el nombre de turistes com els diners que gasten han crescut a Catalunya el mes de juny en relació a l’any passat. El nombre de turistes internacionals que van visitar Catalunya al juny es va situar en 2.090.369 persones, cosa que suposa el 3,2% més que al juny de l’any passat, segons les dades de l’Estadística de Moviments Turístics a les Fronteres (Frontur). En l’acumulat dels primers sis mesos a Catalunya, el nombres de turistes internacionals s’ha situat en 8.619.746 forans, el 0,8% menys que en el primer semestre del 2017. El nombre de turistes estrangers creix a Catalunya al juny després de dos mesos que el nombre de visitant forans havia caigut, l’11% a l’abril per l’efecte Setmana Santa i el 2,4% al maig. El principal emissor de turistes de Catalunya al juny va ser França, que va aportar el 14,7% del total de visitants forans. Pel que fa a la despesa, la despesa total realitzada pels turistes internacionals que van visitar Catalunya al juny es va enfilar fins als 2.402 milions d’euros, el 13,6% més que al juny de l’any passat. Amb aquestes xifres, cada turista estranger va deixar de mitjana en la seva visita de 5,8 dies 1.149 euros, el 10,2% més que al juny de l’any passat. La despesa mitjana diària del turista forà es va situar en 198 euros, el 4,6% més que fa un any. En els primers sis mesos d’aquest any, els turistes estrangers s’han gastat a Catalunya un total de 8.938 milions d’euros, una xifra que suposa un increment del 8,5% en relació amb el primer semestre del 2017.

Summary: El nombre de turistes i la despesa turística creixen a Catalunya


El Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) ja ha pres una decisió sobre si admet a tràmit o no la querella de la fiscalia per prevaricació i desobediència contra la presidenta del Parlament, Carme Forcadell. Tanmateix, no farà pública la resolució fins que no la hi pugui notificar en persona, que es preveu que serà avui, segons fonts judicials. Fonts parlamentàries han explicat a Europa Press que la cambra va rebre una trucada ahir per veure en quin moment els funcionaris judicials podien acudir físicament a notificar a Forcadell la decisió del tribunal, però els van respondre que la presidenta era fora perquè tenia ocupacions matí i tarda. La presidenta del parlament va visitar al matí la Diputació de Barcelona i a la tarda, a Cerdanyola del Vallès (Barcelona), va visitar al Consorci per a la Construcció, Equipament i Explotació del Laboratori de Llum de Sincrotró, segons la pàgina web de la cambra. La sala d’admissió civil i penal del TSJC, formada pel president del tribunal, Jesús María Barrientos, i els magistrats Carlos Ramos i Maria Eugènia Alegret, es va reunir ahir durant més de tres hores per deliberar sobre la querella de la fiscalia que l’acusa d’haver permès de votar les conclusions de la comissió d’estudi del procés constituent. El fiscal superior de Catalunya, José María Romero de Tejada, en la seva querella –ordenada per la fiscal general de l’estat espanyol, Consuelo Madrigal–, havia demanat que Forcadell fos citada a declarar com a investigada per haver adoptat acords contraris a l’ordenament jurídic ‘amb total menyspreu a la constitució’ i als pronunciaments del TC.

Summary: El TSJC notificarà avui la decisió sobre la querella contra Forcadell


El govern federal canadenc farà saber al govern espanyol que els drets democràtics han de ser respectats arreu del món, en relació als judicis contra Artur Mas i Carme Forcadell. Ho va dir ahir, al parlament d’Otawa, el secretari parlamentari del ministre d’Afers Estrangers canadenc, Matt DeCourcey, en resposta a la pregunta de la diputada del Bloc Québécois Monique Pauzé. DeCourcey va explicar que faria saber, com sempre, als seus homòlegs internacionals que el Canadà considera que els drets humans –entre els quals va incloure de manera implícita el d’autodeterminació– han de ser respectats en tots els casos, sense excepció. En la seva pregunta, la diputada quebequesa havia desqualificat amb molta duresa l’estat espanyol, i havia demanat al govern federal que prengués partit a favor de Mas i Forcadell. La diputada va instar el govern canadenc a recordar al govern espanyol que els judicis són intolerables. El primer ministre del Canadà és el liberal Justin Trudeau. La setmana passada, la Internacional Liberal va fer una contundent declaració de suport a Artur Mas en la qual definia el judici contra el 9-N com una farsa i un teatre. .@m_pauze: Le gvt fédéral doit rappeler au gvt espagnol que tous les peuples ont droit à l’autodétermination #barcelone #polqc pic.twitter.com/cT0Zhwypoz — Bloc Québécois (@BlocQuebecois) 10 de febrer de 2017

Summary: El govern canadenc farà un advertiment a Espanya pels judicis contra Mas i Forcadell


Una nova enquesta, en aquest cas publicada per La Sexta, pronostica que l’independentisme obtindrà majoria absoluta a les eleccions del 27 de setembre. La suma dels escons de Junts pel Sí (64) i de la CUP (8) és de 72, quatre diputats per sobre de la majoria absoluta, el llindar de la qual se situa als 68 escons. El percentatge de vot de Junts ple Sí és del 43,4% i el de la CUP, de 6,3%. Així, la suma dels vots de les dues formacions clarament independentistes freguen la majoria absoluta, amb el 49,7% dels vots. Com majoria de les enquestes que s’han publicat fins avui, Ciutadans és la segona força del parlament, amb 20 diputats (14,3% dels vots). Catalunya Sí que es Pot obté 17 diputats (12%); el PSC, 14 escons (10,6%); el PP, 12 escons (8,9%), i Unió no aconseguiria cap escó, amb l’1,8% dels vots. L’enquesta la va realitzar Invymark el 14 de setembre.

Summary: Un sondatge de La Sexta també dóna la majoria absoluta a l’independentisme


Canet de Mar ha estat el municipi escollit per donar el tret de sortida al Correllengua 2016, organitzat anualment per la Coordinadora d’Associacions per la Llengua Catalana (CAL). Aquesta 20a edició està dedicada a l’escriptora i periodista Montserrat Roig i per aquesta raó s’ha escollit aquest municipi del Maresme, on va passar molts estius en família i va escriure algunes de les seves novel·les més conegudes. La jornada s’ha iniciat amb la Ruta del Modernisme de Canet de Mar i un dinar de carmanyola. I a la tarda, durant l’acte central, s’ha llegit el manifest del Correllengua, que sota el títol “La llengua importa” ha afirmat que “la voluntat de preservar la llengua, amb els instruments que calguin, no pot quedar al marge del debat polític, de l’agenda del procés cap a una República Catalana”. Des d’avui i fins al 5 de novembre, el Correllengua recorrerà prop de 200 indrets del país per promoure la llengua i la cultura catalana i recordar la figura de Montserrat Roig. L’acte central de la celebració ha comptat amb les intervencions de l’alcaldessa del municipi, Blanca Arbell, l’escriptora Isabel-Clara Simó, el fill gran de Montserrat Roig, Roger Sempere, i el president de la CAL, Pep Ribas. A continuació s’ha procedit a l’encesa de la Flama del Correllengua, que ha comptat amb la participació de l’agrupació sardanista Colla Creixent, i la lectura del Manifest del Correllengua. Toni Bellatriu, membre de la secció local de la Plataforma per la Llengua a Canet de Mar, ha estat l’encarregat de llegir el text, redactat per Vicenç Villatoro. Sota el títol “La llengua importa”, el manifest ha afirmat que en un futur “el català ha de ser llengua de la plaça pública, llengua compartida” i que perquè això sigui possible “necessita compromís per part dels seus parlants, utilitat social, generalització del coneixement, i lleis que hi vagin a favor”. L’apunt artístic de la jornada l’han posat Jaume Calatayud i Vicente Monera, col·laboradors habituals del Correllengua, que han interpretat l’espectacle poetico-musical “Pinzellades de Roig”, una composició que recorre la biografia, l’obra i la mirada de l’escriptora.A més, al llarg de la tarda la companyia Tastacontes ha fet lectures biogràfiques de les estades de Montserrat Roig a Canet, i la companyia La Baldufa ha amenitzat la tarda amb entreteniments per als més menuts.

Summary: Canet de Mar fa el tret de sortida al Correllengua 2016


Luke Uribe-Etxabarria, del PNB, abandona el parlament basc per ocupar el càrrec de senador en el grup JxCat després de la cessió del seu partit d’un dels seus senadors perquè el grup català mantingui grup parlamentari en la present legislatura. Uribe-Etxebarria ha presentat la seva renúncia a l’acta de parlamentari després del ple ordinari que va celebrar la cambra de Vitòria ahir. En les passades eleccions espanyol de l’abril es va presentar en la candidatura del PNB per Gipúscoa al senat espanyol i ha estat parlamentari basc d’ençà de l’any 2001, en la setena legislatura. Durant tots aquests anys ha participat en diverses comissions, especialment en les d’Afers Europeus i Acció Exterior; Política Industrial i Competitivitat; Comerç, Consum i Turisme; i EITB. El seu seient en la cambra basca serà ocupat per Carmen Solorzano (Donostia, 1952). Llicenciada en Medicina, en l’especialitat de pediatria, exerceix en la seva professió des de fa més de quaranta anys.

Summary: Luke Uribe-Etxebarria formarà part del grup de JxCat al senat espanyol, cedit pel PNB


En una decisió sense precedents, el Pentàgon va anunciar ahir que el govern dels Estats Units lliuraria armes i suport tècnic als kurds de Síria, per ajudar-los a conquerir la capital de l’autoanomenat Estat Islàmic, Raqqa. Amb aquesta decisió els Estats Units s’enfronten directament a Turquia, que considera les forces militars dels kurds de Síria (YPG) com una part del PKK, que lluita per la creació d’un estat kurd a Turquia, Síria, l’Irac i l’Iran. Turquia va entrar en territori sirià formalment per a combatre l’anomenat Estat Islàmic, però de fet pretenia aturar el creixement del territori controlat pels kurds. En canvi de la conquesta de Raqqa, que restaria en mans dels àrabs locals i no dels kurds, les forces kurdes demanen la consolidació institucional de la regió del Rojava i l’obertura d’un corredor econòmic que lligui la seva zona autònoma amb la Mediterrània. D’aquesta manera evitarien els problemes que tenen, derivats del vet de Turquia sobre les seves activitats comercials. Hi ha dos fets que confereixen encara més importància al corredor: que la frontera entre el territori kurd de Síria i el territori kurd de l’Irac sigui oberta i la possibilitat de fer un referèndum d’independència enguany al Kurdistan iraquià. Actualment l’extrem del territori kurd més acostat a la mar només a cent quilòmetres de la Mediterrània. Fins ara els Estats Units havien donat un suport indirecte a les forces kurdes, que lluiten contra l’anomenat Estat Islàmic. Era sabuda la presència d’assessors americans o el lliurament d’algunes armes, però mitjançant la Coalició Àrab Siriana, amb la qual els kurds combaten contra Estat Islàmic. Amb la nova ordre signada pel president Trump, els Estats Units podran lliurar armes i informació d’intel·ligència directament a les YPG. Trump mateix explicarà l’abast de la maniobra al president turc Erdogan, que viatjarà aquesta setmana a Washington. Per calmar el govern turc, els Estats Units ja han dit que als combatents kurds els lliurarien ‘només les armes necessàries per a enfrontar-se amb èxit a la batalla de Raqqa’.

Summary: Els Estats Units armaran els kurds de Síria, malgrat l’oposició de Turquia


El municipi de l’Alguer ja té disponible la versió en català de la seva pàgina web institucional. És una idea que neix el 2016 per iniciativa de la coordinadora de l’Oficina Lingüística, Giuliana Portas, i que ha estat coordinada i dirigida per Giovanni Salvatore Mulas, dirigent del Sector Cultura, i Pietro Alfonso, instructor administratiu. És una acció conjunta entre la regió i el municipi i neix per a permetre de llegir en alguerès les informacions quotidianes, d’acord amb les lleis que protegeixen el dret d’utilitzar la llengua pròpia en les relacions amb les institucions. Aquest projecte arriba després de l’obertura de l’oficina lingüística municipal el juny de 2018. L’oficina té l’objectiu de promoure i valorar el català de l’Alguer i el fet que la pàgina web ja sigui bilingüe és una de les iniciatives ideades per aconseguir-ho. Darrerament s’han fet més passes endavant pel que fa a l’ús del català a l’Alguer. L’Ajuntament ha començat a promoure la llengua entre els seus treballadors a través de cursos i certificats del coneixement del català. Tal com es va aprovar al parlament de Sardenya el mes de juliol, a més, les famílies alguereses poden escolaritzar els fills en català. Irene Coghene: ‘El català a l’Alguer és una llengua viva, però li mancava l’escolarització’

Summary: Estrenen la versió en català de la web de l’Alguer


El Menador de Castelló ha acollit avui la presentació del documentari La memòria no oblidada, del documentarista Carlos Gonga i la periodista Isabel Ginés, que tracta tant la repressió franquista ocorreguda a Paterna (Horta) en l’anomenat ‘Paredón de España’ –on més de dues mil persones van ser afusellades per qüestions d’ideologia durant el franquisme– com també les exhumacions en aquesta localitat i a Castelló. La cinta reflecteix les del cementiri de Castelló, on els seus creadors van començar a enregistrar imatges durant l’última campanya de treballs a l’octubre. Gonga i Ginés se centren ara en l’enregistrament de testimonis per a elaborar un peça que s’entrenarà el 2020, com ha explicat l’Ajuntament de Castelló en un comunicat. La regidora de Memòria Democràtica, Verònica Ruiz, ha expressat el seu agraïment als autors per ‘haver mostrat una realitat oblidada, haver tret a la llum una part horrorosa de la història i perquè gràcies a treballs com aquest, juntament amb les exhumacions tant de Paterna com de Castelló, es podrà tancar ferides i, d’una vegada per sempre, aportar pau a la democràcia’. ‘Hem estat el primer ajuntament a fer front a un projecte d’aquestes característiques amb finançament exclusivament municipal i ara tenim la responsabilitat d’explicar allò que hem descobert i de donar veu a les víctimes’, ha assegurat. El documentari se centra en els treballs a València i Paterna i es divideix en tres parts. En la primera parlen dotze víctimes que conten com van viure aquells anys les seves famílies i quines conseqüències i represàlies va tenir. En la segona part, arqueòlegs, antropòlegs i metges parlen sobre els treballs d’exhumació i la posterior anàlisi i identificació dels ossos. Finalment, la tercera serà la part en la qual diferents organitzacions polítiques parlaran sobre memòria històrica.

Summary: Un documentari retratarà la repressió franquista i les exhumacions de Paterna i Castelló


La Generalitat valenciana i el PSPV han anunciat que recusaran els magistrats Enrique López i Concepción Espejel. Són els magistrats designats per formar part del tribunal que jutjarà la peça del cas Gürtel en relació a les contractacions per la visita del Papa a València. Entre els processats pel cas hi figuren l’ex-vicepresident del consell i de les corts valencianes, Juan Cotino, i membres del grup Correa. El president de la Generalitat Valenciana i secretari general del PSPV, Ximo Puig, ha dit que cal buscar que els jutges que hagin de decidir el resultat de la investigació siguin jutges independents, que no tinguin cap tipus de vinculació amb partits polítics ni amb cap ideologia que puguis ‘contaminar el procés.’ En un comunicat, la responsable dels serveis jurídics del PSPV, Ana Barceló, ha explicat que aquests dos magistrats tenen una ‘clara vinculació’ amb el PP i ha recordat que han estat apartats en altres ocasions. Per això, adduiran els mateixos motius en la seva petició perquè ‘el més important quan es jutja un cas de corrupció és que els ciutadans tinguin garantit que el procés sigui independent i que els jutges que ho jutgen estiguin allunyats de tot tipus d’interessos partidistes’. Per a Barceló, existeixen ‘dubtes serioses’ sobre la independència d’aquest procés judicial, i ha recordat que és el mateix PP que està investigat en aquest cas. La dirigent socialista ha destacat que Espejel va ser designada vocal del CGPJ pel PP amb els vots del ‘mateix Luis Bárcenas’. Sobre López ha dit que té una llarga trajectòria com a ponent i organitzador de cursos i seminaris del PP i de la FAES. A més, segons el comunicat, també és vocal de l’òrgan de govern dels jutges a proposta dels conservadors. El jutge José De la Mata va dictar el passat mes de maig un acte en el qual va acordar asseure al banc dels acusats 23 persones físiques i 13 de jurídiques com a responsables civils per aquesta peça del cas Gürtel; s’investiga la contractació de la xarxa liderada per Francisco Corretja per instal·lar les pantalles i la megafonia que cobrien el recorregut del Pontífex. A més de Cotino, que s’enfronta a una petició fiscal d’11 anys de presó, seran jutjats l’ex-director de la televisió pública Pedro García Gimeno, diversos alts càrrecs de la televisió pública valenciana, així com els responsables de l’anomenat ‘grup Correa’ Francisco Correa, Pablo Crespo, Álvaro Pérez ‘El Bigotes‘ i Jose Ramón Blanco Balín. Més recusacions L’octubre del 2015 la Sala penal de l’Audiència Nacional ja va apartar Espejel i López del tribunal que ha de jutjar les primeres activitats de la trama Gürtel —entre els anys 1999 i 2005— quan va admetre les peticions de recusació plantejades per l’Associació d’Advocats Demòcrates d’Europa i el PSOE, que van denunciar la seva ‘íntima vinculació’ i ‘afinitat ideològica’ amb el Partit Popular, que serà jutjat com a partícip a títol lucratiu. D’altra banda, el gener d’aquest any el Ple de la Sala penal de l’Audiència Nacional va admetre les recusacions de tots dos jutges com a membres del tribunal que s’encarregarà de jutjar la comptabilitat B del PP, que va ser sol·licitada per la seva ‘amistat íntima’ amb alguns dirigents d’aquesta formació. Finalment, el mes de juny l’Audiència Nacional va admetre a tràmit la recusació contra tots dos magistrats per formar part del tribunal que jutjarà, entre d’altres, Francisco Correa i Pablo Crespo, per irregularitats en les adjudicacions concedides que l’Ajuntament de Xerès (Cadis) en el marc de la Fira Internacional de Turisme (Fitur) del 2004.

Summary: El govern valencià i el PSPV recusaran dos magistrats per jutjar la relació de Gürtel amb la visita del Papa


La BBC s’ha fet ressò del primer assaig clínic a Catalunya que pretén evitar que els infectats pel coronavirus 2019 el puguin transmetre i que els seus contactes desenvolupin la malaltia. Oriol Mitjà, investigador de l’Institut de Recerca Germans Trias i Pujol i director de l’assaig, ha explicat que els portadors del virus el transmeten a un 10% dels seus contactes més pròxims: ‘Això és un problema seriós, sobretot per al personal sanitari, i volem desenvolupar estratègies per a evitar-ho.’ 📺 BBC World 🌎 Se hace eco de nuestro ensayo clínico sobre la quimioprofilaxis para proteger contra SARS-CoV-2 𝗢𝘂𝗿 𝗰𝗹𝗶𝗻𝗶𝗰𝗮𝗹 𝘁𝗿𝗶𝗮𝗹 𝗼𝗻 𝗰𝗵𝗲𝗺𝗼𝗽𝗿𝗼𝗽𝗵𝘆𝗹𝗮𝘅𝗶𝘀 𝘁𝗼 𝗽𝗿𝗼𝘁𝗲𝗰𝘁 𝗮𝗴𝗮𝗶𝗻𝘀𝘁 𝗦𝗔𝗥𝗦-𝗖𝗼𝗩-𝟮 𝗶𝗻𝗳𝗲𝗰𝘁𝗶𝗼𝗻 𝗶𝘀 𝗲𝗰𝗵𝗼𝗲𝗱 pic.twitter.com/gAWK0dvAA3 — Oriol Mitja (@oriolmitja) 19 de març de 2020 Mitjà també ha detallat en què consistirà el tractament. Se subministrarà un antiretroviral als contagiats per reduir el període de transmissió, que ara s’acosta a les dues setmanes. Els contactes, en canvi, rebran hidroxicloroquina, un medicament per a la malària que segons alguns estudis dificulta que el virus colonitzi les cèl·lules i que, per tant, els pot protegir de la Covid-19. 2) ❓Qué medicamento 💊 daremos a personas con COVID19 y a sus contactos ❓ 𝗪𝗵𝗮𝘁 𝗮𝗿𝗲 𝘁𝗵𝗲𝘀𝗲 𝗱𝗿𝘂𝗴𝘀 𝗮𝗹𝗿𝗲𝗮𝗱𝘆 𝘂𝘀𝗲𝗱 𝗳𝗼𝗿? pic.twitter.com/aa085ROzeU — Oriol Mitja (@oriolmitja) 19 de març de 2020 D’una altra banda, ha criticat novament l’actuació del govern espanyol a la crisi sanitària del coronavirus. ‘A Espanya som sota un confinament parcial i la situació és dolenta. Tenim 14.000 casos i les xifres encara augmentaran. Per això he demanat la dimissió de la cúpula d’emergències’, ha dit. Segons Mitjà no s’ha après la lliçó de la Xina, on s’ha aturat la propagació amb un confinament total, ni de Corea del Sud, on les proves i els aïllaments en massa han parat els peus al virus. 3) ❓Cómo de rápido han respondido los países 🏴 a la epidemia ❓ 𝗛𝗼𝘄 𝗾𝘂𝗶𝗰𝗸𝗹𝘆 𝗰𝗼𝘂𝗻𝘁𝗿𝗶𝗲𝘀 𝗵𝗮𝘃𝗲 𝗴𝗼𝗻𝗲 𝘁𝗼 𝗲𝗽𝗶𝗱𝗲𝗺𝗶𝗰 𝗰𝗼𝗻𝘁𝗿𝗼𝗹? pic.twitter.com/AWV3DKcJR3 — Oriol Mitja (@oriolmitja) 19 de març de 2020 Tota la informació sobre el Coronavirus, minut a minut Coronavirus 2019: Què ha passat avui? El report diari de VilaWeb

Summary: Oriol Mitjà explica a la BBC l’assaig clínic català contra el coronavirus


La Diada per la llengua organitzada per l’Obra Cultural Balear (OCB) ha omplert la plaça Major de Palma en defensa del català i els drets civils, en clara referència a la situació de repressió arreu del país. 8.000 persones, segons els organitzadors, han participat en aquest tradicional aplec de l’entitat amb el lema ‘Som aquí per la llengua, la cultura i els drets civils’. Els assistents han fet un mosaic i han tenyit la plaça Major de cartells vermells reivindicant els tres eixos de la jornada. Gràcies a les 8.000.persones que heu omplit la pl. Major de #Palma a la #DiadaOCB per la Llengua, Cultura i Drets Civils. pic.twitter.com/gzh8v1IIfC — Obra Cultural Balear 🎗 (@ocbcat) May 4, 2019 El president de l’Obra, Josep de Luis, durant el seu discurs ha afirmat que esperaven més de la gestió del govern balear en aquesta legislatura i que, malgrat que han cessat els atacs contra la llengua catalana a les Illes, ‘no s’han satisfet les nostres expectatives’, ha asseverat. Ha demanat als polítics que seran triats el 26 de maig ‘polítiques decidides, valentes i transversals en favor de la llengua catalana’. L’Obra també ha sol·licitat que sigui una realitat el dret dels pacients de ser atesos en català al servei sanitari públic. De Luis també ha tingut paraules per a l’ex-president José Ramón Bauzá, que va ser un ‘personatge sinistre per a la llengua i ha estat tòxic per on ha passat’. L’Obra Cultural estarà ‘atenta des del primer moment’ en la legislatura vinent perquè ‘les ganes de llengua i cultura siguin degudament satisfetes’. El president ha reivindicat la cultura i les formes de vida ‘del nostre poble’ i ha citat el filòsof Karl Popper per reclamar ‘en nom de la tolerància el dret de no tolerar els intolerants’. També ha volgut recordar que els partits polítics que qüestionen l’autogovern i que fan propostes polítiques contràries als drets civils han perdut les eleccions espanyoles. Per això ha reivindicat els drets civils i ha criticat unes estructures de l’estat espanyol engendrades durant la dictadura franquista i que ‘rebenten, cada vegada que els convé, els principis democràtics’. ‘Reivindicam els drets civils mirant a Europa, una Europa a la qual hem d’anar a cercar la justícia que manca a l’estat espanyol’. De Luis ha criticat els abusos d’un sistema asfixiant enfront d’una Europa que, per exemple, ‘sí que respecta la llibertat d’expressió de Valtònyc’. ‘L’Obra és la millor línia de defensa de la llengua, la cultura i els drets civils’. De Luis ha demanat als assistents que s’associïn a l’entitat per ‘enfortir aquesta línia de defensa’. Comença l'acte polític. #DiadaOCB pic.twitter.com/MnSG2grAcw — Obra Cultural Balear 🎗 (@ocbcat) May 4, 2019 Continua la #DiadaOCB amb la música d'Al-Mayurqa. pic.twitter.com/8Z2adnLwre — Obra Cultural Balear 🎗 (@ocbcat) May 4, 2019 Com cada any, @CCOOBalears participa a la #DiadaperlaLlengua que organitza @ocbcat. Des del sindicat continuant defensant la normalització del català en el món del treball. pic.twitter.com/0is1BBz389 — CCOO Illes Balears (@CCOOBalears) May 4, 2019 Avui horabaixa, per la lluita de tots els drets que a dia d'avui encara hem de defensar! @ocbcat #DiadaOCB #DiadaperlaLlengua pic.twitter.com/NY6sH7IEWE — Laura Dorado Martorell (@lauraversus) May 4, 2019 L’OCB fa una crida a fer ‘història’ en la concentració de la Diada de la Llengua

Summary: La Diada per la llengua i els drets civils omple la plaça Major de Palma


Un taxi groc accelera per un carreró que davalla cap a les aigües manses del port de Mitilene, capital de Lesbos. Els turons acolorits pel verd de les capçades dels pins tapen l’horitzó. Pel carrer caminen grups de refugiats i algun voluntari en hores de descans. Als baixos dels edificis hi ha tota mena de negocis; principalment agències de viatges. En aquests locals distribueixen gratuïtament un llibret sobre les bondats turístiques de l’illa. ‘Happy is the man, I thought, who, before dying, has the good fortune to sail the Aegean Sea’, es pot llegir en una pàgina dedicada a les platges septentrionals de Lesbos. Un mal moment per a citar Zorba, el grec de l’escriptor Nikos Kazantzakis. 62.193 ànimes van travessar –només el gener d’enguany– els estrets que separen la costa turca de les illes gregues. En el mateix període, l’Egeu ha engolit 272 vides; més de vuit per dia. ‘Happy is the man…’ El taxi frena de cop i posa l’intermitent esquerre. Un motorista sense casc l’esquiva al crit de ‘malaka’ (un insult intraduïble). Un parell de refugiats afganesos bloquen —sense ser-ne conscients— l’entrada del recinte on amarren els ferris que uneixen Mitilene amb la Grècia continental. Negocien el preu d’una targeta SIM en una paradeta d’una companyia telefònica. El taxista toca el clàxon… Els nois s’aparten una mica avergonyits. Intenten disculpar-se, però les seves paraules queden silenciades per un altre toc de clàxon. El taxi entra al recinte i ressegueix les parets d’un petit edifici que serveix de duana. Algú ha escrit ‘Solidarity to migrants’ en un dels murs. El cotxe s’atura rere una filera de cinc taxis. Davant seu hi ha un enorme aparcament per als vehicles que esperen els ferris. És pràcticament buit. Una família iraquiana baixa del cotxe. ‘It’s ten euros’, diu el taxista al pare. L’home es remena les butxaques d’una jaqueta de pell fins que troba un bitllet rebregat d’un to vermellós. El taxista l’agafa amb una certa desgana i diu ‘efaristó’ (gràcies, en grec). L’equipatge familiar consisteix en una motxilla negra i una bossa que conté una funda nòrdica. El pare ho tragina tot. La mare camina adolorida. ‘Té reuma. Necessita un bon metge’, afirma el seu marit –prefereix restar en l’anonimat–. Les tres filles fan pinya al costat de la mare. La dona porta un mocador blanc que rutila sota un sol que no escalfa. La filla petita li agafa la mà com aquell qui intenta atrapar un globus que s’escapa. La família camina lentament fins a un parterre de la vora. No queda cap rastre de l’herba ni de les flors. La terra es mescla amb les escombraries. Alguns refugiats –ara en el camí del Pireu– han passat la nit en un parell de tendes. De la tanca posterior, en pengen peces de roba oblidades. El pare posa uns cartons abans no s’hi assegui la mare. La família iraquiana poc després d’haver arribat al port de Mitilene (fotografia: Oriol Bäbler). Vénen del camp de refugiats de Mòria, deu quilòmetres al nord de Mitilene. Mòria és l’únic centre on la policia grega registra els refugiats que arriben a Lesbos. El camp de Kara Tepe –on s’allotgen les famílies d’origen sirià– no disposa de material de registre. Els refugiats anomenen Mòria ‘hell hole’, el forat infernal. És freqüent veure-hi persones passant les nits sense cap resguard; desemparades contra el fred i la pluja. La higiene tampoc no hi és senzilla: hi falten vàters químics i dutxes. Les dutxes masculines del camp de Mòria (fotografia: Oriol Bäbler). ‘Estàvem tips d’esperar sense fer res. Al camp només hi ha oliveres i gent, massa gent’, diu el pare. Mentre parla vigila les filles, que juguen. Encara falten unes quantes hores perquè els deixin embarcar. ‘Almenys aquí podem anar a un restaurant i menjar en condicions’, afegeix. Les racions al camp són minses i repetitives: pa de pita amb llentilles, seitons fregits o arròs. Una part del camp de Mòria anomenada ‘The Afgan Hill’ (fotografia: Oriol Bäbler). —Per què vau abandonar l’Irac? —La vida hi molt difícil. Hem passat de la dictadura repressiva de Saddam Hussein a una guerra civil macabra. No és vida, de fet. És patiment. —D’on sou? —De Ramadi ; de les ruïnes de Ramadi. El grup Estat Islàmic va controlar la ciutat el 17 de maig de 2015 després d’una ofensiva de gairebé sis mesos. ‘Quan nosaltres vam abandonar casa nostra , el govern iraquià havia començat una contraofensiva. No hi ha temps de fer res. Quan intentes reconstruir, començar de nou… tornen les bombes i la mort’, explica. El 30 de desembre el primer ministre iraquià, Haider al-Abadi, va visitar la ciutat. Com a símbol de la reconquesta va hissar la bandera de l’Irac a la seu del govern regional de Ramadi. Estat Islàmic encara té milicians a la rodalia i en algunes barriades de la ciutat. Les escaramusses entre els terroristes i l’exèrcit són quotidianes. El 27 de gener de 2016 una dotzena de suïcides van perpetrar dos atemptats que van matar més de cinquanta militars. ‘La violència a l’Irac és un pou sense fons. D’Europa, tan sols n’esperem una cosa: la seguretat, res més. La resta ens ho guanyarem amb el nostre esforç’, diu el pare. Les filles tenen gana… La família recull les coses. Abans de sortir del recinte caminen per davant l’edifici de la duana. Sota una petita porxada, a recer de la intempèrie, hi ha un petit campament. Les tendes semblen un erol de bolets virolats. A terra és ple de màrfegues amb la sigla de l’ACNUR (Alta Comissaria de les Nacions Unides pels Refugiats). En un racó, un migrant paquistanès prepara unes patates al caliu. Les brases cremen damunt un tros de planxa. A l’aparcament, els cotxes es poden comptar amb els dits de la mà. Al fons s’aixeca un edifici gris, cilíndric i de sostre convex: la piscina municipal de Mitilene. Un mural d’un rostre femení embolcallat amb la bandera grega es destaca sobre el ciment. El rostre té uns ulls tristos d’un blau profund i aquós. És molt difícil d’esquivar-ne la mirada impregnada de pena. La piscina –ara tancada– és on s’aixopluguen els refugiats en dies de pluja. L’interior de la piscina municipal després d’un dia de pluja (fotografia: Raül Torras). Prop de la porta d’entrada l’Ana i en Manfred, dos ‘voluntaris lliures’ de Suïssa, fumen un cigarret. Han estat tot el matí ajudant els membres del Pikpa Camp –un camp autogestionat que es fa càrrec de refugiats amb necessitats especials– a repartir esmorzars. ‘Les racions contenien arròs amb llet i fruita seca. Més nutritiu que no gustós’, diu l’Ana. ‘Avui no hem hagut d’alimentar gaire gent. L’excedent de racions s’ha enviat al camp de Mòria’, afegeix en Manfred. El repartiment s’ha acabat fa estona i així i tot continuen ‘fent guàrdia’ a la porta de la piscina. ‘Els companys de Metges Sense Fronteres —assenyala una furgoneta blanca aparcada a pocs metres— ens han demanat si els podíem cobrir una estona. Fa moltes hores que són al port i necessiten oxigenar-se, prendre un cafè. Si fossin treballadors de l’ACNUR no els hauríem fet el favor, probablement, però ells són gent eficient i sacrificada’, explica en Manfred. Les relacions entre les ONG independents –grups solidaris inclosos– amb l’ACNUR són tenses. Els primers acusen l’agència de l’ONU de reduir el drama dels refugiats a estatístiques i serigrafia. ‘Logotips i sigles gegants en mantes, màrfegues, tendes… com si la visibilitat importés més que no la feina del dia a dia’, precisa l’Ana. Boris Txeixirkov, portaveu de l’ACNUR a Lesbos, es defensa: ‘Nosaltres som a l’illa per ajudar el govern grec a millorar els centres i el sistema de registre. També treballem per aconseguir una coordinació fluida entre tots els voluntaris i treballadors.’ Tot i això, admet: ‘Ens falta personal –ara disposen de quaranta persones– i fons.’ L’ACNUR i l’OIM, l’Organització Internacional de les Migracions, van emetre un comunicat el 25 de gener reclamant 550 milions de dòlars per a finançar l’actual resposta humanitària a la ruta dels Balcans. A Grècia, s’hi assignaren quasi 300 milions. Unes cinquanta persones –acabades d’arribar amb autobús des de Mòria– travessen l’aparcament amb pas decidit i el cap cot. Els seus ulls eviten el mural de rostre femení. Han vingut a comprar els bitllets pel ferri. Les taquilles s’oculten en un costat de l’edifici cilíndric. Els cartells amb els colors corporatius les delaten. Els ferris enllacen Mitilene amb els ports del Pireu i Kavala; una ciutat de llevant a 160 quilòmetres de Tessalònica. En pocs instants es forma una filera davant l’única taquilla oberta. El preu estàndard per als refugiats és de 45 euros. No obstant això, els bitllets que es venen ara en costen 60 i són per a anar-se’n l’endemà. El venedor intenta justificar el sobrecost: ‘És un vaixell exclusiu per a refugiats. Quan desembarca al Pireu torna a les illes sense passatgers. Això genera unes despeses que s’han de saldar d’alguna manera.’ Elefthérios Venizelos, set vegades primer ministre, dóna nom al ferri. El Venizelos és noliejat pel govern grec i té capacitat per a transportar 2.500 persones. Refugiats fent cua per comprar els bitllets per al ferri (fotografia: Oriol Bäbler). Unes quantes persones abandonen la cua quan s’adonen del preu. No s’ho poden permetre. ‘Per als europeus un recàrrec de quinze euros potser és poca cosa; per a mi és una fortuna’, diu amb frustració l’Afzal, un refugiat de Kunduz (Afganistan). Els talibans van capturar la seva ciutat –la cinquena més gran del país– durant quinze dies entre el setembre i l’octubre del 2015. Per primera vegada, després d’haver estat expulsats del poder el 2001, els talibans van controlar efímerament una ciutat important. ‘M’ho he venut tot per venir a Europa: la casa, la moto… L’única cosa que em queda al meu país són les tombes dels meus pares’, es lamenta. —Què faràs ara? —M’esperaré fins que obrin les altres taquilles. —I si no obren fins demà? —Dormiré en un racó on no m’empipi la brisa. —La nit és molt dura al port. —La guerra, els talibans i la pobresa són coses dures. La nit tan sols és freda. La majoria de refugiats, un cop comprat el bitllet, decideixen tornar cap al camp de Mòria. Els qui es queden al port s’acosten a les aigües manses. Alguns s’estiren i reposen. Uns altres s’agrupen per fumar i xerrar amistosament. La quitxalla no tarda gaire a trobar passatemps. Una colla de libanesos juguen a beisbol amb una pilota de plàstic i una branca d’arbre. No hi ha bases ni curses; simplement intenten batre la pilota com més lluny millor. El joc s’acaba quan el més gran envia la pilota aigües endins. Segons l’Oficina Europea de Policia –Europol– s’ha perdut el rastre de deu mil nens pel cap baix –d’un total de 27.000– que viatjaven sols per la ruta dels Balcans. ‘No tots són sotmesos a l’explotació criminal, alguns han pogut acabar en mans de familiars. Però no sabem on són, què fan ni amb qui són’, explica Brian Donald, cap de personal de l’Europol. Un nen s’entreté empaitant un gos de carrer al port de Mitilene (fotografia: Oriol Bäbler) Una tanca metàl·lica separa la zona de l’aparcament de les taquilles de l’àrea de l’espigó. Rere la tanca es veuen les línies verdes i corbes d’un pòrtic. El sostre és fet de llates de fusta. Al migdia, quan el sol brilla alt, la llum es filtra entre les peces i imprimeix una ombra reixada a terra. El pòrtic queda vorejat per una barana que els refugiats cobreixen de roba. A l’espai interior hi ha bancs –reconvertits en llits– i una cabina telefònica. A la nit, a terra, hi dormen unes trenta persones . ‘És com passar la nit en un mirador. Tot i que ens falten els prismàtics i els Alps francesos de fons…’, diu de broma en Mehdi. És nascut a Teheran, a l’Iran. És metge i li agradaria d’exercir a la Gran Bretanya. ‘Fa temps que ho somnio, però no sé si ho aconseguiré’, reconeix amb resignació. La policia macedònia només deixa travessar la frontera els refugiats afganesos, iraquians i sirians que es dirigeixen a Alemanya i Àustria. ‘Si sóc capaç d’esquivar els obstacles que em trobi als Balcans encara em quedarà la jungla de Calais’, conclou. —De què fuges? —D’una teocràcia assassina i retrògrada a qui fa fàstic la gent i la llibertat. —Saps que Europa et considera un migrant econòmic? —Sí, ho sé. No obstant això, fugir d’una guerra i tenir estatus de refugiat no et garanteix res. Als iemenites, per exemple, tampoc no els deixen entrar legalment a Macedònia. —Com t’ho faràs per travessar els Balcans? —Pagaré als traficants de persones, no tinc pas cap més opció. El pòrtic on passen la nit molts refugiats (fotografia: Oriol Bäbler). Un ferri de la companyia Hellenic Seaways és amarrat a l’espigó. Sobre la porta d’accés al garatge hi ha una bandera grega i una pantalleta digital. Unes lletres vermelles en moviment continu informen de les parades del vaixell: Quios – Vathi (Samos) – Pireu. Un viatge quasi etern de catorze hores i mitja. L’espigó s’allarga com si volgués abraçar tot el port de Mitilene. La part interior de l’estructura permet el trànsit de vehicles. Uns quants camions i remolcs hi descansen mentre el ferri no salpa. La part exterior és un senzill passeig marítim que s’escuda de les onades amb un rocam. Un petit far marca el punt on es barregen les aigües manses amb les silvestres de l’Egeu. Una dona jubilada i de cabells blancs, Larissa, arrossega un carretó de supermercat pel passeig. És nascuda a Atenes, però té un vincle sentimental amb Lesbos: el seu pare era oriünd de Kalloni (un poble del centre de l’illa). ‘El sofriment i la misèria que pateix Grècia no ha de ser una excusa per a repudiar els refugiats; al contrari, hauria de ser el nostre idioma en comú. Els hem de comprendre i ajudar perquè són dels nostres’, afirma vehement. Dins el carretó la Larissa tragina galetes, fruita i ampolles d’aigua. A l’esquena porta una motxilla petita amb articles d’higiene femenina. ‘Per sort avui és un dia tranquil. Quan hi ha vaga de ferris el port és un caos. S’hi acumula tanta gent que no queda espai per a posar tendes o sacs de dormir. Se m’esmicola el cor quan ho veig.’ Només el mes de gener la Federació Panhel·lènica de Mariners (PNO) ha fet sis dies de vaga. El motiu: la reforma de les pensions proposada per Syriza. Mar enllà es distingeix la silueta difuminada de la costa turca. Un vaixell dels guardacostes grecs juga a fet i amagar amb la calitja. Des de les roques de l’espigó una família siriana observa l’Egeu en silenci. Els records de la travessia es tornen més intensos amb la remor de les onades. ‘No ho desitjo a ningú’, diu la Nur, la mare. ‘La por, l’ansietat, el fred… és com si t’esventressin i sobreviure no depengués de tu. Nosaltres ho hem superat, sí, però la cicatriu, la portarem per sempre’, afegeix. La família de la Nur mirat les aigües de la mar Egea (fotografia: Oriol Bäbler) Fora dels límits del port –on l’espigó penetra a terra ferma– una figura de bronze sembla que es precipiti del seu pedestal. És una versió lliure i a escala de l’estàtua de la llibertat de Nova York. Als peus del monument hi ha una caseta de pescadors groga i un petit moll. Un grup d’afganesos aprofita l’espai i la privacitat per netejar-se i fer bugada. Són gairebé les quatre de la tarda… La xemeneia del ferri fa estona que treu fum. La policia sol·licita als refugiats els papers de registre abans de deixar-los embarcar. Els passatgers regulars se salten aquest control. Una colla de gambians es fan una foto a la rampa d’accés al garatge del vaixell. Un treballadors de la naviliera els crida ‘¡ela, ela!’ (‘va, va!’, en grec) perquè s’afanyin a pujar. ‘Quios’, es llegeix a la pantalleta de destinacions. Després hi apareix ‘Vathi’, i s’atura quan hi surt ‘Pireu’. Refugiats abans d’embarcar al ferri (fotografia: Oriol Bäbler).

Summary: Exili al continent: cicatrius al port de Mitilene