Per sort o mala sort, li tenia carinyo. Ja feia vuitè i el curs següent ja no hi era. De caps de taula tenia el germà d'en jordi besalú i la Mireia, que ara treballa a la papereria que hi ha al costat de la casa de cultura de girona. En Jordi era molt gros, i sempre el fèiem recolzar a un costat de la taula perquè fes baixada cap a ell.